natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Med hensyn til de særlige projekter for overflødige, men ikke fyrede medarbejdere har Vejforvaltningen betalt et samlet beløb på ca. 68 mio. EUR til finansiering af dem, herunder 56 mio. EUR i personaleomkostninger (jf. punkt 5.5).
As far as the special projects for redundant, but not laid-off, workers are concerned, the Road Administration has paid a total of approximately EUR 68 million to fund them, including EUR 56 million funding of personnel costs (Cf. Section 5.5)
Kommissionen erkender, at de respektive serviceprojekter klart blev målrettet mod at lette foretagendets strukturelle ulempe ved overbemandingen.
The Commission recognises that the respective service projects were clearly targeted at alleviating the undertaking’s structural disadvantage relating to overstaffing.
Ud fra de forklaringer, som de finske myndigheder har givet, og som er blevet bekræftet af ekspertudtalelsen, mener Kommissionen, at statens betaling af 68 mio. EUR ikke omfattede overkompensation for udførelsen af de pågældende tjenester (rensning af rabatter og renovering af bygninger og udendørsarealer).
From the explanations given by the Finnish authorities as confirmed by Expert statement, it considers that the payment of EUR 68 million by the State did not involve overcompensation for carrying out the respective services (cleaning of roadsides, restoration of buildings and outdoor areas).
Tværtimod var der underskud på serviceprojekterne (jf. punkt 5.5).
On the contrary, the service projects had generated losses (Cf. Section 5.5).
Ikke desto mindre mener Kommissionen, at foretagendet i mangel af disse særlige serviceprojekter ville have skullet lønne sine overskydende medarbejdere, uden at de bidrog til indtjeningen.
Nevertheless the Commission considers that in the absence of such special service projects the undertaking would have had to remunerate its redundant workers without them contributing to the increase of revenues of the undertaking.
Der findes ikke beviser for, at de finske myndigheder under andre omstændigheder stadig ville have overvejet at udlicitere de pågældende tjenester, og at det var den økonomisk mest fordelagtige løsning for staten at tildele Tieliikelaitos kontrakterne.
There are no proofs that in other circumstances the Finnish authorities would still have considered contracting out the respective services and that it was the most economically advantageous solution for the State to award the respective contract(s) to Tieliikelaitos.
Foranstaltningen må som sådan anses for at være finansieret af statsmidler.
As such, the measure must be held to be financed through State resources.
I modsætning til overførslen af personale til forvaltningen er Tieliikelaitos' situation, for så vidt angår de særlige serviceprojekter, endvidere forskellig fra den situation, der blev lagt til grund af Retten i Første Instans i Combus-sagen.
Furthermore, unlike the transfer of staff to the administration, the situation of Tieliikelaitos as regards the special service projects is different to the situation contemplated by the Court of First Instance in Combus.
I modsætning til, hvad der sker, når 116 medarbejdere flyttes tilbage i forvaltningen, sker der med denne foranstaltning ikke nogen direkte afhjælpning af overbemandingsproblemet.
Unlike what happens when the 116 employees are transferred back to the administration, with this measure the overstaffing is not directly addressed.
Her er snarere tale om, at staten hos Tieliikelaitos udelukkende og uden udbudsprocedure køber gennemførelsen af særlige serviceprojekter, som de ellers ikke synes at ville have købt, eller som de ikke ville have indkøbt i samme udstrækning.
Rather the State is procuring from Tieliikelaitos exclusively and without any form of competitive tendering, the realisation of special service projects that it seems it otherwise would not have procured, or would not have procured to the same extent.
Herved gør staten sig skyldig i en klar forvridning af konkurrencesituationen på et marked, der er under liberalisering.
The State is then by the same token clearly distorting the competitive playing field in the market undergoing the liberalisation process.
Foranstaltningen hjælper ikke virksomheden af med den strukturelle ulempe, men lader den i stedet overleve på trods af denne ulempe og giver ikke i sig selv noget incitament til at afhjælpe situationen.
The measure does not remove the structural disadvantage of the company, it rather allows it to survive in spite of that disadvantage, and does not in itself provide any incentive to put an end to this situation.
Ovenstående betragtninger, der blev undersøgt i forbindelse med den relevante retspraksis, herunder Combus-dommen, fører dermed til den konklusion, at den pågældende foranstaltning må anses for at være støtte.
The above considerations, examined in conjunction with the relevant jurisprudence, including the Combus judgment, thus lead to the conclusion that the measure concerned must be regarded as aid.
Personalejusteringsforanstaltninger
Staff adjustment measures
Ud over de to ovenfor beskrevne foranstaltninger blev der overført 20,1 mio. EUR fra Vejforvaltningens budget til hjælp med at finde nye job til Tieliikelaitos' medarbejdere, finansiere videreuddannelse og omskoling af dem samt som tilskud til efterløn.
In addition to the two above described measures EUR 20,1 million were transferred from the Road Administration’s budget for the purposes of helping Tieliikelaitos’ employees to find new jobs, financing supplementary education and retraining and for supporting pensions for early retirement.
De finske myndigheder har ikke givet detaljerede oplysninger om de pågældende foranstaltninger.
The Finnish authorities have not provided detailed information about the relevant measures.
Som nævnt ovenfor skal retspraksis fra Combus-sagen fortolkes snævert, og Kommissionen kan derfor ikke konkludere, at disse foranstaltninger ikke har medført en selektiv fordel for Tieliikelaitos.
As mentioned above, the Combus jurisprudence must be interpreted narrowly and the Commission can therefore not conclude that these measures do not lead to the grant of a selective advantage to Tieliikelaitos.
Til det forhold, at sælgerne af de grunde, som Tieliikelaitos købte i overgangsperioden, i det store og hele blev fritaget for skat på kapitalgevinsten, bemærker Kommissionen, at de finske myndigheder faktisk ikke har noget argument imod, at foranstaltningen betegnes som støtte, sådan som klagerne hævder.
As regards the fact that during the transitional period those persons that sold land to Tieliikelaitos were largely relieved from tax on capital gains, the Commission notes that the Finnish authorities in fact do not provide any argument contesting the qualification of that measure as aid, as claimed by the complainants.
På baggrund af de tilgængelige oplysninger må Kommissionen konkludere, at den foreliggende foranstaltning kan omfatte en fordel for Tieliikelaitos.
On the basis of the information at its disposal, it must conclude that the measure in question may involve the grant of an advantage to Tieliikelaitos.
Kommissionen bemærker, at Tieliikelaitos ikke var den direkte modtager af de respektive skattemæssige fordele.
The Commission notes that Tieliikelaitos was not the direct beneficiary of respective fiscal advantages.
Desuden bemærker Kommissionen, at ikke alle jordsælgere kunne nyde godt af disse fordele — kun sælgere, som ikke var et foretagende, et partnerskab eller et aktieselskab.
Besides, the Commission notes that not all land sellers could benefit from these advantages — only the sellers other than a corporation, partnership or limited partnership.
Tieliikelaitos kunne have udnyttet foranstaltningen, forudsat at de direkte modtagere (delvis) kunne have overdraget fordelene til Tieliikelaitos.
Tieliikelaitos might have benefited from the measure provided that the direct beneficiaries would have (partially) passed these advantages onto Tieliikelaitos.
Hvis Tieliikelaitos skulle have haft en fordel her, skal foranstaltningen under alle omstændigheder kategoriseres som eksisterende støtte efter artikel 1, litra b), nr. v) i forordning (EF) nr. 659/1999 — »støtte, som anses for at være en eksisterende støtte, fordi det kan godtgøres, at der ikke var tale om støtte, da den blev indført, men at den blev en støtte på grund af udviklingen på fællesmarkedet, uden at medlemsstaten havde foretaget nogen ændringer« — af følgende grunde:
Should there have been any advantage to Tieliikelaitos, this measure is in any case to be classified as existing aid pursuant to Article 1 (b)-v of the Council Regulation (EC) No 659/1999 — ‘aid which is deemed to be an existing aid because it can be established that at the time it was put into effect it did not constitute an aid, and subsequently became an aid due to the evolution of the common market and without having been altered by the Member State’ — for the following reasons:
Ikke støtte, da foranstaltningen blev iværksat.
No aid at the time it was put into effect.
Da Tieliikelaitos' forgænger (vejproduktionsenheden i vejvæsenet) stadig var en del af den finske forvaltning, havde den følgende skattefordele: Ifølge § 49, stk. 1, punkt 4, i indkomstskatteloven har alle statslige organer og statsforetagender skattefritagelse.
When Tieliikelaitos’ predecessor (‘road production’ part of the Road Service) was still part of the Finnish administration, it benefited from the fiscal advantages in question: According to Section 49(1)(4) of the Income Tax Act, all State agencies and State Enterprises benefit from this tax exemption.
Imidlertid udøvede vejvæsenet ikke erhvervsvirksomhed på det tidspunkt, da foranstaltningen blev iværksat, af følgende grund: Ifølge vedtægterne havde vejvæsenet ikke lov til at tilbyde sine tjenester mod betaling på markedet.
However, the Road service did not exercise any economic activity at the time when the measure was put into effect, for the following reason: according to its statute, the ‘Road service’ was not allowed to offer services against remuneration on the market.
Det måtte udelukkende arbejde inden for forvaltningen.
It was confined to exclusively working within the administration.
Derfor foregik vejvæsenets arbejde med planlægning, anlæggelse og vedligeholdelse af offentlige veje på et monopolområde.
Therefore, its activity of planning, constructing and maintaining public roads was constituted in a reserved area.
I 1993, da indkomstskatteloven trådte i kraft, var Tieliikelaitos en del af den finske forvaltning og var ikke aktiv på andre markeder.
In 1993 when the Income Tax Act came into force, Tieliikelaitos formed part of the Finnish administration and was not active in any other market.
Kommissionen konkluderer, at på det tidspunkt, hvor foranstaltningen blev iværksat, var den ikke at anse for statsstøtte, fordi den ikke gavnede en virksomhed efter EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
The Commission concludes that at the time the measure was put into effect, it did not constitute State aid, because it did not benefit an undertaking in the sense of Article 87(1) EC Treaty.
Senere blev der tale om støtte på grund af udviklingen på fællesmarkedet.
Subsequently aid due to the evolution of the common market.
Fra 2001 kunne vejvæsenets vejproduktionsenhed, der nu var omdannet til Tieliikelaitos, tilbyde sine tjenester på markedet takket være reformen af det finske marked for vejtjenester, som er genstanden for nærværende beslutning.
As of 2001, the ‘production part’ of the Road Service, now established under the name Tieliikelaitos, could offer its services on the market, thanks to the reform of the Finnish road service market which is the object of the present decision.
Den finske regerings beslutning om at liberalisere leveringen af vejtjenester var led i en større liberaliseringsbevægelse, som også har fået andre EU- og EØS-lande til lidt efter lidt at åbne deres markeder for vejtjenester ad frivillighedens vej (senest gennemført i Norge).
The decision of the Finnish government to liberalise the provision of road services was part of a major liberalisation movement, which has also prompted other EU and EEA Member States to successively open their markets for road services States on a voluntary basis (the most recent one being carried out by Norway).
I dag tilbyder mange selskaber deres tjenesteydelser inden for vejvedligeholdelse og vejanlæg på tværs af hele EU og EØS-området.
Today, many companies offer their services in the sector of road maintenance and construction across the entire EU and EEA territory.
Disse reformer har ændret markedet på to måder: Dels er tidligere statslige organer trådt ind på markedet, dels er den samlede størrelse af den del af markedet, der er åbent for konkurrence, vokset betragteligt (f.eks. som resultat af liberaliseringen i Finland er størrelsen af det åbne marked vokset med over 400 mio. EUR).
These reforms have changed the market in two ways: on the one hand, former government agencies have entered the market; on the other hand, the overall size of the contestable market has increased substantially (e.g. as a result of the liberalisation carried out by Finland, the size of the contestable market has increased by more than EUR 400 million).
Set i lyset af denne udvikling konkluderer Kommissionen, at Tieliikelaitos fra 2001 har udøvet erhvervsvirksomhed, nemlig tilbud om vejtjenester mod vederlag, hvorved foretagendet må anses for en virksomhed efter EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
In the light of these developments, the Commission concludes that as of 2001, Tieliikelaitos is performing an economic activity, namely offering road services against payment, and hence constitutes an undertaking in the sense of Article 87(1) EC Treaty.
På grund af udviklingen på fællesmarkedet er den foranstaltning, der på tidspunktet for dens indførelse ikke udgjorde statsstøtte, derfor nu blevet til statsstøtte.
Due to the evolution of the common market, the measure which at the time of its introduction did not constitute State aid has therefore become State aid.
Støtte, uden at den er blevet ændret af medlemsstaten.
Aid without being altered by the Member State.
Så længe § 49, stk. 1, punkt 4, i indkomstskatteloven var gældende for Tieliikelaitos (indtil 1.1.2005), fandt den uændret anvendelse på foretagendet og havde gjort det siden 1993, da indkomstskatteloven trådte i kraft.
As long as the Section 49(1)(4) of the Income Tax Act was applicable to Tieliikelaitos (till 1 January 2005), it was applied in unaltered way since 1993 when the Income Tax Act came into force.
Konkursloven ikke anvendelig
Inapplicability of bankruptcy law
Kommissionen mener, at den manglende mulighed for at anvende konkursloven giver Tieliikelaitos en fordel.
The Commission considers that inapplicability of bankruptcy law provides an advantage for Tieliikelaitos.
Kommissionen henviser til sin meddelelse om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 om statsstøtte i form af garantier, hvor det hedder i punkt 2.1.3: »Kommissionen anser også de mere gunstige finansieringsvilkår, der opnås af virksomheder, hvis retlige form udelukker konkurs eller andre insolvensprocedurer eller indebærer en eksplicit statsgaranti eller statens dækning af tab, for at være støtte i form af en garanti«.
The Commission refers to its Notice on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to State aid in the form of guarantees, where it is stated in point 2.1.3: ‘The Commission also regards as aid in the form of a guarantee, the more favourable funding terms obtained by enterprises whose legal form rules out bankruptcy or other insolvency procedures or provides an explicit State guarantee or coverage of losses by the State.’
De finske myndigheder erkender, at det forhold, at Tieliikelaitos ikke kan erklæres konkurs efter konkursloven, teoretisk set udgør en fordel, da Tieliikelaitos' finansieringsudgifter kunne være nedbragt i kraft af en mindre risiko for långiver.
The Finnish authorities acknowledge that the fact that Tieliikelaitos cannot go bankrupt pursuant to the Bankruptcy Act could theoretically constitute an advantage as Tieliikelaitos’ financing expenses could have been reduced due to a reduction in the lender’s risks.
Men Tieliikelaitos lånte ikke nye midler på finansmarkedet, efter at det var blevet dannet.
But Tieliikelaitos did not borrow new funds on the financial market after it had been formed.
Derfor har det ifølge de finske myndigheder ikke været muligt for Tieliikelaitos at få en konkurrencemæssig fordel frem for de private konkurrenter ud af den manglende mulighed for anvendelse af konkursloven.
Therefore, according to the Finnish authorities, it has not been possible for Tieliikelaitos to gain a competitive advantage in comparison with private competitors due to non-applicability of the bankruptcy law.
Med hensyn til Tieliikelaitos' fremtidige låntagning hos eksterne kilder er Kommissionen ikke enig i, at selve forekomsten af et garantigebyr for lån optaget af Tieliikelaitos vil udelukke forekomsten af støtte, da det ikke er muligt at kvantificere markedsprisen på en ubegrænset garanti, simpelthen fordi der ikke findes aktører på markedet, som ville yde en sådan garanti.
As to the future external borrowing by Tieliikelaitos, the Commission does not agree that existence of a guarantee fee for the loans raised by Tieliikelaitos will eliminate the presence of aid as it is not possible to quantify the market price of an unlimited guarantee, simply because no market operator would grant such guarantee.
Desuden bestiller Tieliikelaitos løbende tjenester og materiel fra eksterne leverandører, hvilket gør Tieliikelaitos til debitor hos disse eksterne aktører.
Besides, Tieliikelaitos continually orders services and materials from external suppliers, which constitutes debt by Tieliikelaitos to these external actors.
På baggrund af den manglende anvendelse af konkursloven på Tieliikelaitos mener Kommissionen, at det ikke kan udelukkes, at Tieliikelaitos nyder godt af mere gunstige betalingsbetingelser, end det ellers havde været muligt.
In view of non-applicability of bankruptcy law to Tieliikelaitos the Commission considers it is not excluded that Tieliikelaitos benefits from more favourable payment terms than otherwise would have been possible.
Da staten i sidste ende er ansvarlig over for Tieliikelaitos' leverandører, hvis foretagendet går konkurs, uden at få vederlag for denne garanti, er foranstaltningen »finansieret af statsmidler«.
As the State bears the responsibility for eventual default by Tieliikelaitos with respect to its suppliers without being remunerated for this guarantee, the measure is ‘financed from the State resources’.
Kommissionen er dog enig med de finske myndigheder i, at denne foranstaltning skal kategoriseres som eksisterende støtte i henhold til artikel 1, litra b), i forordning (EF) nr. 659/1999, »fordi det kan godtgøres, at der ikke var tale om støtte, da den blev indført«.
The Commission agrees however with the Finnish authorities that this measure is to be classified as existing aid pursuant to Article 1 (b) of the Council Regulation (EC) No 659/1999 ‘because it can be established that at the time it was put into effect it did not constitute an aid’.
Den pågældende økonomiske enhed har da heller aldrig været omfattet af konkurslovgivning, herunder i perioden før liberaliseringen af vejtjenestesektoren i Finland.
Indeed, the respective economic entity has never been subject to bankruptcy legislation, including the period before the liberalisation of road services sector in Finland.
Af de grunde, der er nævnt i betragtning 267 ff. ovenfor, udgjorde foranstaltningen ikke statsstøtte på tidspunktet for dens indførelse og er blevet til statsstøtte i kraft af udviklingen på fællesmarkedet.
For the reasons set out above in point 0 and following, the measure did not constitute State aid at the moment of its introduction, and has become State aid due to the evolution of the common market.
Kommissionen mener, at løbende, faktisk og fuldstændig fritagelse for betaling af indkomstskat for selskaber giver Tieliikelaitos en fordel.
The Commission considers that continuous de facto full exception from the corporate income tax provides an advantage for Tieliikelaitos.
Kommissionen mener, at det som sådan udgør statsstøtte at undtage et foretagende fra betaling af selskabsskat.
The Commission considers that, as such, the exemption from the corporate income constitutes State aid.
Det er ikke berettiget i skattesystemets art eller økonomi.
It is not justified by the nature and the economy of the tax system.
Når statsstøtteelementet skal fastslås, hævder de finske myndigheder, at selv om Tieliikelaitos ikke betaler selskabsskat til staten af sit overskud, tages der alligevel højde for det, når der årligt træffes beslutning om den del af Tieliikelaitos' indtjening, der skal krediteres staten, idet den procentdel af indtjeningen, som foretagendet afleverer til staten, ligger tæt på, hvad de konkurrerende virksomheder betaler i selskabsskat og udbytte.
When it comes to the determination of the State aid element, the Finnish authorities argue that although Tieliikelaitos does not pay corporate income tax to the State on its profits, this is taken into account when taking annual decisions on profit-crediting to the State by Tieliikelaitos, i.e. the percent of the profit that the undertaking gives away in profit crediting comes close to what the competitor companies pay as corporate income tax and dividends.
Efter Kommissionens mening har de finske myndigheder med dette argument blandet statens rolle som skattemyndighed sammen med dens rolle som virksomhedsejer.
In the view of the Commission, this argument of the Finnish authorities mixes the role of the State as fiscal authority and the role of the State as the owner of undertakings.
Kommissionen mener, at det er vigtigt af hensyn til at kunne føre kontrol med statsstøtte at skelne tydeligt mellem disse to roller i overensstemmelse med retspraksis.
The Commission considers that for the purpose of State aid control, it is important to clearly distinguish these two roles in line with the jurisprudence.
Dels skal Kommissionen verificere, om staten qua skattemyndighed har behandlet alle virksomheder ens, dels skal den kontrollere, om staten qua virksomhedsejer optræder som en privat investor, f.eks. når den træffer beslutning om udbetaling af udbytte.
On the one hand, the Commission needs to verify whether the State, in its role as fiscal authority, has treated all undertakings in the same manner; on the other hand, the Commission needs to verify whether the State, in its role as the owner of undertakings, behaves like a private investor, for example when it decides on dividend payments.
Derfor mener Kommissionen, at det er nødvendigt at underlægge Tieliikelaitos de almindelige beskatningsregler for at sikre, at foretagendet ikke nyder godt af mere gunstige forretningsvilkår end dets konkurrenter.
Therefore the Commission considers that in order to ensure that Tieliikelaitos does not benefit from more favourable business conditions than its competitors, it is necessary to subject the undertaking to the standard taxation rules.
Kommissionen bemærker, at fritagelsen for betaling af selskabsskat skal kategoriseres som eksisterende støtte i henhold til artikel 1, litra b), i forordning (EF) nr. 659/1999, »fordi det kan godtgøres, at der ikke var tale om støtte, da den blev indført«.
The Commission notes that the exemption from the corporate income tax is to be classified as existing aid pursuant to Article 1 (b) of the Council Regulation (EC) No 659/1999 ‘because it can be established that at the time it was put into effect it did not constitute an aid’.
Den pågældende økonomiske enhed har da heller aldrig været underlagt de almindelige regler om beskatning af selskabers indkomst.
Indeed, the respective economic entity has never been subject to standard corporate income tax rules.
Indvirkning på konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne
Impact on competition and trade between Member States