natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tværtimod kan de være en ulempe, idet betingelserne for forhandlingskontrakter ikke i tilstrækkeligt omfang tager højde for behovet for fornyelse af materiellet (kapitalomkostninger er ikke medregnet i deres fulde omfang i prisen på færgefarten).
On the contrary, they may constitute a disadvantage since the conditions of negotiated contracts do not reflect adequately the need for renewal of equipment (capital costs are not included in their entirety in the price of ferry services).
Den finske stat er i færd med at udforme en ny indkøbsmodel til kommende runder af offentlige udbud, hvilket den gør ved at revidere betingelserne for den liberalisering, der er forbundet med kapitalomkostninger ved og ombygning af færger.
Finland is developing a new procurement model for future rounds of competitive bidding, by revising the conditions of the liberalisation associated with capital costs and refurbishing of ferries.
En af mulighederne for at gøre det kan være at mindske de risici, der er forbundet med investeringer, gennem tilbagekøbsbetingelser for færgemateriel, der indgår i aftalen.
An opportunity to do this can be obtained by reducing the risks associated with investments through redemption conditions for ferry equipment attached to the agreement.
En anden mulighed er at kræve, at alle bydere råder over nye fartøjer.
Another option is to require that all tenderers have new vessels.
I mellemtiden er de bestående færgekontrakter blevet forlænget indtil udgangen af 2009.
In the meantime, the existing ferry contracts have been extended until the end of 2009.
De finske myndigheder hævder, at de særlige ordninger og de særlige projekter ikke kan anses for at være en fordel.
The Finnish authorities argue that the special arrangements and special projects cannot be considered to constitute an advantage.
Da Tieliikelaitos blev sat i drift den 1. januar 2001, havde foretagendet 4235 ansatte, selv om det i virkeligheden havde brug for betragteligt færre medarbejdere.
When Tieliikelaitos started operations on 1 January 2001, it had 4235 employees, although in reality it needed significantly fewer personnel.
Det er klart, at det tidligere vejvæsen som en officiel hierarkisk opbygget institution havde et betydeligt antal stillinger og opgaver, som ikke var nødvendige i Tieliikelaitos, og som derfor gjorde personalet i Tieliikelaitos overtalligt.
It is clear that the former Road Service, as an official institution based on hierarchy, had a significant number of positions and tasks which were not needed in Tieliikelaitos, which thus led to significant overstaffing at Tieliikelaitos.
Efter Finlands mening var det en strukturel ulempe for Tieliikelaitos, at foretagendet var tvunget til at beskæftige hele sit personale og ikke kunne fyre folk.
In Finland’s view, the fact that Tieliikelaitos was required to employ its entire staff and was prohibited from any lay-offs has been a structural disadvantage to Tieliikelaitos.
Foretagendets udgifter i forbindelse med denne strukturelle ulempe har opvejet enhver, også teoretisk økonomisk fordel, som Tieliikelaitos har haft.
The expenses the company incurred due to that structural disadvantage have exceeded any, even theoretical, economic advantages gained by Tieliikelaitos.
Personaleoverflytningsprocedurerne, som Tieliikelaitos kunne benytte, har været dyrere og langsommere end den personalepolitik, som Tieliikelaitos' konkurrenter kan føre.
The personnel transfer procedures available to Tieliikelaitos have been more expensive and slower than the personnel policies available to Tieliikelaitos’ competitors.
Ifølge Finland kunne den finske stat have valgt ikke at overføre det overskydende personale til Tieliikelaitos, da foretagendet blev dannet.
According to Finland, the Finnish State could have opted not to transfer the excess employees to Tieliikelaitos at the time it was established.
Finland refererer også til Combus-dommen fra Retten i Første Instans, hvor retten behandlede en lignende situation med hensyn til overførsel af personale.
Finland also refers to the Combus judgment of the Court of First Instance in which the Court dealt with a similar situation concerning transfers of personnel.
Det blev konkluderet i denne sag, at et engangsbeløb fra den danske stat til tjenestemænd, som var ansat hos Combus, og som accepterede at opgive deres status som tjenestemænd og blive ansat på kontraktbasis af dette foretagende, ikke udgjorde statsstøtte.
It was concluded in this case that a one-off payment by the Danish State to officials who were employed by Combus and who agreed to give up their status as officials and become employed on a contract basis by that undertaking did not constitute State aid.
Retten i Første Instans anså ikke foranstaltningen for at have lettet den byrde, der normalt fremgår af et foretagendes budget.
The CFI considered that the measure did not result in lightening the burden normally assumed in an undertaking’s budget.
Reformen af vejforvaltnings- og vedligeholdelsessektoren i Finland blev gennemført under omstændigheder, der lignede situationen i Combus-sagen.
The reform of road administration and maintenance sector in Finland was carried out in a situation similar to the one in Combus.
Det forhold, at Tieliikelaitos ikke gav nogen kompensation til personale, som blev overflyttet til statslige organer, herunder Vejforvaltningen, kan ikke betragtes som statsstøtte.
The fact that Tieliikelaitos did not pay any compensation to personnel who was transferred to government agencies, including the Road Administration, cannot be considered to constitute State aid.
Efter Finlands mening bliver Combus-dommen ikke mindre anvendelig af de domme, som Kommissionen henviser til i sin beslutning om at indlede proceduren (Altmark Trans og Frankrig mod Kommissionen).
In Finland’s view, the applicability of the Combus judgment is in no way reduced by the Court judgements cited by the Commission in its decision to initiate the procedure (Altmark Trans and France v. Commission).
Disse domme ligger nemlig før Combus-dommen og blev dermed nødvendigvis taget i betragtning af Retten i Første Instans.
These judgments indeed predate the Combus judgment and were thus necessarily taken into account by the Court of First Instance.
Desuden hævder Finland, at hvis en foranstaltning ikke er beregnet til at give en fordel, som har budgetvirkning, drejer det sig ikke om overførsel af statsmidler og derfor heller ikke om statsstøtte.
Furthermore, Finland argues that if a measure is not intended to confer an advantage which has an effect on the budget, it is not a case of a transfer of State funds and therefore does not constitute State aid.
Finland mener ikke, at administrative foranstaltninger, der ikke har virkning på statsmidler, udgør statsstøtte.
Finland considers that administrative measures which have no effect on State finances do not constitute State aid.
Finland mener således ikke, at staten har mistet indtægt, fordi den accepterede at beskæftige 116 tidligere ansatte hos Tieliikelaitos og betale deres lønninger.
Thus, Finland believes that the State has not lost income because it agreed to employ 116 former personnel of Tieliikelaitos and pay their salaries.
Ingen af disse medarbejdere blev udnævnt, uden at de var blevet vurderet og fundet egnede til stillingen.
No one of these employees was appointed without an assessment of his/her suitability for the position.
Det var kun muligt at overføre personale mellem Tieliikelaitos og den offentlige forvaltning, når der var en ledig, opslået stilling.
Transfers of personnel between Tieliikelaitos and civil service departments were only possible when a post became open and it was published.
Hvis der ikke blev fundet en egnet ansøger blandt Tieliikelaitos' medarbejdere, kom andre ansøgere i betragtning.
If a suitable applicant could not be found within Tieliikelaitos other applicants were considered.
Med hensyn til de økonomiske overførsler fra staten til afhjælpning af Tieliikelaitos' problem med overskydende personale understreger Finland, at Tieliikelaitos ikke modtog 100 mio. EUR i statsstøtte, som påstået af klagerne.
With respect to financial transfers by the State for solving Tieliikelaitos’ overstaffing problem, Finland stresses that Tieliikelaitos did not receive EUR 100 million in State aid as is claimed by the complainants.
Tieliikelaitos modtog 68 mio. EUR fra Vejforvaltningen til at finansiere serviceprojekter med (af de 68 mio. gik ca. 56 mio. til at dække personaleomkostninger, og resten blev brugt til materialer og andre poster, der ikke har med personale at gøre).
Tieliikelaitos received EUR 68 million from the Road Administration to fund service projects (from 68 million approximately 56 million went to cover personnel costs and the rest was spent on materials and other ‘non-personnel’ items).
Herudover betalte Vejforvaltningen 20,1 mio. EUR i støtte til personalejusteringer.
In addition, the Road Administration paid EUR 20,1 million to support the adjustment of staff.
Den samlede kompensation på 88,1 mio. EUR dækkede ikke alle udgifterne i forbindelse med det overskydende personale.
The total compensation of EUR 88,1 million did not cover all the expenses incurred from the excess staff.
Ifølge ekspertudtalelsen beløb den strukturelle ulempe i form af overskydende arbejdskraft sig til 157 mio. EUR i perioden 2001-2004.
According to the Expert statement the excess staff caused structural disadvantages amounting to EUR 157 million over the period 2001-2004.
Finland bemærker, at man fulgte sunde regnskabsprincipper i forberedelsen af Tieliikelaitos' årsregnskaber, og at disse er blevet revideret.
Finland notes that sound accounting procedures were followed in the preparation of Tieliikelaitos’ financial statements, and that the financial statements have been audited.
Årsregnskaberne omfatter ikke noter med den detaljeringsgrad, som klagerne henviser til.
The financial statement does not include notes at the level of detail referred to by the complainants.
Ikke desto mindre giver ekspertudtalelsen følgende begrundelser for udækkede strukturelle ulemper ved overskydende personale (69 mio. EUR i alt, dvs. 157 mio. EUR minus 88 mio. EUR):
Nevertheless, the Expert statement provides the following justifications for uncovered structural disadvantage related to the excess staff (EUR 69 million in total, i.e. EUR 157 million — EUR 88 million):
For det første dækkede Vejforvaltningen ikke alle omkostningerne ved de særlige serviceprojekter.
Firstly, the Road Administration did not cover all costs related to the special service projects.
F.eks. dækkede den ikke de respektive tilsynsomkostninger, som blev anslået til 2,8 mio. EUR over fire år.
For example it did not cover the respective supervision costs which were estimated at EUR 2,8 million over four years.
Endvidere indbragte serviceprojekterne et samlet tab på 1,4 mio. EUR i overgangsperioden ud over de respektive tilsynsomkostninger (underskuddet blev beregnet ved at trække udgiften til lønninger og materialer ved serviceprojekterne fra fortjenesten på projekterne).
Furthermore, the service projects recorded a total loss of EUR 1,4 million during the transitional period in addition to the respective supervision costs (the deficit was calculated by subtracting the expenditure for wages and materials for service projects from revenues related to those projects).
Derfor påførte serviceprojekterne Tieliikelaitos en nettobelastning på 4,2 mio. EUR.
Therefore, the service projects caused to Tieliikelaitos a net disadvantage of EUR 4,2 million.
For det andet var de midler, som Vejforvaltningen bidrog med, ikke tilstrækkelige til at finansiere jobsøgningshjælp til medarbejderne, videreuddannelse og omskoling samt støtte til efterløn.
Secondly, the funds provided by the Road Administration to finance measures related to looking for new jobs, supplementary training and re-training and support for anticipatory early retirement were not sufficient.
Derfor måtte Tieliikelaitos øremærke over 20 mio. EUR til personalejusteringer af egne midler (heraf blev 12,8 mio. EUR udbetalt i 2004 og 2005).
As a result, Tieliikelaitos had to earmark over EUR 20 million in personnel adjustment costs out of its own funds (EUR 12,8 million thereof were paid out in 2004 and 2005).
For det tredje måtte Tieliikelaitos bære ekstra administrationsomkostninger ved personalejusteringerne, som blev anslået til 2,8 mio. EUR i overgangsperioden.
Thirdly, Tieliikelaitos had to bear additional administrative expenditures related to personnel adjustments, which were estimated at the level of EUR 2,8 million for the transitional period.
For det fjerde havde Tieliikelaitos også ekstraudgifter på grund af mere gunstige ferievilkår for de Tieliikelaitos-ansatte, som blev rubriceret i kategorien statslige langtidsmedarbejdere (50 % længere ferie).
Fourthly, Tieliikelaitos had to face additional expenses also due to more favourable holiday conditions for those Tieliikelaitos employees which fell in the category of long-term State employees (50 % longer holiday).
Disse ekstraudgifter blev anslået til 42 mio. EUR i den fire år lange overgangsperiode.
These additional expenses were estimated at the level of EUR 42 million during the four years of the transitional period.
Under alle omstændigheder har pensionsordningerne lagt en tung byrde på Tieliikelaitos.
In any case, pension schemes have left Tieliikelaitos with a heavy burden.
Selv efter omdannelsen til et statsforetagende forblev Tieliikelaitos' personale omfattet af lov nr. 280 af 20. maj 1966 om statspension, hvilket betyder, at statsforetagendet som statslig arbejdsgiver måtte indbetale pensionsbidrag, og satsen for disse bidrag er højere end den sats, som private arbejdsgivere indbetaler pensionsbidrag efter.
Even after its conversion into a State Enterprise the staff of Tieliikelaitos remained governed by the State Pension Act No 280 of 20 May 1966, which implies that the State Enterprise had to pay the state employer’s pension contribution, which is higher than the employer’s pension contribution in the private sector.
Ændringen af lov om statspension (nr. 679 af 30. juli 2004) vil medføre en tilnærmelse mellem den private og den offentlige sektor med hensyn til størrelsen af pensionsbidragene og arbejdstagernes pensionsydelser, men først efter en årrække.
The Amendment to the State Pension Act (No 679 of 30 July 2004) will lead to the approximation of the pension contributions and employees’ pension benefits between the private and the public sector, but only in the long run.
I 2005 var de private arbejdsgiveres generelle pensionsbidrag 16,8 %.
In 2005, the general pension contribution for private sector employers was 16,8 %.
Tieliikelaitos' pensionsbidrag blev derimod fastsat individuelt og beløb sig til 21,13 % i 2005.
By contrast, the Tieliikelaitos’ pension contribution was determined individually and stood at 21,13 % in 2005.
Desuden var det først den 16. februar 2005, at bestemmelserne i Tieliikelaitos' overenskomster om løn under sygdom blev tilpasset efter de tilsvarende regler i den private sektors overenskomster.
Moreover, it is only on 16 February 2005 that the provisions of the collective agreements of Tieliikelaitos concerning wages paid on sick leave were adapted to correspond to the equivalent conditions of private sector agreements.
Før da var disse bestemmelser mere bekostelige for Tieliikelaitos end de bestemmelser, der gjaldt for de private arbejdsgivere.
Prior to that, these provisions were more expensive for Tieliikelaitos than those applicable to private sector employers.
F.eks. er de Tieliikelaitos-ansattes ret til ferie, som bygger på aftalebestemmelser, der modsvarer dem, der er indeholdt i statslige aftaler, stadig bedre end den ferieret, som personalet i den private sektor kan opnå.
The right to annual leave, for example, which is based on contract provisions equivalent to those in state contracts, is still better than that enjoyed by staff in the private sector.
Så ansættelsesvilkårene som sådan, herunder pensionsydelser, kan stadig klart betragtes som en byrde i sammenligning med de vilkår, som er fremherskende blandt aktører i den private sektor.
So employment conditions as a whole, including pension benefits, can still be clearly considered a burden in comparison with those prevailing for private sector operators.
Skatteforanstaltning i forbindelse med Tieliikelaitos' køb af jord
Fiscal measure related to land purchases by Tieliikelaitos
I henhold til indkomstskattelovens § 49, stk. 1, punkt 4, plejede man at beregne den skattepligtige kapitalindkomst for skattepligtige personer, som ikke er et foretagende, partnerskab eller aktieselskab, ved at fratrække det højeste af to beløb, nemlig enten 80 % af salgsprisen eller den reelle erhvervelsespris, forudsat at den faste ejendom er solgt til staten, provinsen, kommunen eller en fælleskommunal myndighed.
According to Section 49(1)(4) of the Income Tax Act, the taxable amount of the capital gains received by a taxable person other than a corporation, partnership or limited partnership used to be calculated by deducting either 80 % of the sales price or the real acquisition cost, whichever is more, provided that the real property is sold to the state, province, municipality or joint municipal authority.
Derfor ville den skattepligtige kapitalindkomst være højst 20 % af salgsprisen.
Therefore, the amount of taxable capital gains would be at most 20 % of the sales price.
De respektive sælgere kunne således ved beregningen af deres skattepligtige kapitalindkomst trække 30 % eller 60 % mere fra salgsprisen, end de kunne efter de normale skatteregler, afhængigt af om de solgte deres jord, før eller efter at de havde ejet den i 10 år.
Thus, for the purposes of determination of the amount of taxable capital gains, the respective sellers could deduct from the sales price 30 % or 60 % more than they could deduct under the normal taxation rules, depending on whether they sold their land before or after having owned it for 10 years.
Jordaktivernes overførsel til Tieliikelaitos/dets forgænger var fra begyndelsen omfattet af koncessionsordningen.
Land transfers to Tieliikelaitos/its predecessor were included in the scope of the concession scheme from the very outset.
Det vil sige, at også Tieliikelaitos' forgænger, Vejvæsenet, fik indirekte gavn af samme foranstaltning.
That is, also Tieliikelaitos’ predecessor, the Road Service, indirectly benefited from the same measure.
Derfor understreger de finske myndigheder, at selv om denne foranstaltning udgjorde en indirekte statsstøtte til Tieliikelaitos, overholder den dog definitionen på »eksisterende støtte« i artikel 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999.
Therefore the Finnish authorities stress that even if this measure constituted an indirect State aid for the benefit of Tieliikelaitos it complies with the definition of ‘existing aid’ pursuant to Article 1(b) of the Council Regulation (EC) No 659/1999.
Lovens § 49 blev ændret således i juli 2004, at den ikke længere er anvendelig, når ejendommen sælges til et statsforetagende til andre formål end naturbeskyttelse, militær anvendelse og forskning eller andre lignende samfundsrelaterede formål.
Section 49 of the Act was amended in such a way in July 2004 that it is no longer applicable when property is sold to a State Enterprise for purposes other than nature protection, use by the armed forces, and research or other similar social purposes.
Som følge heraf er indtægten fra salg af grunde til Tieliikelaitos nu underlagt den almindelige beskatning af kapitalindkomst.
As a result, the income from sales of land sites to Tieliikelaitos is now subject to the standard tax on capital gains.
Blivende fordele for Tieliikelaitos: manglende anvendelse af konkursloven og selskabsskatteloven på Tieliikelaitos
Advantages conferred to Tieliikelaitos on a permanent basis: the inapplicability of bankruptcy law and corporate income tax law to Tieliikelaitos
For så vidt angår de blivende fordele for Tieliikelaitos, understreger de finske myndigheder, at selv om disse foranstaltninger udgør statsstøtte, opfylder de definitionen på »eksisterende støtte« i artikel 1, litra b), i forordning (EF) nr. 659/1999.
With respect to the advantages conferred to Tieliikelaitos on a permanent basis, the Finnish authorities stress that even if these measures constitute State aid they comply with the definition of ‘existing aid’ pursuant to Article 1(b) of the Council Regulation (EC) No 659/1999.
Tieliikelaitos og dets forgængere i den pågældende økonomiske enhed (indtil 31.12.1997 vejvæsenet som sådan, fra 1.1.1998 til 31.12.2000 produktionsenheden i vejvæsenet) har aldrig været underlagt reglerne om konkurs eller de normale selskabsskatteregler.
Tieliikelaitos and the predecessors of the respective economic entity (until 31 December 1997 — the Road Service as such, from 1 January 1998 until 31 December 2000 — the Production part of the Road Service) have never been subject either to bankruptcy or to normal corporate income tax rules.
Denne situation har ikke blot været gældende længere tilbage i tiden end indledningen på liberaliseringen af vejtjenestesektoren i Finland (nr. v) i artikel 1, litra b), i forordning (EF) nr. 659/1999), men var det også før Finlands tiltrædelse af EU (nr. i) i artikel 1, litra b), i forordning 659/1999).
This situation pre-dates not only the start of the liberalisation of the road services’ sector in Finland (point v of Article 1(b) of Regulation 659/1999), but also Finland’s accession to the EU (point i of Article 1(b) of Regulation 659/1999).
De finske myndigheder har forpligtet sig til at omdanne Tieliikelaitos til et statsejet aktieselskab, som bliver underlagt den normale konkurslov og selskabsskattelov senest pr. 1. marts 2008.
The Finnish authorities undertakes a commitment to transform Tieliikelaitos into a State-owned limited company which will be subject to normal bankruptcy and corporate income taxation rules by 1 March 2008 at the latest.
Konkursloven
Bankruptcy law
Det er Tieliikelaitos' status som statsforetagende og vejvæsenets status som statsligt organ, der gør, at de ikke kunne gå konkurs.
This stems from Tieliikelaitos’ status as State Enterprise and from the Road Service’s status as government agency that they could not go bankrupt.
De finske myndigheder bemærker, at i henhold til Kommissionens meddelelse om anvendelsen af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte i form af garantier anses det for statsstøtte, når virksomheder, hvis juridiske status udelukker konkurs, får mere gunstige finansieringsvilkår.
The Finnish authorities observe that according to the Commission’s notice on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to State aid in the form of guarantees more favourable funding terms obtained by enterprises whose legal form rules out bankruptcy are considered to constitute State aid.
De finske myndigheder mener dog ikke, at Tieliikelaitos har fået sådanne mere gunstige finansieringsvilkår, da foretagendet ikke har skullet låne penge.
The Finnish authorities consider however that Tieliikelaitos has not received such more favourable funding terms as Tieliikelaitos has not had to borrow funds.
Der har aldrig været fare for, at Tieliikelaitos' skulle gå konkurs, og staten blive draget til ansvar.
There has never been a threat of Tieliikelaitos’ bankruptcy and the ensuing realisation of the State’s responsibility.
Derfor har det ifølge de finske myndigheder ikke været muligt for Tieliikelaitos at få en konkurrencemæssig fordel frem for de private konkurrenter.
Therefore, according to the Finnish authorities, it has not been possible for Tieliikelaitos to gain a competitive advantage in comparison with private competitors.
Med hensyn til anvendelsen af ekstern finansiering i nær fremtid bringer indførelsen af et garantigebyr i medfør af loven om statsforetagender finansielt disse foretagender på lige fod på lånemarkedet med andre virksomheder, der drives uden statsgarantier (jf. punkt 2.4.6).
With respect to the use of external financing in the foreseeable future, a guarantee fee prescribed by the Act on State Enterprises puts State Enterprises financially on equal footing on the loan market with other companies which operate without state guarantees (Cf. Section 2.4.6).