natgillin/translations-raw huggingface dataset:
På Kommissionens opfordring har de nederlandske myndigheder ud over en kopi af aftalen om finansielle tjenesteydelser fra marts 1998 også sendt en kopi af BNG's interne dokumenter, der indeholder en beskrivelse af hvert enkelt trin i beslutningsprocessen, der førte til ydelse af dette lån til VAOP: forslaget fra regnskabsafdelingen den 21. januar 1998, udtalelsen fra den for kreditrisikovurderingen ansvarlige fra den 22. januar 1998 og kreditudvalgets positive beslutning af 26. januar 1998.
At the request of the Commission, in addition to a copy of the loan agreement of March 1998 itself, the Dutch authorities have provided a copy of the internal documents of BNG relating to each step of the decision-making process that led to the provision of this financing to VAOP: the proposal by the account managers, dated 21 January 1998, the opinion of the credit analyst, dated 22 January 1998, and the positive decision by the credit committee, dated 26 January 1998.
Det fremgik heraf, at BNG havde indkredset og analyseret de risici, der var forbundet med det pågældende lån, herunder den meget begrænsede egenkapital.
These papers show that BNG identified and analysed the risks associated with the loan, including the very limited equity.
På grundlag af resultaterne af denne analyse gav BNG VAOP en lav kreditvurdering (»C-«).
On the basis of this analysis, BNG gave VAOP a low rating (‘C-’).
Som modvægt til de fastslåede risici besluttede BNG at opstille strenge betingelser og kræve omfattende sikkerhedsstillelse.
To offset the risks identified, BNG decided to impose strict conditions and to require substantial security.
BNG forlangte blandt andet af alle partnerne (VAOP og dennes datterselskaber), at de skulle hæfte solidarisk for koncernens andre medlemmers gæld (»solidarisk hæftelse for alle partnerne i aftalen om finansielle tjenesteydelser«).
Among other things, BNG insisted that all the parties (VAOP and its subsidiaries) should be jointly and severally liable for all the liabilities of the other members of the group.
Det er værd at bemærke, at BNG samtidig fik tinglyst førsteprioritets panteret på VAOP's forskellige handelsfordringer.
It also demanded a first rank lien on various commercial claims held by VAOP.
VAOP skulle forelægge en liste for BNG hver måned med en oversigt over panterettigheder på fordringer, hvis værdi skulle andrage mindst 100 % af det beløb, som banken havde ydet som lån.
VAOP was to provide BNG with a monthly list of liens on commercial claims, the value of which had to amount to at least 100 % of the sum lent by the bank.
Kreditudvalget besluttede, at lånet kunne ydes, hvis disse forskellige betingelser og sikkerhedsstillelser til fordel for BNG blev medtaget i låneaftalen.
The credit committee decided that the loan could be granted provided that the loan agreement comprised these various conditions and forms of security for BNG.
Den nye låneoverenskomst omfattede samtidig et bestående lån på 5 mio. NLG (2,2 mio. EUR).
The new loan agreement also included an existing NLG 5 million (EUR 2,2 million) financing.
Denne nye aftale øgede BNG's potentielle fordring på VAOP fra det bestående maksimum på 5 mio. NLG (2,2 mio. EUR) til 16,3 mio. NLG) (7,4 mio. EUR).
It increased BNG’s potential claim on VAOP from the existing maximum of NLG 5 million (EUR 2,2 million) to NLG 16,3 (EUR 7,4 million).
Nettotilvæksten androg således 11,3 mio. NLG (5,1 mio. EUR).
The net increase was therefore NLG 11,3 million (EUR 5,1 million).
Disse dokumenter viser, at BNG på normal vis og i overensstemmelse med sine normale procedurer ydede lånet og krævede omfattende sikkerhedsstillelse i forbindelse hermed.
These documents show that BNG conducted the lending operation in accordance with its normal procedures, and asked for substantial security for the loan.
Samtidig fastslog Kommissionen, at [...] i januar 1998 havde foreslået at yde VAOP et lån.
The Commission also notes that in January 1998 […] proposed to grant VAOP a loan.
Dette lån skulle ydes oveni den bestående facilitet fra BNG på 5 mio. NLG.
This would have come on top of the existing NLG 5 million facility provided by BNG.
Det finansieringsbeløb, som [...] havde tilbudt — 7,3 mio. NLG (3,3 mio. EUR) — er ganske vist lavere end den supplerende finansiering, som BNG i sidste ende kunne tilbyde (11,3 mio. NLG (5,1 mio. EUR)), men udgør dog en betydelig del heraf.
The size of the loan offered by […], at NLG 7,3 million (EUR 3,3 million), was not as large as the additional financing ultimately offered by BNG, which amounted to NLG 11,3 million (EUR 5,1 million), but did correspond to a large part of it.
Rentesatserne (125 og 150 basispoint), som [...] tilbød i sit lånetilbud, var lavere end de rentesatser, der gjaldt for virksomheder i vanskeligheder eller til tilvejebringelse af egenkapital.
The interest rate margins which […] planned to charge in this firm proposal, at 125bps and 150bps, are below those that applied for lending to a company in difficulty or for equity provision.
Det fremgår heraf, at der ikke var noget til hinder for, at en privat bank, i modsætning til den tvivl, som Kommissionen gav udtryk for i sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, kunne gå med til at yde et betydeligt lån til VAOP til trods for denne virksomheds meget ringe egenkapital.
This shows that contrary to the doubts expressed by the Commission when it decided to launch the formal investigation procedure a private bank might have agreed to grant a large loan to VAOP despite its very limited equity.
Kommissionen har sammenlignet rentesatsen for BNG-lånet med den rentesats, som [...] kunne tilbyde.
The Commission has compared the interest rate on BNG’s loan with the rate proposed by […].
Den af BNG beregnede rentesats ligger en smule lavere end [...]'s.
BNG’s interest rate is slightly smaller.
For det første konstaterer Kommissionen imidlertid, at BNG havde (og stadig har) meget lave driftsomkostninger, meget lavere end [...].
However, the Commission notes, first of all, that BNG had (and still has) very low operating costs, much lower than […]’s.
For det andet indgik der i låneaftalen mellem BNG og VAOP forskellige stiftelsesomkostninger, som forfaldt til betaling, hvis VAOP i realiteten skulle gøre brug af bestemte lånefaciliteter.
Second, the loan agreement between BNG and VAOP included various commissions to be charged in the event that VAOP actually called upon certain loan facilities.
I [...]'s tilbud var der udtrykkeligt ikke forudset sådanne stiftelsesomkostninger.
The offer made by […] explicitly excluded the payment of such charges.
Endelig er det sandsynligt, at BNG på grund af [...]'s tilbud følte sig foranlediget til (inden for rammerne af sine retningslinjer for långivning og på betingelse af, at der blev givet omfattende garantier) selv at give det bedste tilbud for ikke at miste forretninger med en eksisterende kunde, som havde muligheder for at udvide sine aktiviteter, hvilket forekom at være en rimelig antagelse på daværende tidspunkt.
Finally, it is likely that the existence of […]’s offer encouraged BNG to make the very best offer it could (within the limits of its lending guidelines and subject to substantial security), in order not to lose the business of an existing client with what appeared at the time to be real prospects of expansion.
På grundlag af det foregående konkluderer Kommissionen, at selv om BNG kunne tilbyde finansiering til en lavere rente end den, som en privat bank kunne tilbyde, handlede banken som en investor i en markedsøkonomi, da den ydede dette lån i 1998.
On the basis of the foregoing, the Commission concludes that even though BNG provided financing at an interest rate lower than the one proposed by a private bank, BNG, when it granted the loan in 1998, was acting as a market economy investor.
Dette lån udgør derfor ikke statsstøtte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 1.
The loan consequently does not constitute state aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Klageren hævdede også, at en kreditor i en markedsøkonomi ikke ville have fortsat med at tilbyde VAOP finansiering i de følgende år i betragtning af virksomhedens dårlige finansielle situation i de år.
The complainant also asserts that a market economy creditor would not have continued to finance VAOP given the poor financial situation of the enterprise in the succeeding years.
Derfor har Kommissionen undersøgt, hvordan BNG stillede sig til forringelsen af VAOP's finansielle situation.
The Commission has therefore analysed how BNG has dealt with the deterioration of VAOP’s financial situation.
I 1999, hvor VAOP Glas B.V.'s og REVA's finansielle situation blev forværret, udarbejdede BNG en ny aftale, som blev underskrevet i 1999.
In 1999, when the financial situation of VAOP Glas BV and REVA deteriorated, BNG negotiated a new agreement, which was signed on 9 July 1999.
For det første blev garantierne udvidet med en panteret på inventar, anlæg og de øvrige driftsmidler.
First, the security was expanded to include liens on inventories, plant and other assets.
For det andet blev det aftalt, at den månedlige liste over krav, hvorpå der bestod en panteret, skulle underkastes en grundig undersøgelse.
Second, it was agreed that there would be a strict screening of the monthly list of claims subject to a lien.
For det tredje kunne der ikke længere bevilges lån til investeringer i faste aktiver.
Third, no long-term loans would any longer be granted for investments in fixed assets.
Al finansiering skulle ske ved hjælp af korte lån, såkaldte »kasgeldtrekkingen«.
Any such loans would have to take the form of short-term financing instruments known as ‘cash drawings’ (kasgeldtrekkingen).
For det fjerde blev prisen på kreditfaciliteten forhøjet.
Fourth, the price of the credit facility was increased.
Efterfølgende blev der efter REVA's konkurs i oktober 2000 udarbejdet en ny aftale, som blev undertegnet den 19. januar 2001.
In October 2000 REVA became insolvent, and a new agreement was negotiated and signed on 19 January 2001.
Kreditfaciliteten blev sat ned til 13,2 mio. NLG (6 mio. EUR) (det faktiske lånebeløb til VAOP androg på det tidspunkt 15,2 mio. NLG (6,9 mio. EUR)) og skulle sættes yderligere ned efter en bestemt tidsplan.
The credit facility was reduced to NLG 13,2 million (EUR 6 million) (the effective lending to VAOP at that point was NLG 15,2 million (EUR 6,9 million)); the credit facility was to be reduced further in accordance with a timetable laid down.
Der ville blive beregnet en strafrente på 3 % på beløb, hvormed kreditlinjen eventuelt blev overskredet.
A penalty premium of 3 % would be applied to the amount exceeding that credit limit.
Samtidig blev garantierne yderligere udvidet.
At the same time, the security was expanded further.
BNG beregnede på basis af likvidationsværdien af VAOP's aktiver, at bankens tab næsten ville kunne nå op på 5,8 mio. NLG (2,6 mio. EUR) ud af dens samlede fordring på 15,2 mio. NLG (6,9 mio. EUR).
On the basis of the liquidation value of VAOP’s assets BNG calculated that it stood to lose almost NLG 5,8 million (EUR 2,6 million) out of its total claim of NLG 15,2 million (EUR 6,9 million).
I september 2002 blev der indgået en ny aftale, hvorved den tidligere tidsplan for begrænsningen af kreditfacilitetens omfang blev ændret.
In September 2002, a new contract was signed, modifying the previous timetable for the reduction of the size of the credit facility.
På baggrund af denne beskrivelse forekommer det, at BNG ikke uden videre kunne indstille finansieringen af VAOP, ligesom banken heller ikke kunne kræve øjeblikkelig tilbagebetaling af lånebeløbet.
From this account it will be clear that BNG could not simply stop financing VAOP or ask for the immediate reimbursement of the amount lent.
Dette ville nemlig have forårsaget, at VAOP gik konkurs, og have ført til et betydeligt tab for BNG.
This would have rendered VAOP insolvent, causing considerable loss to BNG.
På det tidspunkt foretog BNG en afvejning af det potentielle tab i forhold til muligheden for at få VAOP bragt på fode igen.
BNG sought to measure the potential loss against VAOP’s chances of recovery.
I betragtning af stabiliteten i VAOP's kerneaktiviteter (papiraffald) og virksomhedens evne til at generere cash flow besluttede BNG ikke at lade virksomheden gå konkurs og fortsætte finansieringen.
Given the stability of VAOP’s core business (waste paper) and its ability to generate cash flow, BNG decided not to push VAOP into insolvency, and to go on financing it.
Kommissionen har ikke kunnet konstatere nogen klare fejl i denne bedømmelse og den heraf følgende beslutning.
The Commission has not found any manifest error in this assessment or the decision it led to.
Klageren har ikke kunnet forelægge overbevisende oplysninger, hvoraf det fremgår, at denne beslutning ikke skulle have været acceptabel for en privat bank.
Nor has the complainant brought forward any convincing argument showing why this decision would have not been acceptable to a private bank.
Som konklusion er det Kommissionens opfattelse, at BNG ved sin handlemåde i denne sag har overholdt princippet om kreditor i en markedsøkonomi, og at der derfor ikke er tale om statsstøtte til VAOP.
In conclusion, the Commission considers that BNG’s conduct in this case is in accordance with the market economy creditor principle, and consequently does not constitute state aid to VAOP.
Kommissionen vil ikke tage stilling til, om det af BNG ydede lån kan tilregnes staten, idet foranstaltningen, selv om den skulle kunne tilregnes staten, på grundlag af de foregående konklusioner jo ikke udgør statsstøtte.
On the question whether BNG’s lending can be attributed to the State the Commission will not take a position, because in the light of the foregoing even if the lending could be attributed to the State it would not constitute state aid.
Desuden kan Kommissionen ikke tage stilling til spørgsmålet, om alle BNG's lån i andre sager er i overensstemmelse med princippet om privat investor i en markedsøkonomi, og udtaler sig derfor ikke herom.
Moreover, the Commission cannot and will not take a position on the question whether all lending by BNG in other cases conforms to the market economy investor principle.
Den anden foranstaltning
The second measure
I begyndelsen af 2001 var VAOP ikke i stand til at tilbagebetale 3 mio. NLG (1,3 mio. EUR) til de deltagende kommuner, et beløb som VAOP skyldte disse som leverandører af papiraffald.
At the beginning of 2001, VAOP was unable to pay the participating municipalities the NLG 3 million (EUR 1,3 million) it owed them for the supply of waste paper.
VAOP rådede ikke over tilstrækkelig likviditet.
It did not have sufficient liquidity available.
Desuden krævede BNG en positiv garantiformue, defineret som egenkapital plus provisioner plus langfristede efterstillede lån som betingelse for at fortsætte med finansieringen af VAOP.
As a condition for further financing of VAOP, BNG was demanding that there be positive resources available for guarantee purposes, defined as capital and reserves, provisions plus long-term subordinated loans.
Tilbagebetalingen af det beløb ville derfor have forårsaget virksomhedens konkurs.
Paying the money to the municipalities would have pushed VAOP into insolvency.
Kommissionen fastslår, at den vanskelige finansielle situation især skyldtes en enkelt begivenhed, nemlig REVA's konkurs i 2000.
The Commission observes that the difficult financial situation was caused mainly by a one-off event, namely the insolvency of REVA in 2000.
VAOP havde investeret i denne virksomhed, som beskæftigede sig med forarbejdning af glasaffald.
VAOP had invested in that company because it was active in the treatment of waste glass.
Kommissionen henviser til, at kommunerne havde nettofordringer på VAOP på 5,7 mio. NLG (2,6 mio. EUR).
The Commission would point out that the municipalities' net claims on VAOP amounted to NLG 5,7 million (EUR 2,6 million).
I betragtning af, at disse fordringer ikke var dækket af garantier, fordi en anden vigtig kreditor (BNG) havde førsteprioritets panteret på betydelige aktiver.
These claims were unsecured, because another major creditor, BNG, had a fist-rank lien on important assets.
Derfor ville de lokale myndigheder ikke kunne have krævet fyldestgørelse af en stor del af deres fordringer, hvis VAOP var gået konkurs og havde skullet likvidere sine aktiver.
If VAOP had become insolvent and its assets had been liquidated, the local authorities would have been unable to recover a large part of their claims.
Kommissionen har gennemgået den af de nederlandske myndigheder forelagte beregning. Denne lå for kreditorerne på den optimistiske side.
The Commission has reviewed the calculation submitted by the Dutch authorities: from the creditors' point of view, it was on the optimistic side.
Derfor er Kommissionen af den opfattelse, at kommunerne højst kunne have fået 1,2 mio. NLG (0,5 mio. EUR) hjem af ovennævnte samlede beløb på 5,7 mio. NLG (2,6 mio. EUR).
The Commission takes the view, therefore, that in the event of an insolvency the municipalities could have expected to recover no more than NLG 1,2 million (EUR 0,5 million) out of their claims of NLG 5,7 million (EUR 2,6 million).
Desuden ville dette beløb være blevet inddrevet med den betydelige forsinkelse, som er karakteristisk for en likvidationsprocedure.
In addition, the money would have been recovered only after the substantial delay inherent in a liquidation.
I stedet for at acceptere dette tab på 4,5 mio. NLG (2 mio. EUR) har medlemmerne foretrukket at konvertere et beløb på 3 mio. NLG (1,3 mio. EUR) i et rentebærende lån og kræve saldoen tilbagebetalt.
Instead of taking this loss of NLG 4,5 million (EUR 2 million), the members preferred to convert NLG 3 million (EUR 1,3 million) into an interest-bearing loan and to recover the balance.
Den anden option var derfor en gunstigere løsning.
This second option was a more favourable solution.
I sin beslutning om at indlede proceduren gav Kommissionen også udtryk for tvivl med hensyn til, om en investor i en markedsøkonomi, som går med til en sådan konvertering, ikke ville have forlangt en højere rente.
When it initiated the procedure, the Commission also doubted whether a market economy investor who did accept such a conversion would not have demanded a higher interest rate.
Denne tvivl er fjernet. Kommissionen konstaterer nemlig, at kommunernes forhandlingsposition i forhold til BNG ikke var af en sådan art, at de kunne forlange en højere rente.
These doubts have been allayed: the municipalities’ bargaining position vis-à-vis BNG was not in fact such that they could have demanded a higher interest rate.
En højere rente ville nemlig på længere sigt påvirke VAOP's evne til at tilbagebetale sit lån til BNG.
In the longer term higher interest rate charges would have reduced VAOP’s ability to repay its loan to BNG.
Derfor ville BNG have kunnet modsætte sig en sådan anmodning fra kommunernes side ved at true med at lade VAOP gå konkurs, hvilket, som det er nævnt, ville have betydet et mindre gunstigt udfald for kommunerne.
BNG was in a position to resist such a demand on the part of the municipalities, by threatening to trigger the insolvency of VAOP, which, as indicated, would have been a less favourable outcome for the municipalities.
Desuden ville det, selv hvis kommunerne havde haft den nødvendige forhandlingsposition, ikke have været i deres interesse at forhøje renten, fordi dette ganske enkelt ville have øget VAOP's finansielle byrder i de fem følgende år.
Indeed even if the municipalities had had the bargaining power necessary, it would not have been in their interest to increase the interest rate, because that would simply have increased the VAOP’s financial burdens over the next five years.
I betragtning af, at medlemmerne betaler VAOP for omkostningerne ved de præsterede tjenesteydelser, ville den højere rente, som de ville have kunnet få, være blevet udjævnet af de større bidrag, som de ville have været nødt til at betale til VAOP i denne periode.
As the members pay VAOP for the costs of the services the receive, the higher interest rates they would have obtained would have been offset by higher payments to VAOP during that period.
Det kan konkluderes, at konverteringen af de skyldige beløb til et efterstillet lån ikke efter traktatens artikel 87, stk. 1, kan betragtes som støtte, der er ydet af de lokale myndigheder til VAOP.
In can be concluded that for purposes of Article 87(1) of the EC Treaty the conversion of the debt into a subordinated loan does not constitute state aid granted by the local authorities to VAOP.
På baggrund af det foregående konkluderer Kommissionen, at de to foranstaltninger ikke udgør støtte -
On the basis of the foregoing, the Commission concludes that neither of the measures constitutes aid,
De foranstaltninger, som Nederlandene og Bank Nederlandse Gemeenten har gennemført til fordel for Vereniging van Aanbieders van Oud Papier, og som beløber sig til henholdsvis 3 mio. NLG (1,3 mio. EUR) og 16,3 mio. NLG (7,4 mio. EUR), udgør ikke støtte efter traktatens artikel 87, stk. 1.
The measures taken by the Netherlands and Bank Nederlandse Gemeenten with regard to the Association of Suppliers of Waste Paper (Vereniging van Aanbieders van Oud Papier), for amounts respectively of NLG 3 million (EUR 1,3 million) and NLG 16,3 million (EUR 7,4 million), do not constitute aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
EUT C 240 af 30.9.2005, s. 36.
OJ C 240, 30.9.2005, p. 36.
VAOP har kun en gang deltaget med held i en sådan licitation.
VAOP has tendered successfully only once.
I de seneste år har VAOP besluttet ikke at deltage i sådanne licitationsprocedurer.
In recent years, VAOP has decided not to participate in such tenders any more.
Sidstnævnte er muligvis mere vertikalt integreret end VAOP, men det betyder ikke, at de ikke konkurrerer med VAOP.
Private sector companies may be vertically integrated to a greater degree than VAOP, but that does not mean they are not in competition with it.
Er omfattet af tavshedspligten.
covered by the obligation of professional secrecy.
I 2000 udbetalte VAOP i alt 40,7 mio. NLG (18,5 mio. EUR) til de lokale myndigheder.
In the year 2000, VAOP paid the local authorities a total of NLG 40,7 million (EUR 18,5 million).
Dom af 8. maj 2003, forenede sager C-328/99 og C-399/00, Den Italienske Republik og SIM 2 Multimedia SpA mod Kommissionen, Sml. I-4035, præmis 37 og 38.
Joined Cases C-328/99 and C-399/00 Italy and SIM 2 Multimedia v Commission [2003] ECR I-4035, paragraphs 37 and 38.
Som det allerede er nævnt, kan dette blandt andet forklares med de sikkerhedsstillelser, som den potentielle långiver råder over, og det faktum, at virksomheden på daværende tidspunkt blev betragtet som en vækstvirksomhed med stabile, omkostningsdækkende kerneaktiviteter.
As already indicated, this can be explained among other things by the securities available to the potential lender and by the fact that at that time the firm was considered to be an expanding enterprise with a stable and cost covering core business.
Begge kreditfaciliteter omfatter forskellige typer lån.
Both credit facilities comprise loans of different kinds.
Kommissionen har foretaget en sammenligning af lånene med sådanne løbetider og betingelser.
The Commission has compared those with similar maturities and conditions.
I banksektoren måles niveauet for driftsomkostningerne ofte på grundlag af nøgletallet for omkostningseffektivitet, dvs. driftsomkostningerne divideret med de samlede indtægter.
In the banking sector, the level of operating costs is often measured by the efficiency ratio, which is defined as operating expenses divided by total revenue.
I 1997 havde den nederlandske afdeling af [...] en omkostningseffektivitet på 64,8 %.
In 1997, […]'s Netherlands division had an efficiency ratio of 64,8 %.
I 1998 og 1999 udgjorde dette henholdsvis 65,2 % og 62,9 % (kilde: [...]).
In 1998 and 1999, it was respectively 65,2 % and 62,9 % (source: […]).
BNG's nøgletal for omkostningseffektivitet udgjorde en tredjedel af disse tal, hvilket peger i retning af et meget lavt omkostningsniveau.
BNG's efficiency ratio is one third of that level, indicating a very low cost base.