natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I dette tilfælde blev den justerede pris baseret på gennemsnitsprisen for russisk gas ved salg til eksport ved den tysk/tjekkiske grænse efter fradrag af transportomkostninger og justeret for at afspejle de lokale distributionsomkostninger (den justerede Waidhauspris).
In this case, the adjusted price was based on the average price of Russian gas when sold for export at the German/Czech border, net of transport costs and adjusted to reflect local distribution costs (‘the adjusted Waidhaus price’).
Waidhaus er midtpunktet for det russiske salg af gas til EU og det største marked for russisk gas.
Waidhaus being the main hub for Russian gas sales to the EU and is the largest market for Russian gas.
Det kan derfor anses for at være et repræsentativt marked.
Accordingly, it can be considered a representative market.
I forbindelse med den justerede Waidhauspris har russiske eksportører fremsat en række argumenter.
In relation to the adjusted Waidhaus price, a number of arguments have been put forward by Russian exporters.
For det første hævdede de, at enhver justering af den gaspris, de havde betalt på hjemmemarkedet, ville være ubegrundet, da deres regnskaber fuldt ud afspejlede de omkostninger, der var forbundet med fremstilling og salg af samme vare i oprindelseslandet.
First, it was claimed that any adjustment of their gas price paid on the domestic market would be unwarranted alleging that their accounting records fully reflected the costs associated with the activity of production and sales of the like product in the country of origin.
For at underbygge denne påstand forelagde de en undersøgelse fra et uafhængigt konsulentfirma, der viste, at den gaspris, de russiske eksportører havde betalt, fuldt ud afspejlede de omkostninger forbundet med produktion og salg af gas, som gasleverandøren havde afholdt.
To substantiate this claim, a study from an independent consultancy firm stating that the gas price paid by Russian exporters reflected full cost of production and sale of gas, as incurred by the gas provider, was provided.
Som det også fremgår af konsulentfirmaets undersøgelse, skal det bemærkes, at de omkostninger til gas samt levering heraf til russiske producenter af AN, som var blevet anvendt ved sammenligningen, var anslåede omkostninger og således ikke faktiske omkostninger afholdt i UUP.
It should be noted that, as the study itself sets out, the costs of gas as well as the cost of the delivery of the gas to Russian producers of AN used for the comparison were estimated costs and thus not actual costs incurred during the ERIP.
Endelig bør det også bemærkes, at de oplysninger, der er tilgængelige om gasleverandørernes omkostninger, ikke kunne bekræftes i forbindelse med denne procedure, og de tilgængelige oplysninger tyder ikke på, at hjemmemarkedspriserne på russisk gas dækkede gasleverandøren Gazproms omkostninger i hele UUP.
Finally, it is also noted that the information available on the gas provider’s costs could not be verified within the framework of this proceeding and information available does not suggest that domestic sales prices of Russian gas covered costs of the gas supplier, Gazprom, during the whole ERIP.
Under alle omstændigheder og i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, anses alene det forhold, at den gaspris, som leverandøren opkræver af sine kunder, er omkostningsdækkende, ikke som sådan som et kriterium for at fastslå, om produktionsomkostningerne for samme vare, som de fremgår af virksomhedens regnskaber, i rimeligt omfang afspejler de omkostninger, der er forbundet med produktion og salg af den vare, der er genstand for undersøgelsen.
In any case, it is considered that under Article 2(5) of the basic Regulation, the sole fact that the price of gas charged by the supplier to its clients is cost covering is as such not a criterion to establish whether the costs of production of the like product as booked in the company’s accounts are reasonably reflecting the costs associated with the production and sale of the product under investigation.
Af ovennævnte grunde (oplysninger offentliggjort af internationalt anerkendte kilder med speciale i energimarkeder og sammenligning af gaspriser i Rusland med priser på eksporteret russisk gas) viste dette sig ikke at være tilfældet.
For the reasons set out above (publications of internationally recognised sources specialised in energy markets and comparison of gas prices in Russia with prices of exported Russian gas) this was found not to be the case.
Dernæst redegjorde de russiske producenter af AN ikke for den tilsyneladende betydelige forskel mellem den pris på gas, der blev betalt på det russiske hjemmemarked, og eksportprisen på naturgas fra Rusland på den ene side og den pris, som EF-producenterne betalte, på den anden side.
Second, the Russian producers of AN did not address the apparent significant difference between the price for gas paid on the Russian domestic market and the export price of natural gas from Russia on the one hand and the one paid by the Community producers on the other hand.
De omtalte heller ikke den kendsgerning, at hjemmemarkedspriserne på naturgas er reguleret i Rusland og derfor ikke kan anses for i rimeligt omfang at afspejle den pris, der normalt skulle betales på markeder uden konkurrenceforvridning.
They did also not address the fact that domestic prices for natural gas were regulated in Russia and could not be considered to reasonably reflect a price normally payable in undistorted markets.
Selvom den gaspris, AN-producenten betalte, dækkede den enhedsomkostning til fremstilling og salg af gas, som leverandøren havde afholdt, er disse argumenter imidlertid irrelevante, eftersom markedsprisen på gas ikke nødvendigvis direkte afspejler omkostningerne til fremstilling og salg, og den pris, som de russiske virksomheder købte gas til i UUP fortsat var statsreguleret og lå betydelig under prisniveauet på ikke-regulerede markeder, som anført ovenfor (prisen på gas i Rusland var i UUP omkring en fjerdedel af eksportprisen).
Therefore, even if the gas price paid by the AN producer covered the unit cost of production and sales of the gas incurred by its provider, these arguments are irrelevant since the market price of gas is not necessarily directly linked to costs of its production and sales and the price at which Russian companies were purchasing the gas during the ERIP continue to be state regulated and significantly below the price level in non-regulated markets as explained above (price of gas in Russia was during the ERIP around one-fourth of its export price).
De hævdede endvidere, at ved at justere gasprisen blev der i realiteten anvendt en metode til fastsættelse af den normale værdi, som ikke foreskrives i grundforordningen.
It was further claimed that by making a gas adjustment, de facto a methodology to determine normal value was used which is not foreseen by the basic Regulation.
Ved således at erstatte gasomkostningerne på hjemmemarkedet med omkostninger med udgangspunkt i den justerede Waidhauspris, og eftersom disse omkostninger udgør en væsentlig del af de samlede omkostninger til samme vare og således også af den beregnede normale værdi, fastsættes den normale værdi i praksis på grundlag af oplysninger fra et »repræsentativt« marked i et tredjeland.
Thus, by replacing domestic gas costs by costs based on the adjusted Waidhaus price, and due to the fact that these costs constitute major part of the total costs of the like product and therefore also of the constructed normal value, the normal value would be de facto determined by data from a third ‘representative’ market.
I den sammenhæng blev det fremført, at grundforordningen i forbindelse med lande med markedsøkonomi kun indeholder følgende metoder til fastsættelse af den normale værdi: i) på grundlag af prisen for samme vare på hjemmemarkedet i normal handel eller, hvis der ikke foretages salg i normal handel, ii) på grundlag af produktionsomkostningerne i oprindelseslandet (plus et rimeligt beløb til dækning af SA&G-omkostninger samt fortjeneste) eller iii) på grundlag af repræsentative priser ved eksport af samme vare til et passende tredjeland.
In this regard, it was argued that for market economy countries, the basic Regulation foresees only the following methodologies to determine the normal value: (i) on the basis of the domestic price of the like product in the ordinary cause of trade, or alternatively, in case sales are not made in the ordinary course of trade, (ii) on the basis of the cost of production in the country of origin (plus a reasonable amount for SG&A costs and for profits), or (iii) representative export prices of the like product to an appropriate third country.
De russiske eksportører konkluderede, at den normale værdi på dette grundlag ikke skulle baseres på data fra et repræsentativt marked i et tredjeland.
The Russian exporters concluded that on this basis normal value should not be based on data from a third representative market.
I den forbindelse skal det først bemærkes, at den normale værdi blev fastsat i overensstemmelse med de i grundforordningens artikel 2, stk. 1 til 6, omhandlede metoder.
In this regard, it should first be noted that normal value was established in accordance with the methodologies outlined in Article 2(1) to (6) of the basic Regulation.
For at fastslå om salget på hjemmemarkedet blev foretaget i normal handel i prismæssig henseende, dvs. om det var fortjenstgivende, skal det dog først fastslås, om AN-producentens omkostninger var et pålideligt grundlag, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5.
However, in order to establish whether domestic sales were made in the ordinary course of trade by reason of price, i.e. whether they were profitable, it must first be established whether the costs of the AN producer were a reliable basis within the meaning of Article 2(5) of the basic Regulation.
De russiske producenters argumenter måtte derfor afvises.
The Russian producers’ arguments in this respect therefore had to be rejected.
De hævdede endvidere, at selv hvis der skulle foretages en justering af omkostningerne til naturgas på hjemmemarkedet, var Waidhausprisen på russisk naturgas ikke et pålideligt grundlag for en sådan justering, da prisen fastsættes på grundlag af langfristede gaskontrakter, som indebærer, at prissammensætningen afhænger af priserne på olieprodukter og dermed ikke hænger sammen med omkostningerne ved at producere og levere gas til Eurochem i Rusland.
Additionally it was claimed that, even in the case that an adjustment was to be made to the cost of natural gas on the domestic market, Waidhaus price for Russian natural gas was not a reliable basis for such an adjustment since that price is set according to long-term gas contracts under which the price formula is linked to oil product prices and thus unrelated to the costs of producing and delivering gas to EuroChem in Russia.
De fremførte også, at Waidhausprisen for russisk gas ikke er et pålideligt grundlag, da den påvirkes af ekstremt høje og muligvis ikke-konkurrencemæssigt fastsatte priser på gas på hjemmemarkedet i Tyskland, som for nærværende undersøges af de tyske konkurrencemyndigheder.
It was further argued that Waidhaus price for Russian gas is not reliable because it is affected by excessively high and possibly non-competitive domestic pricing on gas in Germany, which is being investigated by German Antitrust Authorities.
Det er hævet over enhver tvivl, at denne betingelse er overholdt, for så vidt angår Waidhauspriserne.
It is undisputed that this condition is met with respect to the prices at Waidhaus.
Ydermere importeres langt den største mængde gas fra Rusland via knudepunktet i Waidhaus, hvorfor Waidhauspriserne udgør et passende grundlag for en justering.
Furthermore, by far the greatest volume of gas from Russia is imported via the Waidhaus hub which represents therefore an appropriate basis for an adjustment.
For det andet er det i sig selv irrelevant, om prisen er omkostningsafhængig, så længe den på en rimelig måde afspejler den pris, der normalt skal betales på et marked, der ikke er præget af forvridninger.
Secondly, it is on its own irrelevant whether the price is cost driven as long as it reasonably reflects a price normally payable in undistorted markets.
For så vidt angår prisen på gas, der importeres ved Waidhaus, er der ikke tegn på statslig indgriben i prisdannelsen, og denne betingelse er således opfyldt.
As regards the price of gas imported at Waidhaus, there are no indications of state interference in price forming and this condition is thus met.
Og endelig for så vidt angår påstanden om ikke-konkurrencemæssig prisfastsættelse på gas på hjemmemarkedet i Tyskland, bør det bemærkes, at Bundeskartellamts (de tyske konkurrencemyndigheders) undersøgelse endnu ikke er afsluttet, og at der ikke er blevet draget konklusioner.
Finally, as regards the claim about non-competitive domestic pricing on gas in Germany it should be noted that the Bundeskartellamt investigation is still ongoing and no conclusions were reached.
I modsætning til den anførte påstand er der ikke nødvendigvis nogen sammenhæng mellem disse to priser, da gasdistributørerne og deres kunder har direkte modstridende økonomiske interesser.
In contrast to what was claimed, these two prices are not necessarily related since the economic interest of gas distributors and their customers is exactly the opposite.
Det kan således antages, at distributørerne ønsker at opretholde videresalgsprisen på så højt et niveau som muligt, mens det samtidig er i deres økonomiske interesse at bevare indkøbsprisen på det lavest mulige niveau for at maksimere deres fortjenstniveau.
Thus, it can be presumed that the distributors aim to keep the resale price at the highest possible level whereby at the same time it is in their economic interest to keep the purchase price at the lowest possible level in order to maximise profit levels.
Påstanden om, at etablerede tyske selskaber ikke har noget incitament til at opnå lave priser på gas importeret fra Rusland ved Waidhaus, er således blot en antagelse, som ikke har hold i virkeligheden.
The argument that the German incumbents do not have an incentive to negotiate low prices for Russian imported gas at Waidhaus is a mere presumption without any factual background.
De hævdede endvidere, at hvis der skulle foretages en justering af omkostningerne til naturgas på hjemmemarkedet, burde en sådan justering baseres på de ikke-regulerede gaspriser, der kan opnås i Rusland.
It was further claimed that if an adjustment were to be made to the cost of natural gas on the domestic market, such adjustment should be based on non-regulated gas prices available in Russia.
At den mængde gas, der blev solgt til ikke-regulerede priser på hjemmemarkedet, kun var beskeden i UUP (under 2 %), og at sådanne priser lå betydeligt tættere på den regulerede pris på hjemmemarkedet end på den frit fastsatte eksportpris, tyder for det andet kraftigt på, at disse ikke-regulerede priser blev forvredet af de fremherskende regulerede priser.
Secondly, the fact that the volume of gas sold at non-regulated prices in the domestic market was only minor during the ERIP (less than 2 %) and that such prices were significantly closer to the regulated domestic price than to the freely-determined export price strongly suggests that these non-regulated prices were distorted by the prevailing regulated prices.
Endvidere blev det hævdet, at de statsregulerede hjemmemarkedspriser på naturgas i Rusland konstant stiger.
Moreover, it was argued that domestic prices for natural gas in Russia regulated by the state are increasing constantly.
Det blev i den forbindelse anført, at den russiske regering har vedtaget et dekret [12] om indførelse af et statsprogram, der medfører en række stigninger i gaspriserne i Rusland til industrielle brugere i årene frem til 2011.
In this context, it was indicated that the Russian Government has adopted a decree [12] establishing a state programme that will lead to multiple increases of gas prices in Russia to industrial users in the years up to 2011.
Denne påstand er ubegrundet, da det relevante kriterium for udvælgelse af et repræsentativt marked ikke er, om priserne giver fortjeneste som sådan, eller om de stiger, men om de i rimeligt omfang afspejler den pris, der normalt skal betales på markeder, der ikke er præget af forvridninger.
This argument has no grounds since the correct standard for choosing a representative market is not whether prices are profitable as such or whether they are increasing but whether prices reasonably reflect a price normally payable in undistorted markets.
Dette er ikke tilfældet for statsregulerede priser, selvom de konstant stiger.
This is not the case for prices regulated by the state, even if they are constantly rising.
Disse påstande afvistes derfor.
Therefore, these arguments were rejected.
Det blev endvidere foreslået at anvende den russiske eksportpris ved salg til nabomarkeder som et alternativt grundlag for justeringen, men der fremkom ikke yderligere oplysninger eller dokumentation vedrørende disse markeder.
It was further proposed the use of Russian export price to the neighbouring markets as an alternative basis for the adjustment, however without providing any further information or evidence on such markets.
Den russiske eksportpris ved salg af gas til de baltiske lande, for hvilke der i et vist omfang foreligger prisoplysninger, blev ikke anset for at være tilstrækkeligt repræsentativ, da eksportmængderne til disse lande er relativt begrænsede.
It was considered that Russian export prices of gas to the Baltic States, where some price information was available, were not sufficiently representative, due to the relatively low export volumes to these countries.
Derudover forelå de nødvendige oplysninger om transport- og distributionsomkostninger ikke, hvilket under alle omstændigheder umuliggjorde fastsættelse af pålidelige priser ved salg til de baltiske lande.
Furthermore, necessary data concerning transportation and distribution cost were not available and therefore, reliable prices to the Baltic States could in any case not be established.
Det hævdedes også, at hvis eksportprisen ved Waidhaus skulle anvendes, burde den russiske eksporttold på al eksport have været trukket fra Waidhausprisen, da salg på hjemmemarkedet ikke pålægges told.
Alternatively, it was argued that if the export price at Waidhaus was to be used, the Russian export duty payable for all exports should have been deducted from the Waidhaus price because it was not incurred domestically.
Markedsprisen ved Waidhaus, som blev betragtet som et repræsentativt marked, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5, er rent faktisk prisen inklusive eksporttold og ikke prisen eksklusive en sådan told.
Indeed the market price at Waidhaus, which was considered to be a representative market within the meaning of Article 2(5) of the basic Regulation, is the price after export taxes and not the price before these taxes.
Set fra køberens synspunkt er det den pris, der skal betales ved Waidhaus, der er relevant, og det er i den forbindelse irrelevant, hvor stor en andel af prisen der udgøres af eksporttold, og hvor stor en andel af prisen der går til gasleverandøren.
From the perspective of the buyer it is the price it has to pay at Waidhaus which is relevant, and in this regard it is irrelevant what percentage of that price constitutes an export tax and what percentage is paid to the gas supplier.
Da denne pris altid ligger et godt stykke over produktionsomkostningerne, således at gasleverandøren kan opnå en enorm fortjeneste, er prisfastsættelsen ikke primært påvirket af eksporttoldens størrelse, men af den pris, som kunderne er villige til at betale.
Given that this price is always well above its costs of production, allowing the gas supplier to make huge profits, its price setting is not primarily influenced by the amount of the export tax but by what price its customers are willing to pay.
Det blev derfor konkluderet, at prisen inklusive eksporttold og ikke prisen før denne told er den normale pris på et marked underlagt markedskræfternes frie spil.
It was therefore concluded that the price including the export tax, and not the price before that tax, is the undistorted market driven price.
Følgelig blev påstandene desangående afvist.
Consequently, the arguments in this regard were rejected.
I den forbindelse hævdedes det også, at den lokale distributørs fortjeneste ikke burde lægges til eksportprisen ved Waidhaus, da prisen ved Waidhaus efter deres mening omfatter distributørernes fortjeneste.
In this context, it was also claimed that the mark-up of the local distributor should not be added to the export price at Waidhaus claiming that profits of the distributors would already be included in the price at Waidhaus.
I den sammenhæng hævdedes det, at de lokale distributører i Rusland var datterselskaber, som var fuldt ud ejet af gasleverandøren, og at disse distributørers fortjeneste kunne blive talt med to gange, hvis fortjenesten blev lagt til.
In this regard, it was argued that the local distributors in Russia were fully owned subsidiaries of the gas supplier and therefore, addition of the profit of these distributors could constitute double counting.
Det blev også hævdet, at der skulle tages hensyn til Ruslands naturlige komparative fordele.
It was also claimed that natural comparative advantage of Russia should be taken into account.
Det hævdedes ydermere, at da der er let adgang til gas i Rusland, men ikke i Fællesskabet, er det naturligt, at hjemmemarkedspriserne i Rusland er lavere end prisen på eksporteret gas, hvilket der skulle have været taget hensyn til ved fastsættelsen af justeringen af de gaspriser, der betales på hjemmemarkedet.
It was argued further that, since gas is largely available in Russia but not in the Community, domestic prices in Russia would be naturally lower than the price of the exported gas, which should have been taken into account when determining the adjustment to the gas prices paid on the domestic market.
Det blev endvidere hævdet, at en part i UUP ikke havde anvendt lokale distributørers lokale system af lavtryksrørledninger til at levere naturgas fra hovedhøjtryksrørledningerne til sine produktionssteder.
Moreover, it was claimed that one party has not used during the ERIP the local system of low pressure pipelines of local distributors to supply natural gas from the main high pressure pipelines to its production sites.
Derfor bør justeringer af gaspriser ikke omfatte regionale transportpriser.
Therefore, gas price adjustments should not include regional transportation prices.
Det skal først bemærkes, at de lokale distributørers bruttofortjeneste ikke kun omfatter disse virksomheders fortjenstmargen, men også skal dække de omkostninger, der påløber mellem indkøb og videresalg af naturgassen.
It is first noted that the mark-up of local distributors do not only include the profit margin of these companies but also their costs between purchase and resale of the natural gas.
De russiske eksportører kunne heller ikke forelægge andre oplysninger eller dokumentation, som viste, om og i givet fald i hvor høj grad distributionsomkostninger rent faktisk var medregnet i Waidhausprisen.
Moreover, Russian exporters were not able to submit any further information or evidence which showed whether and to what extend distribution costs were indeed included in the Waidhaus price.
Men da kunderne på hjemmemarkedet købte gas fra lokale leverandører, må det antages, at de skulle betale de lokale distributionsomkostninger i det mindste for salgsydelser, som ikke er inkluderet i den ikke-justerede Waidhauspris.
However, since domestic customers were purchasing the gas from local suppliers, it had to be assumed that they would have to pay local distribution costs, at least for sales services, which are not as such included in the unadjusted Waidhaus price.