natgillin/translations-raw huggingface dataset:
De beslutninger, som træffes af den eneste selskabsdeltager på det i stk. 1 omhandlede område, indføres i en protokol eller nedfældes skriftligt.
Decisions taken by the sole member in the field referred to in paragraph 1 shall be recorded in minutes or drawn up in writing.
Aftaler, som indgås mellem den eneste selskabsdeltager og det selskab, han repræsenterer, indføres i en protokol eller nedfældes skriftligt.
Contracts between the sole member and his company as represented by him shall be recorded in minutes or drawn up in writing.
Medlemsstaterne kan undlade at anvende stk. 1 på løbende transaktioner, der indgås på normale vilkår.
Member States need not apply paragraph 1 to current operations concluded under normal conditions.
Når en medlemsstat tillader, at et aktieselskab kan være et enkeltmandsselskab, i henhold til artikel 2, stk. 1, gælder bestemmelserne i dette direktiv.
Where a Member State allows single-member companies as defined by Article 2(1) in the case of public limited companies as well, this Directive shall apply.
En medlemsstat behøver ikke at tillade enkeltmandsselskaber, hvis lovgivningen i den pågældende medlemsstat giver individuelle virksomhedsindehavere mulighed for at stifte en virksomhed, hvis hæftelse er begrænset til en kapital, som er forbeholdt en bestemt erhvervsudøvelse, når der for sådanne virksomheder fastsættes garantier, som svarer til dem, der er foreskrevet i dette direktiv eller i andre fællesskabsbestemmelser, der finder anvendelse på de i artikel 1 angivne selskaber.
A Member State need not allow the formation of single-member companies where its legislation provides that an individual entrepreneur may set up an undertaking the liability of which is limited to a sum dedicated to a stated activity, on condition that safeguards are laid down for such undertakings which are equivalent to those imposed by this Directive or by any other Community provisions applicable to the companies referred to in Article 1.
Direktiv 89/667/EØF, som ændret ved de direktiver, der er nævnt i bilag II, del A, ophæves, uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag II, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret og anvendelse af direktiverne.
Directive 89/667/EEC, as amended by the acts listed in Annex II, Part A, is repealed, without prejudice to the obligations of the Member States relating to the time limits for transposition into national law and application of the Directives set out in Annex II, Part B.
EUT C 77 af 31.3.2009, s. 42.
OJ C 77, 31.3.2009, p. 42.
Europa-Parlamentets udtalelse af 18.11.2008 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 13.7.2009.
Opinion of the European Parliament of 18 November 2008 (not yet published in the Official Journal) and Council Decision of 13 July 2009.
EFT L 378 af 31.12.1982, s. 47.
OJ L 378, 31.12.1982, p. 47.
Selskabsformer, jf. artikel 1
Types of companies referred to in Article 1
société privée à responsabilité limitée/besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid
‘société privée à responsabilité limitée/besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid’,
дружество с ограничена отговорност, акционерно дружество
‘дружество с ограничена отговорност, акционерно дружество’,
společnost s ručením omezeným
‘společnost s ručením omezeným’,
anpartsselskaber
‘anpartsselskaber’,
Gesellschaft mit beschränkter Haftung
‘Gesellschaft mit beschränkter Haftung’,
aktsiaselts, osaühing
‘aktsiaselts, osaühing’,
private company limited by shares or by guarantee
‘private company limited by shares or by guarantee’,
εταιρεία περιορισμένης ευθύνης
‘εταιρεία περιορισμένης ευθύνης’,
sociedad de responsabilidad limitada
‘sociedad de responsabilidad limitada’,
société à responsabilité limitée
‘société à responsabilité limitée’,
società a responsabilità limitata
‘società a responsabilità limitata’,
ιδιωτική εταιρεία περιορισμένης ευθύνης με μετοχές ή με εγγύηση
‘ιδιωτική εταιρεία περιορισμένης ευθύνης με μετοχές ή με εγγύηση’,
sabiedrība ar ierobežotu atbildību
‘sabiedrība ar ierobežotu atbildību’,
uždaroji akcinė bendrovė
‘uždaroji akcinė bendrovė’,
korlátolt felelősségű társaság, részvénytársaság
‘korlátolt felelősségű társaság, részvénytársaság’,
kumpannija privata/private limited liability company
‘kumpannija privata/Private limited liability company’,
besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid
‘besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid’,
Aktiengesellschaft, Gesellschaft mit beschränkter Haftung
‘Aktiengesellschaft, Gesellschaft mit beschränkter Haftung’,
spółka z ograniczoną odpowiedzialnością
‘spółka z ograniczoną odpowiedzialnością’,
sociedade por quotas
‘sociedade por quotas’,
societate cu răspundere limitată
‘societate cu răspundere limitată’,
družba z omejeno odgovornostjo
‘družba z omejeno odgovornostjo’,
spoločnosť s ručením obmedzeným
‘spoločnosť s ručením obmedzeným’,
osakeyhtiö/aktiebolag
‘osakeyhtiö/aktiebolag’,
aktiebolag
‘aktiebolag’,
i Det Forenede Kongerige:
United Kingdom:
Private company limited by shares or by guarantee.
‘private company limited by shares or by guarantee’.
Rådets direktiv 89/667/EØF
Council Directive 89/667/EEC
(EFT L 395 af 30.12.1989, s. 40)
(OJ L 395, 30.12.1989, p. 40)
Tiltrædelsesakten af 1994, bilag I, pkt. XI.A
Annex I, point XI.A of the 1994 Act of Accession
Tiltrædelsesakten af 2003, bilag II, pkt. 4.A
Annex II, point 4.A of the 2003 Act of Accession
Udelukkende punkt A.4 i bilaget
Only point A.4 of the Annex
89/667/EØF
89/667/EEC
Fra 1. januar 1993 på selskaber, som allerede eksisterer pr. 1. januar 1992
1 January 1993 in the case of companies already in existence on 1 January 1992
Direktiv 89/667/EØF
Directive 89/667/EEC
Artikel 1, første til syvogtyvende led
Article 1, first to 27th indent
Artikel 2-7
Articles 2 to 7
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/103/EF
Directive 2009/103/EC of the European Parliament and of the Council
om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse
relating to insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles, and the enforcement of the obligation to insure against such liability
Rådets direktiv 72/166/EØF af 24. april 1972 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse [3], Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer [4], Rådets tredje direktiv 90/232/EØF af 14. maj 1990 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer [5] og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF af 16. maj 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (Fjerde motorkøretøjsforsikringsdirektiv) [6] er blevet ændret væsentligt flere gange [7].
Council Directive 72/166/EEC of 24 April 1972 on the approximation of the laws of Member States relating to insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles, and to the enforcement of the obligation to insure against such liability [3], Second Council Directive 84/5/EEC of 30 December 1983 on the approximation of the laws of the Member States relating to insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles [4], Third Council Directive 90/232/EEC of 14 May 1990 on the approximation of the laws of the Member States relating to insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles [5] and Directive 2000/26/EC of the European Parliament and of the Council of 16 May 2000 on the approximation of the laws of the Member States relating to insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles (Fourth motor insurance Directive) [6] have been substantially amended several times [7].
De fire direktiver samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/14/EF af 11. maj 2005 om ændring af Rådets direktiv 72/166/EØF, 84/5/EØF, 88/357/EØF og 90/232/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF om ansvarsforsikring for motorkøretøjer [8] bør af klarheds- og rationaliseringshensyn kodificeres.
In the interests of clarity and rationality those four Directives should be codified, as well as Directive 2005/14/EC of the European Parliament and of the Council of 11 May 2005 amending Council Directives 72/166/EEC, 84/5/EEC, 88/357/EEC and 90/232/EEC and Directive 2000/26/EC of the European Parliament and of the Council relating to insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles [8].
Den har ligeledes væsentlig betydning for forsikringsselskaberne, da den udgør den største del af skadesforsikringsmarkedet i Fællesskabet.
It is also a major concern for insurance undertakings as it constitutes an important part of non-life insurance business in the Community.
Det bør derfor være en væsentlig prioritet for Fællesskabet på området for finansielle tjenesteydelser at styrke og konsolidere det indre marked for motorkøretøjsforsikring.
It should therefore be a key objective of Community action in the field of financial services to reinforce and consolidate the internal market in motor insurance.
Medlemsstaterne bør træffe alle formålstjenlige foranstaltninger for at sikre, at erstatningsansvaret for motorkøretøjer, der er hjemmehørende i det pågældende land, er dækket af en forsikring.
Each Member State must take all appropriate measures to ensure that civil liability in respect of the use of vehicles normally based in its territory is covered by insurance.
Der træffes inden for rammerne af disse foranstaltninger bestemmelse om, hvilke skader der dækkes, samt om forsikringens nærmere vilkår.
The extent of the liability covered and the terms and conditions of the insurance cover are to be determined on the basis of those measures.
For at undgå eventuelle fejlfortolkninger af nærværende direktiv og gøre det lettere at forsikre køretøjer med midlertidige nummerplader bør definitionen af det område, hvor et køretøj er hjemmehørende, udtrykkelig omfatte den stat, hvis nummerplader køretøjet er forsynet med, uanset om nummerpladerne er permanente eller midlertidige.
In order to exclude any possible misinterpretation of this Directive and to make it easier to obtain insurance cover for vehicles bearing temporary plates, the definition of the territory in which the vehicle is normally based should refer to the territory of the State of which the vehicle bears a registration plate, irrespective of whether such a plate is permanent or temporary.
Under hensyntagen til det almindelige kriterium, hvorefter nummerpladen afgør, hvilket område et køretøj er hjemmehørende i, bør der fastsættes en særlig regel i tilfælde af ulykker, der forårsages af et køretøj uden nummerplader eller med nummerplader, der ikke eller ikke længere svarer til køretøjet.
While respecting the general criterion of the registration plate to determine the territory in which the vehicle is normally based, a special rule should be laid down for accidents caused by vehicles without a registration plate or bearing a registration plate which does not correspond or no longer corresponds to the vehicle.
Alene for at lette behandlingen af skadesager bør det område, hvor køretøjet er hjemmehørende, i sådanne tilfælde anses for at være det område, hvor ulykken fandt sted.
In this case and for the sole purpose of settling the claim, the territory in which the vehicle is normally based should be deemed to be the territory in which the accident took place.
Et forbud mod systematisk kontrol af motorkøretøjsforsikringer bør både gælde for køretøjer, der er hjemmehørende på en anden medlemsstats område, og for køretøjer, der er hjemmehørende på et tredjelands område, men som er kommet ind fra en anden medlemsstats område.
A prohibition of systematic checks on motor insurance should apply to vehicles normally based in the territory of another Member State as well as to vehicles normally based in the territory of a third country but entering from the territory of another Member State.
Kontrollen med grønne kort for motorkøretøjer, der hører hjemme i en af medlemsstaterne, og som indpasserer på en anden medlemsstats område, kan ophæves på grundlag af en overenskomst mellem de nationale forsikringsbureauer, hvorefter hvert nationalt bureau efter den nationale lovgivning garanterer for dækning af erstatningskrav, der er opstået på landets område ved skade forvoldt af et sådant køretøj, hvad enten det er forsikret eller ej.
The abolition of checks on green cards for vehicles normally based in a Member State which enter the territory of another Member State can be effected by means of an agreement between the national insurers’ bureaux, whereby each national bureau would guarantee compensation in accordance with the provisions of national law in respect of any loss or injury giving entitlement to compensation caused in its territory by one of those vehicles, whether or not insured.
Denne overenskomst om garanti bygger på den forudsætning, at ethvert i Fællesskabet hjemmehørende køretøj, der færdes på Fællesskabets område, er dækket af en forsikring.
Such a guarantee agreement presupposes that all Community motor vehicles travelling in Community territory are covered by insurance.
Det bør derfor i alle medlemsstaters lovgivning påbydes, at der er pligt til at holde disse køretøjer ansvarsforsikret med en forsikring, der dækker hele Fællesskabets område.
The national law of each Member State should, therefore, provide for the compulsory insurance of vehicles against civil liability, such insurance to be valid throughout Community territory.
Den i nærværende direktiv fastsatte ordning vil også kunne anvendes på køretøjer, der hører hjemme i et tredjeland, for hvilket medlemsstaternes nationale forsikringsbureauer har afsluttet en lignende overenskomst.
The system provided for in this Directive could be extended to vehicles normally based in the territory of any third country in respect of which the national bureaux of the Member States have concluded a similar agreement.
Medlemsstaterne bør kunne fravige det almindelige krav om, at der skal tegnes lovpligtig forsikring for køretøjer tilhørende bestemte offentlige eller private fysiske og juridiske personer.
Each Member State should be able to act in derogation from the general obligation to take out compulsory insurance in respect of vehicles belonging to certain natural or legal persons, public or private.
I tilfælde af ulykker forårsaget af disse køretøjer bør den medlemsstat, der således fraviger kravene, udpege en myndighed eller et organ til at betale erstatning til ofre for ulykker, som er indtruffet i en anden medlemsstat.
For accidents caused by such vehicles, the Member State so derogating should designate an authority or body to compensate for the damage to victims of accidents caused in another Member State.
Det bør sikres, at der ikke kun betales behørig erstatning til ofre for ulykker forårsaget af disse køretøjer i udlandet, men også til ofre for ulykker, som er indtruffet i den medlemsstat, hvor køretøjet er hjemmehørende, uanset om de skadelidte har bopæl på denne stats område eller ej.
Steps should be taken to ensure that due compensation is paid not only to the victims of accidents caused by these vehicles abroad but also the victims of accidents occurring in the Member State in which the vehicle is normally based, whether or not they are resident in its territory.
En medlemsstat bør kunne fravige det almindelige krav om, at der skal tegnes lovpligtig forsikring for bestemte typer af køretøjer eller for køretøjer, der er forsynet med særligt kendemærke.
Each Member State should be able to act in derogation from the general obligation to take out compulsory insurance in respect of certain types of vehicles or certain vehicles having a special plate.
Eftersom ophævelsen af grænsekontrollen inden for Fællesskabet ikke gør det muligt at sikre, at køretøjer, der passerer grænsen, er forsikret, er der imidlertid ikke garanti for erstatning til ofre for ulykker, der forårsages i udlandet.
However, since the elimination of border controls within the Community means that it is not possible to ensure that vehicles crossing frontiers are covered by insurance, compensation for victims of accidents caused abroad cannot be guaranteed.
Det bør endvidere sikres, at ikke blot ofre for ulykker, som forårsages af disse køretøjer i udlandet, men også ofre for ulykker i den medlemsstat, hvor køretøjet er hjemmehørende, modtager behørig erstatning.
Steps should also be taken to ensure that due compensation is awarded to the victims of accidents caused by those vehicles not only abroad but also in the Member State in which the vehicle is normally based.
Med henblik herpå bør medlemsstaterne behandle ofre for ulykker, der forårsages af disse køretøjer, på samme måde som ofre for ulykker, som er forårsaget af uforsikrede køretøjer.
For this purpose, Member States should treat the victims of accidents caused by those vehicles in the same way as victims of accidents caused by uninsured vehicles.
Der bør udbetales erstatning til ofre for ulykker forårsaget af uforsikrede køretøjer via erstatningsorganet i den medlemsstat, hvor ulykken indtraf.
Indeed, compensation to victims of accidents caused by uninsured vehicles should be paid by the compensation body of the Member State in which the accident took place.
Ved udbetaling til ofre for ulykker forårsaget af køretøjer, som er omfattet af undtagelsen, bør erstatningsorganet kunne søge regres mod erstatningsorganet i den medlemsstat, hvor køretøjet er hjemmehørende.
Where payments are made to victims of accidents caused by vehicles subject to the derogation, the compensation body should have a claim against the body of the Member State in which the vehicle is normally based.
Efter en vis periode efter gennemførelsen og anvendelse af denne mulighed for undtagelse bør Kommissionen på baggrund af erfaringerne hermed, hvis det er relevant forelægge forslag om at erstatte eller ophæve den.
After a certain period to allow for the implementation and application of this possibility of derogation, and taking into account the lessons drawn therefrom, the Commission should, when appropriate, submit proposals for its replacement or repeal.
Medlemsstaternes forpligtelse til at garantere forsikringsdækning for visse mindstebeløb udgør et væsentligt element til sikring af beskyttelsen af skadelidte.
Member States’ obligations to guarantee insurance cover at least in respect of certain minimum amounts constitute an important element in ensuring the protection of victims.
Mindstebeløbet for dækning ved personskade bør være af en sådan størrelse, at alle ofre for ulykker med meget alvorlige kvæstelser til følge er beskyttede i dækkende og rimeligt omfang, dog således at der tages højde for, at der kun sjældent sker ulykker, hvor flere personer kommer til skade, eller hvor flere personer pådrager sig meget alvorlige kvæstelser ved samme ulykke.
The minimum amount of cover for personal injury should be calculated so as to compensate fully and fairly all victims who have suffered very serious injuries, while taking into account the low frequency of accidents involving several victims and the small number of accidents in which several victims suffer very serious injuries in the course of one and the same event.
Der bør fastsættes et mindstebeløb for dækning pr. skadelidt og for hvert uheld.
A minimum amount of cover per victim or per claim should be provided for.
For at lette indførelsen af disse mindstebeløb bør der indføres en overgangsperiode.
With a view to facilitating the introduction of these minimum amounts, a transitional period should be established.
Der bør dog fastsættes en frist inden udløbet af denne overgangsperiode for, hvornår medlemsstaterne skal forhøje mindstebeløbene til mindst halvdelen af de fastsatte niveauer.
However, a period shorter than the transitional period should be provided for, in which Member States should increase these amounts to at least half the levels provided for.
For at sikre, at mindstebeløbet for dækning ikke udhules med tiden, bør der fastsættes en periodebestemt justeringsbestemmelse med udgangspunkt i det europæiske forbrugerprisindeks (EICP) fra Eurostat, som fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 2494/95 af 23. oktober 1995 om harmoniserede forbrugerprisindekser [9].
In order to ensure that the minimum amount of cover is not eroded over time, a periodic review clause should be provided using as a benchmark the European Index of Consumer Prices (EICP) published by Eurostat, as provided for in Council Regulation (EC) No 2494/95 of 23 October 1995 concerning harmonised indices of consumer prices [9].
Der bør tillige fastsættes procedureregler for en sådan justering.
Procedural rules governing such a review should also be laid down.
Det er nødvendigt at indføre bestemmelse om, at et organ skal garantere, at skadelidte opnår erstatning, dersom det køretøj, som har forårsaget uheldet, er uforsikret eller ukendt.
It is necessary to make provision for a body to guarantee that the victim will not remain without compensation where the vehicle which caused the accident is uninsured or unidentified.
Det er vigtigt, at skadelidte i et sådant uheld kan rette direkte henvendelse til dette organ som første kontaktled.
It is important to provide that the victim of such an accident should be able to apply directly to that body as a first point of contact.
Medlemsstaterne bør imidlertid have mulighed for i begrænset omfang at udelukke intervention fra organet, og i tilfælde af tingsskader forvoldt af et ukendt køretøj bør de under hensyn til den bestående risiko for svig kunne bestemme, at erstatningen for sådanne skader kan begrænses eller udelukkes.
However, Member States should be given the possibility of applying certain limited exclusions as regards the payment of compensation by that body and of providing that compensation for damage to property caused by an unidentified vehicle may be limited or excluded in view of the danger of fraud.
Af hensyn til skadelidtes interesser bør virkningerne af en klausul om ansvarsfraskrivelse begrænses til forholdet mellem forsikringsselskabet og den for ulykken ansvarlige.
It is in the interest of victims that the effects of certain exclusion clauses be limited to the relationship between the insurer and the person responsible for the accident.
Dersom køretøjet er stjålet eller tilegnet ved vold, kan medlemsstaterne bestemme, at ovennævnte organ skal yde skadelidte erstatning.
However, in the case of vehicles stolen or obtained by violence, Member States may specify that compensation will be payable by the abovementioned body.
For at lette den finansielle byrde, som nævnte organ skal bære, kan medlemsstaterne fastsætte en vis selvrisiko i forbindelse med organets intervention med henblik på erstatning for tingsskader forvoldt af et køretøj, der ikke er forsikret, eller som er stjålet eller tilegnet ved vold.
In order to alleviate the financial burden on that body, Member States may make provision for the application of certain excesses where the body provides compensation for damage to property caused by uninsured vehicles or, as the case may be, vehicles stolen or obtained by violence.
Muligheden for at begrænse eller udelukke, at der udbetales rimelig erstatning til skadelidte, fordi køretøjet ikke er identificeret, bør ikke forekomme, hvis organet har udbetalt erstatning for væsentlig personskade til et offer for samme ulykke, hvor der skete tingsskade.
The option of limiting or excluding legitimate compensation for victims on the basis that the vehicle is unidentified should not apply where the body has paid compensation for significant personal injuries to any victim of the accident in which damage to property was caused.
Medlemsstaterne kan pålægge ofret for tingsskaden en selvrisiko, der dog ikke må overskride den grænse, der er fastsat i nærværende direktiv.
Member States may provide for an excess, up to the limit prescribed in this Directive, to be borne by the victim of the damage to property.