natgillin/translations-raw huggingface dataset:
»Når en medlemsstat af miljøhensyn indfører en ny afgift i en erhvervssektor eller for produkter, hvor der ikke er sket en afgiftsharmonisering på fællesskabsplan, eller når den afgift, som medlemsstaten påtænker at indføre, er højere end den afgift, der er fastsat ved EF-standarden, er det Kommissionens opfattelse, at beslutninger om fritagelse med en varighed på ti år uden degressivitet kan være berettigede i to tilfælde:
‘When, for environmental reasons, a Member State introduces a new tax in a sector of activity or on products in respect of which no Community tax harmonisation has been carried out or when the tax envisaged by the Member State exceeds that laid down by Community legislation, the Commission takes the view that exemption decisions covering a 10-year period with no degressivity may be justified in two cases:
Når sådanne fritagelser er betinget af, at der mellem den pågældende medlemsstat og modtagervirksomhederne indgås aftaler, hvorefter virksomhederne eller sammenslutningerne af virksomheder forpligter sig til at nå miljøbeskyttelsesmål i løbet af fritagelsesperioden, eller når virksomhederne forpligter sig til at indgå frivillige aftaler med samme målsætning.
these exemptions are conditional on the conclusion of agreements between the Member State concerned and the recipient firms whereby the firms or associations of firms undertake to achieve environmental protection objectives during the period for which the exemptions apply or when firms conclude voluntary agreements which have the same effect.
Aftalerne eller forpligtelserne kan især gælde nedbringelse af energiforbrug, nedbringelse af emissionsniveau eller andre miljøvenlige foranstaltninger.
Such agreements or undertakings may relate, among other things, to a reduction in energy consumption, a reduction in emissions or any other environmental measure.
Den enkelte medlemsstat forhandler om aftalernes indhold, som vil blive vurderet af Kommissionen i forbindelse med anmeldelsen af påtænkte støtteforanstaltninger.
The substance of the agreements must be negotiated by each Member State and will be assessed by the Commission when the aid projects are notified to it.
Medlemsstaten skal tilrettelægge en grundig opfølgning på virksomhedernes eller virksomhedssammenslutningernes efterlevelse af deres forpligtelser.
Member States must ensure strict monitoring of the commitments entered into by the firms or associations of firms.
Aftaler, der indgås mellem medlemsstaten og de pågældende virksomheder eller virksomhedssammenslutninger, skal indeholde en sanktionsklausul i tilfælde af manglende opfyldelse af forpligtelserne.
The agreements concluded between a Member State and the firms concerned must stipulate the penalty arrangements applicable if the commitments are not met.
Disse bestemmelser gælder også, når en medlemsstat lader en afgiftslempelse være betinget af et krav med samme virkning som ovennævnte aftaler eller forpligtelser.
These provisions also apply where a Member State makes a tax reduction subject to conditions that have the same effect as the agreements or commitments referred to above;
Sådanne fritagelser kan ikke være betinget af indgåelse af en aftale mellem medlemsstaten og modtagervirksomhederne, hvis følgende alternative betingelser er opfyldt:
these exemptions need not be conditional on the conclusion of agreements between the Member State concerned and the recipient firms if the following alternative conditions are satisfied:
når lempelsen vedrører en EF-afgift, skal det af virksomhederne faktisk betalte beløb efter fradrag stadig være højere end EF-minimumsbeløbet, så niveauet tilskynder virksomhederne til at arbejde for en forbedring af miljøbeskyttelsen
where the reduction concerns a Community tax, the amount effectively paid by the firms after the reduction must remain higher than the Community minimum in order to provide the firms with an incentive to improve environmental protection,
når lempelsen vedrører en national afgift, og der ikke findes en EF-afgift på området, skal modtagervirksomhederne ikke desto mindre betale en betydelig del af den nationale fgift.«
where the reduction concerns a domestic tax imposed in the absence of a Community tax, the firms eligible for the reduction must nevertheless pay a significant proportion of the national tax.’
I det givne tilfælde var de anvendte punktafgifter (fritagelser eller lempelser ikke indregnet) ganske vist højere end det harmoniserede afgiftsniveau (jf. betragtning 43 og 46); men der ser ikke ud til at være indgået aftaler som omhandlet i punkt 51.1, litra a), mellem medlemsstaten og de begunstigede, eller at disse af sig selv havde indgået sådanne aftaler (Kommissionen er ikke blevet informeret om nogen aftale).
In the present case, the excise duties applied were certainly higher (before exemptions and reductions) than the harmonised level of taxation (see recitals 43 and 46), but it does not appear that agreements such as those provided for by point 51.1(a) were concluded between the Member State and the beneficiaries or that similar agreements were voluntarily entered into by the latter (the Commission has not been notified of any agreement).
De italienske myndigheder har i øvrigt understreget, at de pågældende fritagelser blev givet som hjælp til at klare de vanskelige konjunkturer, og de har aldrig nævnt noget om, at støttemodtagerne til gengæld skulle opfylde nogle miljømål.
Moreover, the Italian authorities have underlined that the exemptions in question were granted to deal with a difficult economic situation and have never referred to any environmental measure required of the beneficiaries in return.
Den alternative betingelse til konklusionen om aftaler, jf. ovennævnte punkt 51.1, litra b), kan heller ikke anvendes i det foreliggende tilfælde, fordi væksthusgartnerne i den pågældende periode, der ligger efter ikrafttrædelsen af 2001-rammebestemmelserne, modtog fuldstændig fritagelse for punktafgifterne; de har således ikke betalt et beløb, der var højere end EF-minimumsbeløbet [20], og som skulle tilskynde virksomhederne til at arbejde for en forbedring af miljøbeskyttelsen, som fastsat i samme rammebestemmelser i de tilfælde, hvor lempelsen vedrører en EF-afgift.
The alternative to the conclusion of agreements provided for in point 51.1(b) cannot be applied in the present case since, during the part of the period under consideration that came after the 2001 guidelines became applicable, glasshouse growers enjoyed a total exemption from excise duty and thus did not pay an amount greater than the Community minimum [20], at such a level as to encourage them to take action to improve environmental protection, as provided for by the 2001 guidelines in cases where the reduction concerns a Community tax.
Punkt 52 i 2001-rammebestemmelserne angiver, at de betingelser, der er anført under punkt 51.1 for nye afgifter finder tilsvarende anvendelse, når en eksisterende afgift forhøjes meget, og medlemsstaten mener, at undtagelser er nødvendige for visse virksomheder.
However, recital 52 of the 2001 guidelines states that where an existing tax is increased significantly and where the Member State concerned takes the view that derogations are needed for certain firms, the conditions set out in point 51.1 as regards new taxes are applicable by analogy.
Det bør følgelig undersøges, om punktafgifterne er blevet forhøjet meget.
Therefore, it is first necessary to examine whether the excise duties increased significantly.
Af tabellen i betragtning 46 ovenfor fremgår det, at punktafgifterne ikke er blevet forhøjet meget, da følgende konstateres: - 5,4 % i perioden 1999-2000, - 6,98 % i perioden 1999-2001, + 1,9 % i perioden 1999-2002 og + 1,3 % i perioden 1999-2003.
The table in point 46 above shows that excise duties did not increase significantly, since their variation was as follows: – 5,4 % between 1999 and 2000, – 6,98 % between 1999 and 2001, + 1,9 % between 1999 and 2002 and + 1,3 % between 1999 and 2003.
Fra år til år var punktafgifternes udvikling følgende: - 5,4 % fra 1999 til 2000, - 1,6 % fra 2000 til 2001, + 9,5 % fra 2001 til 2002 og - 0,5 % fra 2002 til 2003.
From one year to the next, the variation was as follows: – 5,4 % from 1999 to 2000, – 1,6 % from 2000 to 2001, + 9,5 % from 2001 to 2002 and – 0,5 % from 2002 to 2003.
Det fremgår følgelig, at afgifterne blev mindre og mindre, bortset fra 2001 og 2002.
It can be seen, therefore, that excise duties have been constantly on the decline except between 2001 and 2002.
Forhøjelsen i den pågældende periode kan således ikke anses for stor, da den i praksis ikke har haft nogen virkning for prisudviklingen for fyringsolie (på grundlag af tallene i tabellen steg forbrugerprisen på fyringsolie i disse to år kun 2,2 %).
However, the increase seen during that period cannot be considered significant, since, in actual fact, it had practically no effect on trends in the consumer price of diesel for heating (according to the information in the table, the consumer price for diesel for heating increased by only 2,2 % over those two years).
Bestemmelserne i punkt 52 i 2001-rammebestemmelserne kan således ikke anvendes i dette tilfælde.
Accordingly, the provisions of point 52 of the 2001 guidelines cannot be applied in this case.
Punkt 53 i 2001-rammebestemmelserne angiver, at »Når afgiftslempelserne vedrører en afgift, som er omfattet af en afgiftsharmonisering på fællesskabsplan, og hvis den nationale afgift er lavere end eller lig med EF-mindstesatsen […] bør eventuelle fritagelser opfylde de betingelser, der er fastlagt i punkt 45 og 46, og en undtagelse fra EF-mindstesatserne kræver under alle omstændigheder en udtrykkelig godkendelse«.
Lastly, point 53 of the 2001 guidelines states that when the reductions concern a tax that has been harmonised at Community level and when the domestic tax is lower than or equal to the Community minimum, any exemptions granted must satisfy the conditions laid down in points 45 and 46 and must, in any event, be covered by an express authorisation to derogate from the Community minimum.
Punkt 45 i 2001-rammebestemmelserne anfører, at degressiv støtte højst kan ydes i fem år, og at støtteintensiteten kan være indtil 100 % af meromkostningerne [21] det første år, men skal derefter lineært nedsættes til en nulsats ved udgangen af det femte år.
Point 45 of the 2001 guidelines states that the duration of the aid must be limited to five years where the aid is degressive and that the aid intensity may reach 100 % of the extra costs [21] in the first year, but must have fallen in a linear fashion to zero by the end of the fifth year.
I punkt 46 i 2001-rammebestemmelserne anføres, at for ikke-degressiv støtte er varigheden begrænset til fem år, og intensiteten kan højst udgøre 50 % af meromkostningerne.
Point 46 of the 2001 guidelines states that the duration of non-degressive aid is limited to five years and that its intensity must not exceed 50 % of the extra costs.
Kommissionen har i denne sag allerede konstateret, at støtten ikke var degressiv (jf. betragtning 88 ovenfor).
In the case under examination, the Commission has already noted that the aid was not degressive (see recital 88 above).
Følgelig vil kun bestemmelserne i punkt 46 i rammebestemmelserne i givet fald kunne finde anvendelse.
In consequence, only the provisions of point 46 of the guidelines could be applied to it.
Men de italienske myndigheders oplysninger sætter ikke Kommissionen i stand til at konkludere, at støtteintensiteten var begrænset til 50 % af meromkostningerne forårsaget af punktafgifterne i forhold til markedspriserne for væksthusprodukter.
However, the information supplied by the Italian authorities in no way allows the Commission to conclude that the aid intensity was limited to 50 % of the extra production costs generated by the excise duties by comparison with the market prices of products grown in glasshouses.
Sådan støtte kan således ikke anses for forenelig på grundlag af bestemmelserne i punkt 46 i 2001-rammebestemmelserne og følgelig heller ikke på grundlag af bestemmelserne i punkt 53 i de samme rammebestemmelser.
Accordingly, the aid cannot be considered eligible on the basis of the provisions of point 46 of the 2001 guidelines or, in consequence, on the basis of the provisions of point 53 thereof.
Betragtningerne i betragtning 94-112 ovenfor viser, at den pågældende støtte ikke kan erklæres forenelig med fællesmarkedet på basis af bestemmelserne i 2001-rammebestemmelserne.
The considerations set out in recitals 94-112 above demonstrate that the aid under examination cannot be declared compatible with the common market on the basis of the provisions of the 2001 guidelines.
Hvad angår de andre argumenter, som de italienske myndigheder fremfører i de forskellige faser af undersøgelsen, konstaterer Kommissionen, at der ikke er oplysninger, der kan fjerne den tvivl, som Kommissionen giver udtryk for i betragtning 34, litra b), ovenfor.
With regard to the other arguments put forward by the Italian authorities at the various stages of examination of the case, the Commission considers that there is no information allowing it to dispel the doubts expressed in recital 34(b) above.
Argumentet i betragtning 43 ovenfor, ifølge hvilket den italienske foranstaltning kan være forenelig med fællesmarkedet, hvis de begunstigede betaler det mindstebeløb, der er fastsat på fællesskabsplan, er ikke relevant, fordi væksthusgartnerne har modtaget fuldstændig fritagelse for punktafgifterne i næsten hele den pågældende periode, dvs. de har ikke betalt punktafgifter.
The argument referred to in recital 43 above that the measure adopted by Italy could be compatible with the common market if the beneficiaries paid the minimum amount set at Community level is not relevant, since glasshouse growers enjoyed a total exemption from excise duty for almost the whole period under examination and thus did not pay taxes.
Argumenterne fremsat af tredjeparter, der indgav deres bemærkninger efter den første indledning af proceduren, giver for deres part ingen aspekter, der taler til fordel for støttens forenelighed med fællesmarkedet.
As for the arguments put forward by the interested third party which sent comments after the procedure was initially opened, they do not supply elements supporting the compatibility of the aid with the common market.
Hvad angår den sårbare situation, som de støttemodtagende virksomheder vil komme til at befinde sig i, hvis støtten erklæres for uforenelig og skal betales tilbage, skal det bemærkes, at tilbagebetalingen af uforenelig støtte er nødvendig for at genskabe den situation, der bestod, før støtten blev givet, dvs. en situation uden konkurrenceforvridende foranstaltninger, der fandtes inden støtten blev ydet.
Indeed, with regard to the difficulty of the situation in which the beneficiary undertakings would find themselves if the aid were declared incompatible and recovered, it should be recalled that recovery of incompatible aid is necessary to restore the previous situation, i.e. the situation without distorted competition that existed before the aid was granted.
Det forhold, at bestemte virksomheder ikke længere er levedygtige, er udelukkende følgen af konkurrencens frie spil under normale markedsøkonomivilkår.
The fact that certain undertakings are no longer profitable is simply the result of free competition under normal market economy conditions.
Da det på den anden side ikke kan bevises, at et formindsket olieforbrug nødvendigvis resulterer i produkter af ringere kvalitet (der kan højst være tale om at forsinke modningen eller væksten en smule).
On the other hand, there is no evidence that reducing diesel consumption necessarily brings about a reduction in the quality of products obtained (at most, such a reduction could slightly delay ripening or growth).
Endelig er henvisningen til forholdene i andre lande for at bevise, at der ikke er tale om konkurrenceforvridning, ikke relevant.
Lastly, the reference to the situation in other countries in order to demonstrate that competition is not distorted is not relevant.
Det er i denne forbindelse tilstrækkeligt at konstatere, at fritagelsen giver de italienske væksthusgartnere en konkurrencemæssig fordel i forhold til de andre landes, og at sammenligningsgrundlaget skal være de forhold, der fandtes i Italien uden fritagelserne.
In this connection, it is sufficient to note that the exemption allows the competitive position of Italian glasshouse growers to be improved as compared to the situation in other countries and that, therefore, the starting point for comparison must be the situation in Italy without the exemptions.
Kommissionen konstaterer, at Italien ulovligt har ydet støtte i strid med EF-traktatens artikel 88, stk. 3.
The Commission finds that Italy has unlawfully implemented the aid in question, contrary to Article 88(3) of the Treaty.
Den ovenstående analyse viser, at støtten ikke kan erklæres for forenelig med fællesmarkedet, fordi den ikke imødekommer betingelserne i landbrugsrammebestemmelserne fra 2000 og fra 2007 og heller ikke i miljørammebestemmelserne fra 1994 og 2001.
The analysis set out above demonstrates that the aid cannot be declared compatible with the common market because it does not comply with the conditions of the 2000 and 2007 agricultural guidelines and the 1994 and 2001 environmental guidelines.
Analysen har desuden påvist, at det simple forhold, at der findes direktiver, ikke kan berettige, at der anvendes foranstaltninger, der kan forårsage konkurrenceforvridninger; de italienske myndigheder har endvidere ikke kunnet fjerne den tvivl, som Kommissionen gav udtryk for i forbindelse med indledningen af proceduren i traktatens artikel 88, stk. 2.
Moreover, the analysis has demonstrated that the mere existence of Directives cannot justify the implementation of measures liable to distort competition, and the Italian authorities have not dispelled all the doubts expressed by the Commission when the procedure under Article 88(2) of the Treaty was initiated.
I negative beslutninger om ulovlig støtte bestemmer Kommissionen, at den pågældende medlemsstat skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtageren (i dette tilfælde væksthusgartnerne), jf. artikel 14, stk. 1, i forordning (EF) nr. 659/1999.
Under Article 14(1) of Regulation (EC) No 659/1999, where negative decisions are taken in relation to unlawful aid, the Commission is to decide that the Member State concerned must take all necessary measures to recover the aid from the beneficiary (in this case glasshouse growers).
Italien skal således træffe alle nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge den udbetalte, men uforenelige, støtte fra støttemodtagerne; beløbet skal svare til forskellen mellem den fuldstændige afgiftsfritagelse og den reducerede punktafgift, som de andre virksomheder i landbrugssektoren betalte.
Italy is thus required to take all necessary measures to recover from the beneficiaries the incompatible aid paid, the value of which corresponds to the difference between the total excise duty exemption granted and the reduced rate of excise duty granted to other operators in the agricultural sector.
Som fastsat i punkt 42 i Kommissionens meddelelse »Mod en effektiv gennemførelse af Kommissionens beslutninger, som pålægger en medlemsstat at tilbagesøge ulovlig og uforenelig statsstøtte« [22], har Italien fire måneder fra denne beslutnings ikrafttrædelse til at gennemføre den.
Under point 42 of the Notice from the Commission ‘Towards an effective implementation of Commission decisions ordering Member States to recover unlawful and incompatible State aid’ [22], Italy has four months from the entry into force of this Decision to implement its provisions.
Den støtte, der skal tilbagesøges, forøges med de renter, som beregnes i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 [23].
The aid to be recovered must bear interest calculated in accordance with Commission Regulation (EC) No 794/2004 [23] implementing Council Regulation (EC) No 659/1999.
Imidlertid vil støtte, der blev ydet i henhold til denne støtteordning, og som på støttetidspunktet opfyldte betingelserne i en forordning, som Kommissionen har vedtaget i henhold til artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 994/98 [24] (de minimis-forordningen), ikke blive betragtet som statsstøtte som omhandlet i traktatens artikel 87, stk. 1.
However, any individual aid granted under the aid scheme under examination which, at the time it was granted, satisfied the conditions laid down in a Commission regulation adopted on the basis of Article 2 of Council Regulation (EC) No 994/98 [24] (the de minimis Regulation) is not considered to be State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Der var på støttetidspunktet for den pågældende støtte endnu ingen de minimis-fællesskabsbestemmelser i landbrugssektoren.
No Community provisions governing de minimis aid in the agricultural sector were in force when the aid under examination was granted.
De første fællesskabsregler, der blev vedtaget på dette område, var bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1860/2004 af 6. oktober 2004 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte i landbrugs- og fiskerisektoren [25].
The first such Community provisions were those of Commission Regulation (EC) No 1860/2004 of 6 October 2004 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to de minimis aid in the agriculture and fisheries sectors [25].
Det er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 1860/2004, at støtte, der ikke overstiger 3000 EUR i en treårig periode (dette beløb omfatter også de minimis-støtte til en virksomhed), ikke påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne og ikke fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen og derfor ikke falder ind under EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
In accordance with Regulation (EC) No 1860/2004, aid not exceeding EUR 3000 per beneficiary over a three-year period (this amount constitutes the de minimis aid granted to the undertaking) does not affect trade between Member States and does not distort or threaten to distort competition and therefore is not covered by the prohibition under Article 87(1) of the Treaty.
I henhold til artikel 5 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1860/2004 anvendes samme princip på støtte, som er bevilget før forordningens ikrafttrædelse, hvis støtten opfylder alle betingelserne i artikel 1 og 3.
Under Article 5 of Regulation (EC) No 1860/2004, the same applies to aid granted before the entry into force of that Regulation provided that all the conditions laid down in Articles 1 and 3 thereof are satisfied.
Den 1. januar 2008 blev forordning (EF) nr. 1860/2004 afløst af Kommissionens forordning (EF) nr. 1535/2007 af 20. december 2007 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte til produktion af landbrugsprodukter [26], der forhøjer de minimis-støtten pr. modtager til 7500 EUR over en periode på tre regnskabsår uanset støttens form og indhold inden for et loft pr. medlemsstat svarende til 0,75 % af den årlige produktion.
On 1 January 2008, Regulation (EC) No 1860/2004 was replaced by Commission Regulation (EC) No 1535/2007 of 20 December 2007 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to de minimis aid in the sector of agricultural production [26], which increased the amount of de minimis aid to EUR 7500 per beneficiary over three tax years, irrespective of the form of the aid or the objective pursued, within a ceiling per Member State of 0,75 % the value of annual output.
Artikel 6, stk. 1, i nævnte forordning siger, at forordningen »finder anvendelse på støtte, som før den 1. januar 2008 er ydet til virksomheder i landbrugsproduktionssektoren, hvis støtten opfylder alle betingelser i artikel 1 til 4, med undtagelse af kravet om den udtrykkelige henvisning til denne forordning, jf. artikel 4, stk. 1, første afsnit«.
Article 6(1) of that Regulation provides that the Regulation ‘[applies] to aid granted before 1 January 2008 to undertakings in the sector of agricultural production, provided that such aid fulfils all the conditions laid down in Articles 1 to 4, except for the reference requirement clearly set out in this Regulation in the first subparagraph of Article 4(1)’.