natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tilsagnet giver derfor mulighed for et ubestemt antal yderligere krav ud over, hvad der var klart defineret på tiltrædelsestidspunktet, hvilket er i modstrid med det, de ungarske myndigheder og Erste Bank har hævdet.
Therefore, the undertaking provides the potential for an undetermined number of further claims beyond what had been clearly defined by the time of accession, which is contrary to what the Hungarian authorities and Erste Bank maintain.
Kommissionen mener, at et loft uden (detaljeret) opstilling af de specifikke begivenheder, der kunne aktivere tilsagnet, ikke knytter skadesløsholdelsen efter tiltrædelsen til specifikke begivenheder, der endeligt og betingelsesløst er identificeret forud for tiltrædelsen.
The Commission considers that a mere cap without listing (itemising) the specific events which might trigger the undertaking does not tie the payment of the indemnity after accession to specific events definitively and unconditionally identified prior to accession.
Det er korrekt, at statens finansielle eksponering i teorien er blevet begrænset, men de forhold, der ville give anledning til statens mulige udbetalinger, er ikke blevet identificeret klart, som det fremgår af selve tilsagnets betegnelse, dvs. det vedrører ukendte krav.
It is true that the financial exposure of the State has been limited in theory, but the facts that would trigger the potential payments by the State have not been clearly identified, as is clear from the very name of the undertaking, i.e. that it is for unknown claims.
Begrænsningen er derfor kun tilsyneladende, da omfanget og de konkrete beløb, der i givet fald ville skulle udbetales efter tiltrædelsen, kan variere på grundlag af kriterier, der kun er forklaret i generelle vendinger.
The limitation is thus only apparent, as the scope and the concrete amounts which might have to be paid after accession may vary on the basis of criteria explained only in general terms.
Den pågældende foranstaltning kan derfor anses for at være gældende efter tiltrædelsen, med to undtagelser.
The measure at issue therefore qualifies as applicable after accession, with two exceptions.
Efter præciseringerne fra myndighederne har Kommissionen konkluderet, at der er to forhold, som opfylder kriterierne om ikke at være gældende efter tiltrædelsen.
Following the clarifications provided by the authorities, the Commission has concluded that there are two items which fulfil the criteria not to qualify as applicable after accession.
Disse to forhold vedrører de potentielle krav fra Arthur Andersen Audit Könyvszakértő Korlátolt Felelősségű Társaság og/eller Prudentia Könyvvizsgáló és Gazdasági Tanácsadó Korlátolt Felelősségű Társaság (eller deres rettighedserhververe eller retlige efterfølgere) over for Postabank eller et væsentligt datterselskab vedrørende udarbejdelsen af en revision af Postabank eller et væsentligt datterselskab i perioden forud for år 2000, med et samlet økonomisk loft på 200 mia. HUF (anført under »risikodefinition O« i Erste Banks ensidige erklæring af 29. april 2004).
These two items relate to the potential claims of Arthur Andersen Audit Könyvszakértő Korlátolt Felelősségű Társaság and/or Prudentia Könyvvizsgáló és Gazdasági Tanácsadó Korlátolt Felelősségű Társaság (or their assignees or legal successors) against Postabank or any material subsidiary relating to the preparation of an audit of Postabank or any material subsidiary in the period prior to the year 2000, with a total financial limit of HUF 200 billion (included in ‘Risk definition O’ in Erste Bank’s Unilateral Declaration of 29 April 2004).
Kommissionen bemærker, at disse to virksomheder allerede har oplyst Erste Bank om, at de ville fremsætte et erstatningskrav over for Erste Bank, afhængigt af resultatet af en verserende retssag anlagt af den ungarske stat mod Postabanks revisorer i forbindelse med deres rolle som bankens revisorer.
The Commission notes that these two companies have already indicated to Erste Bank that they would file a claim for damages against Erste Bank subject to the outcome of ongoing legal action brought by the Hungarian State against Postabank’s auditors in connection with their role as the Bank’s auditors.
På dette tidspunkt udgør disse krav truende krav.
At this stage, these claims constitute threatened claims.
Endvidere har Arthur Andersen fremsat krav over for Erste Bank om betaling af selskabets sagsomkostninger i forbindelse med den ungarske stats retssag.
In addition, Arthur Andersen has sought payment from Erste Bank for its legal costs incurred in connection with the Hungarian State’s lawsuit.
Statens tilsagn om skadesløsholdelse vedrørende disse to truende krav opfylder alle tre kriterier, der er anført ovenfor, og kan derfor ikke anses for at være gældende efter tiltrædelsen.
The State’s indemnity undertaking covering these two threatened claims fulfils all three criteria set out above and can therefore not be considered applicable after accession.
For det første var Republikken Ungarn (ligesom alle de andre kandidatlande på daværende tidspunkt) allerede — forud for tiltrædelsen — bundet af Europaaftalerne, som bl.a. fastsatte, at al offentlig støtte, som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, er uforenelig med selve aftalens rette funktion i det omfang, støtten kan påvirke samhandelen mellem Fællesskabet og det daværende kandidatland [7].
First, the Republic of Hungary (like all the other candidate countries at that time) were already bound — prior to accession — by the Europe Agreements, which, inter alia, declared any public aid which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods in so far as they may affect trade between the Community and the then candidate country incompatible with the proper functioning of the Agreement itself [7].
Efterfølgende definerede bilag IV, kapitel 3, til tiltrædelsestraktaten tre kategorier af foranstaltninger som eksisterende støtte: i) støtteforanstaltninger, der er trådt i kraft inden den 10. december 1994, ii) støtteforanstaltninger, som er undersøgt af Kommissionen og opregnet i tillægget til tiltrædelsestraktaten, og iii) støtteforanstaltninger, der er godkendt i henhold til overgangsordningen.
Subsequently, Annex IV.3 of the Accession Treaty defined three categories of measures as existing aid: (i) those put into effect before 10 December 1994; (ii) those examined by the Commission and included in the list annexed to the Treaty of Accession; and (iii) those approved under the interim mechanism.
Traktaten gør det klart, at alle foranstaltninger, der fortsat er gældende efter tiltrædelsesdatoen, som udgør statsstøtte og ikke opfylder betingelserne for at udgøre eksisterende støtte, vil blive anset for at være ny støtte efter tiltrædelsen.
The Treaty makes it clear that all measures still applicable after the date of accession that constitute State aid and do not fulfil the conditions of existing aid would be considered new aid upon accession.
Det er derfor klart — på grundlag af denne primære EU-lovgivning — at Kommissionen har fuld beføjelse til at undersøge støtteforanstaltninger, der er trådt i kraft inden og gældende efter tiltrædelsen, som ikke blev betragtet som eksisterende støtte efter tiltrædelsen.
It is therefore clear — on the basis of this primary EU legislation — that the Commission has full powers to review aid measures put into effect before and applicable after accession that did not qualify as existing aid after accession.
Kommissionen kan anse sådanne foranstaltninger for at være »ny støtte« pr. 1. maj 2004 og kan derfor forbyde anvendelsen af støtten efter denne dato samt påbyde tilbagesøgning af alle uberettiget udbetalte beløb efter tiltrædelsen, hvis den finder, at denne støtte er uforenelig med fællesmarkedet.
The Commission can consider such measures to be ‘new aid’ as of 1 May 2004 and can thus prohibit the application of the aid after that date, as well as order recovery of any sums unlawfully paid after accession, if it considers that this aid is incompatible with the common market.
Denne anvendelse af statsstøttereglerne på fremtidige virkninger af foranstaltninger, der er gældende efter tiltrædelsen og ikke opfylder kriterierne for at udgøre eksisterende støtte som fastsat i tiltrædelsestraktaten fører derfor ikke til nogen anvendelse af Fællesskabets statsstøtteregler med tilbagevirkende kraft.
This application of State aid rules to the future effects of measures applicable after accession and not fulfilling the criteria of existing aid, as defined by the Treaty of Accession, does therefore not entail any retroactive effect of the EC State aid rules.
I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
Pursuant to Article 87(1) of the EC Treaty, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods is, in so far as it affects trade between Member States, incompatible with the common market.
Som led i privatiseringen af Postabank afgav den ungarske stat (via ÁPV ad) [8] over for køberen et tilsagn om skadesløsholdelse vedrørende betalingsforpligtelser, som måtte opstå i forbindelse med ukendte retstvister med hensyn til Postabank i indtil fem år efter indgåelsen af aktiekøbsaftalen.
In the framework of Postabank’s privatisation the Hungarian Government (through ÁPV [8] provided the buyer with an indemnity undertaking covering payment liabilities that might arise from unknown litigation claims in respect of Postabank up to five years after the conclusion of the share purchase agreement.
Den ungarske stat indgik med andre ord på denne måde forpligtelser for offentlige midler for at muliggøre salget af Postabank.
In other words, in this way the Hungarian Government committed public money in order to make the sale of Postabank possible.
Det er derfor klart, at foranstaltningen indebærer statsmidler.
It is thus clear that the measure involves State resources.
De ungarske myndigheder og Erste Bank har som nævnt fremført i deres bemærkninger til beslutningen om at indlede proceduren, at foranstaltningen ikke kan udgøre statsstøtte, da der er tale om et typisk handelsvilkår i en salgs- og købsaftale, der indgås som led i en åben og konkurrencepræget procedure, og at den markedspris, der er betalt for Postabank, udelukker støtte.
As stated above, the Hungarian authorities and Erste Bank argue in their comments on the decision initiating the procedure that the measure is not capable of constituting State aid given that it is a typical commercial term in a sale and purchase agreement concluded pursuant to an open and competitive procedure and that the market price paid for Postabank precludes aid.
De har gjort gældende, at Kommissionen bør anvende det markedsøkonomiske investorprincip og ikke anse den pågældende foranstaltning for at være støtte, da der under hensyntagen til foranstaltningens værdi for Erste Bank var blevet betalt en markedspris.
They argue that the Commission should apply the market economy investor principle and not consider the measure under assessment to be aid since a market price, taking into account the value of the measure to Erste Bank, had been paid.
De har også hævdet, at den analyse af det markedsøkonomiske investorprincip, som Kommissionen har foretaget, ikke bør behandle Postabanks omstruktureringsforanstaltninger forud for tiltrædelsen og bankens privatisering under ét, da foranstaltningen ikke er en omstruktureringsforanstaltning, men en integrerende del af aktiekøbsaftalen.
They also claim that the market economy investor test analysis carried out by the Commission should not lump together Postabank’s pre-accession restructuring measures and its privatisation, as the measure is not a restructuring measure but an integral part of the share purchase agreement.
Som anført i beslutningen om at indlede proceduren kan støtteforanstaltninger, der ikke er gældende efter tiltrædelsen, ikke undersøges af Kommissionen i henhold til procedurerne i EF-traktatens artikel 88.
As stated in the decision initiating the procedure, aid measures that are not applicable after accession cannot be examined by the Commission under the procedures laid down in Article 88 EC.
Kommissionens undersøgelsesbeføjelser i henhold til overgangsordningen finder ikke anvendelse, når der er tale om støtteforanstaltninger, der allerede endeligt og betingelsesløst er tildelt for et givet beløb forud for tiltrædelsen.
The Commission’s power of review under the interim mechanism is inapplicable as regards aid measures definitively and unconditionally granted for a given amount before accession.
Med undtagelse af tilsagnet om skadesløsholdelse for ukendte krav fandt Kommissionen, at de anmeldte omstruktureringsforanstaltninger til fordel for Postabank ikke var gældende efter tiltrædelsen [9].
With the exception of the indemnity undertaking for unknown claims the Commission found the notified restructuring measures for Postabank not to be applicable after accession [9].
De er derfor ikke omfattet af denne analyse.
They are therefore not subject to this analysis.
Ved vurderingen af den eneste foranstaltning, der er gældende efter tiltrædelsen (tilsagnet om skadesløsholdelse for ukendte krav, der blev afgivet i 2003), skal Kommissionen derfor undersøge, om den ungarske stat på daværende tidspunkt handlede på samme måde som en markedsøkonomisk investor med hensyn til beslutningen om at afgive tilsagnet på privatiseringstidspunktet.
Therefore, when assessing the only measure applicable after accession (the indemnity undertaking for unknown claims given in 2003), the Commission has to examine whether the Hungarian State’s action at the time was in line with that of a market economy investor in respect of the decision giving the undertaking at the time of privatisation.
Foranstaltningen vurderes derfor af Kommissionen uafhængigt af tidligere foranstaltninger.
Consequently, the measure is being assessed by the Commission in isolation from previous measures.
Vurderingen af salget af Postabank kan også adskilles fra tidligere foranstaltninger, da omstruktureringen allerede var færdiggjort inden privatiseringen.
The assessment of the sale of Postabank can be separated from the previous measures also because restructuring had already been completed before privatisation.
Kommissionen bemærker, at den ungarske statsrevision udsendte en rapport i april 2003, hvoraf det fremgik, at omstruktureringen af Postabank var blevet gennemført med godt resultat, og at bankens drift var forsvarlig.
The Commission notes that the Hungarian State Audit Office issued a report in April 2003, recognising that the restructuring of Postabank had been successfully completed and that the Bank was operating soundly.
I det pågældende tilfælde havde likvidation været uundgåelig uden den sidste foranstaltning.
In that case, without the last measure, liquidation would have been inevitable.
I modsætning hertil var tilsagnet om skadesløsholdelse for ukendte krav i den foreliggende sag forbundet med salget af Postabank og udgjorde en integrerende del af aktiekøbsaftalen på et tidspunkt, hvor banken var blevet omstruktureret med godt resultat, og dens likvidation ikke længere var aktuel.
In contrast, in the present case the indemnity undertakings for unknown claims was connected with the sale of Postabank and formed an integral part of the share purchase agreement at a time when the Bank had been successfully restructured and its liquidation was no longer an issue.
Ved vurderingen af de ungarske myndigheders handling i lyset af det markedsøkonomiske investorprincip i 2003 skal det bemærkes, at Kommissionen ikke sætter spørgsmålstegn ved den måde, hvorpå Postabank blev privatiseret, og anerkender, at den blev solgt til højstbydende efter en åben, konkurrencepræget udbudsprocedure.
When assessing the action of the Hungarian authorities in the light of the market economy investor principle in 2003, it has to be noted that the Commission does not question the way Postabank was privatised and acknowledges that it was sold to the highest bidder under an open competitive tender procedure.
Dette forhold er imidlertid ikke en tilstrækkelig betingelse til at udelukke, at der foreligger en fordel i den foreliggende sag.
However, this fact is not a sufficient condition to exclude the existence of an advantage in the present case.
For det første var der på tidspunktet for indgåelsen af aktiekøbsaftalen ikke fastsat et loft for tilsagnet om skadesløsholdelse for ukendte krav.
First, at the time of the conclusion of the share purchase agreement, the indemnity undertaking for unknown claims was not capped.
Da den ungarske stat solgte Postabank, indgik den i ubegrænset omfang forpligtelser for offentlige midler i forbindelse med foranstaltningen til fordel for køberen af Postabank.
When the Hungarian Government sold Postabank, it committed public money under the measure to the buyer of Postabank to an unlimited extent.
Kommissionen mener derfor, at i det foreliggende tilfælde ville en fornuftig privat sælger — selv om den ungarske stat foretog en grundig due diligence-undersøgelse vedrørende retssager, inden privatiseringsprocessen blev påbegyndt, og fandt, at sandsynligheden for at skulle foretage udbetalinger på grundlag af tilsagnet om skadesløsholdelse var meget lav — ikke have afgivet et tilsagn af ubegrænset størrelse om at dække betalingsforpligtelser i forbindelse med ukendte krav i indtil fem år efter indgåelsen af aktiekøbsaftalen, selv om afgivelsen af tilsagnet om skadesløsholdelse resulterede i en højere salgspris end den pris, sælgeren havde opnået ved salg af Postabank uden dette tilsagn.
The Commission, therefore, considers that — even though the Hungarian State conducted a thorough litigation due diligence before the privatisation process started and found that the probability of having to make payments under the indemnity undertaking was very low — a prudent private seller in the present case would not have given a commitment of an unlimited size to cover payment obligations arising from unknown claims up to five years after the conclusion of the share purchase agreement, even if the provision of the indemnity undertaking resulted in a higher sales price than the price the seller would have obtained by selling Postabank without this undertaking.
Kommissionen mener, at en markedsøkonomisk sælger af Postabank i salgskontrakten i det mindste havde medtaget et loft, der begrænsede den mulige udbetaling til køberen i forbindelse med skadesløsholdelsen.
The Commission considers that a market economy seller selling Postabank would have at least included a ceiling in the sale contract limiting the potential payment to the purchaser under the indemnity.
En markedsøkonomisk sælger havde ikke accepteret at løbe den risiko at skulle betale et ubegrænset beløb, selv velvidende, at sandsynligheden for en så høj udbetaling var meget lav.
A market economy seller would not have accepted running the risk of having to pay an unlimited amount, even in the knowledge that the likelihood of such a high payment was very low.
Det forhold, at der på privatiseringstidspunktet ikke var noget loft i forbindelse med skadesløsholdelsen, viser derfor, at staten ikke handlede på samme måde som en markedsøkonomisk aktør.
Therefore, the fact that at the time of the privatisation no ceiling was put on the indemnity shows that the State did not behave in the same way as a market economy operator.
Den omstændighed, at Erste Bank afgav en ensidig erklæring, hvorved statens mulige betalingsforpligtelser i forbindelse med tilsagnet om skadesløsholdelse blev begrænset til 200 mia. HUF, ændrer ikke Kommissionens vurdering af den ungarske stats adfærd.
The fact that Erste Bank made a unilateral declaration whereby the State’s potential payment liabilities under the indemnity undertaking were limited to HUF 200 billion does not change the Commission’s assessment of the behaviour of the Hungarian State.
Dette skyldes, at en ensidig erklæring fra køberen seks måneder senere ikke kan medføre, at den ungarske stats adfærd i forbindelse med afgivelsen af tilsagnet bliver forenelig med det markedsøkonomiske investorprincip.
This is because a unilateral declaration by the buyer six months later cannot render the behaviour of the Hungarian State in granting the undertaking compatible with the market economy investor principle.
Denne konklusion ændres på ingen måde af, at bydende, som ikke var i stand til fuldt ud at vurdere omfanget af risikoen for retstvister i betragtning af Postabanks problematiske fortid, fandt, at foranstaltningen var en uomgængelig nødvendig betingelse for privatiseringen.
This conclusion is in no way altered by the fact that bidders, who were not able to fully quantify the litigation risk given the troubled past of Postabank, considered the measure to be an indispensable condition for the privatisation.
Hvis tilsagnet om skadesløsholdelse for ukendte krav ikke var blevet afgivet, var banken formentlig forblevet statsejet.
If the indemnity undertaking for unknown claims had not been given, the Bank would probably have remained in State ownership.
Hvis et muligt krav i forbindelse med tilsagnet om skadesløsholdelse opstod i fremtiden, havde staten i en sådan situation — hvis den handlede i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip — været nødt til kun at dække krav op til virksomhedens værdi og ikke op til et ubegrænset beløb.
In such a situation, if a potential claim under the indemnity undertaking materialised in the future, the State — if acting in line with the market economy investor principle — would have had to cover claims only up to the value of the business and not up to an unlimited amount.
Hvis staten derfor havde handlet i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip, havde den ikke forpligtet sig til ubegrænset skadesløsholdelse.
Therefore if the State had been acting in line with the market economy investor principle, it would not have pledged unlimited indemnity.
For det andet kan man ikke sige, at salget blev foretaget på markedsvilkår, selv om der var et åbent og konkurrencepræget udbud med ligebehandling af alle bydende.
Second, though there was an open and competitive tender with equal treatment of all bidders, it cannot be said that the sale was conducted under market conditions.
Eftersom det beløb, som skadesløsholdelsen omfattede, ikke var begrænset, kunne der i buddene ikke indgå en passende pris herfor.
Since the amount of the indemnity was not limited, the bids could not include a proper price for it.
Da det var umuligt at sætte en værdi på tilsagnet om ubegrænset skadesløsholdelse, kunne udbudsproceduren ikke siges at have omfattet en »markedspris« eller derfor at være blevet gennemført på markedsvilkår.
Since it was impossible to put a value on the unlimited indemnity undertaking, the tender procedure could not be said to have involved a ‘market price’ or, therefore, to have been conducted under market conditions.
Erste Bank har påpeget, at foranstaltningen ikke indebærer en kommerciel fordel, da den blev iværksat som led i en konkurrencepræget procedure, og markedsprisen blev betalt.
Erste Bank argues that the measure does not confer a commercial advantage, since it arose pursuant to a competitive procedure and the market price was paid.
I denne forbindelse har Erste Bank henvist til en række kommissionsbeslutninger [11].
In this context, Erste Bank refers to a number of Commission Decisions [11].