natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren byggede endvidere på beslutning 83/396/EKSF, dvs. Kommissionens beslutning af 29. juni 1983 om støtte, som den italienske regering påtænker at yde til visse jern- og stålproducenter [9], hvori Terni-selskabet blev udelukket fra nævnte støtte, og Domstolens dom i sag C-99/92 [10]
The Commission Decision to open the procedure also relied on ECSC Decision 83/396: Commission Decision of 29 June 1983 concerning aid the Italian government intends to grant to certain steel producers [9], which precluded such aid from being granted to Società Terni, and the judgment of the Court of Justice in case C 99/92 [10], where the Court upheld the aforementioned ECSC Decision, as evidence that the Terni tariff had already been found to constitute State aid.
I beslutningen om procedurens iværksættelse fremførtes det endvidere, at ThyssenKrupp endnu ikke havde tilbagebetalt statsstøtte, som var blevet erklæret uforenelig med fællesmarkedet [11], og at virksomheden derfor ikke, jf. Deggendorf-dommen [12], kunne modtage yderligere statsstøtte.
The opening decision also pointed out that ThyssenKrupp has not yet repaid a State aid granted by Italy and which was declared incompatible [11], and therefore, pursuant to the Deggendorf [12] case-law, could not receive any further State aid.
Bemærkninger fra Terni-virksomhederne
Comments from the Terni companies
De fleste af de bemærkninger, der er indsendt af Terni-virksomhederne om Terni-selskabets funktion som statsejet erhvervsdrivende virksomhed (ente pubblico economico), om karakteren af den virksomhedsdrift, der resulterede i overdragelsen af virksomhedens ressourcer, om takstens karakter af godtgørelse, om fortolkningen af EKSF's beslutning og Domstolens dom, og om Cassa Conguaglio's rolle, afspejler i store træk de kommentarer, der er fremsat af de italienske myndigheder, jf. sammendraget i punkt 52-69 nedenfor.
Most of the observations submitted by the Terni companies on Società Terni’s functioning as ente pubblico economico, the nature of the operation leading to the transfer of the company’s assets, the compensatory nature of the tariff, the interpretation of the ECSC decision and ECJ ruling as well as the role played by Cassa Conguaglio are largely equivalent to those made by Italy, which are summarized in points (52) to (69).
Det er således kun hovedpunkterne i Terni-virksomhedernes bemærkninger, samt eventuelle supplerende oplysninger, der fremlægges i punkt 43-51.
Therefore, only the main thrust of the Terni companies observations and any additional elements submitted will be reported here in points (43) to (51).
Godtgørelsens art
Nature of the compensation
Terni-virksomhederne anfører, at taksten repræsenterer den legitime godtgørelse, som Terni-selskabet havde ret til, fordi dets aktiver blev eksproprieret, og at den derfor ikke kan betragtes som statsstøtte.
According to the Terni companies, the tariff is the legitimate compensation to which Società Terni was entitled following the expropriation of its assets and cannot therefore be qualified as State aid.
Godtgørelsens rimelighed
Adequacy of the compensation
Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt godtgørelsen er rimelig, henviser Terni-virksomhederne til takstens forhistorie, idet de fremhæver, at alle forlængelser af Terni-taksten efter 1991 har været sammenfaldende med den generelle fornyelse af vandkraftkoncessionerne for andre producenter og derfor er i overensstemmelse med princippet om, at der ikke må diskrimineres mellem Terni-selskabet og andre egenproducenter, der ikke er blevet eksproprieret, og som derfor kan fortsætte med at producere og forbruge elektricitet til meget lav pris.
Concerning the adequacy of the compensation, the Terni companies retrace the history of the tariff, pointing out that all the extensions of the Terni tariff beyond 1991 were concomitant with the general renewal of the hydroelectric concessions for other generators, and thus in line with the principle that there should be no discrimination between Terni and other self-producers who had not been expropriated and who could therefore continue to produce and consume electricity at very low cost.
Terni-virksomhederne påpeger også, at de beløb, de har modtaget i kraft af takstnedsættelsen aldrig har oversteget forskellen mellem prisen ved køb af el på det frie marked og prisen på el af egen produktion.
The Terni companies also point out that the financial amounts received in the form of lower electricity tariffs never exceeded the difference between the cost of acquiring energy on the market and the cost of self-produced electricity.
Indflydelse på samhandelen
Impact on trade
Terni-virksomhederne hævder, at foranstaltningen ikke har nogen indflydelse på Fællesskabets indre samhandel, og fremlægger herfor forskellige argumenter, der kan resumeres således:
The Terni companies claim that the measure has no impact on trade between Member States for the reasons summarized below:
Cementir: denne virksomhed fremstiller og afsætter hovedsagelig cement til bygningsindustrien; dette sker på anlægget i Spoleto (der er det anlæg, der har gavn af takstnedsættelsen).
Cementir: In its Spoleto plant (the plant which benefits from the tariff) Cementir produces and markets mainly cement, which is used the construction industry.
Cement kan kun vanskeligt erstattes med andre bygningsmaterialer.
Cement is difficult to substitute with other products.
Transport af cement over større afstande er økonomisk ufordelagtig, og cementmarkedet omfatter derfor kun den eller de nærmeste regioner.
Since it is uneconomical to transport, the geographic market for cement is regional or multi-regional.
Der importeres kun meget små mængder cement til Italien, idet importen kun dækker 5 % af den samlede efterspørgsel, og Cementi afsætter hele produktionen fra anlægget i Spoleto i Mellemitalien.
Imports of cements are negligible in Italy, since they account for 5 % of overall demand in Italy and Cementir markets all the production of its Spoleto plant in central Italy;
Nuova Terni Industrie Chimiche: det anlæg, der har gavn af takstnedsættelsen, fremstiller ammoniak og salpetersyre.
Nuova Terni Industrie Chimiche: The plant which benefits from the tariff produces ammonia and nitric acid.
Transport af ammoniak er kun økonomisk mulig ad vandvejen, og forudsætter passende oplagringsmuligheder ved kysten.
Ammonia can be economically transported only by sea and provided ports are suitably equipped for its storage.
Der findes ingen oplagringscentre i Mellemitalien.
There are no such storage plants in central Italy.
Det samme gælder salpetersyre.
The same applies to nitric acid.
Terni-virksomhederne hævder derfor, at deres geografiske marked kun omfatter Italien, og det kun i bedste fald.
Therefore, the Terni companies claim that the geographic market is at best national.
Landets efterspørgsel dækkes fuldt ud af dets egen produktion, og der findes ikke nogen samhandel på EF-plan.
National demand is fully met by domestic production and there are no trade flows;
ThyssenKrupp: Terni-virksomhederne hævder, at deres marked for distribution (men ikke produktion og salg) af stålprodukter kun dækker Italien.
ThyssenKrupp: the Terni companies claim that the market for the distribution (not the production or sale) of steel products is national.
Det fremhæves navnlig, at ThyssenKrupp's anlæg i Terni kun afsætter 6 % af sin produktion i det øvrige EU.
In particular, ThyssenKrupp’s Terni plant markets only 6 % of its production in the European Union.
Berettigede forventninger
Legitimate expectations
Terni-virksomhederne fremfører, at de havde berettigede forventninger af to årsager:
The Terni companies claim legitimate expectations on two grounds:
for det første bekræftede de italienske myndigheder udtrykkeligt i et brev til AEEG, at taksten havde karakter af godtgørelse, og at statsstøttereglerne [13] ikke krævede, at forlængelsen af den gældende takstordning blev forhåndsanmeldt til Kommissionen.
firstly, the Italian authorities had explicitly confirmed, in a letter to the AEEG, that the nature of the tariff was compensatory and that the extension of the existing tariff scheme was not subject to prior notification to the Commission under the State aid rules [13];
for det andet gjorde Kommissionen ikke indsigelse over for foranstaltningen, hverken da den første gang blev forlænget, ved lov nr. 9/1991 (denne forlængelse blev godkendt som led i sag NN 52/91), eller da Kommissionen blev underrettet om den anden forlængelse som led i en anden statsstøtteproces (C 13/06).
secondly, the Commission had not called the measure into question, either when it was first prolonged by Law 9/1991 (approved in the context of case NN 52/1991), or when information on the second extension was submitted in the context of another State aid procedure (C 13/06).
Godkendelse af anden forlængelse for så vidt angår statsstøttebestemmelserne
State aid clearance of the second extension
Terni-virksomheder hævder endvidere, at de italienske myndigheder på det tidspunkt, hvor artikel 11, stk. 12, i lov nr. 80/2005 (hvorved der indførtes en takstnedsættelse for el, der forbruges af energiintensive virksomheder på Sardinien) blev anmeldt til Kommissionen, havde afgivet oplysninger og uddybende kommentarer — bl.a. vedrørende Terni-taksten — der lod formode, at anmeldelsen var komplet for så vidt angik artikel 4, stk. 5, i forordning (EF) nr. 659/1999 [14].
The Terni companies further submit, in this context, that when Article 11, paragraph 12 of Law 80/2005 (establishing a preferential tariff for certain energy-intensive companies in Sardinia, case C 13/06) was notified to the Commission, the Italian authorities had submitted information and clarifications also on the Terni tariff, so that the notification might be considered complete within the meaning of Article 4, paragraph 5 of Regulation EC 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [14].
Kommissionen vedtog ikke nogen beslutning inden for de følgende to måneder, og taksten bør derfor — også i tilfælde af at den skulle blive anskuet som statsstøtte (hvilket parten bestrider) — betragtes som tilladt i medfør af artikel 4, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 [15].
The Commission had failed to take a decision within two months, and therefore, even if the tariff was to be considered State aid, quod non, it should be deemed to be authorized on the basis of Article 4, paragraph 5 of Regulation N 659/1999 [15].
Terni-virksomhederne understreger, at den omstændighed, at de var i god tro, bekræftes af, at virksomheden ThyssenKrupp ikke ville have foretaget storstilede investeringer i Terni-området, hvis den havde næret tvivl om, hvorvidt taksten var forenelig med fællesmarkedet.
The Terni companies underline that their good faith is substantiated by the fact that, in case of doubts on the compatibility of the tariff, ThyssenKrupp would certainly not have launched large-scale investments in the Terni area.
Modtagne beløb
Amounts received
Terni-virksomhederne påpeger, at de uden lov nr. 80/2005 ville have haft ret til den takstnedsættelse, der er omhandlet i artikel 20, stk. 4, i lov nr. 9/1991 (der er godkendt af Kommissionen), frem til den 31. december 2007.
The Terni companies point out that, in the absence of Law 80/2005, they would have benefited until 31 December 2007 from the preferential tariff on the basis of Article 20, paragraph 4 of Law 9/1991 (approved by the Commission).
AEEG har kun bemyndiget Cassa Conguaglio til i 2006 at udbetale (forskud på) de beløb, der ville være kommet til udbetaling i 2007 [16].
The AEEG authorized Cassa Conguaglio to pay out in 2006 (as advance payment) only the sums which would have become due in 2007 [16].
De beløb, der er udbetalt frem til den 31. december 2006, bør derfor betragtes som godkendte.
Therefore, the amounts received until 31 December 2006 should be considered authorized.
Ifølge de pågældende virksomheders udtalelser er bestemmelserne i lov nr. 80/2005 reelt ikke blevet bragt i anvendelse for så vidt angår nævnte beløb.
According to the companies, the provisions of Decreto-legge No 80/2005 have de facto not been implemented in respect of these amounts.
Retspraksis i Deggendorf-sagen
Deggendorf case-law
Med hensyn til Deggendorf-dommen bekræfter ThyssenKrupp, at virksomheden principielt er villig til at tilbagebetale støtten, under forudsætning af at der foreligger en aftale om tilbagesøgningsbeløbet.
Concerning the Deggendorf case-law, ThyssenKrupp states its willingness, in principle, to repay the aid, subject to agreement being found on the amount to be recovered.
V. BEMÆRKNINGER FRA DE ITALIENSKE MYNDIGHEDER
V. COMMENTS FROM ITALY
Eksproprieringen af Terni-selskabets aktiver — dets ret til godtgørelse
Expropriation of Terni’s assets and its entitlement to compensation
Italien anfører, at nationaliseringen af Terni's produktionsanlæg var en undtagelse fra nationaliseringslovens generelle regel om, at egenproducenter ikke eksproprieres.
Italy submits that Terni’s generating assets were nationalized as an exception to the general rule set out in the nationalization law, according to which self-producers would not be subject to expropriation.
Nationaliseringsloven af 1962 byggede på artikel 43 i den italienske forfatning, der siger, at visse virksomheder, der leverer tjeneste-ydelser af fundamental almen eller energimæssig interesse, kan overgå til statseje ved ekspropriering mod passende godtgørelse.
The nationalization law of 1962 was based on Article 43 of the Italian Constitution, according to which certain undertakings which carry out services of fundamental public interest or in the energy sector may be transferred to the State by way of expropriation, provided compensation is granted.
For så vidt angår Kommissionens tvivl om, hvorvidt det er muligt at ekspropriere aktiver, der tilhører et statsejet selskab, hævder Italien, at hverken artikel 42 eller artikel 43 i forfatningen begrænser eksproprierings-begrebet til kun at omfatte aktiver i privateje.
Concerning the Commission’s doubts as to the possibility to expropriate assets belonging to a State-owned company, Italy submits that neither Article 42, nor Article 43 of the Constitution limit the notion of expropriation to privately owned property.
Eksproprieringen af Terni-selskabets elproduktionsgren blev fastsat ved lovgivning, fordi selskabet forvaltedes af en erhvervsdrivende offentlig virksomhed (ente pubblico economico), der i modsætning til en offentlig virksomhed (ente pubblico) er forpligtet til at drive forretning på grundlag af markedsprincipperne.
The expropriation of Società Terni’s electrical branch was legally required, according to Italy, because Terni was controlled by an ‘ente pubblico economico’, which, unlike an ‘ente pubblico’ was obliged to operate according to market principles.
Nationaliseringsloven indeholdt ingen bestemmelser om godtgørelse til virksomheder, der forvaltes af offentlige virksomheder i egentlig forstand: dog indeholdt den bestemmelser herom for Terni's vedkommende, fordi denne virksomhed havde en anden status og funktionsmåde.
The nationalization law did not envisage any compensation for undertakings managed by public entities strictu sensu, but it did for Terni in view of its different status and mode of functioning.
For så vidt angår Terni-selskabets ejendomsforhold anfører Italien, at det var et aktieselskab, hvori staten ejede majoriteten, medens en del af kapitalen ejedes af et stort antal private investorer.
As regards Terni’s ownership structure, Italy underlines that Terni was a joint stock company (società per azioni) where the State had a majority stake, but equity was also owned by a large number of private investors.
Italien har indsendt dokumentation for, at Terni-selskabets kapital til dels ejedes af private, og at selskabet var børsnoteret.
Italy has provided documentation showing that that Terni’s capital was also partly in private hands and that the company was quoted on the stock exchange.
De italienske myndigheder mener, at det ville have været en overtrædelse af princippet om ejendomsrettens neutralitet, jf. artikel 295 i EF-traktaten, at fratage Terni den ret til en passende godtgørelse, som private virksomheder nød.
According to Italy, depriving Terni of the same right to adequate compensation to which a private company would be entitled would have constituted a breach of the principle of neutrality of ownership enshrined in Article 295 of the EC Treaty.
Italien anfører forskellige domme fra Corte di Cassazione og forskellige afgørelser vedtaget af Consiglio di Stato, hvori det fastslås, at den for Terni fastsatte takst byggede det synspunkt, at selskabet skulle sidestilles med egenproducenter, hvis energi hidrørte fra vedvarende kilder, og at taksten derfor ikke kunne sættes op ved hjælp af supplerende elementer, der ikke ville gælde for egenproducenter.
Italy quotes a number of rulings by the Corte di Cassazione and the Consiglio di Stato whereby these Courts confirmed that the logic of the tariff for Terni was to put the company on the same footing as self-producers of electricity from renewable sources of energy, and therefore the tariff could not be raised by means of supplements which would not apply to self-producers.
Hvad angår de øvrige eksproprierede elproducenter hævder Italien, at de alle, med undtagelse af Terni-selskabet, var virksomheder, der fortrinsvis eller udelukkende var beskæftiget med produktion, import eller levering af elektricitet.
As regards other electricity producers who were also expropriated, Italy submits that, with the exception of Terni, all expropriated producers were undertakings exclusively or primarily active in the production, import or supply of electricity.
Hvad angår vandkraftanlæggene fremgår det af de italienske bemærkninger, at der ved beregningen af godtgørelsen i et vist omfang blev taget hensyn til den resterende koncessionsperiode.
For hydropower producers, the Italian observations suggest that the residual duration of the concession played a role in the calculation of the compensation.
Argumenter for, at taksten ikke udgør statsstøtte og ikke er forbudt ifølge statsstøttereglerne
Non-aid nature of Terni’s tariff and its clearance under the State aid rules
Italien hævder, at både den oprindelige takstaftale — der udgjorde en legitim godtgørelse til Terni-selskabet for eksproprieringen af dets aktiver — og de senere forlængelser heraf ikke er at betragte som statsstøtte.
Italy submits that both the original tariff arrangement — which constituted Terni’s legitimate compensation for the expropriation of its assets — and its further extensions in time do not constitute State aid.
Til underbyggelse heraf fremfører Italien en række domme, som Domstolen har vedtaget vedrørende forskellige former for virksomhedsgodtgørelse, som ikke har karakter af statsstøtte [17], herunder godtgørelse for skader og tjenesteydelser af almen økonomisk interesse.
To substantiate this claim, Italy quotes a number of rulings of the European Court of Justice, which concern the non-aid nature of certain forms of compensation to undertakings [17], notably compensation for damages and services of general economic interest.
For så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt Terni-taksten er tilladt i henhold til statsstøttereglerne, peger Italien på, at lov nr. 9/1991, der vedrører første forlængelse af taksten, blev behørigt anmeldt til Kommissionen og godkendt af denne.
As regards the State aid clearance of Terni’s tariff, Italy underlines that Law 9/1991, laying down the first extension of the tariff, was duly notified to the Commission and approved by it.
De senere takstforlængelser, der er sammenfaldende med forlængelserne af vandkraftproducenternes koncessioner, bygger på samme argumentation, der aldrig er blevet anfægtet af Kommissionen.
The subsequent extensions in time of the tariff, which are concomitant with the extensions of hydroelectric concessions for hydropower producers, follow the same logic, which was never challenged by the Commission.
Italien mener således, at Terni-taksten er at betragte som en eksisterende foranstaltning, der ikke har karakter af støtte.
Therefore, according to Italy, the Terni tariff should be considered an existing non-aid measure.
Italien hævder derfor altid at have handlet i god tro.
Italy submits that it has thus always acted in good faith.
Landet anmeldte ikke den anfægtede forlængelse af Terni-selskabets takstaftale i henhold til artikel 88, stk. 3, eftersom der efter dets opfattelse ikke var tale om statsstøtte.
It did not notify under Article 88(3) the contested extension of the tariff arrangement for Terni since, in its view, it did not constitute State aid.
Italien understreger, at Kommissionen var underrettet om eksistensen af den pågældende foranstaltning (rapporten af november 2005 og brev af februar 2006).
Italy underlines that the Commission was informed of the existence of this measure (Report of November 2005 and letter of February 2006).
For så vidt angår de politiske bevæggrunde bag den anden forlængelse fremfører Italien, at taksten er nødvendig for at sidestille disse italienske energiintensive virksomheder med deres konkurrenter i EU [18], som har adgang til nedsatte energipriser (takster eller kontrakter), indtil de igangværende infrastrukturprojekter for fremstilling og transport af elektricitet er afsluttet.
As regards the policy reasons of the second extension, Italy submits that the tariff is necessary to establish a level-playing field between these energy-intensive companies active in Italy and their competitors in the EU [18], which also benefit from reduced energy prices (tariff or contract-based), pending the completion of ongoing infrastructure projects on electricity generation and transport.
Hvis takstnedsættelsen afskaffes, vil det pågældende selskab flytte sine aktiviteter uden for EU.
If the tariff was abolished, the companies in question would delocalize their operations outside the EU.
Dette vil uundgåeligt medføre krise i industrien og et stort tab af arbejdspladser i de berørte regioner.
This would inevitably lead to an industrial crisis and sever job losses in the affected regions.
Italien mener derfor, at takstforlængelsen bør ses som en overgangsløsning.
Therefore, according to Italy, the prolongation of the tariff should be seen as a transitional solution.
Italien citerer de konklusioner, som højniveaugruppen vedrørende konkurrenceevne, energi og miljø [19] nåede frem til, hvori den foreslår, at man med henblik på en løsning på længere sigt bør sørge for en bedre sammenkobling og bedre infrastrukturer, og at man som løsning på kortere sigt indgår leveringskontrakter og partnerskaber mellem brugere og elleverandører/-producenter.
Italy quotes the conclusions of the High-level group on competitiveness, energy and environment [19] which suggest, as a long-term solution, the improvement of interconnection and infrastructure, and, as a medium-term solution, long-term supply contracts and partnership between customers and energy suppliers/generators.
Spørgsmålet om overkompensation
Absence of overcompensation
Hvad angår spørgsmålet om overkompensation fremlægger Italien følgende bemærkninger.
As regards the absence of overcompensation, Italy makes the following observations.
Hvis Terni-selskabet havde beholdt sine elproduktionsanlæg, ville det have kunnet afsætte en del af sin elproduktion til tredjepart og dermed opnå en yderligere gevinst.
If Terni had retained its generating assets, it would have been able to sell part of its energy to third parties, thus obtaining additional profits.
Den skade, der er påført selskabet, forværres af, at nettoelpriserne i årenes løb er steget.
The damage suffered by Terni was compounded by the sharp increase, over the years, of electricity prices.
Den uafsluttede liberaliseringsproces på energimarkedet har endnu ikke givet resultater i form af konkurrenceprægede elpriser, og det er derfor nødvendigt fortsat at give Terni-virksomhederne godtgørelse.
The still incomplete process of liberalization of the energy markets has not yet delivered results in terms of competitive electricity prices, and therefore the need to continue compensating Terni persists.