natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nederlandene forklarede, at hvis den tilbageværende RO var forblevet i drift til slutningen af 2006, ville de anslåede driftsunderskud i 2005 og 2006 og godtgørelsen for lukning i slutningen af 2006 have beløbet sig til 31 mio. EUR. Aftalen om den fremskyndede lukning førte således til en formindskelse af statens omkostninger.
The Netherlands explained that, if the remaining RDF had continued operating until the end of 2006, the sum of the estimated operating deficits for 2005 and 2006 and the compensation for the costs of closure at the end of 2006 would have amounted to €31 million. The agreement on early closure therefore reduced the cost to the State.
På grund af denne lukningsgodtgørelse kommer den samlede støtte i tidsrummet 2002-2004 op på 49718108 EUR, således som det fremgår af oversigten i tabel 2.
This compensation for closure brings the total amount of aid for the period 2002-04 to €49718108 (see overview in Table 2).
Oversigt over godtgørelsen til AVR
Overview of compensation paid to AVR
Forudberegnet budgetunderskud 2002
Predetermined budget deficit 2002
Forudberegnet budgetunderskud 2003
Predetermined budget deficit 2003
Forudberegnet budgetunderskud 2004
Predetermined budget deficit 2004
Godtgørelse for resterende bogført værdi af første RO
Compensation for remaining book value first RDF
Godtgørelse for resterende bogført værdi af anden RO
Compensation for remaining book value second RDF
Godtgørelse af ekstra lukningsomkostninger
Compensation for additional closure costs
ekstra driftsomkostninger 2004
additional operating costs 2004
faste, løbende udgifter 2005-2006
recurrent fixed costs 2005-06
ekstra fratrædelsesomkostninger
additional redundancy costs
andre omkostninger
other
Samlet støtte
Total aid
Garanti for afmonterings- og oprydningsomkostninger
The guarantee for removal and follow-up costs
Koncessionsaftalen indeholder også en garanti for, at staten, hvis AVR Chemie nedlægges, skal betale 30 % af de afmonterings- og oprydningsomkostninger, som skal afholdes ved fjernelse og rengøring af anlæggene.
The concession agreement also contains a guarantee by the State that, if AVR Chemie is wound up, the State will pay a maximum of 30 % of the removal and follow-up costs of dismantling and decontaminating the installations.
Denne procentdel svarer til statens aktier i AVR Chemie.
This percentage corresponds to the State’s holding in AVR Chemie.
Driftsforhold
Operational aspects
Før koncessionsaftalen blev indgået, havde AVR Chemie allerede forhøjet sine modtagelsestakster til 700 NLG/t (317,6 EUR/t).
Prior to the concession agreement, the gate fees charged by AVR Chemie had been increased to a level of NLG 700/tonne (€317,6).
Endnu højere takster ville ifølge Nederlandene have ført til undvigemanøvrer som iblanding i andre affaldsstrømme og illegal bortskaffelse, og ville således ikke have været hensigtsmæssige, når det gælder formindskelse af driftsunderskuddet.
Increasing fees even further would, according to the Netherlands, lead to practices such as mixing hazardous waste with other waste streams and illegal landfill, and this would not be conducive to reducing the operating deficit.
Modtagelsestaksterne er høje i sammenligning med nabolandenes, hvad der er muligt, fordi den nederlandske politik forbyder eksport af affald til bortskaffelse.
The fees are high in comparison with those in neighbouring Member States, this being possible thanks to the Dutch policy of prohibiting exports of waste for disposal.
Formålet med støtteforanstaltningerne var at holde taksterne på det eksisterende niveau – ikke at sænke dem.
The objective of the aid measures was to maintain the fees unchanged, not to reduce them.
Derfor indeholder koncessionsaftalen et bilag med rammebestemmelser for takststruktur, takstgrundlag og beregning af brugertakster.
To this end, the concession agreement contains an annex laying down the structure and coverage of the fees and the method of calculating them.
De nederlandske myndigheder har kontrol over taksternes størrelse, da de på forhånd skal godkende det forudberegnede budgetunderskud, og taksterne naturligvis er et afgørende element i beregningen af det.
The Dutch authorities have control over the level of the fees as the predetermined budget deficit requires their approval beforehand and the fees are, of course, a crucial element in the calculation.
Modtagelsestaksterne for farligt affald med høj brændværdi, der benyttes som brændsel, er langt lavere end taksterne for RO-affald.
Gate fees for high-calorific hazardous waste used as fuel are much lower than those for RDF waste.
AVR Nuts modtager den første affaldskategori til takster, som er i overensstemmelse med markedet, dvs. til de takster, der beregnes for f.eks. behandling i RO i udlandet eller i cementindustrien.
AVR Nuts ‘buys’ the former at market rates, i.e. fees that would be charged in the event of treatment, say, in foreign RDFs or in the cement industry.
Da de faste omkostninger er ret høje i sammenligning med de variable omkostninger, søger AVR Nuts at udnytte sin kapacitet maksimalt for at gøre sine tab så små som muligt.
Fixed costs are very high compared with variable costs so, in order to minimise its losses, AVR Nuts seeks to maximise capacity utilisation.
Derfor bliver de modtagelsestakster, der afkræves leverandørerne af farligt affald, formindsket, når den årligt tilbudte mængde er større.
Therefore, the gate fees charged to suppliers of hazardous waste are reduced when the annual volume supplied increases.
Denne »mængderabat« fastsættes på forhånd, og gælder, når der sammen med en mængde RO-affald tilbydes en affaldsmængde, som har en høj brændværdi, og svarer til mindst 75 % af den.
These ‘staggered rebates’ are fixed in advance and apply when RDF waste is offered together with at least 75 % of the same volume of high-calorific waste.
Alle takster er på forhånd blevet fastsat for hele koncessionsperioden [13], og de gælder både for AVR's konkurrenter og for IW.
All fees are fixed in advance for the entire concession period [13] and apply equally to AVR’s competitors and AVR IW.
Fra koncessionsaftalens begyndelse har taksterne på C2- og RO-affald været offentlige og tilgængelige for enhver leverandør.
As from the start of the concession agreement, the fees for C2 and RDF waste were publicly available to any supplier.
Fra begyndelsen af 2004 gjaldt dette også farligt affald med høj brændværdi.
As from early 2004, this was also the case for high-calorific hazardous waste.
For at kunne planlægge sin kapacitetsudnyttelse beder AVR IW hvert år sine leverandører om at angive, hvor meget affald de har tænkt sig at tilbyde, og i årets løb beregnes modtagelsestaksterne på grundlag af den aftalemæssige mængderabat.
In order to be able to plan capacity utilisation, AVR IW asks suppliers each year to indicate how much waste they plan to supply and gate fees are calculated during the year on the basis of the corresponding staggered rebate.
Hvis den faktisk leverede mængde ved årets slutning er større eller mindre end angivet, følger en tilbagebetaling eller en supplerende opkrævning, der beregnes, så den korrekte mængderabat ydes på grundlag af den faktisk leverede mængde.
If the actual volume supplied at the end of year is higher or lower than indicated, a repayment is made or an additional charge calculated to take account of the appropriate staggered rebate based on actual supply.
Aftalerne indeholder gennemgående ingen forpligtelse til at levere den aftalte mængde.
The agreements generally did not contain an obligation to supply the quantity indicated in advance.
3 BEGRUNDELSE FOR AT INDLEDE PROCEDUREN I ARTIKEL 88, STK. 2
REASONS FOR INITIATING THE ARTICLE 88(2) PROCEDURE
I sin beslutning om at indlede proceduren i traktatens 88, stk. 2, har Kommissionen givet udtryk for tvivl med hensyn til følgende punkter.
In its decision to initiate the Article 88(2) procedure, the Commission expressed the following doubts.
Allerførst tvivlede Kommissionen på, om AVR Nuts’ aktiviteter virkelig kunne betragtes som tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse i den betydning, der anvendes i traktatens artikel 86, stk. 2, da det f.eks. ikke var klart, om AVR var den eneste virksomhed, der var i stand til at tilbyde den slags tjenesteydelser på de samme eller tilsvarende vilkår.
First, the Commission doubted whether AVR Nuts’ activities could properly be regarded as an SGEI within the meaning of Article 86(2) of the Treaty as it was not clear, for example, whether AVR would be the only company capable of offering such services on the same or similar conditions.
Desuden var Kommissionen i tvivl om, hvorvidt Nederlandene havde fulgt den rigtige procedure ved udvælgelsen af AVR Nuts.
It also doubted whether the Netherlands had followed the appropriate procedure in selecting AVR Nuts.
Endvidere tvivlede Kommissionen på, om overtrædelse af princippet »forureneren betaler« i det hele taget undgås, idet de modtagelsestakster, de pågældende affaldsproducenter skulle betale, kunne betragtes som normale omkostninger.
Furthermore, it doubted whether infringement of the ‘polluter pays’ principle was avoided under all circumstances as producers of the waste concerned must pay gate fees at a level that can be considered as a normal cost.
For det andet» stillede Kommissionen sig tvivlende over for den eventuelle overkompensation«, der risikerede at smitte af på andre dele af affaldsmarkedet.
Second, the Commission expressed doubts regarding possible overcompensation that could spill over into other segments of the waste market.
Kommissionen frygtede især, at overkompensationen også kunne skyldes, at støtten byggede på en forudberegning, der betød, at AVR Nuts kunne beholde en del af den eventuelt positive saldo mellem det faktiske og det forudberegnede overskud eller underskud.
It was concerned that overcompensation may also stem from the fact that the aid was based on an ex ante calculation, allowing AVR Nuts to keep part of any positive difference between actual and predetermined profits or losses.
For det tredje var Kommissionen i tvivl om, hvorvidt der, hvis foranstaltningen skulle bedømmes efter artikel 87 i EF’s rammebestemmelser for statsstøtte til miljøbeskyttelse [14] (i det følgende benævnt »miljøstøttereglerne«), kunne være grundlag for at erklære støtten for forenelig med fællesmarkedet.
Third, if the measure were to be assessed under Article 87, the Commission doubted whether the Community guidelines on state aid for environmental protection [14] (the ‘guidelines on environmental aid’) would provide justification for finding the aid compatible with the common market.
I sin beslutning om at udvide proceduren i traktatens artikel 88, stk. 2, forklarede Kommissionen, at den nærede en tilsvarende tvivl, når det gjaldt det betydelig højere støttebeløb for 2004 og godtgørelsen for den fremskyndede lukning af RO.
In its decision to extend the Article 88(2) procedure, the Commission explained that it had similar doubts as regards the much higher amount of aid for 2004 and the compensation for the untimely closure of the RDFs.
4 BEMÆRKNINGER FRA DE INTERESSEREDE PARTER
COMMENTS FROM INTERESTED PARTIES
Fire interesserede parter har efter Kommissionens beslutning om at indlede proceduren i traktatens artikel 88, stk. 2, sendt deres bemærkning.
Four interested parties sent in their comments following the Commission’s decision to initiate the Article 88(2) procedure.
Den første interesserede part hævdede, at foranstaltningen ville forvride konkurrencen på det irske marked, da AVR - i kraft af sine 50 % af aktierne i et fælles foretagende med det irske selskab Safeway Warehousing / South Coast Transport - kunne beregne takster, som lå under kostprisen og langt under de normale priser på det irske marked.
The first of them argued that the measure would distort competition on the Irish market as it would enable AVR to charge prices below cost and significantly below normal market prices on the Irish market through its 50 % shareholding in a joint venture with the Irish company Safeway Warehousing/South Coast Transport.
Også den anden interesserede part pegede på den illoyale konkurrencefordel for AVR's og Safeways fælles foretagende.
The second interested party also pointed to the unfair competitive advantage enjoyed by the AVR/Safeway joint venture.
Store mængder farligt affald blev indført fra Irland.
Large quantities of hazardous waste are imported from Ireland.
Denne part hævdede desuden, at foranstaltningen forvred konkurrencen på det internationale marked for »nøglefærdige oprydningsprojekter« for pcb, pesticider og andet farligt organisk affald.
This interested party maintained too that the measure would distort competition on the international market for ‘turnkey clean-up’ operations of PCBs, pesticides and other hazardous organic waste.
Den tredje part, Edelchemie, henviste til det indenlandske marked.
The third interested party, Edelchemie, was concerned about the domestic market.
Dette foretagende har udviklet sin egen teknologi for behandling af affaldsstoffer fra galvaniske virksomheder og fotografiske processer (»eco-optie«) og for genvinding af værdifulde materialer fra disse affaldsstoffer (bl.a. ædelmetaller og obsidian).
It had developed its own technology for treating photographic and galvanic waste (ECO option) and recovering valuable materials from this waste (including precious metals and obsidian).
Foranstaltningerne til fordel for AVR skadede ikke blot virksomheden forretningsmæssigt, men hæmmede også den teknologiske udvikling.
The measures to assist AVR would not only harm its business but would also stifle technological development.
EdelChemies bemærkninger gælder AVR Nuts, AVR Chemie og dets forgængere indtil 1963. Desuden blev der givet oplysninger om den nederlandske politik for farlige affaldsstoffer gennem alle disse år.
Edelchemie's comments concern AVR Nuts, AVR Chemie and its predecessors as from 1963, providing details on Dutch hazardous waste policy over the years.
Endelig har de tre fællesoptrædende konkurrenter peget på det nederlandske marked for RO-affald.
Lastly, the three joint competitors drew attention to the domestic market for RDF waste.
Både i Nederlandene og i andre medlemsstater findes der kapacitet, som kan sidestilles med AVR's RO.
Equivalent capacity to AVR’s RDFs would exist both in the Netherlands and in other Member States.
Udvidelsen af AVR's aktiviteter havde således skabt overkapacitet for RO-affald på det nederlandske marked, og dataene for RO-affald gav ikke noget fuldstændigt og korrekt billede.
The expansion of AVR’s activities would have created overcapacity on the Dutch market for RDF waste and the data on RDF waste would not give a complete and correct picture.
I midten af 1990'erne havde AVR lukket en af sine RO, og allerede dengang kunne det forventes, at udbuddet af farligt affald ville falde yderligere.
In the mid-1990s AVR closed one of its RDFs and, even then, the supply of hazardous waste could be expected to decline further.
I betragtning af disse udsigter ville det have været hensigtsmæssigt at lukke én af de to tilbageværende RO.
In view of those expectations, it had been appropriate to close one of the two remaining RDFs.
På mødet den 26. maj 2005 erklærede en repræsentant skriftligt, at »den rigtige beslutning [i 2002] havde været at lukke en RO«.
At the meeting on 26 May 2005, a representative stated literally that ‘The right decision [in 2002] had been to close down one RDF’.
Desuden havde AVR misbrugt sin dominerende stilling ved at beregne højere takster, ved at forlange, at RO også skulle have leveret affald med høj brændværdi, og i kraft af sin takststruktur, som hverken var gennemsigtig eller offentlig.
Moreover, AVR would abuse its dominant position by charging high fees, by requiring that the RDFs be supplied at the same time with high-calorific waste and because the fee structure would not be transparent and publicly available.
På denne måde kunne AVR IW også beregne takster for bestemte typer RO-affald og derpå behandle dette affald i ristovnene på forbrændingsanlæg til husholdningsaffald, hvad der gav lavere driftsomkostninger, da disse ovne kunne fungere ved en lavere temperatur.
It would, furthermore, enable AVR IW to charge fees for certain types of RDF waste and subsequently to treat this waste in the grate incinerators of the municipal waste incinerators, and this would result in lower operating costs as these furnaces can operate at a lower temperature.
Foranstaltningen udgjorde driftsstøtte og var uforenelig med fællesmarkedet.
The measure would constitute incompatible operating aid.
Tjenesteydelsen var ingen tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, og de fire kriterier i Altmark-dommen, som er afgørende for, om en kompensation er statsstøtte eller ikke [15], var ikke opfyldt.
The service would not constitute an SGEI and the four criteria resulting from the Altmark judgment and which determine whether or not compensation constitutes state aid [15] would not be fulfilled.
Hvis Kommissionen skulle godkende (en del af) støtten, så måtte det ske på forskellige betingelser for at forhindre krydssubsidiering, forpligtelse til sammenkoblet affaldsmodtagelse (tying) og prisdiskrimination.
For the Commission to approve (part of) the aid, various conditions would have to be met to prevent cross-subsidisation, tying practices and price discrimination.
Desuden skulle Nederlandene ikke kunne forlænge foranstaltningen med endnu ti år.
In addition, the Netherlands should not be allowed to extend the measure by another ten years.
De to fællesoptrædende konkurrenter indsendte også bemærkninger, efter at Kommissionen havde besluttet at udvide proceduren.
The two joint competitors also sent in comments following the Commission’s decision to extend the procedure.
De fastholdt alle punkter i den første erklæring og fremlagde supplerende dokumenter, der skulle vise, at der var tale om krydssubsidiering.
They restated all the elements of their first submission and provided additional documents to demonstrate the existence of cross-subsidisation.
Derefter blev desuden følgende punkter gjort gældende.
In addition, the following issues were raised.
For det første vakte det undren, at det forudberegnede driftsunderskud, trods lukningen af en af RO, var så meget højere end oprindeligt forudset.
First, it was surprising that, despite the closure of one of the RDFs, the predetermined operating deficit was so much higher than initially foreseen.
Hvis det fjerde kriterium i Altmark-dommen (effektivitet) var blevet fulgt, skulle driftsunderskuddet have været mindre.
If the fourth Altmark criterion (efficiency) had been respected, the operating deficit should have fallen.
For det andet rejste de indvendinger mod støtten til godtgørelse af RO's lukning.
Second, they objected to the aid as compensation for closing down the RDFs.
Der var ikke knyttet nogen modydelse fra AVR's side til den.
There was no countervailing obligation on AVR.
Denne godtgørelse kunne ikke kaldes for en skadeserstatning og var uberettiget, blandt andet fordi investeringerne blev foretaget med henblik på ti års drift, men udnyttet i mindre end tre år.
This compensation should not be referred to as an indemnification and was not justified, among other things because the investments were made with a view to maintaining operations for 10 years, whereas they have been used for less than 3 years.
De satte også spørgsmålstegn ved enkelthederne i disse beregninger, især det beløb, der skulle afskrives, fratrædelsesomkostningerne og de faste, løbende udgifter.
They questioned as well the details of the calculations, in particular the amount to be written off, the redundancy costs and the recurrent fixed costs.
Det samlede beløb var temmelig højt og lå også over de 2 mio. EUR, der tales om i artikel 21.2 i koncessionsaftalen.
The total amount was very high, much higher than the amount of €2 million referred to in Article 21(2) of the concession agreement.
Endvidere blev det i et officielt dokument anført, at »der ved fastsættelsen af skadeserstatningen til affaldsbehandlingsanlægget Rijnmond i forbindelse med lukningen af roterovnene også er opnået enighed om en endnu udestående fordring, som ministeriet for boliganliggender, fysisk planlægning og miljø har på AVR i forbindelse med Lickebaertpolders forurening med dioxin«.
Furthermore, in a parliamentary document, it was stated that ‘when establishing the compensation to be paid to AVR for closure of the RDF, an agreement was reached on an outstanding claim of the Ministry for Housing, Spatial Planning and the Environment on AVR in connection with dioxine pollution of the Lickebaertpolder’.
Som følge deraf havde ministeriet modtaget et beløb på 2,5 mio. EUR, der ikke var afsat for 2004.
As a consequence, the Ministry received an amount of €2,5 million that was not expected for 2004.
De tre fællesoptrædende konkurrenter frygtede, at denne forskel kunne have »forurenet« beregningen af kompensationen.
The three joint competitors were concerned that settling this dispute may have ‘polluted’ the calculation of the compensation.
Det gav dem en fornemmelse af, »at noget var blevet stukket under stolen«.
It gave them the feeling that ‘things are being covered up’.
For det tredje klagede de over yderligere fordele, som AVR fik i kraft af artikel 21.5 i koncessionsaftalen, navnlig det forhold, at staten, hvis AVR Chemie blev nedlagt, skulle betale 30 % af afmonteringsomkostningerne og udgifterne for at fjerne forureningen fra anlæggene.
Third, they objected to other advantages conferred on AVR by Article 21(5) of the concession agreement, in particular payment by the State of 30 % of the costs of removal and decontamination of the installations in the event of AVR-Chemie's being wound up.
Ifølge statsstøttereglerne havde staten aldrig måttet påtage sig sådanne forpligtelser.
In the light of the state aid rules, the State should never have taken on such obligations.
For det fjerde var der ikke tale om en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, idet en sådan tjenesteydelse ikke var nødvendig, når man så på de forskellige alternativer, der fandtes, f.eks. pyrolyse, forarbejdning i cementindustrien, deponering i saltminer eller bortskaffelse på energiproduktionsanlæg og i udenlandske RO.
Fourth, no SGEI would exist, especially since such a service was not necessary in the light of the various alternatives that existed such as pyrolysis, treatment in the cement industry, disposal in salt mines or treatment in energy plants and foreign RDFs.
De pågældende aktiviteter blev udelukkende betragtet som tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, fordi de var tabsgivende.
The activities concerned would be defined as an SGEI only when they proved to be loss-making.
Koncessionsaftalen var kun blevet indgået med det formål at finansiere investeringen i de RO, som AVR havde fået eneret på.
The concession agreement had been concluded merely with a view to financing the investments in the RDFs for which AVR Nuts had obtained an exclusive right.
Endvidere betvivlede de to fællesoptrædende konkurrenter, at støtten sikrede overkommelige priser for disse tjenesteydelser, idet AVR's modtagelsestakster var højere end taksterne i nabolandene.
Furthermore, the two joint competitors doubted whether the aid guaranteed affordable prices for the service since AVR’s gate fees were higher than those in neighbouring countries.
De høje takster skulle forklares med AVR's praksis med tying og krydssubsidiering i forbindelse med affald af høj brændværdi, der blev benyttet som brændsel.
The high fees would be explained by AVR’s practices of tying and cross-subsidisation with respect to high-calorific waste used as fuel.
Taksterne var hverken gennemsigtige eller offentlige.
They would not be transparent or publicly available.
Indtægterne var blevet bogført af AVR IW og tabene af AVR Nuts.
The profits would be booked with AVR IW, the losses with AVR Nuts.
Derved kunne AVR IW beregne højere modtagelsestakster for RO-affald.
This enabled AVR IW to charge higher gate fees for RDF waste.