natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Enhver begrænset frist til at bortskaffe, opbevare, afsætte eller anvende bestående lagre af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder cyanamid, og som er godkendt af en medlemsstat, bør ikke overstige 12 måneder, således at bestående lagre højst kan anvendes i yderligere én vækstsæson, for på den måde sikres det, at plantebeskyttelsesmidler, som indeholder cyanamid, fortsat er tilgængelige i 18 måneder fra vedtagelsen af denne beslutning.
Any period of grace granted by a Member State for the disposal, storage, placing on the market and use of existing stocks of plant protection products containing cyanamide should be limited to 12 months in order to allow existing stocks to be used in one further growing season, which ensures that plant protection products containing cyanamide remain available for 18 months from the adoption of this Decision.
Denne beslutning er ikke til hinder for, at der kan indgives en ansøgning for cyanamid i henhold til artikel 6, stk. 2, i direktiv 91/414/EØF og Kommissionens forordning (EF) nr. 33/2008 af 17. januar 2008 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets direktiv 91/414/EØF for så vidt angår en almindelig og en fremskyndet procedure for vurdering af aktivstoffer, der har været omfattet af det i artikel 8, stk. 2, i samme direktiv omhandlede arbejdsprogram, men som ikke er optaget i direktivets bilag I [4], med henblik på en eventuel optagelse af cyanamid i dets bilag I.
This Decision does not prejudice the submission of an application for cyanamide in accordance with Article 6(2) of Directive 91/414/EEC and Commission Regulation (EC) No 33/2008 of 17 January 2008 laying down detailed rules for the application of Council Directive 91/414/EEC as regards a regular and an accelerated procedure for the assessment of active substances which were part of the programme of work referred to in Article 8(2) of that Directive but have not been included into its Annex I [4], in view of a possible inclusion in its Annex I.
Cyanamid optages ikke i bilag I til direktiv 91/414/EØF som aktivstof.
Cyanamide shall not be included as an active substance in Annex I to Directive 91/414/EEC.
Godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder cyanamid, trækkes tilbage senest den 18. marts 2009.
authorisations for plant protection products containing cyanamide are withdrawn by 18 March 2009;
Efter datoen for offentliggørelse af denne beslutning gives der ikke godkendelse eller forlænget godkendelse af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder cyanamid.
no authorisations for plant protection products containing cyanamide are granted or renewed from the date of publication of this Decision.
af 20. maj 2008
of 20 May 2008
om Frankrigs statsstøtte til bygning af krydstogtskibet Le Levant (C 74/99 (ex NN 65/99))
on State aid implemented by France for building the cruise vessel Le Levant (C 74/99 (ex-NN 65/99))
(meddelt under nummer K(2007) 5419)
(notified under document number C(2007) 5419)
under henvisning til Rådets direktiv 90/684/EØF af 21. december 1990 om støtte til skibsbygningsindustrien [1], særlig artikel 4, stk. 7,
Having regard to Council Directive 90/684/EEC of 21 December 1990 on aid to shipbuilding [1] and in particular Article 4(7) thereof,
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler [2] og under hensyntagen til disse bemærkninger, og
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provisions cited above [2] and having regard to their comments,
Kommissionen, der var blevet bekendt med den støtte, der er omhandlet af denne beslutning, anmodede i første omgang de franske myndigheder om oplysninger i brev af 2. december 1998 og 4. juni 1999.
On learning of the aid which is the subject of this decision, the Commission initially asked the French authorities for information by letters dated 2 December 1998 and 4 June 1999.
De franske myndigheder fremsendte bemærkninger i brev af 12. maj 1999 (A/33645) og 19. august 1999 (A/36449).
The French authorities submitted comments by letters dated 12 May 1999 (A/33645) and 19 August 1999 (A/36449).
På baggrund af disse oplysninger indledte Kommissionen ved beslutning af 2. december 1999 [3] den formelle undersøgelsesprocedure efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, over for en række støtteforanstaltninger, der var indrømmet til bygningen af krydstogtskibet Le Levant.
In the light of this information, by decision of 2 December 1999 [3], the Commission initiated the formal investigation procedure provided for in Article 88(2) of the Treaty in respect of certain aid granted for building the cruise vessel Le Levant.
På baggrund af denne beslutning fremsendte de franske myndigheder bemærkninger ved brev af 12. januar 2000 (A/30357), 14. juni 2000 (A/34964), 30. april 2001 (A/33440) og 11. juni 2001 (A/34609).
Following this decision, the French authorities submitted observations by letters dated 12 January 2000 (A/30357), 14 June 2000 (A/34964), 30 April 2001 (A/33440) and 11 June 2001 (A/34609).
Kommissionen har ligeledes modtaget bemærkninger fra en interesseret part, Compagnie des Iles du Levant (i det følgende benævnt »CIL«), som er videresendt til de franske myndigheder, som har svaret herpå.
The Commission also received comments from an interested party, Compagnie des Îles du Levant (hereinafter referred to as CIL), which were forwarded to the French authorities and to which they replied.
Kommissionens beslutning 2001/882/EF af 25. juli 2001 om Frankrigs statsstøtte i form af udviklingsbistand til passagerskibet Le Levant, der er bygget af Alstom Leroux Naval til brug for sejlads ved Saint-Pierre-et-Miquelon [4] bragte ovennævnte procedure til afslutning, idet det heri blev konkluderet, at støtten var uforenelig med fællesmarkedet og Frankrig blev pålagt at »træffe de nødvendige foranstaltninger for at afbryde og tilbagesøge [støtten] hos investorerne, som er de direkte støttemodtagere og de nuværende ejere af passagerskibet«.
The proceedings culminated in Commission Decision 2001/882/EC of 25 July 2001 on the State aid implemented by France in the form of development assistance for the cruise vessel ‘Le Levant’, built by Alstom Leroux Naval for operation in Saint-Pierre-et-Miquelon [4], by which the Commission found the aid incompatible with the common market and called on France to ‘take all necessary measures to discontinue and recover [the aid] from the investors, as the direct beneficiaries and current owners of the cruise vessel’.
Beslutning 2001/882/EF blev annulleret ved Førsteinstansrettens dom af 22. februar 2006 [5].
Decision 2001/882/EC was annulled by judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 22 February 2006 [5].
Retten fandt især, at begrundelsen i Kommissionens beslutning var mangelfuld, således at det ikke var muligt at fastslå, om de elementer, der udgør statsstøtte efter traktatens artikel 87, stk., 1, var til stede.
The Court found in particular that the statement of reasons in the Commission’s Decision was incomplete and that it was not therefore able to confirm that elements constituting State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty were present.
Som følge af Rettens dom er den procedure, der blev indledt ved beslutningen af 2. december, stadig åben.
As a result of the Court’s judgment, the investigation procedure initiated by the decision of 2 December 1999 is still open.
I betragtning af ovennævnte doms præmisser og de nye oplysninger, der er fremkommet, fandt Kommissionen det hensigtsmæssigt endnu en gang i overensstemmelse med traktatens artikel 88, stk. 2, at opfordre de franske myndigheder og interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til sagen.
In the light of the grounds of the Court’s judgment and of new information brought to its attention, the Commission deemed it appropriate to ask the French authorities and interested parties to submit their comments again on the basis of Article 88(2) of the Treaty.
Beslutningen af 2. december 1999 om indledning af den formelle undersøgelsesprocedure blev derfor suppleret med en beslutning af 6. december 2006 [6].
The decision of 2 December 1999 to initiate the formal investigation procedure was therefore supplemented by a decision of 6 December 2006 [6].
På baggrund af denne beslutning har de franske myndigheder, der først anmodede om en udsættelse af svarfristen, som blev bevilget, fremsendt kommentarer ved brev af 16. marts 2007 (A/32335) og 12. december 2007 (A/40301).
Following that decision, the French authorities initially requested and were granted an extension of the deadline for a reply, before submitting their comments by letters dated 16 March 2007 (A/32335) and 12 December 2007 (A/40301).
Der er endvidere fremsendt bemærkninger fra interesserede parter, dvs. CIL, ved brev registreret den 21. marts 2007 (A/32446), og investorerne, de gamle deltagere i anpartshaverselskaberne, der støttes af Banken [7], ved brev registreret den 1. marts (A/31951) og den 7. marts 2007 (A/32026).
Observations were also submitted by interested parties, namely CIL, by letter registered on 21 March 2007 (A/32446), and the investors who were former shareholders in the joint-ownership companies, backed by the Bank [7], by letters registered on 1 March 2007 (A/31951) and 7 March 2007 (A/32026).
Pons-loven
The ‘Loi Pons’
Den franske lov af 11. juli 1986 om ændring af finansloven for 1986, omhandler en række skattelettelser i forbindelse med visse investeringer i de franske oversøiske departementer og territorier (i det følgende benævnt »Pons-loven«).
The amended Finance (Amendment) Act for 1986 of 11 July 1986 allowed tax concessions in relation to certain investments in the French overseas departments and territories (‘Loi Pons’).
Frankrig anmeldte disse foranstaltninger til Kommissionen med henblik på en undersøgelse af deres forenelighed med EU’s bestemmelser på statsstøtteområdet.
France notified the Commission of these measures so that their compatibility with the Community State aid legislation could be assessed.
Ved brev af 27. januar 1993 meddelte Kommissionen Frankrig, at den efter ovennævnte undersøgelse havde besluttet ikke at gøre indsigelse efter EF-traktatens artikel 92 og 93 (nu artikel 87 og 88).
By letter of 27 January 1993, the Commission informed France that, having examined the measures, it had decided not to raise objections under Articles 92 and Article 93 of the Treaty (now Articles 87 and 88).
Kommissionen understregede dog, at den omhandlede støtte fortsat var underlagt de forskrifter og rammebestemmelser i fællesskabsretten, der er gældende inden for visse erhvervssektorer.
The Commission nevertheless pointed out that the application of the aid was subject to the Community rules and frameworks on aid for various sectors of industry.
I denne beslutning vedrører henvisningerne til Pons-loven bestemmelserne i artikel 238 bis HA I og III quater i den franske skattelov — Code Générale des Impots (i det følgende benævnt »CGI«), som de var gældende den 23. november 1996, og som kan sammenfattes som følger.
In this decision, references to the Loi Pons should be taken as referring to Article 238a HA I and IIIc of the General Tax Code (CGI) as applicable on 23 November 1996, which can be summarised as follows.
Artikel 238 bis HA I i CGI
Article 238a HA I CGI
I medfør af artikel 238 bis HA I i CGI kan virksomheder fra deres skattepligtige indkomst fradrage et beløb svarende til den samlede sum af de produktionsinvesteringer, de har foretaget i visse franske oversøiske departementer og territorier, bl.a. Saint-Pierre-et-Miquelon [8].
Under Article 238a HA I CGI, undertakings are authorised to deduct from their taxable profits a sum equivalent to the total amount of productive investments made in some of the French overseas departments and territories, including Saint-Pierre-et-Miquelon [8].
Artiklen indebærer en undtagelse fra den generelle regel i CGI, som ikke tillader fradrag af sådanne beløb ved beregningen af en virksomheds skattepligtige indkomst.
This article offers a derogation from the general CGI scheme which does not allow these amounts to be deducted for purposes of determining an undertaking’s taxable income.
Artikel 238 bis HA III ter i CGI bestemmer, at investeringerne i visse sektor, bl.a. lystsejlads, kun giver ret til det i stk. I i ovennævnte artikel omhandlede fradrag, hvis der på forhånd er indhentet godkendelse i det franske finansministerium.
Article 238a HA IIIb CGI states that investments in certain sectors, including the pleasure boat sector, are eligible for the deduction provided for in paragraph I of the Article only subject to the prior approval of the budget minister.
Denne godkendelse »kan gives, hvis det efter indhentning af udtalelse fra Ministeriet for oversøiske departementer og territorier, fastslås, at investeringen er af økonomisk interesse for det departement, hvor den gennemføres, hvis den er led i den regionale planlægnings- og miljøpolitik, og hvis den sikrer beskyttelse af investorer og tredjeparter«.
Such approval ‘may be granted after seeking the opinion of the minister for the overseas departments and territories provided that the investment is of economic interest for the department in which it is made, that it is in keeping with regional planning and environmental policy and that it guarantees protection for investors and third parties.’
Artikel 238 bis HA III quater i CGI
Article 238a HA IIIc CGI
Ifølge den franske skattelov skal fysiske personer betale indkomstskat.
The CGI states that natural persons are taxed on their income.
Denne skat opkræves af den skattepligtiges samlede nettoindkomst, som består af de samlede nettoindtægter i et bestemt antal indtægtskategorier.
The tax is charged on the taxpayer’s net income, i.e. the total net income from various categories of income.
Nettoindkomsten i de forskellige kategorier består normalt af den skattepligtiges ejendom, kapital, løn osv., samt overskud af den skattepligtiges udbyttegivende aktiviteter med fradrag af eventuelle tab, der i et givet år konstateres i en indtægtskategori.
Net income in the various categories generally consists of property, capital assets, salaries, etc. owned or received by taxpayers, and profits from the lucrative activities in which they engage, minus the losses recorded in a year in an income category.
Med hensyn til kategorien »erhvervsudbytte« bestemmer artikel 156 1obis i CGI imidlertid, at fradraget ikke gælder »tab hidrørende direkte eller indirekte fra aktiviteter i erhvervsøjemed, hvis et af medlemmerne af den skattepligtige enhed (»membre du foyer fiscal«) ikke personligt, varigt og direkte deltager i de handlinger, der er nødvendige for at udføre de pågældende aktiviteter.
However, in relation to the category of ‘industrial and commercial profits’, Article 156(1a) CGI states that the deduction is not allowed for ‘losses attributable, directly or indirectly, to activities for industrial and commercial profit where such activities do not involve the continuous, direct and personal participation of one of the members of the tax unit in the performance of the acts entailed in the activity.
Det gælder bl.a. hvis forvaltningen af aktiviteten retligt eller faktisk ved fuldmagt, arbejdsoverenskomst eller anden overenskomst er overdraget til en person, som ikke er en del af den skattepligtige enhed.«
Such is the case, for example, where management of the activity is entrusted in law or in fact to a person who does not belong to the tax unit by virtue of a mandate, a contract of employment or other such agreement.’
Som undtagelse fra dette princip bestemmer artikel 238 bis HA III quater i CGI, at bestemmelserne i artikel 156 1obis ikke gælder tab hidrørende fra fradrag af de i stk. I i ovennævnte artikel 238 bis HA omhandlede investeringer og driften heraf, hvis disse investeringer er foretaget efter 1. januar 1996 og forhåndsgodkendt af finansministeriet som anført i artikel 238 bis HA III ter.
Nevertheless, Article 238a HA IIIc CGI states that Article 156(1a) does not apply to losses resulting from the deduction of the investments referred to in paragraph I of the said Article 238a HA and from their operation where such investments are made after 1 January 1996 and have the prior approval of the minister responsible for the budget in accordance with Article 238a HA IIIb.
Finansieringen af krydstogtskibet Le Levant
The Levant financing operation
I 1996 skabte Banken og »Compagnie des Iles du Ponant« (i det følgende benævnt »CIP«) en konstruktion med henblik på at finansiere bygning og drift af et mindre luksuskrydstogtskib Le Levant (ca. 95 passagerer og en besætning på 55).
In 1996 the Bank and the Compagnie des Iles du Ponant (CIP) put together a package to finance the building and operation of a small (capacity of approximately 95 passengers and 55 crew) luxury cruise vessel called Le Levant.
Denne aftale blev formaliseret ved en protokol af 9. december 1996, der blev indgået mellem Banken, CIP og CIL, der er datterselskab af CIP og specielt oprettet med henblik på dette projekt [9].
This was formalised by an agreement of 9 December 1996 between the Bank, the CIP and CIL, a subsidiary of the CIP specially formed for the purposes of the project [9].
De forskellige elementer i ovennævnte konstruktion kan sammenfattes som følger:
The various components of the package may be summarised as follows:
Skibsanpartsselskab
The joint-ownership vehicle
Banken og CIL oprettede et skibsanpartsselskab (efter den ændrede lov nr. 67-5 af 3. januar 1967 om skibes og andre søgående fartøjers status) under navnet »anpartsselskabet« Le Levant, der havde administrativt hovedsæde i Nantes.
The Bank and CIL set up a joint-ownership vehicle (within the meaning of Law 67-5 of 3 January 1967 on the status of ships and other seagoing vessels, as amended), the ‘copropriétée du navire Le Levant’, with its head office in Nantes.
Ifølge vedtægterne havde anpartsselskabet til formål at »finansiere, erhverve, udstyre og drive et luksuskrydstogtskib ved navn »Le Levant««.
According to its articles of association, the joint-ownership vehicle was set up for the purposes of ‘financing, purchasing, fitting out and operating the luxury cruise vessel Le Levant’.
Anpartsselskabet var opdelt på 740 anparter, hvoraf CIL tegnede sig for to og Banken for de resterende 738 anparter.
The joint-ownership was divided into 740 co-ownership shares, or ‘quirats’, of which CIL acquired two and the Bank the remaining 738.
Anpartsselskabet skulle ifølge aftalen bestille fartøjet hos værftet Leroux & Lotz Naval i Frankrig til en pris på 228550000 franske francs (FRF) (dvs. ca. 35 mio. EUR [10]).
The joint-ownership vehicle would order the vessel from the Leroux & Lotz Naval shipyards in France for a price of 228550000 French francs (FRF) (approx. EUR 35 million) [10].
Skibet skulle leveres i 1998.
The vessel was to be delivered in 1998.
CIL blev udnævnt som bestyrer af anpartsselskabet og skulle i denne egenskab, mod vederlag, føre tilsyn med bygningen af skibet og driften efter leveringen.
CIL was appointed manager of the joint-ownership vehicle and, in return for payment, would oversee the construction of the vessel and its operation after delivery.
Videresalg af anparter
Sale of the co-ownership shares
Banken solgte sine 738 anparter til skattepligtige investorer, som ønskede at udnytte de skattemæssige fordele i Pons-loven.
The Bank sold its 738 shares to investors subject to income tax who wished to benefit from tax advantages under the Loi Pons.
I forbindelse med denne transaktion oprettede hver investor et enmandsselskab, der havde til formål at købe anparter og drive skibet i fællesskab (i det følgende benævnt »anpartshaverselskaber«).
For this purpose, each investor set up an undertaking of which they were the sole shareholder whose corporate purpose was to acquire the shares and operate the vessel as joint owners (‘joint-ownership companies’).
Disse selskaber havde status som enmandsvirksomheder med begrænset ansvar (»Entreprise Unipersonnelle à Responsabilité Limitée« (i det følgende benævnt »EURL«)).
These companies had the status of one-person limited liability undertakings (EURLs).
Overskuddet fra EURL indgår derfor i ejerens skattepligtige indkomst (i kategorien erhvervsoverskud).
He may also, if necessary, write off the company’s losses against his other income, provided it is the same type of income.
Han kan også i givet fald fratrække selskabets underskud fra sine andre indtægter, hvis der er tale om indtægter af samme art. I medfør af bestemmelserne i artikel 156 1obis i CGI kan han imidlertid principielt kun fratrække underskud hidrørende fra erhvervsaktiviteter, hvis disse aktiviteter indebærer, at en person, der er en del af den skattepligtige enhed (membre du foyer fiscal) personligt har deltaget i udførelsen af de handlinger, der er nødvendige for aktiviteterne.
However, under Article 156(1a) CGI, he may not as a rule write off losses from activities for industrial and commercial profit unless such activities involve the personal participation of one of the members of the tax unit in the performance of the acts necessary to the activity.
Hver investor skulle erhverve mindst to anparter.
Each investor would acquire at least two co-ownership shares.
Prisen var 636216 FRF (ca. 100000 EUR) for to anparter.
The price was FRF 636216 (about EUR 100000) per set of two shares.
Anpartshaverselskaberne finansierede købet af anparter på følgende måde (for en post på to anparter):
The joint-ownership companies financed the acquisition of the shares as follows (per set of two shares):
Et kapitalindskud fra deltageren på 50000 FRF (ca. 7700 EUR).
a capital investment by the shareholder of FRF 50000 (about EUR 7700),
Et lån ydet af Banken til en fast rente på 8 % over 7 år regnet fra 31. december 1996.
a loan from the Bank at a fixed rate of 8 % over a period of seven years from 31 December 1996.
For en post på to anparter var beløbet 554683 FRF (ca. 85300 EUR).
The amount was FRF 554683 (about EUR 85300) for a set of two shares,
En andel af den garanti, som CIL havde stillet for hvert deltagende selskab som sikkerhed for god forvaltning af anpartsselskabet.
the share of CIL’s deposit of guarantee set up with each joint-ownership company as security for its sound management of the joint ownership.
Denne garanti repræsenterede et samlet beløb på 40000000 FRF (ca. 6150000 EUR), svarende til 108108 FRF (ca. 16600 EUR) for en post bestående af to anparter, og med en rente på 8 % p.a., idet renten blev kapitaliseret hvert år fra 31. december 1996.
This guarantee was for a sum of FRF 40000000 (about EUR 6150000), or FRF 108108 (about EUR 16600) per set of two shares, at an interest rate of 8 % per annum, with the interest capitalised annually from 31 December 1996.
Garantien, hovedstol med kapitaliserede renter, skulle tilbagebetales pr. 31. december 2003.
The principal and capitalised interest on the guarantee would be repayable as of 31 December 2003.
Efter afhændelsen af alle Bankens anparter bestod skibsanpartsselskabet af anpartshaverselskaberne (EURL) og CIL (som ejede to anparter).
After all the Bank’s shares had been transferred, the joint-ownership vehicle consisted of the joint-ownership companies and the CIL (as holder of two shares).
Skibets drift
Operating phase of the vessel
Ifølge ovennævnte konstruktion skulle Le Levant drives som krydstogtskib fra leveringstidspunktet indtil slutningen af 2003.
As part of the package, Le Levant was to be operated as a cruise vessel following its delivery until the end of 2003.
Ifølge anpartsselskabets vedtægter skulle anpartshaverne dele overskud og tab i forhold til deres interesser i skibet.
In accordance with the joint-ownership vehicle’s articles of association, the investor-shareholders would share the operating profits and losses pro rata to their interest in the vessel.
Det understreges, at konstruktionen var baseret på en forventning om betydelige underskud i de første fem driftsår [11].
It should however be underlined that the package was based on the assumption of significant losses in the first five years of Le Levant’s operation [11].
Anpartshaverselskabernes likviditetsbehov var følgende:
The joint-ownership companies’ cash requirements would arise from:
det forventede negative driftsresultat i anpartsselskabet,
the operating results of the joint-ownership vehicle, forecast as a loss,