natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kommissionen har derfor som en afvigelse fra sin første WestLB-beslutning af 1999, hvor den gik ud fra en minimumsgodtgørelse på 12 % p.a., besluttet sig for at anse den af parterne konstaterede værdi på 10,19 % p.a. for at være den normale godtgørelse for et indskud af ansvarlig kapital i WestLB pr. 31. december 1991.
Deviating from its first WestLB decision in 1999, which set a minimum of 12 %, the Commission has therefore decided to use the rate of 10,19 % per annum as the appropriate market remuneration for an investment in the share capital of WestLB at 31 December 1991.
Kommissionen fastlægger som følge heraf en værdi på 10,19 % p.a. (efter selskabsskat og før investorens skat) som en passende minimumsgodtgørelse for overdragelsen af WfA-formuen.
As a result, the Commission determines a rate of 10,19 % per annum (after corporation tax and before investor tax) as the appropriate minimum remuneration for the transfer of Wfa's capital.
Forrentningsnedslag som følge af manglende likviditet
Return discount on account of lack of liquidity
WestLB anførte ved sagens begyndelse, at bankens refinansieringsomkostninger på tidspunktet for formueoverdragelsen lå på 9,2 % på grund af virksomhedens finansstruktur.
During the proceedings, WestLB first claimed that its refinancing costs on the basis of its financial structure at the time of the transfer were 9,2 %.
I forbindelse med sagsbehandlingen er der i flere skriftlige indlæg fra og under samtaler med WestLB og Tyskland nævnt refinansieringssatser på 7,0 % og 7,5 %.
Subsequently, refinancing rates of 7,0 % and 7,5 % were suggested in several documents and at several meetings by WestLB and Germany.
I forståelsen mellem parterne har disse i overensstemmelse med den langfristede risikofri basisrentesats, de havde konstateret pr. 31. december 1991, lagt en rentesats på 7,15 % til grund.
In the understanding, the parties agreed, on the basis of the long-term risk-free basic interest rate at 31 December 1991 determined by them, to use a rate of 7,15 %.
Derudover var parterne enige om at gå ud fra en skønsmæssigt anslået skatteprocent på 50 %.
They also agreed to apply an overall tax rate of 50 %.
I overensstemmelse hermed når parterne frem til en nettorefinansieringssats på 3,75 % for den WfA-kapital, der var til disposition som sikkerhed for de konkurrencemæssige aktiviteter, og dermed til et tilsvarende likviditetsnedslag.
Accordingly, the parties arrived at a net refinancing rate of 3,57 % for the part of Wfa's capital available to underpin commercial business, resulting in a liquidity discount.
Kommissionen havde ganske vist i sin første WestLB-beslutning accepteret den langfristede risikofrie sats for tyske statspapirer med en løbetid på 10 år, der ved udgangen af 1991 androg 8,26 %, som minimumsbruttorefinansieringsomkostninger. Denne rentesats er imidlertid udtryk for situationen på et bestemt tidspunkt, så der ikke toges hensyn til, at WfA-formuen varigt skulle stilles til rådighed for WestLB. Under drøftelserne vedrørende den langfristede risikofri basisrentesats blev parterne derfor enige om ikke at anvende den markedssats for risikofri forrentning for en bestemt investeringsperiode, der kunne konstateres på datoen for overdragelsen, da man derved ville se bort fra reinvesteringsrisikoen, dvs. risikoen for at der efter investeringsperiodens udløb ikke igen ville kunne investeres til en sådan risikofri rentesats. Efter parternes opfattelse kan der bedst tages hensyn til investeringsrisikoen ved at lægge et »Total Return Index« til grund. Parterne har derfor benyttet det REX10 Performance Index, der er fastlagt af Deutsche Börse AG, og som er udtryk for afkastet af en investering i obligationer udstedt af Forbundsrepublikken Tyskland med nøjagtig 10 års løbetid.
The index series used contains the year-end value of the REX 10 Performance Index as of 1970.
De i sagen anvendte indekstal omfatter ultimokurserne for REX10 Performance Index for årene fra 1970.
The parties have then determined the per annum return reflecting the trend as it is depicted in the period 1970-91 and, in this way, arrived at the aforementioned risk-free basic interest rates of 7,15 % (31 December 1991).
Parterne har derefter konstateret forrentningerne pr. år, som viser den trend, der også fremgår af det benyttede REX10 Performance Index for perioden 1970 til 1991, og de er derved nået frem til ovennævnte risikofri basisrentesats på 7,15 % (31. december 1991).
Since the investment in WestLB was indeed to be made available on a permanent basis, it seems fitting in this special case to apply this method of determining the risk-free basic interest rates.
Da indskuddet skulle stilles varigt til rådighed for WestLB, synes metoden med konstatering af den risikofri basisrentesats i dette specielle tilfælde at være hensigtsmæssig. Desuden er det anvendte REX10 Performance Index en almindeligt anerkendt datakilde.
In addition, the REX 10 Performance Index used is a generally recognised data source.
De konstaterede risikofri basisrentesatser synes således at være egnede til anvendelse i sagen.
The risk-free basic interest rates determined thus seem appropriate.
Kommissionen har også derfor besluttet i denne sag at lægge den af parterne konstaterede langfristede risikofri rentesats på 7,15 % pr. 31. december 1991 til grund som minimumsbruttorefinansieringsomkostninger.
The Commission has therefore decided in this case to take as a basis the long-term, risk-free interest rate of 7,15 % at 31 December 1991 determined by the parties as the minimum gross refinancing costs.
Ved en skønsmæssigt ansat skatteprocent på 50 % på det daværende overdragelsestidspunkt når Kommissionen således også frem til en nettorefinansieringssats og dermed et nedslag for likviditetsmæssige ulemper på 3,75 % p.a. for den WfA-kapital, der er til disposition som sikkerhed for de konkurrencemæssige aktiviteter.
Assuming an overall tax rate of 50 % at the time of the investment, it arrives at a net refinancing rate and thus at a liquidity discount of 3,75 % per annum for Wfa's capital that was available for underpinning commercial business.
Forrentningstillæg på grund af WfA-overdragelsens særlige karakter
Return premium on account of the particularities of Wfa's transfer
Når der skal fastsættes en godtgørelse, tages der i praksis generelt hensyn til atypiske forhold, der afviger fra et normalt indskud af ansvarlig kapital i den pågældende virksomhed, ved at foretage tilsvarende tillæg eller nedslag.
In practice, when remuneration is determined, atypical circumstances which depart from a normal investment in the share capital of the company concerned generally give rise to discounts or premiums.
Det må derfor undersøges, om de særlige forhold, navnlig den konkrete risikoprofil i forbindelse med WfA-overdragelsen, giver anledning til at justere den ovenfor beregnede minimumsgodtgørelse på 10,19 %, som en privat investor ville forvente for et (hypotetisk) indskud af ansvarlig kapital i WestLB, og om Kommissionen i givet fald er i stand til at foretage en tilstrækkelig pålidelig beregning af en sådan justering.
It must therefore be examined whether the particularities, and especially the specific risk profile of the transfer of Wfa's capital, constitute grounds for adjusting the minimum remuneration of 10,19 % — determined above — which a private investor would expect for a (hypothetical) investment in the capital of WestLB and whether the Commission can produce a methodically robust quantification of that adjustment.
Der bør i denne forbindelse ses på tre forhold, nemlig for det første at der ikke blev udstedt nye andele i selskabet og dermed heller ikke tildelt stemmerettigheder, for det andet at der ved formueoverdragelsen var tale om et ekstraordinært stort beløb, og for det tredje at investeringen ikke var fungibel.
In this connection, three aspects should be considered: first, the non-issuance of new shares in the company with the associated voting rights; second, the exceptional volume of the asset transfer; and, third, the non-marketability of the assets.
Delstaten fik ikke flere stemmerettigheder som følge af overdragelsen.
The Land did not obtain any additional voting rights through the transfer.
Ved at give afkald på stemmerettigheder opgiver investor muligheden for at påvirke de beslutninger, bankens ledelse træffer.
By forgoing voting rights, an investor renounces a say in decisions taken by the bank's board.
Hvis delstatens stemmerettigheder var blevet forøget, havde delstaten rådet over mere end 70 % af stemmerettighederne. Dvs. at delstaten fra at være minoritetsejer (med 42 % af ejerandelene) ville være blevet majoritetsejer.
If the Land's voting rights had been increased, it would have possessed more than 70 % of those rights, moving from being a minority (with 42 % of shares) to a majority shareholder.
Som modydelse for at overtage en større risiko for tab uden at få en tilsvarende større indflydelse på virksomheden ville en investor, der handler ud fra markedsøkonomiske betragtninger, kræve en højere godtgørelse (også selv om risikoen blev mindsket ved interne aftaler med de øvrige medejere).
To compensate for this acceptance of a higher risk of loss without a corresponding increase in influence over the company, a market-economy investor would demand a higher remuneration (even if the potential risk were cushioned by internal agreements with the other shareholders).
Under hensyntagen til den forhøjede godtgørelse for præferenceaktier sammenlignet med stamaktier og i overensstemmelse med klageren BdB, delstaten Nordrhein-Westfalen og WestLB AG, der som resultat af drøftelserne i juli 2004 anså en sats herfor på 0,3 % p.a. (efter skat) som passende, anser Kommissionen et tillæg på mindst 0,3 % om året (efter selskabsskat) for at være hensigtsmæssigt.
On the basis of the higher remuneration for preference shares compared with ordinary shares and in agreement with the complainant BdB, the Land of North Rhine-Westphalia and WestLB, which, after their discussions in July 2004, consider a rate of 0,3 % per annum (after tax) as appropriate remuneration, the Commission considers a premium of at least 0,3 % per annum (after corporation tax) to be appropriate.
Den overførte formues omfang og den betydning, som denne havde for WestLB i relation til solvensdirektivet, er allerede nævnt ovenfor.
The size of the amount transferred and its effect on WestLB from the point of view of the Solvency Directive have already been mentioned.
Med overdragelsen af WfA fordobledes WestLB's kerneegenkapital, og dette endog uden omkostninger til erhvervelse og forvaltning.
Through the transfer of Wfa's capital, WestLB's core capital doubled without any acquisition or administration costs.
I det foreliggende tilfælde toges WfA-formuens anseelige størrelse som et — dog ikke alene afgørende — tegn på, at transaktionen kunne sammenlignes med stamkapital.
In the present case, however, the large volume of Wfa's capital was viewed as an indication — albeit not sufficient on its own — that the transfer was akin to an injection of share capital.
En fornyet hensyntagen til WfA-overdragelsens omfang med henblik på et tillæg ville derfor betyde, at der uretmæssigt blev taget »dobbelt« hensyn hertil.
To that extent, applying a top-up (premium) in respect of the volume of Wfa's transfer would inadmissibly allow for this aspect twice over.
Kommissionen vil derfor i den foreliggende sag — i modsætning til dens første WestLB-beslutning — undlade at foretage et tillæg som følge af transaktionens omfang.
Thus, in the present case and departing from its position as expressed in the first WestLB decision, the Commission rejects the idea of a premium for the volume of Wfa's capital.
Endelig skal det påpeges, at investeringen ikke var fungibel, dvs. at den investerede kapital ikke kunne trækkes ud af virksomheden på et hvilket som helst tidspunkt.
Lastly, attention must be drawn to the non-marketability of the assets, i.e. the impossibility of withdrawing the invested capital at any time from the company.
En investor kan normalt på markedet sælge et egenkapitalinstrument til tredjemand og dermed bringe investeringen til ophør.
Normally, an investor can sell an equity instrument on the market to third parties, thereby terminating his investment.
En normal tilførsel af ansvarlig kapital foregår nøjere betragtet således: Investor indskyder aktiver (kontanter eller andre værdier), der opføres på balancens aktivside.
To be more precise, a normal transfer of capital takes place as follows: The investor brings in assets (either in cash or in kind) which are entered on the assets side of the balance sheet.
På passivsiden modsvares dette i reglen af en omsættelig andel i investors favør, f.eks. aktier, når der er tale om et aktieselskab. Investor kan sælge disse aktier til tredjemand.
As a rule, these are matched on the liabilities side by a tradable interest registered in the name of the investor and taking the form, in the case of a limited company for example, of shares.
Det betyder dog ikke, at han kan trække de aktiver ud, han oprindeligt indskød.
The investor can sell these shares to a third party.
Disse aktiver er nu en del af selskabets ansvarlige egenkapital, og han kan derfor ikke disponere over dem.
He cannot withdraw the assets he originally brought in as these now form part of the net worth of the company and are no longer at his disposal.
På grund af de særlige omstændigheder i forbindelse med overdragelsen af WfA-formuen har delstaten ikke denne mulighed.
Because of the special circumstances surrounding the transfer of Wfa's assets, this option was not available to the Land.
I modsætning til den første WestLB-beslutning mener Kommissionen alligevel ikke, at der i dette tilfælde er grund til at pålægge et yderligere tillæg.
Nevertheless, departing from the first WestLB decision, the Commission does not see any grounds for a further top-up.
Delstaten havde ganske vist ikke mulighed for at realisere den økonomiske modværdi ved at handle investeringen frit, men der var i det mindste principielt mulighed for ved lov igen at frigøre den særlige formue fra WestLB og i givet fald at opnå højere afkast ved at reinvestere i andre institutter.
Although the Land did not have the possibility of trading the assets freely and receiving the economic countervalue, it always had the possibility, at least in principle, of withdrawing Wfa's capital from WestLB by law and reinvesting in other institutions offering higher returns.
Alt i alt anser Kommissionen derfor et forrentningstillæg på mindst 0,3 % p.a. (efter skat) for at være en passende modydelse for at give afkald på yderligere stemmerettigheder.
Overall, the Commission considers a premium of at least 0,3 % per annum (after tax) to be appropriate for forgoing additional voting rights.
Ingen nedsættelse af godtgørelsen på grund af aftalen om en fast godtgørelse
No reduction in the remuneration on account of the agreement of a fixed amount
Ved aktier afhænger godtgørelsen direkte af virksomhedens resultater, og den kommer primært til udtryk i form af udbytte og en andel i virksomhedens værditilvækst (f.eks. udtrykt ved højere aktiekurser).
In the case of shares, the remuneration depends directly on the performance of the company and is expressed mainly in the form of dividends and a share in the increased value of the company (e.g. expressed by share price increases).
Delstaten modtager en fast godtgørelse, hvis størrelse bør afspejle disse to aspekter af modydelsen for en »normal« kapitaltilførsel.
The Land receives a fixed remuneration the level of which should reflect these two aspects of remuneration for ‘normal’ equity injections.
Det kan hævdes, at den faste godtgørelse, som delstaten modtager i stedet for en godtgørelse, der er direkte knyttet til WestLB's resultater, er en fordel, som berettiger en nedsættelse af godtgørelsessatsen.
It could be argued that the fact that the Land receives a fixed remuneration instead of one directly linked to WestLB's performance constitutes an advantage which justifies a reduction in the rate of the remuneration.
Hvorvidt en sådan fast godtgørelse rent faktisk er mere fordelagtig end en variabel, resultatrelateret godtgørelse, afhænger af virksomhedens fremtidige resultater.
Whether such a fixed rate actually constitutes an advantage as compared with a variable, profit-linked rate depends on the company's performance in the future.
Bliver resultaterne dårligere, er den faste sats en fordel for investor, men bliver de bedre, er den en ulempe.
If the performance deteriorates, a fixed rate benefits the investor but, if it improves, it places him at a disadvantage.
Den faktiske udvikling kan imidlertid ikke efterfølgende anvendes til at vurdere beslutningen om at foretage den pågældende investering.
However, actual developments cannot subsequently be used to assess the investment decision.
Der skal i det foreliggende tilfælde også tages hensyn til, at der ikke betales nogen godtgørelse i tilfælde af underskud, og at en afgørelse om kumulative efterbetalinger træffes af WestLB.
It should also be borne in mind that, in the event of losses, no remuneration is paid at all and a decision on cumulative recovery payments is a matter for WestLB.
Godtgørelsens faste karakter er derfor ikke for investor en fordel, der gør, at denne derfor ville have ladet sig nøje med en mindre godtgørelse.
The fixed nature of the rate accordingly does not benefit the investor in such a way that he would have agreed to a reduction in the remuneration.
Kommissionen mener derfor ikke, at godtgørelsessatsen skal nedsættes af denne grund.
In aggregate, the Commission believes that the rate of remuneration should not be reduced for this reason.
Det skal også nævnes, at den godtgørelse, der skal betales for den tilførte kapital, normalt aftales mellem virksomheden og investor.
It should also be mentioned that the remuneration of equity injected is normally a matter to be agreed between the company and the investor.
I det foreliggende tilfælde blev størrelsen af den godtgørelse, som WestLB skulle betale, tilsyneladende aftalt mellem WestLB's kapitalindskydere, hvilket forekommer usædvanligt.
However, in the case at hand, the level of the remuneration to be paid by WestLB was obviously agreed on between the shareholders of WestLB, which seems unusual.
Godtgørelsens størrelse bør ikke afhænge af, hvad de andre kapitalindskydere er rede til at acceptere, men derimod af risikoen for delstaten og nytteværdien for WestLB.
It should not depend on what the other shareholders are willing to accept but on the risk for the Land and the usability for WestLB.
Tyskland har heller ikke forelagt noget materiale vedrørende forhandlingerne om godtgørelsen og beregningen af dennes størrelse.
Germany moreover did not provide any documents about these negotiations on the remuneration and the way in which it was calculated.
Tyskland har ganske vist ret, når landet gør opmærksom på, at det for Kommissionens støttemæssige vurdering alene er resultatet, dvs. godtgørelsens størrelse, der er afgørende, og ikke den måde, hvorpå den er kommet i stand.
It is certainly right in claiming that only the result, i.e. the level of the remuneration, is decisive for the Commission's assessment under the state aid rules and not the way in which this result was achieved.
Efter Kommissionens opfattelse kan den måde, hvorpå godtgørelsen blev fastlagt, og de overvejelser, der spillede en rolle i den forbindelse, imidlertid indikere, hvorvidt delstaten har udvist samme adfærd som en investor, der handler ud fra markedsøkonomiske betragtninger.
However, in the Commission's view, the way the remuneration was fixed and the considerations that played a part in that respect can certainly provide pointers to the extent to which the Land behaved like a market-economy investor.
Det blev endvidere aftalt mellem WestLB's kapitalindskydere, at godtgørelsen først skulle fastlægges, når WestLB's finansielle resultater for årene fra 1992 forelå.
Furthermore, it was agreed between the shareholders of WestLB that the remuneration should be fixed once WestLB's financial results for 1992 onwards were available.
Efter Kommissionens opfattelse bør bankens finansielle resultater imidlertid være uden betydning for fastlæggelsen af den faste godtgørelses størrelse. En sådan godtgørelse bør netop ikke afhænge af det faktiske overskud, som WestLB opnår, men derimod af risikoen for delstaten og formueoverdragelsens potentielle nytteværdi for banken.
In the Commission's view, the financial results of the bank should not, in fact, be of any relevance in determining the level of the fixed remuneration, which should be based not on the profits actually generated by WestLB but on the risk for the Land and the potential benefits of the transfer for the bank.
En markedsøkonomisk investor ville ikke være rede til at acceptere en lavere fast godtgørelse på grund af dårlige resultater i den pågældende virksomhed.
A market-economy investor would not be prepared to accept a lower level of fixed remuneration because the results of the company in question were poor.
Denne aftale tyder således ikke på en adfærd, som svarer til adfærden hos en markedsøkonomisk investor.
This agreement does not therefore suggest behaviour corresponding to that of an investor acting under normal market-economy conditions.
I den indledende fase af Kommissionens undersøgelser fandt der forhandlinger sted mellem klageren og WestLB med henblik på at nå frem til en løsning uden at skulle gennemføre proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, dvs. på et fælles grundlag at finde en godtgørelse, der kunne anses for at svare til vilkårene på markedet.
During the Commission's preliminary investigations, negotiations took place between the complainant and WestLB with a view to finding a solution, i.e. to establishing on a common basis a remuneration regarded as being in line with the market, without recourse to the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty.
Disse drøftelser førte dog ikke til noget resultat.
These negotiations were not successful.
Under disse forhandlinger foreslog WestLB imidlertid, at delstaten foruden den allerede eksisterende faste godtgørelse på 0,6 % skulle have ret til i tilfælde af WestLB's likvidation at modtage en passende godtgørelse for den værditilvækst, som WestLB havde opnået gennem udvidelsen af aktiviteterne som følge af WfA-formuens overdragelse, dvs. at man indrømmede delstaten en yderligere andel af WestLB's åbne og skjulte reserver.
During them, however, WestLB proposed that, in the event of its liquidation, the Land should be granted the right to receive, in addition to the existing fixed remuneration of 0,6 %, an appropriate consideration for the increase in value of WestLB due to the additional business made possible by the transfer of Wfa, i.e. the Land would be given an additional share in WestLB's open and hidden reserves.
Denne omstændighed tyder på, at værdien af den investerede kapital i realiteten var større for WestLB, end hvad der svarer til den aftalte godtgørelse.
This fact suggests that the value to WestLB of the transferred capital actually exceeded the agreed remuneration.
Der blev dog ikke indgået nogen aftale om en sådan andel af likvidationsværdien.
However, no such share in the break-up value was agreed.
En investor, der handler ud fra markedsøkonomiske betragtninger, ville heller ikke acceptere en sådan hypotetisk »godtgørelse«, da vedkommende i forbindelse med en permanent oprettet virksomhed som WestLB aldrig ville være i stand til at opnå den; den ville derfor være uden værdi for investoren.
Nor would a market-economy investor accept such a hypothetical remuneration since, in the case of a perpetual company like WestLB, he would never be able to encash it; it would thus have no value.
Samlet godtgørelse
Total remuneration