natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Belgien og organisationen Forum 187, som er en organisation af koordinationscentre, anlagde sag for EF-Domstolen med påstand om hel eller delvis annullation af Kommissionens beslutning (sag C-182/03 og T-140/03, senere C-217/03).
Belgium and the association Forum 187, which represents the coordination centres, appealed to the Court of Justice of the European Communities with a view to having all or part of that Decision suspended or annulled (Cases C-182/03 and T-140/03, which became C-217/03).
Ved kendelse af 26. juni 2003 [8] stillede Domstolens præsident gennemførelsen af beslutning 2003/757/EF i bero, »for så vidt som denne forbyder Kongeriget Belgien at forlænge de godkendelser af koordinationscentre, der var gældende på tidspunktet for meddelelsen af den nævnte beslutning«.
By order of 26 June 2003 [8], the President of the Court suspended the operation of Decision 2003/757/EC ‘inasmuch as it prohibits the Kingdom of Belgium from renewing coordination centre authorisations effective at the date of notification of the decision.’
Han udtalte videre, at »retsvirkningerne af de eventuelle forlængelser, der finder sted på grundlag af denne kendelse, kan ikke overskride tidspunktet for afsigelsen af dommen i hovedsagen.«
He went on to state that ‘the effects of renewals made pursuant to this order shall not extend beyond the day on which judgment is given in the main action.’
På begæring af Belgien blev det i Rådets beslutning 2003/531/EF af 16. juli om den belgiske regerings ydelse af støtte til fordel for visse koordinationscentre, der er etableret i Belgien [9], i overensstemmelse med traktatens artikel 88, stk. 2, tredje afsnit, fastslået, at »den støtte, som Belgien frem til den 31. december 2005 påtænker at yde til virksomheder, der pr. 31. december 2000 er godkendt som koordinationscentre i henhold til kongeligt dekret nr. 187 af 30. december 1982, og hvis godkendelse udløber mellem den 17. februar 2003 og den 31. december 2005, betragtes som forenelig med fællesmarkedet«.
At Belgium's request, Council Decision 2003/531/EC of 16 July 2003 on the granting of aid by the Belgian Government to certain coordination centres established in Belgium [9] stated, in accordance with the third subparagraph of Article 88(2) of the Treaty that ‘the aid which Belgium plans to grant in the period up to 31 December 2005 to undertakings authorised as at 31 December 2000 to act as coordination centres under Royal Decree No 187 of 30 December 1982, and whose authorisations expire between 17 February 2003 and 31 December 2005, shall be considered compatible with the common market’.
Denne støtte bestod i, at koordinationscenterordningen blev opretholdt for de nævnte virksomheders vedkommende.
The effect of the aid in question was to maintain the effects of the coordination centre scheme for the above mentioned undertakings.
Kommissionen indbragte beslutning 2003/531/EF for Domstolen (sag C-399/03).
The Commission brought an action against Decision 2003/531/EC before the Court (Case C-399/03).
Den 16. juli 2003 reagerede Kommissionen på beslutning 2003/531/EF ved at udsende en pressemeddelelse, hvori den udtalte, at »det på baggrund af ræsonnementet i kendelsen og selve dens formulering må antages, at centrene definitivt har vundet hævd på den støtte, der er ydet på dette grundlag, også selv om Domstolen måske sidenhen ikke giver Belgien medhold i realitetsspørgsmålene«.
On 16 July 2003 the Commission responded to Decision 2003/531/EC in a press release, stating ‘The reasoning and indeed the wording of the President's order suggest that the aid granted on this basis will not be recoverable from the centres even if the Court should ultimately dismiss Belgium's action on the substance.’
Ved brev af 4. juli 2006 [12] anmodede Kommissionen Belgien om en række oplysninger til brug for sin afgørelse af, hvilke konsekvenser den skulle drage af Domstolens dom af 22. juni 2006 i sag C-182/03 og C-217/03.
By letter of 4 July 2006 [12], the Commission asked Belgium to provide it with certain information so that it could decide on the proper follow-up action to be taken following the judgment by the Court of 22 June 2006 in Cases C-182/03 and C-217/03.
Der var tale om oplysninger om, hvordan Belgien havde gennemført beslutning 2003/757/EF, således som den var blevet stillet delvis i bero ved kendelsen af 26. juni 2003.
This information concerned the way in which Belgium had implemented Decision 2003/757/EC, as suspended in part by the order of 26 June 2003.
Belgien fik en frist på 20 arbejdsdage — altså i princippet indtil den 2. august 2006 — til at give de ønskede oplysninger.
Belgium was given 20 working days, i.e. in principle until 2 August 2006, to provide the information requested.
Da Kommissionen den 23. august 2006 ikke havde modtaget noget svar, fremsendte den en erindringsskrivelse [13] til Belgien.
On 23 August 2006 as it had not received a reply, the Commission sent Belgium a reminder [13].
Belgien fik en ny frist på 10 arbejdsdage — altså i princippet indtil den 7. september 2006 — til at give oplysningerne.
Belgium was given a further period of 10 working days, i.e. in principle until 7 September 2006, to provide the information requested.
Den 13. september 2006 blev der sendt en uformel e-mail med kopi af de ovennævnte to breve til Belgien.
On 13 September 2006 an informal e-mail including copies of the two aforementioned letters was sent to Belgium.
Ved brev af 14. september 2006 oplyste Belgien med henvisning til denne e-mail og de vedhæftede breve, at man aldrig havde modtaget disse breve.
By letter of 14 September 2006, which mentioned the said e-mail and the attached letters, Belgium stated that it had never received the letters.
Ved brev af 29. september 2006 opfordrede Kommissionen Belgien til at fremsende de oplysninger, den havde udbedt sig den 4. juli, og meddele, hvilke intentioner man nærmere bestemt havde med hensyn til koordinationscentrene.
By letter of 29 September 2006, the Commission called on Belgium to provide the information initially requested on 4 July and to inform it of its intentions regarding the coordination centres.
Desuden blev der foreslået et teknisk møde.
A technical meeting was also proposed.
Belgiens svar, dateret den 12. oktober 2006, indeholdt ingen af de oplysninger, Kommissionen havde udbedt sig, og Kommissionen mindede endnu engang, ved brev af 10. november 2006, om, hvor vigtige disse oplysninger var, og insisterede på, at Belgien fremsendte dem allersenest den 22. november 2006.
Since Belgium's reply, dated 12 October 2006, did not contain any of the information requested, the Commission, by letter of 10 November 2006, once again recalled the importance of the information requested and insisted that Belgium provide the desired replies by 22 November 2006 at the latest.
Årets seneste brev fra Belgien, dateret den 17. november 2006, indeholdt stadigvæk intet svar om realitetsspørgsmålene.
A letter from Belgium dated 17 November 2006 still did not provide any answer as to substance.
Den 16. januar 2007 fremsendte Belgien de oplysninger, Kommissionen havde udbedt sig.
On 16 January 2007 Belgium sent the information requested by the Commission.
Belgien fremsendte supplerende oplysninger ved brev af 8. og 16. februar 2007.
It provided further details by letters of 8 and 16 February 2007.
Desuden fandt der tre møder sted mellem Kommissionen og Belgien, den 5. og den 15. februar samt den 5. marts 2007.
Three meetings also took place on 5 and 15 February and 5 March 2007 between the Commission and Belgium.
Ved brev af 21. marts 2007 meddelte Kommissionen Belgien, at den havde besluttet at udvide den procedure, den havde indledt den 27. februar 2002 over for denne støtte, jf. traktatens artikel 88, stk. 2.
By letter of 21 March 2007, the Commission informed Belgium of its decision to extend the procedure initiated on 27 February 2002 in respect of this aid, in accordance with Article 88(2) of the Treaty.
Kommissionens beslutning om at udvide proceduren blev offentliggjort i EU-Tidende [14].
The Commission decision to extend the procedure was published in the Official Journal of the European Union [14].
Kommissionen opfordrede alle interesserede til at fremsætte deres bemærkninger til, hvilke overgangsforanstaltninger den ifølge Domstolens dom burde have truffet.
The Commission called on interested parties to submit their comments on the appropriate transitional measures that it should have envisaged pursuant to the Court's judgment.
Kommissionen modtog bemærkninger herom fra Forum 187 [15] og tre koordinationscentre.
The Commission received comments in this connection from Forum 187 [15] and three coordination centres.
Den videresendte disse bemærkninger til Belgien, således at Belgien kunne fremsætte sine bemærkninger, og modtog bemærkninger ved brev af 19. og 30. juli 2007.
It forwarded them to Belgium, giving it the possibility to comment on them, and received its comments by letters dated 19 and 30 July 2007.
Det overordnede retsgrundlag for koordinationscenterordningen er kongelig anordning nr. 187 af 30 december 1982.
The main legal basis for the scheme for coordination centres is Royal Decree No 187 of 30 December 1982.
Et koordinationscenter er en virksomhed, der indgår i en multinational koncern og varetager en række funktioner (finansiering, likviditetsstyring, forskning og udvikling osv.) udelukkende for de andre virksomheder i koncernen.
A coordination centre is an undertaking that is part of a multinational group and supplies certain ancillary services (financing, cash management, research and development, etc.) solely for other undertakings in the same group.
I Belgien har disse virksomheder siden 1983 inden for rammerne af en af Kommissionen godkendt særordning nydt godt af en særlig skatteordning med en betydelig selskabsskattelempelse og fritagelse for flere afgifter (kapitaltilførselsafgift, ejendomsskat, rente- og udbytteskat).
Since 1983, under a special scheme approved by the Commission, these undertakings qualified in Belgium for a substantially reduced corporate tax base and for various exemptions (registration duty on capital injections, property tax, withholding tax).
Ordningen gjaldt for virksomheder med en særlig tiårig godkendelse, der var betinget af, at koordinationscentrene opfyldte kriterierne i kongelig anordning nr. 187.
Eligibility for the scheme was conditional on receiving a 10-year authorisation once it had been ascertained that the coordination centre met the conditions laid down by Royal Decree No 187.
Denne godkendelse kunne på samme betingelser forlænges efter udløbet af de ti år [16].
Authorisations were renewable on expiry of the 10-year period under the same conditions [16].
Den 27. december 2006 vedtog Belgien en lov [17], der åbnede mulighed for at forlænge godkendelsen af alle de koordinationscentre, der anmodede om det, indtil den 31. december 2010, eventuelt med tilbagevirkende kraft.
On 27 December 2006 Belgium adopted a law [17] under which the authorisation for any coordination centre that so requested could be extended until 31 December 2010, where necessary with retroactive effect.
Bortset fra de centre, hvis godkendelse var blevet forlænget i perioden mellem den 17. februar 2003 og den 31. december 2005, gjaldt denne mulighed også for de centre, hvis godkendelse udløb i perioden mellem 1. januar 2006 og 31. december 2010 samt for et ikke nærmere angivet antal centre, hvis godkendelse ville udløbe senest den 31. december 2005, men som ikke forinden havde indgivet nogen anmodning om forlængelse.
In addition to the centres whose authorisation was renewed between 17 February 2003 and 31 December 2005, the possibility of extension would also be available to centres whose authorisation expires between 1 January 2006 and 31 December 2010 and to an unspecified number of centres whose authorisation would have expired by 31 December 2005 at the latest but which had not submitted any renewal request by that date.
Denne lov blev ikke anmeldt til Kommissionen i overensstemmelse med traktatens artikel 88, stk. 3, men dens ikrafttræden blev stillet i bero og gjort betinget af, at Kommissionen ikke rejste indsigelse mod den.
The Law has not been notified to the Commission in accordance with Article 88(3) of the Treaty but its entry into force has been suspended and is conditional on confirmation by the Commission that it has no objections.
Af de 243 koordinationscentre, der var aktive i 2002, var der i 2007 173 tilbage.
Of the 243 coordination centres that existed in 2002, 173 are still operational in 2007.
27 af disse har en godkendelse gældende indtil den 31. december 2010, i overensstemmelse med beslutning 2003/757/EF.
Of these, 27 have been granted an authorisation that is valid until 31 December 2010 in accordance with Decision 2003/757/EC.
For de resterende 136 udløber godkendelsen før den 31. december 2010, og det er altså disse centre, der berøres af den mulighed for forlængelse, som loven åbnede.
The authorisations for the other 136 coordination centres expire before 31 December 2010 and it is these centres, therefore, that are concerned by the possibility of extension afforded by the Law.
Og det ser ud til, at et ikke nærmere angivet antal koordinationscentre, der i mellemtiden er ophørt med at bestå, også vil kunne nyde godt af den forlængelse, loven af 27. december 2006 åbner mulighed for.
It would seem that an unspecified number of coordination centres that have since ceased operations could also benefit from the extension provided for by the Law of 27 December 2006.
FORMÅLET MED AT UDVIDE DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE
PURPOSE OF EXTENDING THE FORMAL PROCEDURE
Efter kendelsen af 26. juni 2003, der stillede forbuddet mod at forlænge de udløbne koordinationscentergodkendelser i bero, havde Belgien mulighed for at forlænge disse godkendelser.
Following the order of 26 June 2003 suspending the effects of the prohibition on the renewal of coordination centre authorisations that had expired, Belgium was able to renew the authorisations.
Virkningerne af disse godkendelser kunne imidlertid kun gælde, indtil dommen i hovedsagen blev afsagt.
The effects of such renewal could not, however, extend beyond the date of the judgment as to substance.
Domstolens dom blev afsagt den 22. juni 2006.
The Court of Justice delivered its judgment on 22 June 2006.
Ud fra de foreliggende oplysninger forventede Kommissionen, at Belgien ville nøjes med at forlænge godkendelsen af koordinationscentrene frem til udgangen af 2005, således som det blev besluttet inden for rammerne af adfærdskodeksen, og således som Belgien flere gange havde udtrykt ønske om.
On the basis of the information available, the Commission expected that Belgium would simply extend the coordination centre authorisations until the end of 2005, as had been decided pursuant to the code of conduct and as requested by Belgium on several occasions.
Kommissionen anmodede ved brev af 4. juli 2006 Belgien om at bekræfte dette.
The Commission sought confirmation from Belgium by letter of 4 July 2006.
Belgien bekræftede, at man på grundlag af kendelsen af 26. juni 2003 kun havde forlænget godkendelserne frem til den 31. december 2005, undtagen for fire koordinationscentre, hvis godkendelser var blevet forlænget på ubestemt tid.
Belgium confirmed that it had restricted to 31 December 2005 the renewals granted pursuant to the order of 26 June 2003, except for four centres whose authorisation had been extended indefinitely.
Belgien meddelte desuden Kommissionen, at de belgiske myndigheder ud fra sin fortolkning af Domstolens dom havde til hensigt at forlænge godkendelserne af alle koordinationscentre indtil udgangen af 2010 og i december 2006 vedtage en lov om en generel forlængelse ud over 2005, eventuelt med tilbagevirkende kraft.
It also informed the Commission that, on the basis of its interpretation of the Court's judgment, it intended to extend the authorisations for all the coordination centres up to the end of 2010 and to adopt in December 2006 a law permitting such a general extension beyond 2005, where necessary with retroactive effect.
Da man ikke kunne nå til enighed om fortolkningen af Domstolens dom, fandt Kommissionen det den 21. marts 2007 nødvendigt at udvide den formelle undersøgelsesprocedure for at fremstille sin egen fortolkning af dommen og offentliggøre, hvilke elementer den fandt måtte lægges til grund for fastsættelsen af den »nye« overgangsperiode, som Domstolen havde krævet.
On 21 March 2007, for want of an agreement on the interpretation placed on the Court's judgment, the Commission took the view that it would have to extend the formal investigation procedure so as to give its own interpretation of the judgment and to make public the particulars on which, in its view, it would have to base itself in order to determine the ‘new’ transitional period requested by the Court.
Kommissionen gav desuden udtryk for tvivl med hensyn til den fortolkning af Domstolens dom, som Belgien havde anlagt, og Belgiens intentioner om at forlænge godkendelsen af alle koordinationscentre frem til udgangen af 2010.
It also expressed doubts as to the interpretation of the Court's judgment as presented by Belgium and as to the latter's intention of renewing the authorisations for all the coordination centres until the end of 2010.
BEMÆRKNINGER FRA BELGIEN OG INTERESSEREDE TREDJEPARTER
COMMENT BY BELGIUM AND INTERESTED THIRD PARTIES
Efter at proceduren var blevet udvidet, indkom der bemærkninger fra Belgien, fra Forum 187 samt fra tre koordinationscentre, hvis godkendelser var udløbet pr. 31. december 2003 eller 31. december 2004 og forlænget frem til 31. december 2005.
Following the extension of the procedure, comments were submitted by Belgium, by Forum 187 and by three coordination centres whose authorisations expired on 31 December 2003 or 31 December 2004 and were renewed until 31 December 2005.
Af disse bemærkninger fremgik det, at Belgien og koordinationscentrene mente, at der burde være en overgangsperiode indtil den 31. december 2010, med følgende begrundelse:
It transpires from these comments that Belgium and the coordination centres defend the granting of a transitional period ending on 31 December 2010 for the following reasons:
Domstolens dom skulle fortolkes således, at det af Domstolen omtalte overordnede lighedsprincip indebar, at alle koordinationscentre burde kunne nyde godt af den længste overgangsperiode, som noget center kunne opnå, dvs. frem til den 31. december 2010.
the Court's judgment must be taken to mean that the general principle of equality, invoked by it, means that all the coordination centres must qualify for the longest transitional period granted to one of them, i.e. until 31 December 2010.
I modsat fald ville Kommissionen skabe nye uligheder og nye konkurrencefordrejninger mellem koordinationscentre, når nogle af dem fortsat kunne være omfattet af ordningen, mens den ophørte med at gælde for andre før 2010. Lighedsprincippet indebar også, at de belgiske koordinationscentre måtte have den samme overgangsperiode som den, Kommissionen havde indrømmet i sine beslutninger angående andre skatteordninger.
If not, the Commission would create new inequalities and new distortions of competition between coordination centres, with some of them continuing to qualify for the scheme and others ceasing to do so before 2010.
Der blev navnlig peget på følgende ordninger: 1929-holdingselskaberne i Luxembourg [18], »exempt companies« i Gibraltar [19] og frizonen på Madeira [20].Kommissionen kunne ikke lægge den dato, hvor beslutning 2003/757/EF blev meddelt, til grund som startdato for den »nye« overgangsperiode, den agtede at fastsætte.
the equality of treatment also implies that Belgian coordination centres should be granted the same transitional period as that granted by the Commission in its decisions relating to other tax schemes, and in particular the 1929 holding companies in Luxembourg [18], exempt companies in Gibraltar [19] and the free zone of Madeira [20].the Commission is unable to accept the date of notification of Decision 2003/757/EC as the starting date of the ‘new’ transitional period that it proposes to set.
Ifølge de interesserede tredjeparter burde den nye overgangsperiode begynde at løbe enten den 30. oktober 2003, hvor beslutning 2003/757/EF blev offentliggjort i EU-Tidende, eller tidligst den 22. juni 2006, hvor Domstolen afsagde dommen.
According to certain interested parties, the new transitional period should begin either on 30 October 2003, the date on which the above Decision was published in the Official Journal, or at the earliest on 22 June 2006, the date of the Court's judgment.
Belgien fandt, at overgangsbestemmelser normalt fastsættes for fremtiden og ikke for fortiden.
Belgium takes the view that transitional measures are traditionally fixed for the future and not for the past.
Den nye overgangsperiode burde derfor begynde at løbe på den dato, hvor den nye endelige beslutning (altså nærværende beslutning) meddeles.
The starting date of the new transitional period should, therefore, be the date of notification of the new final decision, i.e. the present Decision.
Det var fra og med denne dato, at man burde give alle koordinationscentrene tid (mindst to år) til at tilpasse sig den nye ordning.
It is from this date that all coordination centres should be allowed an appropriate period (of at least two years) in which to adapt to the new scheme.
Efter at beslutning 2003/757/EF var blevet stillet i bero og delvis annulleret, og beslutning 2003/531/EF annulleret, havde virksomhederne på ny en berettiget forventning om, at ordningen ville blive forlænget indtil 2010.
following the partial suspension and annulment of Decision 2003/757/EC and following the annulment of Decision 2003/531/EC, the undertakings again had a legitimate expectation that the scheme would be extended until the end of 2010.
Belgien pegede desuden på de omkostninger, der var forbundet med at skulle afskedige koordinationscentrenes medarbejdere, og som gjorde det berettiget at udsætte overgangsperiodens startdato til den dato, hvor nærværende beslutning vedtages.
Belgium also referred to the cost of dismissing coordination centre employees, which would justify deferring the starting date of the transitional period until the date of the present Decision.
Den begrundelse, Kommissionen i sin beslutning om at udvide proceduren anførte for sit forslag om en overgangsperiode frem til udgangen af 2005 eller 2006, var ikke relevant.
the particulars set out by the Commission in its decision to extend the procedure in defence of its proposal for a transitional period running to the end of 2005 or even the end of 2006 are not relevant.
I særdeleshed gjaldt de forlængelser, Belgien havde givet de koordinationscentre, hvis godkendelser var udløbet mellem 17. februar 2003 og 31. december 2005, kun indtil 31. december 2005, som en midlertidig ordning i afventning af Domstolens dom.
In particular, the renewals granted by Belgium to coordination centres whose authorisations expired between 17 February 2003 and 31 December 2005 do not go beyond 31 December 2005, a temporary and cautious measure pending the judgment of the Court.
Eftersom Domstolen afsagde sin dom den 22. juni 2006 havde Kommissionen ikke handlet hurtigt for at få vedtaget nye overgangsbestemmelser.
the Court having delivered its judgment on 22 June 2006, the Commission has not acted promptly to secure adoption of new transitional measures.
Det var også en grund til, at alle koordinationscentre burde have en overgangsperiode, der begynder at løbe på den dato, hvor nærværende beslutning om overgangsforanstaltninger meddeles.
This is also justification for granting a transitional period to all the coordination centres with effect from the date of notification of the present Decision laying down these transitional measures.
Belgien fandt, at loven af 27. december 2006 blot var en konsekvens af Domstolens dom og ikke udgjorde nogen ny støtteordning, men derimod en forlængelse af den eksisterende.
Belgium considers that the Law of 27 December 2006 simply implements the Court's judgment and does not constitute a new aid scheme but an extension of the existing one.