natgillin/translations-raw huggingface dataset:
skatter og afgifter på »energi- og forsyningspriser«
taxes and levies on ‘energy and supply’ prices,
Bemærk: Angives komplementære tjenester særskilt, kan de opføres under en af de to hoveddele på følgende måde:
N.B.: If complementary services are identified separately, then they can be allocated into one of the two main components as follows:
»Netprisen« omfatter følgende omkostninger: transmissions- og distributionstakster, transmissions- og distributionstab, netomkostninger, eftersalgsservice, systemserviceomkostninger og målerafgift.
‘network’ price will include the following costs: transmission and distribution tariffs, transmission and distribution losses, network costs, after-sale services, system service costs and meter rental,
»Energi- og forsyningsprisen« omfatter følgende omkostninger: produktion, lagring, balanceenergi, omkostninger ved energileverancer, kundeservice, eftersalgsstyring, måleraflæsning, og andre forsyningsomkostninger.
‘energy and supply’ price will include the following costs: generation, aggregation, balancing energy, supplied energy costs, customer services, after-sales management, metering, and other supply costs,
Andre specifikke omkostninger.
other specific costs.
Denne post repræsenterer omkostninger, som ikke er netomkostninger, energi og forsyningsomkostninger eller skatter.
This item represents costs which are neither network costs nor energy and supply costs nor taxes.
Endelige forbrugere i industrien kan omfatte andre, ikke-bosiddende forbrugere.
Industrial end-user may include other non-residential user.
Rådets direktiv 90/377/EØF
Council Directive 90/377/EEC
(EFT L 185 af 17.7.1990, s. 16)
(OJ L 185, 17.7.1990, p. 16).
Kommissionens direktiv 93/87/EØF
Commission Directive 93/87/EEC
(EFT L 277 af 10.11.1993, s. 32)
(OJ L 277, 10.11.1993, p. 32).
Bilag I til tiltrædelsesakten af 1994
Annex I to the 1994 Act of Accession
(EFT C 241 af 29.8.1994, s. 21)
(OJ C 241, 29.8.1994, p. 21).
Nr. 12, punkt A, nr. 3. litra a) og b), i bilag II til tiltrædelsesakten af 2003
Point 12(A)(3)(a) and (b) of Annex II to the 2003 Act of Accession
(EUT L 236 af 23.9.2003, s. 33)
(OJ L 236, 23.9.2003, p. 33).
Bilag I, udelukkende nr. 3
Annex I, point 3 only
(EUT L 363 af 20.12.2006, s. 414)
(OJ L 363, 20.12.2006, p. 414).
Udelukkende for så vidt angår omtalen af direktiv 90/377/EØF i artikel 1 og bilag I, nr. 1, litra a) og b)
Only as regards the reference to Directive 90/377/EEC in Article 1 and points 1(a) and (b) of Annex I
Kommissionens afgørelse 2007/394/EF
Commission Decision 2007/394/EC
(EUT L 148 af 9.6.2007, s. 11)
(OJ L 148, 9.6.2007, p. 11).
90/377/EØF
90/377/EEC
30. juli 1991
30 July 1991
93/87/EØF
93/87/EEC
Direktiv 90/377/EØF
Directive 90/377/EEC
Artikel 2, stk. 1, første punktum
Article 2(1), first sentence
Artikel 2, stk. 1, første afsnit
Article 2(1), first subparagraph
Artikel 2, stk. 1, andet punktum
Article 2(1), second sentence
Artikel 2, stk. 1, andet afsnit
Article 2(1), second subparagraph
Artikel 2, stk. 3, første punktum
Article 2(3), first sentence
Artikel 2, stk. 3, andet punktum
Article 2(3), second sentence
Artikel 2, stk. 3, tredje punktum
Article 2(3), third sentence
Artikel 3 til 5
Articles 3 to 5
Artikel 6, første punktum
Article 6, first sentence
Artikel 6, stk.1, første punktum
Article 6, first paragraph, first sentence
Artikel 6, stk.1, andet punktum
Article 6, first paragraph, second sentence
Artikel 6, andet punktum
Article 6, second sentence
Artikel 9, stk. 1
Article 9, first paragraph
Artikel 9, stk. 2, første punktum
Article 9, second paragraph, first sentence
Artikel 9, stk. 2, andet punktum
Article 9, second paragraph, second sentence
Artikel 9, stk. 2
Article 9, second paragraph
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/94/EF
Directive 2008/94/EC of the European Parliament and of the Council
om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens
on the protection of employees in the event of the insolvency of their employer
Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober 1980 om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens [3] er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder [4].
Council Directive 80/987/EEC of 20 October 1980 on the protection of employees in the event of the insolvency of their employer [3] has been substantially amended several times [4].
I fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder, der blev vedtaget den 9. december 1989, fastsættes i punkt 7, at etableringen af det indre marked skal føre til en forbedring af arbejdstagernes leve- og arbejdsvilkår inden for Fællesskabet. Denne forbedring skal desuden, der hvor det er nødvendigt, indebære en udvikling af bestemte aspekter af arbejdsmarkedslovgivningen, såsom procedurerne ved kollektiv afskedigelse og i forbindelse med konkurs.
The Community Charter of Fundamental Social Rights for Workers adopted on 9 December 1989 states, in point 7, that the completion of the internal market must lead to an improvement in the living and working conditions of workers in the Community and that this improvement must cover, where necessary, the development of certain aspects of employment regulations such as procedures for collective redundancies and those regarding bankruptcies.
Det er nødvendigt at fastsætte bestemmelser til beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens og for at sikre dem et minimum af beskyttelse, især for at sikre betalingen af deres tilgodehavender, under hensyntagen til kravet om en afbalanceret økonomisk og social udvikling i Fællesskabet.
It is necessary to provide for the protection of employees in the event of the insolvency of their employer and to ensure a minimum degree of protection, in particular in order to guarantee payment of their outstanding claims, while taking account of the need for balanced economic and social development in the Community.
Med henblik herpå bør medlemsstaterne etablere en garantiinstitution, der sikrer arbejdstagerne betaling af løntilgodehavender.
To this end, the Member States should establish a body which guarantees payment of the outstanding claims of the employees concerned.
For at sikre en ligelig beskyttelse af de berørte arbejdstagere bør insolvens defineres i lyset af de lovgivningsmæssige tendenser i medlemsstaterne på dette område, så begrebet også kommer til at omfatte andre former for insolvensbehandling end likvidation.
In order to ensure equitable protection for the employees concerned, the state of insolvency should be defined in the light of the legislative trends in the Member States and that concept should also include insolvency proceedings other than liquidation.
I den forbindelse bør medlemsstaterne, med henblik på at fastslå garantiinstitutionens betalingsforpligtelse, kunne beslutte, at når en insolvenssituation giver anledning til flere insolvensbehandlinger, skal en sådan situation behandles, som om der var tale om én enkelt insolvensbehandling.
In this context, Member States should, in order to determine the liability of the guarantee institution, be able to lay down that where an insolvency situation results in several insolvency proceedings, the situation is to be treated as a single insolvency procedure.
Det bør sikres, at de arbejdstagere, der er omfattet af Rådets direktiv 97/81/EF af 15. december 1997 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af Sammenslutningen af Industri- og Arbejdsgiverorganisationer i Europa (Unice), Det Europæiske Center for Offentlige Virksomheder (CEEP) og Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisation (EFS) [5], Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, Unice og CEEP [6], og Rådets direktiv 91/383/EØF af 25. juni 1991 om supplering af foranstaltningerne til forbedring af sikkerheden og sundheden på arbejdsstedet for arbejdstagere, der har et tidsbegrænset ansættelsesforhold eller et vikaransættelsesforhold [7], ikke udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde.
It should be ensured that the employees referred to in Council Directive 97/81/EC of 15 December 1997 concerning the Framework Agreement on part-time work concluded by UNICE, CEEP and the ETUC [5], Council Directive 1999/70/EC of 28 June 1999 concerning the framework agreement on fixed-term work concluded by the ETUC, UNICE and CEEP [6] and Council Directive 91/383/EEC of 25 June 1991 supplementing the measures to encourage improvements in the safety and health at work of workers with a fixed-duration employment relationship or a temporary employment relationship [7] are not excluded from the scope of this Directive.
Med henblik på at garantere arbejdstagernes retssikkerhed i forbindelse med insolvens hos virksomheder, der virker i flere medlemsstater, og fastslå arbejdstagernes rettigheder i overensstemmelse med retspraksis ved EF-Domstolen bør der fastlægges en bestemmelse, hvori det eksplicit fastsættes, hvilken garantiinstitution der skal dække løntilgodehavender i disse tilfælde, samt at målet for samarbejdet mellem de kompetente myndigheder i medlemsstaterne er, at arbejdstagerne får udbetalt deres løntilgodehavender så hurtigt som muligt.
In order to ensure legal certainty for employees in the event of insolvency of undertakings pursuing their activities in a number of Member States, and to strengthen employees’ rights in line with the established case-law of the Court of Justice of the European Communities, provisions should be laid down which expressly state which institution is responsible for meeting pay claims in these cases and establish as the aim of cooperation between the competent administrative authorities of the Member States the early settlement of employees’ outstanding claims.
Det er desuden nødvendigt at sikre en korrekt anvendelse af bestemmelserne på området ved at indføre et samarbejde mellem medlemsstaternes kompetente administrationer.
Furthermore it is necessary to ensure that the relevant arrangements are properly implemented by making provision for collaboration between the competent administrative authorities in the Member States.
Medlemsstaterne kan fastsætte begrænsninger for garantiinstitutionernes ansvar, som bør være forenelige med direktivets sociale målsætning og tage højde for kravenes forskellige størrelse.
Member States may set limitations on the responsibility of the guarantee institutions. Those limitations must be compatible with the social objective of the Directive and may take into account the different levels of claims.
For lettere at kunne identificere de forskellige former for insolvensbehandling, navnlig i grænseoverskridende situationer, er det hensigtsmæssigt, at medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater de former for insolvensbehandling, der indebærer, at garantiinstitutionen griber ind.
In order to make it easier to identify insolvency proceedings, in particular in situations with a cross-border dimension, provision should be made for the Member States to notify the Commission and the other Member States about the types of insolvency proceedings which give rise to intervention by the guarantee institution.
Målet for dette direktiv kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5.
Since the objective of the action to be taken cannot be sufficiently achieved by the Member States and can therefore be better achieved at Community level, the Community may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty.
Kommissionen bør forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om gennemførelsen og anvendelsen af dette direktiv, navnlig hvad angår de nye beskæftigelsesformer i medlemsstaterne.
The Commission should submit to the European Parliament and the Council a report on the implementation and application of this Directive in particular as regards the new forms of employment emerging in the Member States.
Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del C, angivne frister for gennemførelse i national ret og anvendelse af direktiverne —
This Directive should be without prejudice to the obligations of the Member States relating to the time-limits for transposition into national law and application of the Directives set out in Annex I, Part C,
Dette direktiv finder anvendelse på tilgodehavender, som arbejdstagere i medfør af en arbejdsaftale eller et ansættelsesforhold har hos arbejdsgivere, der er insolvente i henhold til artikel 2, stk. 1.
This Directive shall apply to employees’ claims arising from contracts of employment or employment relationships and existing against employers who are in a state of insolvency within the meaning of Article 2(1).
Medlemsstaterne kan undtagelsesvis udelukke visse arbejdstagerkategoriers tilgodehavender fra dette direktivs anvendelsesområde, såfremt der findes andre former for garanti, og det godtgøres, at disse sikrer arbejdstagerne en beskyttelse svarende til den, der følger af dette direktiv.
Member States may, by way of exception, exclude claims by certain categories of employee from the scope of this Directive, by virtue of the existence of other forms of guarantee if it is established that these offer the persons concerned a degree of protection equivalent to that resulting from this Directive.
Hvis en sådan bestemmelse allerede finder anvendelse i den nationale lovgivning kan medlemsstaterne fortsat udelukke følgende fra dette direktivs anvendelsesområde:
Where such provision already applies in their national legislation, Member States may continue to exclude from the scope of this Directive:
partsfiskere.
share-fishermen.
Med henblik på dette direktiv anses en arbejdsgiver for at være insolvent, når der med hjemmel i de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser i en medlemsstat er indgivet begæring om indledning af kollektiv bobehandling som følge af arbejdsgiverens insolvens, som medfører, at arbejdsgiveren helt eller delvis mister rådigheden over sine aktiver, at der udpeges en kurator eller en person med en lignende funktion, og at den myndighed, som har kompetence i henhold til nævnte bestemmelser
For the purposes of this Directive, an employer shall be deemed to be in a state of insolvency where a request has been made for the opening of collective proceedings based on insolvency of the employer, as provided for under the laws, regulations and administrative provisions of a Member State, and involving the partial or total divestment of the employer’s assets and the appointment of a liquidator or a person performing a similar task, and the authority which is competent pursuant to the said provisions has:
enten har truffet afgørelse om indledning af bobehandlingen, eller
either decided to open the proceedings; or
har konstateret, at arbejdsgiverens virksomhed eller bedrift er lukket endeligt, og at de foreliggende aktiver ikke er tilstrækkelige til at berettige indledning af bobehandlingen.
established that the employer’s undertaking or business has been definitively closed down and that the available assets are insufficient to warrant the opening of the proceedings.
Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes nationale retsregler for så vidt angår definitionen af udtrykkene »arbejdstager«, »arbejdsgiver«, »løn«, »erhvervet ret« og »delvis erhvervet ret«.
This Directive is without prejudice to national law as regards the definition of the terms ‘employee’, ‘employer’, ‘pay’, ‘right conferring immediate entitlement’ and ‘right conferring prospective entitlement’.
Medlemsstaterne kan dog ikke udelukke følgende fra direktivets anvendelsesområde:
However, the Member States may not exclude from the scope of this Directive:
personer med tidsbegrænset ansættelse som defineret i direktiv 1999/70/EF
employees with a fixed-term contract within the meaning of Directive 1999/70/EC;
personer med vikaransættelsesforhold som defineret i artikel 1, nr. 2), i direktiv 91/383/EØF.
employees with a temporary employment relationship within the meaning of Article 1(2) of Directive 91/383/EEC.
Medlemsstaterne kan ikke gøre arbejdstagernes rettigheder i henhold til dette direktiv betinget af en minimumsperiode i medfør af en arbejdsaftale eller et ansættelsesforhold.
Member States may not set a minimum duration for the contract of employment or the employment relationship in order for employees to qualify for claims under this Directive.
Dette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne udvider beskyttelsen af arbejdstagerne til også at gælde i andre tilfælde af insolvens som f.eks. de facto-betalingsstandsning af permanent karakter, der fastslås ved andre bobehandlinger med hjemmel i national ret end de i stk. 1 omhandlede.
This Directive does not prevent Member States from extending employee protection to other situations of insolvency, for example where payments have been de facto stopped on a permanent basis, established by proceedings different from those mentioned in paragraph 1 as provided for under national law.
Sådanne bobehandlinger medfører dog ikke en garantipligt for garantiinstitutionerne i de øvrige medlemsstater i de tilfælde, der er omhandlet i kapitel IV.
Such procedures shall not however create a guarantee obligation for the institutions of the other Member States in the cases referred to in Chapter IV.
BESTEMMELSER VEDRØRENDE GARANTIINSTITUTIONERNE
PROVISIONS CONCERNING GUARANTEE INSTITUTIONS
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for, at garantiinstitutioner sikrer arbejdstagerne betaling af tilgodehavender, der hidrører fra arbejdsaftaler eller ansættelsesforhold, herunder fratrædelsesgodtgørelse ved ansættelsesforholds ophør, hvor der er hjemmel herfor i national ret, jf. dog artikel 4.
Member States shall take the measures necessary to ensure that guarantee institutions guarantee, subject to Article 4, payment of employees’ outstanding claims resulting from contracts of employment or employment relationships, including, where provided for by national law, severance pay on termination of employment relationships.
Såfremt medlemsstaterne gør brug af den i stk. 1 omhandlede mulighed, fastsætter de den periode, for hvilken garantiinstitutionen dækker tilgodehavender.
If Member States exercise the option referred to in paragraph 1, they shall specify the length of the period for which outstanding claims are to be met by the guarantee institution.
Dette tidsrum kan dog ikke være kortere end en periode, der omfatter lønnen for de seneste tre måneder af det ansættelsesforhold, der ligger inden og/eller efter den i artikel 3, stk. 2, omhandlede dato.
However, this may not be shorter than a period covering the remuneration of the last three months of the employment relationship prior to and/or after the date referred to in the second paragraph of Article 3.
Medlemsstater, der fastsætter en referenceperiode på mindst 18 måneder, kan begrænse den periode, for hvilken garantiinstitutionen dækker tilgodehavender, til otte uger.
Member States having a reference period of not less than 18 months may limit the period for which outstanding claims are met by the guarantee institution to eight weeks.
I så fald lægges de perioder, der er mest favorable for arbejdstagerne, til grund for beregningen af minimumsperioden.
In this case, those periods which are most favourable to the employee shall be used for the calculation of the minimum period.
Medlemsstaterne kan fastsætte lofter over garantiinstitutionens betalinger.
Member States may set ceilings on the payments made by the guarantee institution.
Disse lofter skal mindst være på et socialt niveau, der er foreneligt med dette direktivs sociale målsætning.
These ceilings must not fall below a level which is socially compatible with the social objective of this Directive.
Såfremt medlemsstaterne gør brug af denne mulighed, skal de underrette Kommissionen om fremgangsmåderne ved fastsættelse af loftet.
If Member States exercise this option, they shall inform the Commission of the methods used to set the ceiling.
institutionernes aktiver skal være uafhængige af arbejdsgivernes driftskapital og foreligge på en sådan måde, at der ikke kan gøres udlæg under en procedure i tilfælde af insolvens
the assets of the institutions must be independent of the employers’ operating capital and be inaccessible to proceedings for insolvency;
arbejdsgiverne skal bidrage til finansieringen, medmindre denne sikres fuldstændigt af offentlige myndigheder
employers must contribute to financing, unless it is fully covered by the public authorities;
institutionernes betalingspligt består uanset om forpligtelserne til at bidrage til finansieringen er opfyldt.
the institutions’ liabilities must not depend on whether or not obligations to contribute to financing have been fulfilled.
BESTEMMELSER VEDRØRENDE DEN SOCIALE SIKRING
PROVISIONS CONCERNING SOCIAL SECURITY
Medlemsstaterne kan bestemme, at artikel 3, 4 og 5 ikke finder anvendelse på bidrag i henhold til nationale lovbestemte sociale sikringsordninger eller supplerende faglige eller tværfaglige forsikringsordninger, som ikke er omfattet af nationale lovbestemte sociale sikringsordninger.
Member States may stipulate that Articles 3, 4 and 5 shall not apply to contributions due under national statutory social security schemes or under supplementary occupational or inter-occupational pension schemes outside the national statutory social security schemes.
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at manglende indbetaling til deres forsikringsinstitutioner af tvungne bidrag, som arbejdsgiveren i henhold til nationale lovbestemte sociale sikringsordninger var pligtig at betale, inden han blev insolvent, ikke begrænser arbejdstagerens ret til ydelser over for disse forsikringsinstitutioner, i det omfang arbejdstagerbidragene på forhånd er fradraget den udbetalte løn.
Member States shall take the measures necessary to ensure that non-payment of compulsory contributions due from the employer, before the onset of his insolvency, to their insurance institutions under national statutory social security schemes does not adversely affect employees’ benefit entitlement in respect of these insurance institutions in so far as the employees’ contributions have been deducted at source from the remuneration paid.
Medlemsstaterne sikrer, at de nødvendige foranstaltninger træffes for at beskytte interesser hos arbejdstagere og personer, der allerede havde forladt arbejdsgiverens virksomhed eller bedrift på datoen for dennes insolvens, for så vidt angår erhvervet ret eller delvis erhvervet ret til ydelser i forbindelse med alderdom, herunder ydelser til efterladte, i henhold til supplerende faglige eller tværfaglige forsikringsordninger, som ikke er omfattet af nationale lovbestemte sociale sikringsordninger.
Member States shall ensure that the necessary measures are taken to protect the interests of employees and of persons having already left the employer’s undertaking or business at the date of the onset of the employer’s insolvency in respect of rights conferring on them immediate or prospective entitlement to old-age benefits, including survivors’ benefits, under supplementary occupational or inter-occupational pension schemes outside the national statutory social security schemes.
BESTEMMELSER VEDRØRENDE SITUATIONER, DER ER GRÆNSEOVERSKRIDENDE
PROVISIONS CONCERNING TRANSNATIONAL SITUATIONS
Såfremt en virksomhed, der har aktiviteter i mindst to medlemsstater, bliver insolvent som defineret i artikel 2, stk. 1, er det garantiinstitutionen i den medlemsstat, hvor arbejdstageren sædvanligvis udfører eller udførte sit arbejde, der skal dække betalingen af arbejdstagernes tilgodehavender.
If an undertaking with activities in the territories of at least two Member States is in a state of insolvency within the meaning of Article 2(l), the institution responsible for meeting employees’ outstanding claims shall be that in the Member State in whose territory they work or habitually work.
Omfanget af arbejdstagernes rettigheder fastslås i henhold til den lovgivning, der gælder for den pågældende garantiinstitution.
The extent of employees’ rights shall be determined by the law governing the competent guarantee institution.