natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ingen nedsættelse af godtgørelsen for at tage højde for aftalen om en fast godtgørelse
No reduction in remuneration for agreement on a flat-rate remuneration
Ved aktier afhænger godtgørelsen direkte af virksomhedens resultater, og den kommer primært til udtryk i form af udbytte og en andel i virksomhedens værditilvækst (f.eks. udtrykt i højere aktiekurser).
In the case of shares, the remuneration depends directly on the company's results and consists primarily of dividends and a share in the increase in the company's value (e.g. expressed through share price rises).
FHH modtager en fast godtgørelse, hvis størrelse bør afspejle disse to aspekter af godtgørelsen for en »normal« kapitaltilførsel.
FHH receives a flat-rate remuneration which should reflect these two aspects of the remuneration for a ‘normal’ capital injection.
Det kan hævdes, at den faste godtgørelse, som FHH modtager i stedet for en godtgørelse, der er direkte knyttet til HLB's resultater, udgør en fordel, som retfærdiggør, at godtgørelsessatsen nedsættes.
It could be argued that the fixed remuneration which FHH receives instead of a remuneration linked directly to HLB's results constitutes a benefit that justifies a reduction in the level of remuneration.
Hvorvidt en sådan fast godtgørelse rent faktisk er mere fordelagtig end en variabel udbytterelateret godtgørelse, afhænger af virksomhedens fremtidige resultater.
Whether such a fixed remuneration is actually more favourable than a variable, profit-related remuneration depends on the company's future results.
Bliver resultaterne dårligere, er den faste sats en fordel for investor, men bliver de bedre, er den en ulempe.
If these deteriorate, the flat-rate remuneration is beneficial for the investor but, if they improve, the opposite is true.
Den faktiske udvikling kan imidlertid ikke efterfølgende anvendes til at vurdere beslutningen om at foretage den pågældende investering.
The actual trend cannot though be taken into account subsequently when it comes to assessing the investment decision.
Kommissionen mener derfor, at godtgørelsessatsen ikke skal nedsættes af den grund.
Accordingly, the Commission takes the view that the rate of remuneration need not be reduced.
På basis af alle disse betragtninger når Kommissionen ligesom klageren (BdB), FHH og HLB frem til den konklusion, at det — for de beløb, der blev overført til kapitalreserven, og som blev anvendt som sikkerhedsstillelse indtil 1997 og også kunne anvendes til dette formål efter dette tidspunkt — er passende med en godtgørelse på 6,57 % (efter selskabsskat), dvs. 10,19 % i normal forrentning af den pågældende investering minus 3,62 % som følge af de finansieringsomkostninger, der opstår for HLB, fordi den overdragne formue ikke er likvid.
In view of the foregoing and in agreement with the complainant BdB, FHH and HLB, the Commission comes to the conclusion that an appropriate remuneration for the amounts that were transferred to the capital reserve and that were used until 1997 and could be used subsequently as cover would be 6,57 % (after company taxes), i.e. normal return of 10,19 % on the investment less 3,62 % for the financing costs which HLB incurred on account of the lack of liquidity of the assets transferred.
Passende godtgørelse for den del af kapitalreserven, der ikke blev anvendt eller ikke kunne anvendes
Appropriate remuneration for the uncovered and uncoverable part of the capital reserve
De kapitalandele, der ikke blev anvendt før 1997, og som ikke kunne anvendes efter dette tidspunkt, er som nævnt også af materiel værdi for HLB, og deres økonomiske funktion kan sammenlignes med den funktion, en garanti eller hæftelse har.
As stated above, the capital share that was not used up to 1997 and could not be used subsequently is of material value to HLB and its economic function can be compared to that of a guarantee or liability.
Aftalen mellem BdB, FHH og HSH Nordbank indeholder intet herom.
The understanding between BdB, FHH and HSH Nordbank is silent on this matter.
Tyskland anså en godtgørelse på 0,3 % om året før skat for en passende basissats i beslutning 2000/392/EF.
In Decision 2000/392/EC, Germany regarded a remuneration of 0,3 % per annum before tax as an appropriate initial rate.
De argumenter, der i beslutningen blev lagt til grund for at forhøje basissatsen, kan derimod ikke anføres i denne sag.
The grounds given in that decision for increasing the initial rate do not apply to the present case.
I beslutningen blev den nævnte sats på 0,3 % om året (før skat) forhøjet med et tillæg på yderligere 0,3 % om året, fordi avalgarantier i reglen er knyttet til bestemte transaktioner og er tidsbegrænsede (hvad der ikke var tilfældet ved WestLB), og fordi det beløb på over 3,4 mia. DEM, som WestLB havde fået stillet til rådighed, oversteg, hvad der normalt dækkes med bankgarantier af denne art.
In that decision a premium of a further 0,3 % per annum was added to the rate of 0,3 % per annum (before tax) because guarantees are normally tied to certain transactions and of limited duration (which was not the case in WestLB) and because the amount of DEM 3400 million made available to WestLB was higher than that normally covered by such bank guarantees.
Eftersom WestLB og HLB generelt er sammenlignelige, og fordi der ikke er noget, der indikerer andet, går Kommissionen ud fra, at en sats på 0,3 % svarer til den godtgørelse, som HLB også skulle have betalt på markedet i begyndelsen af 1990'erne for at overtage en avalgaranti i egen favør.
On account of the fundamental comparability between WestLB and HLB and for want of other points of reference, the Commission assumes that a rate of 0,3 % corresponds to the remuneration that HLB would also have had to pay on the market in the early 1990s for a guarantee in its favour.
Kommissionen konstaterer desuden, at det beløb, kapitalen udgjorde, er væsentligt mindre i HLB's tilfælde end i WestLB's tilfælde, og at det andet argument, der blev anført i WestLB-beslutningen, derfor ikke holder stik i dette tilfælde.
It also notes that the amount of the capital in question is much smaller in the case of HLB than in the case of WestLB and that, for this reason, the second reason given in the WestLB decision does not hold.
Garantifunktionen var ganske vist heller ikke tidsbegrænset i HLB's tilfælde eller knyttet til en bestemt transaktion.
Admittedly, in the case of HLB, the guarantee function was not of limited duration or tied to a particular transaction.
Der skulle dermed ikke længere betales en særskilt garantiprovision (Avalprovision).
As a result, a separate guarantee commission no longer needed to be paid.
Garantifunktionen var derfor begrænset fra begyndelsen af, hvad der adskiller HLB-sagen fra WestLB-sagen.
The fact of the sole guarantee function was, therefore, restricted from the outset, and this distinguishes the HLB case from the WestLB case.
Kommissionen mener derfor, at det modsat i WestLB's tilfælde ikke er berettiget med et tillæg i HLB's tilfælde, og den lægger derfor en sats på 0,3 % om året (før skat) til grund som en passende godtgørelse for den garantifunktion, kapitalen havde fra det tidspunkt, kapitalen blev opført i balancen den 1. januar 1993, og indtil den blev godkendt af BAKred.
Accordingly, the Commission considers that, in the case of HLB as opposed to WestLB, a premium is not justified and so sets a rate of 0,3 % per annum (before tax) as an appropriate remuneration for the guarantee function of the capital from the time of its inclusion in the balance sheet on 1 January 1993 until its recognition by BAKred.
Efter skat når man dermed frem til en sats på 0,15 % om året, når der gås ud fra en selskabsskattesats på ca. 50 % på daværende tidspunkt.
Assuming a corporation tax rate of some 50 % at that time, an after-tax assessment gives a rate of 0,15 %.
Garantipræmien er en driftsudgift for HLB og mindsker derfor det skattepligtige udbytte.
A guarantee premium constitutes an operating expense for HLB and thus reduces the taxable profit.
Den godtgørelse, der skal betales til FHH, betales af udbyttet efter skat.
The remuneration payable to FHH comes out of after-tax profits.
Satsen på 0,3 % skal derfor principielt tilpasses med skattesatsen.
Consequently, the rate of 0,3 % has basically to be adjusted for the tax rate.
Som ved refinansieringsomkostningerne går Kommissionen ud fra en fast skattesats på i alt 50 %.
As with the refinancing costs, the Commission assumes a single overall tax rate of 50 %.
Godtgørelsen for det passive kapitalindskud
Remuneration for the silent partnership contribution
For det passive kapitalindskud blev der løbende betalt en godtgørelse på [...] mio. DEM, dvs. [højst 10 %] af de 300 mio. DEM om året.
A remuneration of DEM [...] million, i.e. [at most 10 %] on an amount of DEM 300 million per year, was paid throughout for the silent partnership contribution.
Det afgørende ved bedømmelsen er efter Kommissionens opfattelse ikke, at godtgørelsen blev betalt til HGV, da FHH var eneejer af holdingselskabet HGV, og da den indirekte fremgangsmåde blev valgt af rent skattemæssige årsager.
In the Commission's view, it is of no relevance to the assessment that this compensation was paid to HGV since the latter was a wholly owned holding of FHH and since the indirect way was chosen only for tax reasons.
Om en investor vælger at lade et holdingselskab modtage godtgørelsen eller bogfører godtgørelsen direkte, kan ikke være af betydning, når det skal fastslås, om der er tale om statsstøtte i den foreliggende sag.
Whether an investor selects a holding to receive the remuneration or books the remuneration direct cannot be of any importance for the state aid investigation in the present case.
Det passive kapitalindskud havde en løbetid på seksten år, dvs. det kunne ikke opsiges før dette tidspunkt.
The silent partnership contribution had a 16-year maturity, i.e. it could not be called earlier.
Trods den lange løbetid skal indskuddet derfor anses for et tidsbegrænset passivt kapitalindskud.
And so, in spite of this long period, it has to be regarded as a silent partnership contribution of limited duration.
Tyskland har gjort gældende, at det havde været passende med en godtgørelse på 1,29 %, fordi indskuddet var at sidestille med tilsvarende instrumenter, og fordi der ikke var tale om likvide midler.
Germany has stated that a remuneration of 1,29 % would have been appropriate for the silent partnership contribution given the comparison with similar instruments and the lack of liquidity.
BdB mente, at der sammenlignet med kapitalreserven ganske vist skulle foretages et nedslag, men at man principielt skulle gå ud fra, at indskuddet kunne sidestilles med selskabskapital, og at der derfor som nævnt ovenfor skulle have været betalt en større godtgørelse.
The BdB considers that, although, compared with the capital reserve, a deduction should be made, there was basically a similarity to share capital so that, as stated above, a higher remuneration should be assumed.
Kapitalgrundlag
Capital base
Det passive kapitalindskud havde konstant en værdi af 300 mio. DEM fra den 1. januar 1993.
From 1 January 1993 onwards, the value of the silent partnership contribution remained unchanged at DEM 300 million.
Beløbet blev dog som nævnt ovenfor ikke anvendt som ansvarlig egenkapital, før det var godkendt af BAKred.
However, as stated earlier, the amount was not used as liable capital before its recognition by BAKred.
De 300 mio. DEM kunne anvendes i fuldt omfang fra den 1. januar 1997 og frem til og med maj 2003.
After 1 January 1997 the DEM 300 million could be used in full until May 2003.
Skemaet i betragtning 183 indeholder nærmere oplysninger om det relevante beregningsgrundlag for den passende forrentning af ansvarlig egenkapital.
The table in paragraph 183 provides details on the calculation basis of relevance to the appropriate return on liable capital.
Det passive kapitalindskud, der ikke blev taget i brug før 1997, blev ikke anvendt og kunne ganske vist heller ikke anvendes til at udvide aktiviteterne, men det var alligevel nyttigt for HLB, idet størrelsen af den egenkapital, der er opført i balancen, også viser bankens investorer, hvor økonomisk solid banken er, og dermed har betydning for de vilkår, hvorpå banken kan skaffe fremmedkapital.
Although the silent partnership contribution that was not covered prior to 1997 was not, and could not, be used to expand competitive business, it was of benefit to HLB since the amount of equity shown on the balance sheet provides the bank's lenders with some indication of its soundness and thus affects the conditions on which the bank can borrow outside capital.
Kreditorer og ratingbureauer tager hensyn til bankens samlede økonomiske og finansielle situation.
Creditors and ratings agencies take the bank's overall economic and financial situation into consideration.
Dette beløb kan årligt ganske vist ikke anvendes til at udvide aktiviteterne, men det forbedrer alligevel bankens anseelse hos kreditorerne, og dets økonomiske funktion kan i hvert fald i denne henseende sidestilles med en garanti.
Since this amount cannot be used each year for business expansion but improves the bank's standing in the eyes of creditors, its economic function can in this respect be compared at least to a guarantee.
En investor, der disponerer ud fra markedsøkonomiske betragtninger, ville på grund af den økonomiske nytteværdi også have krævet en godtgørelse for disse midler.
A market-economy investor would also have demanded a remuneration for these resources on account of the economic benefit they conferred.
Denne godtgørelse er dog — præcist som ved kapitalreserven — mindre end den del af egenkapitalen, som HLB kunne anvende til sine konkurrenceudsatte aktiviteter.
However, as with the capital reserve, the amount of this remuneration is lower than that for the part of the equity that can be used by HLB for its competitive business.
Retlig og økonomisk klassificering af den indskudte kapital
Legal and economic classification of the transferred capital
Som i beslutning 2000/392/EF fastsætter Kommissionen den passende godtgørelse for den overdragne formue til støtteformål ud fra, hvor økonomisk fordelagtig den er for HLB.
As with its approach in Decision 2000/392/EC, the Commission will determine the appropriate remuneration for the promotion-related assets transferred on the basis of their commercial benefit to HLB.
Udgangspunktet for, hvad der er den normale godtgørelse på markedet i den foreliggende sag, er som nævnt den godtgørelse, som en investor, der disponerer ud fra markedsøkonomiske betragtninger, og som stiller egenkapital af denne art til rådighed for en bank, ville kræve.
As explained above, the starting point for determining the normal market remuneration in this case is the remuneration that would be demanded by a market-economy investor providing a bank with equity capital.
BdB er i den forbindelse af den opfattelse, at investeringen kan sidestilles med en investering i selskabskapital.
The BdB is of the opinion that this constitutes an investment similar to share capital.
Opsigelsesmuligheden taler ifølge BdB ganske vist imod en sammenligning med selskabskapital, også selv om opsigelse først kan ske efter lang tid.
However, the comparability with share capital is undermined by the fact that the investment is callable, albeit only after a long time.
I tilfælde af tab var det passive kapitalindskud dog ifølge BdB sidestillet med selskabskapital.
Even so, in the event of losses, the silent partnership contribution would have equal ranking with the share capital.
Når alt kom til alt, nedsatte opsigelsesmuligheden risikoen, så det passive kapitalindskud skulle forrentes med et lavt nedslag sammenlignet med selskabskapital.
Lastly, the callability of the investment serves to reduce risk, with the result that the silent partnership contribution should be remunerated with a small discount compared with share capital.
Tyskland afviser dog, at investeringen kan sidestilles med selskabskapital.
However, Germany disputes this similarity to share capital.
Kapitalen er ifølge Tyskland derimod et passivt kapitalindskud, hvad der har betydning for godtgørelsens størrelse.
In its view, the capital is instead a silent partnership contribution, with this being reflected in the level of the remuneration.
Tyskland, BdB og Kommissionen er enige om, at det passive kapitalindskud er kernekapital.
Germany, the BdB and the Commission agree that the silent partnership contribution constitutes core capital.
Det passive kapitalindskud blev godkendt som kernekapital (tier 1-kapital) af BAKred, i hvert fald fra 1997, og kan derfor også kun sidestilles med egenkapitalinstrumenter, der var godkendt som kernekapital i Tyskland det år, overdragelsen fandt sted.
Since 1997 at any rate, the silent partnership contribution has been recognised by BAKred as core capital (‘Tier 1 capital’) and can, therefore, be compared only with such equity capital instruments that were recognised in Germany as core capital at the time of the transfer.
Kommissionen er enig med parterne på dette punkt.
The Commission agrees with the parties on this point.
Den fastslog allerede i beslutning 2000/392/EF, at en sammenligning mellem WfA-formuen, der ligeledes var blevet godkendt som kernekapital, med kapitalinstrumenter, der kun kunne anvendes som supplerende kapital, f.eks. udbyttebeviser og præferenceaktier uden stemmeret, ikke kan tjene som grundlag for fastsættelsen af en passende godtgørelse for den overdragne kapital.
It already made clear in its Decision 2000/392/EC that a comparison between WfA's assets, which were also recognised as core capital, and equity instruments that were recognised only as additional capital, such as profit participation certificates and non-voting preference shares, cannot serve as a basis for determining the appropriate remuneration for the transferred capital.
Kernekapital har en større nytteværdi for virksomheden, da den kan bruges til at skaffe supplerende egenkapital (f.eks. udbyttebeviser) i samme omfang og dermed til at udvide egenkapitalgrundlaget.
Core capital is of greater benefit to an undertaking because it can be used to raise additional own funds (such as profit participation certificates) up to the same amount in order to increase the bank's own funds.
Kapital, der stilles til rådighed, kan kun blive godkendt som kernekapital, hvis kapitalen er udsat for en øget risiko, hvilket som hovedregel også giver sig udslag i en højere normal godtgørelse på markedet i forbindelse med disse instrumenter.
For the capital provided to be regarded as original own funds, there must be greater exposure to risk, which, as a general rule, is also reflected in a higher market remuneration for such instruments.
Det kan derfor på forhånd udelukkes, at midlerne kan sidestilles med såkaldt supplerende kapital, der kun i begrænset omfang kan anvendes til at udvide aktiviteterne.
Any point of comparison with ‘additional funds’, which offer only limited scope in business expansion, can therefore be ruled out at the outset.
Kommissionen mener, at det passive kapitalindskud på baggrund af risikoanalysen typemæssigt er et »normalt« passivt kapitalindskud og ikke selskabskapital.
The Commission considers that, viewed from a risk analysis angle, the silent partnership contribution is, typologically speaking, a ‘normal’ silent partnership contribution, and not share capital.
Kommissionen er i denne henseende enig med Tyskland.
To this extent, it agrees with Germany.
Både det pågældende passive kapitalindskud og andre tidsbegrænsede passive indskud, der er opnået på kapitalmarkedet, ville ved konkurs blive betalt tilbage før selskabskapitalen, og investor ville få konkursdividenden, mens han intet får, når der er tale om en investering i selskabskapital.
In the event of insolvency, both the silent partnership contribution in question and other silent partnership contributions of limited duration raised on the capital market would be repaid before the share capital and the investor would receive the relevant percentage in bankruptcy whereas, in the case of a share capital investment, he would come out with nothing.
Så længe virksomheden ikke giver tab, får FHH hele den aftalte godtgørelse, mens en investor, der investerer i selskabskapital, kun har krav på en overskudsrelateret — dvs. væsentligt mindre — dividende.
As long as the undertaking does not make any losses, FHH receives the total remuneration agreed, whereas an investor in share capital qualifies simply for the payment of a profit-related, i.e. much smaller, dividend.
Beregning af en passende godtgørelse for det tidsbegrænsede passive kapitalindskud i HLB
Determining an appropriate remuneration for the silent partnership contribution of limited duration to HLB
Kommissionen betragter som nævnt den pågældende kapitalforanstaltning som et passivt kapitalindskud.
As explained, the Commission regards the capital measure at issue as a silent partnership contribution.
Ved vurderingen af, om den aftalte godtgørelse er passende set ud fra en markedsbetragtning, er det derfor afgørende, om den kan anses for normal sammenlignet med de godtgørelser, der aftales på markedet i forbindelse med økonomisk og retligt sammenlignelige transaktioner angående passive kapitalindskud.
A determining factor in assessing the market appropriateness of the agreed remuneration is whether it can be regarded as normal compared with remunerations agreed on the market for economically and legally comparable transactions involving silent partnership contributions.
Godtgørelsen af det konkrete passive kapitalindskud skal, når man går ud fra den metode, FHH og HLB anvendte, fastsættes på basis af tidsbegrænsede og ellers sammenlignelige passive kapitalindskud.
Starting from the methodology employed by FHH and HLB, the remuneration for the silent partnership contribution in question should be determined on the basis of silent partnership contributions that are of limited duration and otherwise comparable.
Tyskland har gjort gældende, at delstatsbankerne i løbet af 1990'erne i stigende grad anvendte passive kapitalindskud til at udvide deres egenkapitalgrundlag.
Germany has stated that, during the 1990s, silent partnership contributions were used increasingly by the Landesbanks to expand their capital base.
Det passive kapitalindskud, der opstod, da WK's aktiver blev overdraget til HLB, var derfor ifølge Tyskland formentlig en af de første af denne slags transaktioner af nævneværdig størrelse i den tyske banksektor.
The silent partnership contribution resulting from the transfer of WK's assets to HLB was, therefore, one of the first such transactions of appreciable size in the banking sector in Germany.
Som det ifølge Tyskland fremgik, hvis man så på risikoprofilen for forskellige egenkapitalinstrumenter, havde passive kapitalindskud — ved sammenligneligt hæftelsesansvar — mange lighedspunkter med udbyttebeviser, da der er tale om tidsbegrænsede investeringer med en fast godtgørelse.
As a risk profile analysis of various equity capital instruments had shown, silent partnership contributions, given a comparable share of liability and in view of their fungibility as a contribution of limited duration with a fixed remuneration, strongly resembled profit participation certificates.
Den modtagende bank havde ifølge Tyskland desuden skattefordele, da der ved rentebetalingerne ikke var tale om overskudsanvendelse, men normalt — som også i dette tilfælde — om en (skattenedsættende) driftsudgift.
In addition, there were tax advantages for the accepting bank since the interest payable does not involve the use of profits but usually, as in the present case, represented a (tax-reducing) operating expense.
HLB's passive kapitalindskud pr. 1. januar 1993 var bankens første og i næsten fem år eneste transaktion af sin art, og HLB var ikke bekendt med andre delstatsbankers referencetransaktioner på dette tidspunkt.
The silent partnership contribution to HLB on 1 January 1993 was the first and — for almost five years — the only transaction of this kind for the bank and HLB knew nothing about simultaneous reference transactions by other Landesbanks.