natgillin/translations-raw huggingface dataset:
En eksporterende producent, som til dels indkøber varer til videresalg til Fællesskabet, har i realiteten nærmest status som repræsentant eller handlende i forhold til disse indkøb, og der kan ikke tages hensyn til videresalg ved fastsættelse af den individuelle dumpingmargen.
If an exporting producer is partly purchasing product for further resale to the Community it is, in fact, in a position similar to that of an agent or trader in respect of those purchases and such resales cannot be considered when establishing its individual dumping margin.
Undersøgelsen viste rent faktisk, at den pågældende eksporterende producent indkøbte en del af de varer, der blev solgt til Fællesskabet, hos andre producenter.
In the investigation it was established that the exporting producer in question was actually buying from other producers part of the goods sold to the Community.
Det kunne også konstateres, at eksportøren altid betalte for færdigvarer, og at sådanne transaktioner blev opført i bogholderiet som indkøb af færdigvarer.
It was further found that this exporter always paid for finished products and that such transactions were recorded in its accounting system as purchases of finished goods.
Der blev ikke fremlagt kontrakter eller anden dokumentation (f.eks. en såkaldt forarbejdningsaftale) som bevis for, at varerne oprindeligt var den eksporterende producents ejendom, og at de andre virksomheders aktiviteter udelukkende var begrænset til forarbejdning af de pågældende varer.
No contractual or other evidence (e.g. so called ‘tolling’ agreement) was shown to prove that the goods were from the outset owned by the exporting producer and that the activity of the other companies was limited to a simple transformation of the products in question.
Efter den endelige fremlæggelse fremsatte den pågældende eksporterende producent på ny sine påstande og understregede, at virksomheden burde betragtes som medproducent af den vare, der blev indkøbt fra andre producenter.
Following definitive disclosure, the exporting producer in question reiterated its claims, underlining that it should be considered as a co-producer of the product purchased from other producers.
Men da ejendomsretten til de varer, som andre parter producerede, ifølge købsfakturaerne først overgik til den pågældende eksporterende producent efter fremstillingsprocessens afslutning, bekræftes det, at den eksporterende producent ikke kan betragtes som producent eller medproducent af den vare, som blev indkøbt til videresalg.
However, given that the ownership of the goods produced by other parties was transferred to the exporting producer concerned only after completion of the manufacturing process, as evidenced by the purchase invoices, it is confirmed that this exporting producer cannot be considered as the producer, or co-producer, of the product purchased for resale.
I betragtning af ovenstående afvises den eksporterende producents påstand, og betragtning 33 og 34 i forordningen om midlertidig told bekræftes hermed.
In view of the above, the claim of the exporting producer is rejected and recitals 33 and 34 of the provisional Regulation are hereby confirmed.
En sammenslutning af importører hævdede, at der burde have været foretaget en justering, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra k), for at afspejle det forhold, at store oversvømmelser i Thailand havde bevirket, at eksportpriserne på den pågældende vare var relativt lave i forhold til højere priser på sukkermajs som råvare efter oversvømmelserne.
An association of importers claimed that an adjustment pursuant to Article 2(10)(k) of the basic Regulation should have been made in order to reflect the fact that heavy flooding in Thailand had caused export prices of the product concerned to be comparatively low relative to increased cost of raw material sweetcorn after the flooding.
I den forbindelse skal det bemærkes, at påstanden hverken blev fremsat af de eksporterende producenter selv, eller blev kvantificeret.
In this respect, it should be noted that the claim was not made by any of the exporting producers themselves, nor quantified.
Endvidere er oversvømmelser et ret almindeligt fænomen i Thailand og kan ikke betragtes som en uforudsigelig hændelse, når der forhandles om kontrakter og navnlig eksportpriser.
Moreover, flooding is a relatively common occurrence in Thailand and cannot be considered as an unforeseeable event when negotiating contracts and in particular export prices.
Endelig viste analysen, at eventuelle konsekvenser af oversvømmelserne for prisen på sukkermajs som råvare ville have været begrænset til det sidste kvartal i undersøgelsesperioden, og langt størstedelen af de eksporterende producenters råvareindkøb fandt i realiteten sted før dette tidspunkt.
Finally, the analysis showed that the possible effect, if any, of the flooding on the price of raw material sweetcorn would have been limited only to the last quarter of the IP when, in fact, the vast majority of raw material purchases by exporting producers took place before that period.
Derfor blev kravet om justering afvist.
Therefore, the claim for adjustment is rejected.
Efter den foreløbige fremlæggelse hævdede en række eksporterende producenter, at der burde foretages visse justeringer af salget på hjemmemarkedet (navnlig med hensyn til håndtering, lastning og dermed forbundne omkostninger samt kreditomkostninger) i forbindelse med dumpingberegningerne.
Further to provisional disclosure, a number of exporting producers claimed that certain allowances on domestic sales (mainly relating to handling, loading and ancillary expenses and credit costs) should be granted in the dumping calculations.
Påstandene blev undersøgt, og i forbindelse med en enkelt virksomhed kunne det faktisk konstateres, at der burde foretages endnu en justering.
These claims were examined and for one company it was indeed found that an additional allowance should be granted.
Efter justeringen faldt virksomhedens dumpingmargen fra 4,3 % til 3,1 %.
After this adjustment, the dumping margin for this company decreased from 4,3 % to 3,1 %.
Da den normale værdi for en anden virksomhed blev beregnet på grundlag af data fra den virksomhed, der er omhandlet i betragtning 21 ovenfor, jf. betragtning 29 og 31 i forordningen om midlertidig told, faldt dumpingmargenen for førstnævnte virksomhed også fra 11,2 % til 11,1 % som følge af den justering, der blev foretaget.
Since data from the company mentioned in recital 21 above was used in constructing the normal value of another company, as explained in recitals 29 and 31 of the provisional Regulation, the dumping margin of the latter company also decreased from 11,2 % to 11,1 % as a result of the allowance granted.
I mangel af andre bemærkninger hertil og bortset fra ovennævnte ændringer bekræftes betragtning 35 og 36 i forordningen om midlertidig told hermed.
In the absence of any other comments in this respect, and apart from the above changes, recitals 35 and 36 of the provisional Regulation are hereby confirmed.
På baggrund af ovennævnte justeringer fastsættes de endelige dumpingmargener, udtrykt i procent af nettoprisen cif, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, til følgende:
In the light of the above adjustment, the amount of dumping finally determined, expressed as a percentage of the cif net free-at-Community-frontier price, before duty, is as follows:
For de samarbejdende virksomheder, som ikke indgik i stikprøven, blev dumpingmargenen fastsat på grundlag af den vejede gennemsnitlige dumpingmargen, der er fastsat for virksomhederne i stikprøven, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 6.
For the cooperating companies not selected in the sample, the dumping margin was established on the basis of the weighted average dumping margin of the companies selected in the sample, pursuant to Article 9(6) of the basic Regulation.
Den vejede gennemsnitlige dumpingmargen udgør 12,9 % af cif-prisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet.
This weighted average dumping margin, expressed as a percentage of the cif Community frontier price, duty unpaid, is 12,9 %.
I mangel af andre bemærkninger bekræftes betragtning 40 i forordningen om midlertidig told hermed.
In the absence of any comments, recital 40 of the provisional Regulation is hereby confirmed.
En berørt part hævdede, at Kommissionens fremgangsmåde, jf. betragtning 50 og 51 i forordningen om midlertidig told, i forbindelse med forskellige salgskanaler er i strid med grundforordningen og WTO's antidumpingaftale [4], da den angiveligt har til formål at afspejle en større skade end den faktiske og hverken kan betragtes som velbegrundet eller objektiv og neutral.
One interested party submitted that the approach followed by the Commission and described under recitals 50 and 51 of the provisional Regulation with respect to different sales channels is inconsistent with the basic Regulation and the WTO Anti-Dumping Agreement [4], as it would, allegedly, ‘be intended to artificially reflect a higher injury and cannot be considered as properly based nor as objective and unbiased’.
Til støtte for denne påstand henviste den klagende part til en rapport af 24. juli 2001 fra WTO's appelorgan [5], hvor det hedder, at »undersøgelsesmyndighederne ikke har ret til at foretage deres undersøgelse på en sådan måde, at undersøgelses- eller evalueringsprocessens resultat gør det mere sandsynligt, at de vil beslutte, at den hjemlige erhvervsgren lider skade« (jf. punkt 196).
In support of its plea, the claimant made reference to the Report of the WTO Appellate Body of 24.7.2001 [5] (AB) where it is held that ‘the investigating authorities are not entitled to conduct their investigation in such a way that it becomes more likely that, as a result of the fact-finding or evaluation process, they will determine that the domestic industry is injured’ (paragraph 196 of the AB).
For det første sætter ingen af parterne i denne procedure, selv ikke den klagende part, spørgsmålstegn ved det forhold, at der findes to forskellige salgskanaler, jf. Kommissionens beskrivelse i betragtning 50 og 51 i forordningen om midlertidig told, med deraf følgende konsekvenser for salgsomkostninger og salgspriser.
Firstly, the existence of the two different sales channels described by the Commission under recitals 50 and 51 of the provisional Regulation, together with its ensuing implications in terms of selling costs and sales prices, is not questioned by any party to this proceeding, and not even by the claimant.
For det andet gøres der heller ikke indsigelse mod det forhold, at al import fra de samarbejdende thailandske eksportører vedrørte salg under detailhandlerens mærke, jf. også betragtning 51 i forordningen om midlertidig told.
Secondly, the fact, also established under recital 51 of the provisional Regulation, that all imports from the cooperating Thai exporters pertain to the retailer's brand channel is not contested either.
Den klagende part erkender ligefrem, at »det bør erindres, at thailandske varer sælges til detailhandlere i Europa under detailhandlernes »eget mærke««.
Rather, it is acknowledged by the claimant: ‘It should be reminded that Thai sales to retailers in Europe are made under the retailers' private label’.
Det skal endvidere også bemærkes, at appelorganet anførte i punkt 204, at »[…] det kan være yderst relevant for undersøgelsesmyndighederne at undersøge en indenlandsk erhvervsgren på grundlag af dele, sektorer eller segmenter«.
Furthermore, it is also to be noted that the AB stated in paragraph 204 that ‘[…] it may be highly pertinent for investigating authorities to examine a domestic industry by part, sector or segment.’
For visse skadesindikatorer var det derfor tilstrækkeligt at skelne mellem de to særskilte salgskanaler for at sikre en rimelig evaluering af den skade, der blev forvoldt EF-erhvervsgrenen, og fastlægge, om dumpingimporten fra Thailand havde haft direkte betydning for den skade, der blev forvoldt EF-erhvervsgrenen.
It was therefore adequate to distinguish the two separate sales channels, for certain injury indicators as appropriate, for the purpose of ensuring a fair evaluation of the injury felt by the Community industry, and of establishing whether the dumped imports from Thailand had had a direct bearing on the injury suffered by the Community industry.
Ved fastlæggelsen af skaden er der helt systematisk taget højde for begge salgskanaler under et, og derudover er salget under detailhandlerens mærke blevet analyseret særskilt efter behov.
The injury determination has systematically covered both sales channels taken together, and in addition, has analysed separately, when appropriate, the sales under the retailer's brand.
I paragraf 204 anførte appelorganet desuden, at »[…] når undersøgelsesmyndighederne foretager en undersøgelse af en del af en indenlandsk erhvervsgren, burde de i princippet på samme måde undersøge alle de øvrige dele af erhvervsgrenen, samt undersøge erhvervsgrenen som helhed«.
However, the AB in paragraph 204 went on to say that ‘[…] where investigating authorities undertake an examination of one part of a domestic industry, they should, in principle, examine, in like manner, all of the other parts that make up the industry, as well as examine the industry as a whole.’
Kommissionens tjenestegrene supplerede derfor deres skadesanalyse med hensyn til de tre skadesindikatorer, som blev undersøgt særskilt under detailhandlerens mærke i forordningen om midlertidig told.
The Commission services therefore complemented below their injury analysis with regard to the three injury indicators which had been analysed separately under the retailer's brand channel in the provisional Regulation.
De tre indikatorer er salgsmængde (betragtning 56 i forordningen om midlertidig told), salgspris (betragtning 63 i forordningen om midlertidig told) og rentabilitet (betragtning 66 i forordningen om midlertidig told).
These three indicators are the sales volume (recital 56 of the provisional Regulation), the sales price (recital 63 of the provisional Regulation) and the profitability (recital 66 of the provisional Regulation).
Der blev således foretaget en særskilt skadesanalyse vedrørende salg under producentens eget mærke for de tre skadesindikatorer.
A specific injury analysis concerning the producer's own brand channel separately was therefore carried out for these three injury indicators.
EF-erhvervsgrenens salg under detailhandlerens mærke udgjorde ca. 63 % af EF-erhvervsgrenens samlede salg (under eget og detailhandlerens mærke) i undersøgelsesperioden, jf. betragtning 51 i forordningen om midlertidig told.
As set out under recital 51 of the provisional Regulation, the Community industry's sales under the retailer's brand accounted for around 63 % of the total Community industry's sales (own and retailer's brand) during the IP.
Derfor tegnede salg under eget mærke sig for ca. 37 % af det samlede salg.
Consequently, sales under the own brand channel accounted for around 37 % of the total.
Den varemængde, EF-erhvervsgrenen solgte under eget mærke på EF-markedet, faldt først 1 % i 2003, steg derefter 6 procentpoint i 2004 og faldt så 6 procentpoint i undersøgelsesperioden.
The sales volume by the Community industry of own brand products on the Community market first declined by 1 % in 2003, increased by six percentage points in 2004, and declined by six percentage points in the IP.
I undersøgelsesperioden lå mængden af varer solgt under eget mærke næsten på samme niveau som i 2002, dvs. lidt over 68000 tons.
During the IP, the volume of own brand sales stood practically at the same level as in 2002, i.e. slightly above 68000 tonnes.
Enhedspriserne for EF-erhvervsgrenens varer solgt under eget mærke til forretningsmæssigt uafhængige kunder ændrede sig stort set ikke i hele den betragtede periode.
Unit prices for the Community industry's sales of own brand products to unrelated customers remained practically flat throughout the period considered.
Enhedsprisen, som startede på 1380 EUR/ton i 2002, steg først med 2 % i 2003 og faldt derefter med 2 procentpoint i 2004 inden det beskedne fald på 1 procentpoint i undersøgelsesperioden, hvor den nåede ned på 1361 EUR/ton.
From a level of EUR 1380/tonne in 2002, they increased by 2 % in 2003, declined by two percentage points in 2004, before declining marginally by one percentage point in the IP, when they reached a level of EUR 1361/tonne.
I den betragtede periode faldt rentabiliteten i forbindelse med EF-erhvervsgrenens salg af varer under eget mærke, udtrykt i procent af nettosalget, gradvist fra omtrent 30 % i 2002 til 29 % i 2003, ca. 27 % i 2004 og til sidst ca. 24 % i undersøgelsesperioden.
During the period considered, the profitability of the Community industry's sales of own brand products, expressed as a percentage of net sales, declined gradually from almost 30 % in 2002 to 29 % in 2003, to around 27 % in 2004 and finally to around 24 % in the IP.
Kilde: Undersøgelse.
Source: Investigation
EF salgsvolumen (eget mærke) til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder (ton)
EC Sales volume (own brand) to unrelated customers (tonne)
Enhedspris EF-markedet (eget mærke) (EUR/ton)
Unit price EC market (own brand) (EUR/tonne)
Rentabilitet for EF-salg til ikke-forretningsmæssigt forbundne (eget mærke) (% af nettosalg)
Profitability of EC sales to unrelated (own brand) (% of net sales)
Det kan derfor konstateres, at salget af varer under eget mærke forblev relativt uændret i den betragtede periode både med hensyn til mængder og priser.
It is therefore noted that sales of own brand products remained relatively flat both in terms of quantities sold and of prices during the period considered.
I den samme periode blev salget derimod efterhånden mindre rentabelt.
Conversely, profitability of these sales eroded gradually over the same period.
Dette forhold står i kontrast til det entydige skadesbillede, som tegnede sig for hele salget under et, og til billedet af salget under detailhandlerens mærke i forordningen om midlertidig told.
This picture contrasts with the clear injury picture established with respect to all sales taken together, and with that established with respect to retailer's brand sales in the provisional Regulation.
Det er dog klart, at virkningen af importen fra Thailand føles mest der, hvor importen er koncentreret, dvs. i forbindelse med varer under detailhandlerens mærke.
It is clear, however, that the impact of imports from Thailand is felt most where their imports are concentrated, i.e. retailer's branded products.
Med ovenstående supplement er den undersøgelse, Kommissionens tjenestegrene har udført, i overensstemmelse med grundforordningen og opfylder kravet om objektivitet, jf. artikel 3, stk. 1, i WTO's antidumpingaftale, eftersom alle de skadesindikatorer, der er opført i artikel 3, stk. 4, i WTO's antidumpingaftale, er blevet undersøgt med og uden skelnen mellem salgskanaler i de tilfælde, hvor det skønnedes hensigtsmæssigt i forhold til den givne sags særlige karakter.
Complemented as above, the examination carried out by the Commission services is consistent with the basic Regulation and satisfies the requirement of objectivity laid down in Article 3.1 of the WTO Anti-Dumping Agreement as all the injury indicators listed under Article 3.4 of the WTO Anti-Dumping Agreement have been examined with and without distinction of any sales channels, where it was deemed appropriate in respect of the specificities of the case at hand.
Ovenstående påstand afvises derfor.
The above claim is therefore rejected.
I mangel af andre bemærkninger hertil bekræftes betragtning 41-76 i forordningen om midlertidig told hermed.
In the absence of other comments in this respect, recitals 41 to 76 of the provisional Regulation are hereby confirmed.
Restriktiv handelspraksis
Restrictive trade practices
Flere interesserede parter hævdede, at EF-erhvervsgrenen havde været involveret i restriktiv handelspraksis, hvilket angiveligt navnlig gik ud på at fastsætte priserne på EF-markedet for sukkermajs.
Several interested parties claimed that the Community industry had engaged in restrictive trade practices, allegedly characterised, notably, by the fixing of prices in the Community market for sweetcorn.
Til støtte for denne påstand fremførte en af de interesserede parter, at i) virksomheden udtrykkeligt havde gjort Kommissionen opmærksom på dette spørgsmål i sin redegørelse af 21. juni 2006, at ii) en europæisk detailhandler havde givet udtryk for lignende betænkeligheder i en redegørelse af 17. maj 2006, og endelig at iii) denne part indgav to e-mails den 1. december 2006 fra formanden for den klagende sammenslutning, som er nævnt i betragtning 1 i forordningen om midlertidig told.
As supportive elements, one of these interested parties indicated that: (i) it had expressly drawn the attention of the Commission to this issue in its submission dated 21 June 2006; (ii) one European retailer had raised a similar concern in a submission dated 17 May 2006; and finally, (iii) this party submitted on 1 December 2006 two e-mails from the Chairman of the complainant Association mentioned under recital 1 of the provisional Regulation.
I en af disse e-mails, dateret den 13. april 2005, informerer formanden for den klagende sammenslutning angiveligt den administrerende direktør for en thailandsk eksporterende virksomhed om, at de vesteuropæiske forarbejdningsvirksomheder havde indgået en aftale om priserne på tre emballeringer af samme vare.
In one of these e-mails, dated 13 April 2005, the Chairman of the complainant Association allegedly informs the CEO of a Thai exporting company that the western European processors had agreed on prices for three presentations of the like product.
Ovennævnte interesserede parter anmodede derfor Kommissionen om at bringe denne procedure til ophør omgående på grund af manglende årsagssammenhæng mellem dumpingimporten og den skadelige situation for EF-erhvervsgrenen, da EF-erhvervsgrenens prisniveau var utroværdigt og kunstigt oppustet på grund af EF-erhvervsgrenens adfærd, der angiveligt begrænser konkurrencen.
The above interested parties therefore requested the Commission to terminate immediately the present proceeding, on the grounds of an absence of causation between dumped imports and the injurious situation of the Community industry, as the level of prices practised by the Community industry would be unreliable and artificially inflated by the alleged anti-competitive behaviour of the Community industry.
En part henviste udtrykkeligt til både grundforordningens artikel 3, stk. 7, og Mukand-sagen [6] og anmodede Kommissionen om at vurdere eventuelle konsekvenser for den skadelige situation for EF-erhvervsgrenen af ovennævnte adfærd, som angiveligt begrænser konkurrencen, inden der drages konklusioner om årsagssammenhæng.
One party made explicit reference to both Article 3(7) of the basic Regulation and to the Mukand case [6], to request the Commission to assess the potential impact on the injurious situation of the Community industry stemming from the above alleged anti-competitive behaviour, prior to any conclusion on causation.
Med hensyn til nr. i) og ii) i betragtning 38 kan det konstateres, at de to redegørelser udelukkende bestod af enkelte udokumenterede påstande.
As regards items (i) and (ii) in recital (38), it is noted that the two submissions consisted merely in a few unsubstantiated allegations.
For så vidt angår redegørelsen under nr. i), havde den klagende part selv anført, at »yderligere oplysninger og dokumentation om misbruget, som udgør en åbenlys overtrædelse af EF's konkurrenceregler, fremsendes til sin tid«.
In the submission referred to under (i), the claimant had itself indicated that ‘further information and evidence, regarding these abuses, which constitute flagrant violations of EC Competition rules, will be provided in due course.’
Den interesserede part fremsendte derefter de e-mails, der er nævnt i betragtning 38 ovenfor.
The party concerned subsequently sent the e-mails referred to in recital 38 above.