natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Waidhaus, der er knudepunktet for det russiske salg af gas til EU, som både er det største marked for russisk gas, og hvis priser i rimeligt omfang afspejler omkostningerne, kan anses for at være et repræsentativt marked, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5.
Waidhaus, being the main hub for Russian gas sales to the EU, which is both the largest market for Russian gas and has prices reasonably reflecting costs, can be considered a representative market within the meaning of Article 2(5) of the basic Regulation.
Efter offentliggørelsen hævdede ansøgeren, at enhver justering af den pris, som denne har betalt på hjemmemarkedet, ville være ubegrundet, og ansøgeren hævdede endvidere, at regnskaberne fuldt ud afspejlede de omkostninger, der var forbundet med fremstilling og salg af samme vare i oprindelseslandet.
Following disclosure, the applicant claimed that any adjustment of its gas price paid on the domestic market would be unwarranted alleging that its accounting records fully reflected the costs associated with the activity of production and sales of the like product in the country of origin.
For at underbygge denne påstand forelagde ansøgeren en undersøgelse fra et uafhængigt konsulentfirma, der viste, at den gaspris, som ansøgeren havde betalt, fuldt ud afspejlede de omkostninger forbundet med produktion og salg af gas, som gasleverandøren havde afholdt.
To substantiate this claim, the applicant provided a study from an independent consultancy firm that the gas price paid by the applicant reflected full cost of production and sale of gas, as incurred by the gas provider.
Som det også fremgår af konsulentfirmaets undersøgelse, skal det for det første bemærkes, at de omkostninger til gas samt de omkostninger forbundet med levering af gassen til ansøgeren, som var blevet anvendt ved sammenligningen, var anslåede omkostninger og således ikke faktiske omkostninger afholdt i UP.
It should first be noted that, as the study itself sets out, the costs of gas as well as the cost of the delivery of the gas to the applicant used for the comparison were estimated costs and thus not actual costs incurred during the RIP.
Det er også uklart, om de således fastsatte omkostninger var de fulde omkostninger som fastsat i overensstemmelse med grundforordningen, dvs. inklusive de fulde fremstillingsomkostninger og de fulde SA&G-omkostninger forbundet med produktion og salg af gas.
It is also unclear whether the costs thus established were full costs as established in accordance with the basic Regulation, i.e. including full costs of manufacturing and full SG&A costs linked to the production and sale of gas.
Sluttelig skal det også bemærkes, at de foreliggende oplysninger om gasleverandørens omkostninger ikke kunne kontrolleres inden for rammerne af denne procedure.
Finally, it is also noted that the information available on the gas provider’s costs could not be verified within the framework of this proceeding.
Under alle omstændigheder og i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, anses alene det forhold, at den gaspris, som leverandøren opkræver af sin kunde, er omkostningsdækkende, ikke som sådan som et kriterium for fastslåelse af, om produktionsomkostningerne for samme vare, som de fremgår af virksomhedens regnskaber, i rimeligt omfang afspejler de omkostninger, der er forbundet med produktion og salg af den vare, der er genstand for undersøgelsen.
In any case, it is considered that under Article 2(5) of the basic Regulation, the sole fact that the price of gas charged by the supplier to its client is cost covering is as such not a criterion to establish whether the costs of production of the like product as booked in the company’s accounts are reasonably reflecting the costs associated with the production and sale of the product under investigation.
Af de i betragtning 21 omhandlede grunde blev det anset, at dette ikke var tilfældet.
For the reasons set out above in recital 21, this was found not to be the case.
Ansøgeren redegjorde ikke for den åbenbart betydelige forskel mellem den pris for gas, der blev betalt på det russiske hjemmemarked, og eksportprisen på naturgas fra Rusland på den ene side og den pris, som blev betalt af EF-producenterne, på den anden side.
The applicant did not address the apparent significant difference between the price for gas paid on the Russian domestic market and the export price of natural gas from Russia on the one hand and the one paid by the Community producers on the other hand.
Ansøgeren tog heller ikke hensyn til, at hjemmemarkedspriserne for naturgas blev reguleret i Rusland og ikke kunne anses at afspejle den pris, der normalt skal betales på et marked, der ikke er præget af forvridninger, på en rimelig måde.
It did also not address the fact that domestic prices for natural gas were regulated in Russia and could not be considered to reasonably reflect a price normally payable in undistorted markets.
Selv om den gaspris, som ansøgeren har betalt, dækkede de enhedsomkostninger for produktion og salg af gas, som leverandøren har afholdt, er dette argument således irrelevant, da der ikke nødvendigvis er en direkte sammenhæng mellem markedsprisen på gas og produktions- og salgsomkostningerne.
Therefore, even if the gas price paid by the applicant covered the unit cost of production and sales of the gas incurred by its provider, this argument is irrelevant since the market price of gas is not necessarily directly linked to costs of its production and sales.
Den pris, som ansøgeren betalte for gas i UP, er stadig reguleret af staten og ligger langt under prisniveauet på ikke-regulerede markeder som forklaret i betragtning 21.
The price at which the applicant was purchasing the gas during the RIP continues to be State regulated and significantly below the price level in non-regulated markets as explained in recital 21.
Denne påstand måtte derfor afvises.
This claim therefore had to be rejected.
Ansøgeren hævdede endvidere, at ved at justere gasprisen blev der i realiteten anvendt en metode til fastsættelse af den normale værdi, som grundforordningen ikke foreskriver.
The applicant further claimed that by making a gas adjustment, de facto a methodology to determine normal value was used which is not foreseen by the basic Regulation.
Ved at erstatte gasomkostningerne på hjemmemarkedet med omkostninger, der er beregnet på den i betragtning 22 omhandlede måde, og fordi disse omkostninger udgør størstedelen af de samlede omkostninger forbundet med samme vare og dermed også af den beregnede normale værdi, ville den normale værdi i realiteten blive fastsat på grundlag af data fra et tredje »repræsentativt« marked.
Thus, by replacing domestic gas costs by costs calculated as described in recital 22, and due to the fact that these costs constitute major part of the total costs of the like product and therefore also of the constructed normal value, the normal value would be de facto determined by data from a third ‘representative’ market.
I den forbindelse gjorde ansøgeren gældende, at for lande med markedsøkonomi foreskriver grundforordningen dog kun følgende metoder til fastsættelse af den normale værdi: i) på grundlag af prisen for samme vare på hjemmemarkedet i normal handel eller, hvis der ikke foretages salg i normal handel, ii) på grundlag af produktionsomkostningerne i oprindelseslandet (plus et rimeligt beløb til dækning af SA&G-omkostninger samt fortjeneste) eller iii) repræsentative priser ved eksport af samme vare til et passende tredjeland.
In this regard, the applicant argued that for market economy countries, the basic Regulation however foresees, only the following methodologies to determine the normal value: (i) on the basis of the domestic price of the like product in the ordinary cause of trade, or alternatively, in case sales are not made in the ordinary course of trade, (ii) on the basis of the cost of production in the country of origin (plus a reasonable amount for SG&A costs and for profits) or (iii) representative export prices of the like product to an appropriate third country.
Ansøgeren konkluderede, at på dette grundlag skulle den normale værdi ikke baseres på data fra et tredje repræsentativt marked.
The applicant concluded that on this basis normal value should not be based on data from a third representative market.
I den forbindelse og som også beskrevet i betragtning 18-42 skal det først bemærkes, at den normale værdi blev fastsat i overensstemmelse med de i grundforordningens artikel 2, stk. 1 til 6, omhandlede metoder.
In this regard and as also outlined in recitals 18 to 42, it should first be noted that normal value was established in accordance with the methodologies outlined in Article 2(1) to (6) of the basic Regulation.
For at fastslå om salget på hjemmemarkedet blev foretaget i normal handel i prismæssig henseende, dvs. om det var fortjenstgivende, skal det dog først fastslås, om ansøgerens omkostninger var et pålideligt grundlag, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5.
However, in order to establish whether domestic sales were made in the ordinary course of trade by reason of price, i.e. whether they were profitable, it must first be established whether the costs of the applicant were a reliable basis within the meaning of Article 2(5) of the basic Regulation.
Først når der er foretaget en pålidelig fastsættelse af omkostningerne, kan det afgøres, hvilken metode der skal anvendes til fastsættelse af den normale værdi.
Only after costs have been reliably established, can it be determined which methodology to establish normal value should be used.
Det er således forkert at hævde, at gennem fastsættelse af pålidelige omkostninger i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 5, er der blevet indført en ny metode til fastsættelse af den normale værdi.
It is therefore wrong to claim that by determining reliable costs in accordance with Article 2(5) of the basic Regulation a new methodology to determine normal value was introduced.
Ansøgerens argumenter måtte derfor afvises.
The applicants arguments in this respect therefore had to be rejected.
Ansøgeren hævdede endvidere, at selv om der skulle foretages en justering af hans omkostninger til naturgas på hjemmemarkedet, var Waidhaus-prisen ikke et pålideligt grundlag for en sådan justering, da prisen fastsættes på grundlag af langfristede gaskontrakter, som indebærer, at prissammensætningen afhænger af priserne på olieprodukter og dermed ikke hænger sammen med omkostningerne forbundet med at producere og levere gas til ansøgeren i Rusland.
The applicant further argued that even in case that an adjustment was to be made to its cost of natural gas on the domestic market, Waidhaus price for Russian natural gas was not a reliable basis for such an adjustment since that price is set according to long term gas contracts under which the price formula is linked to oil product prices and thus unrelated to the costs of producing and delivering gas to the applicant in Russia.
Ansøgeren hævdede endvidere, at Waidhaus-prisen for russisk gas ikke er et pålideligt grundlag, da den påvirkes af ekstremt høje og muligvis ikke-konkurrencemæssigt fastsatte priser på hjemmemarkedet i Tyskland, som for nærværende undersøges af de tyske konkurrencemyndigheder.
The applicant further argued that Waidhaus price for Russian gas is not reliable because it is affected by excessively high and possibly non-competitive domestic pricing on gas in Germany, which is being investigated by German Antitrust Authorities.
For det første skal det bemærkes, at et af de afgørende kriterier for valg af grundlag for fastsættelse af gaspriserne var, at det i rimeligt omfang afspejler den pris, der normalt skal betales på et marked, der ikke er præget af forvridninger.
Firstly, it should be noted that one of the primary criteria for the choice of the basis on which to establish the gas prices was that it reasonably reflects a price normally payable in undistorted markets.
Det er hævet over enhver tvivl, at denne betingelse er overholdt, for så vidt angår Waidhaus-priserne.
It is undisputed that this condition is met with respect to the prices at Waidhaus.
Ydermere importeres langt den største mængde gas fra Rusland via knudepunktet i Waidhaus, hvorfor Waidhaus-priserne er et passende grundlag for en justering.
Furthermore, by far the greatest volume of gas from Russia is imported via the Waidhaus hub which represents therefore an appropriate basis for an adjustment.
På dette grundlag blev Waidhaus betragtet som et repræsentativt marked og et passende grundlag for fastsættelse af gasomkostningerne, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5.
On this basis, Waidhaus was considered as a representative market and a reasonable basis for the determination of gas costs within the meaning of Article 2(5) of the basic Regulation.
For det andet og som beskrevet i betragtning 24 er det i sig selv irrelevant, om prisen er omkostningsafhængig, så længe den på en rimelig måde afspejler den pris, der normalt skal betales på et marked, der ikke er præget af forvridninger.
Secondly, as outlined in recital 24, it is on its own irrelevant whether the price is cost driven as long as it reasonably reflects a price normally payable in undistorted markets.
Hvad angår prisen på gas, der importeres ved Waidhaus, er der ikke tegn på statslig indgriben i prisdannelsen, og denne betingelse er således opfyldt.
As regards the price of gas imported at Waidhaus, there are no indications of State interference in price forming and this condition is thus met.
Hvad angår påstanden om ikke-konkurrencemæssig prisfastsættelse for gas på hjemmemarkedet i Tyskland, bør det bemærkes, at Bundeskartellamts (de tyske konkurrencemyndigheders) undersøgelse, som ansøgeren henviser til, endnu ikke er afsluttet, og at der ikke er blevet draget konklusioner.
Finally, as regards the claim about non-competitive domestic pricing on gas in Germany it should be noted that the Bundeskartellamts investigation, to which the applicant referred to, is still ongoing and no conclusions were reached.
Denne undersøgelse vedrører i øvrigt de priser, som de største tyske gasdistributører opkræver på det tyske hjemmemarked, og ikke den pris, de betaler for gas, der er importeret fra Rusland.
Besides, this investigation concerns prices at which German main gas distributors sell the gas on the German domestic market and not the price at which they purchase the gas imported from Russia.
I modsætning til ansøgerens påstand er der ikke nødvendigvis nogen sammenhæng mellem disse to priser, da gasdistributørerne og deres kunder har direkte modsatte interesser.
In contrast to what was claimed by the applicant, these two prices are not necessarily related since the economic interest of gas distributors and their customers is exactly the opposite.
Det kan således antages, at distributørerne ønsker at opretholde videresalgsprisen på så højt et niveau som muligt, mens det samtidigt er i deres økonomiske interesse at bevare indkøbsprisen på det lavest mulige niveau for at maksimere deres fortjenstniveau.
Thus, it can be presumed that the distributors aim to keep the resale price at the highest possible level whereby at the same time it is in their economic interest to keep the purchase price at the lowest possible level in order to maximise profit levels.
Ansøgerens påstand om, at tyske veletablerede selskaber ikke har noget incitament til at opnå lave priser for gas importeret fra Rusland ved Waidhaus, er således blot en antagelse, som ikke har hold i virkeligheden.
The applicants argument that the German incumbents do not have an incentive to negotiate low prices for Russian imported gas at Waidhaus is a mere presumption without any factual background.
Ansøgeren hævdede endvidere, at hvis der skulle foretages en justering af hans omkostninger til naturgas på hjemmemarkedet, burde en sådan justering baseres på de ikke-regulerede gaspriser, der kan opnås i Rusland.
The applicant further claimed that if an adjustment were to be made to its cost of natural gas on the domestic market, such adjustment should be based on non-regulated gas prices available in Russia.
For det første bliver valget af Waidhaus ikke urimeligt, fordi Kommissionen kunne have valgt et andet grundlag.
Firstly, the fact that the Commission could have chosen a different basis does not render the choice of Waidhaus unreasonable.
Det afgørende kriterium for valg af grundlag for fastsættelse af gasprisen er, at det i rimeligt omfang afspejler den pris, der normalt skal betales på et marked, der ikke er præget af forvridninger.
The primary criterion for the choice of the basis on which to establish the gas price is that it reasonably reflects a price normally payable in undistorted markets.
At den mængde gas, der blev solgt til ikke-regulerede priser på hjemmemarkedet, kun var beskeden i UP, og at sådanne priser lå betydeligt tættere på den regulerede pris på hjemmemarkedet end på den frit fastsatte eksportpris, tyder for det andet kraftigt på, at disse ikke-regulerede priser blev forvredet af de fremherskende regulerede priser.
Secondly, the fact that the volume of gas sold at non-regulated prices in the domestic market was only minor during the RIP and that such prices were significantly closer to the regulated domestic price than to the freely-determined export price strongly suggests that these non-regulated prices were distorted by the prevailing regulated prices.
De ikke-regulerede priser på hjemmemarkedet kunne derfor ikke anvendes.
Therefore, the unregulated domestic prices could not be used.
Ansøgeren hævdede endvidere, at hjemmemarkedspriserne for naturgas i Rusland, som er reguleret af staten, stiger løbende og når et niveau, hvor de dækker produktionsomkostningerne for gas.
The applicant further argued that domestic prices for natural gas in Russia regulated by the State are increasing constantly and reaching levels covering the cost of production of gas.
Prisen på hjemmemarkedet kan således ikke anses for at være præget af manglende konkurrence eller for at være urimeligt lav.
Therefore, the price on the domestic market cannot be considered as uncompetitive or unreasonably low.
Denne påstand er ubegrundet, da det relevante kriterium for udvælgelse af et repræsentativt marked ikke er, om priserne giver fortjeneste som sådan, men om de i rimeligt omfang afspejler den pris, der normalt skal betales på et marked, der ikke er præget af forvridninger, som omhandlet i betragtning 29.
This argument has no grounds since the correct standard for choosing a representative market is not whether prices are profitable as such but whether prices reasonably reflect a price normally payable in undistorted markets, as explained in recital 29.
Dette er ikke tilfældet for priser, der reguleres af staten.
This is not the case for prices regulated by the State.
Dette argument er ydermere også i modstrid med oplysninger offentliggjort af den russiske gasleverandør (som bekræftet i leverandørens reviderede og offentliggjorte regnskab), hvoraf det fremgår, at de russiske hjemmemarkedspriser ikke dækker produktions-, transport- og salgsomkostninger.
Furthermore, this argument also contradicts public statements of the Russian gas supplier (as confirmed by its published audited accounts) that the Russian domestic gas prices do not cover production, transportation and sales cost.
Ansøgeren foreslog endvidere at anvende den russiske eksportpris ved salg til nabomarkeder som et alternativt grundlag for justeringen, men forelagde dog ikke yderligere oplysninger eller dokumentation vedrørende disse markeder.
The applicant further proposed the use of Russian export price to the neighbouring markets as an alternative basis for the adjustment, however without providing any further information or evidence on such markets.
Det blev anset, at den russiske eksportpris ved salg af gas til de baltiske lande, for hvilke der i et vist omfang foreligger prisoplysninger, ikke var tilstrækkeligt repræsentativ, da eksportmængderne til disse lande er relativt begrænsede.
It was considered that Russian export prices of gas to the Baltic States, where some price information was available, were not sufficiently representative, due to the relatively low export volumes to these countries.
Derudover forelå der ikke de nødvendige oplysninger om transport- og distributionsomkostninger, hvilket under alle omstændigheder umuliggjorde fastsættelse af pålidelige priser ved salg til de baltiske lande.
Furthermore, necessary data concerning transportation and distribution cost were not available and therefore, reliable prices to the Baltic States could in any case not be established.
Disse priser kunne derfor ikke anvendes som grundlag for justeringen.
Therefore, these prices could not be used as a basis for the adjustment.
Ansøgeren hævdede også, at hvis eksportprisen ved Waidhaus skulle anvendes, burde den russiske eksporttold på al eksport have været trukket fra Waidhaus-prisen, da salg på hjemmemarkedet ikke pålægges told.
Alternatively, the applicant argued that if the export price at Waidhaus was to be used, the Russian export duty payable for all exports should have been deducted from the Waidhaus price because it was not incurred domestically.
Markedsprisen ved Waidhaus, som blev betragtet som et repræsentativt marked, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5, er rent faktisk prisen inklusive eksportafgifter og ikke prisen eksklusive sådanne afgifter.
Indeed the market price at Waidhaus, which was considered as representative market within the meaning of Article 2(5) of the basic Regulation, is the price after export taxes and not the prices before these taxes.
Set fra køberens synspunkt er det den pris, der skal betales ved Waidhaus, der er relevant, og det er i den forbindelse irrelevant, hvor stor en andel af prisen der udgøres af eksportskat, og hvor stor en andel af prisen der går til gasleverandøren.
From the perspective of the buyer it is the price it has to pay at Waidhaus which is relevant, and in this regard it is irrelevant what percentage of that price constitutes an export tax and what percentage is paid to the gas supplier.
Sidstnævnte vil på den anden side altid forsøge at maksimere prisen og dermed opkræve den højeste pris, som kunderne er villige til at betale.
The latter, on the other hand will always try to maximise its price and therefore charge the highest price its customers are willing to pay.
Da denne pris altid ligger et godt stykke over produktionsomkostningerne, således at gasleverandøren kan opnå en enorm fortjeneste, er prisfastsættelsen ikke primært påvirket af eksportskattens størrelse, men af den pris, som kunderne er villige til at betale.
Given that this price is always well above its costs of production, allowing the gas supplier to make huge profits, its price setting is not primarily influenced by the amount of the export tax but by what price its customers are willing to pay.
Det blev derfor konkluderet, at prisen inklusive eksportskat og ikke prisen før denne skat er den normale pris på et marked underlagt markedskræfternes frie spil.
It was therefore concluded that the price including the export tax, and not the price before that tax, is the undistorted market driven price.
Følgelig blev ansøgerens påstande desangående afvist.
Consequently, the arguments of the applicant in this regard were rejected.
I den forbindelse hævdede ansøgeren også, at den lokale distributørs fortjeneste ikke burde lægges til eksportprisen ved Waidhaus, da prisen ved Waidhaus allerede omfatter distributørernes fortjeneste.
In this context, the applicant also claimed that the mark-up of the local distributor should not be added to the export price at Waidhaus claiming that profits of the distributors would already be included in the price at Waidhaus.
I den sammenhæng hævdede ansøgeren, at de lokale distributører i Rusland var datterselskaber, som var fuldt ud ejet af gasleverandøren, og at disse distributørers fortjeneste kunne blive talt med to gange, hvis fortjenesten blev lagt til.
In this regard, the applicant claimed that the local distributors in Russia were fully owned subsidiaries of the gas supplier and therefore, addition of the profit of these distributors could constitute double counting.