natgillin/translations-raw huggingface dataset:
om beskikkelse af en østrigsk suppleant til Regionsudvalget
appointing an Austrian alternate member to the Committee of the Regions
under henvisning til indstillingen fra Østrigs regering, og
Having regard to the proposal from the Austrian Government,
Der er blevet en plads ledig som suppleant til Regionsudvalget, efter at Edmund FREIBAUER, er trådt tilbage, hvilket Rådet blev underrettet om den 8. februar 2005 —
A seat as an alternate member of the Committee of the Regions has become vacant following the resignation of Mr Edmund FREIBAUER, notified to the Council on 8 February 2005,
Som suppleant til Regionsudvalget for den resterende del af mandatperioden, dvs. indtil den 25. januar 2006, beskikkes Johanna MIKL-LEITNER, Landesrätin, medlem af delstaten Niederösterreichs regering, som efterfølger for Edmund FREIBAUER.
Ms Johanna MIKL-LEITNER, ‘Landesrätin’, member of the government of the Federate State of Lower Austria, is hereby appointed an alternate member of the Committee of the Regions in place of Mr Edmund FREIBAUER for the remainder of his term of office, which runs until 25 January 2006.
om afgift i Frankrig på køb af kød (destruktionsafgift)
concerning the levy on meat purchases (rendering levy) implemented in France
(meddelt under nummer K(2004) 4770)
(notified under document number C(2004) 4770)
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med nævnte artikel [1], under hensyntagen til disse bemærkninger, og
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provision cited above [1] and having regard to their comments,
På baggrund af en klage sendte Kommissionen den 15. april 1999 Frankrig en anmodning om oplysninger vedrørende en afgift på køb af kød (i det følgende ligeledes benævnt »destruktionsafgift«) med det formål at finansiere destruktionsaktiviteter på fransk område.
Following a complaint, the Commission asked the French authorities on 15 April 1999 for information concerning a levy on meat purchases (hereinafter the rendering levy) to finance rendering activities on French territory.
De franske myndigheder svarede ved brev af 12. maj 1999.
The French authorities replied by letter dated 12 May 1999.
Kommissionen havde forudgående indledt en overtrædelsesprocedure i henhold til artikel 226 i traktaten mod destruktionsafgiften [2].
The Commission had already initiated the infringement proceedings provided for in Article 226 of the Treaty against the rendering levy [2].
Der var således blevet sendt en åbningsskrivelse til Frankrig ved brev af 29. juli 1998.
A letter of formal notice had been sent to France on 29 July 1998.
Den blev fulgt af en begrundet udtalelse den 18. september 2000.
This was followed by a reasoned opinion on 18 September 2000.
Kommissionen besluttede at henlægge sagen den 26. juni 2002.
The Commission decided to drop the proceedings on 26 June 2002.
Foranstaltningen blev opført i registret over uanmeldt støtte under nummer NN 17/2001.
The measure was entered in the register of non-notified aid measures under number NN 17/2001.
Kommissionen modtog et addendum til den oprindelige klage i marts 2001.
An addendum to the complaint was received in March 2001.
Kommissionen havde i mellemtiden modtaget en ny klage, hvori elementerne fra den første klage blev taget op igen.
In the meantime, the Commission received another complaint raising the same points as the first.
Kommissionen meddelte i brev af 10. juli 2002 Frankrig sin beslutning om at indlede proceduren efter traktatens artikel 88, stk. 2, for så vidt angår destruktionsafgiften.
By letter dated 10 July 2002, the Commission notified France of its decision to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty with respect to the rendering levy.
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende [3].
The Commission Decision to initiate the procedure was published in the Official Journal of the European Communities [3].
Kommissionen opfordrede de øvrige medlemsstater og interesserede tredjeparter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede foranstaltning.
The Commission asked the other Member States and interested parties to submit their comments on the aid scheme.
De franske myndigheder fremsendte deres kommentarer i brev af 10. oktober 2002.
The French authorities sent their comments by letter dated 10 October 2002.
Kommissionen modtog bemærkninger fra tredjeparter, der blev fremsendt til de franske myndigheder i brev af 11. februar 2003; de franske myndigheder svarede herpå i brev af 9. april 2003.
The Commission received comments from third parties, which were forwarded to the French authorities by letter dated 11 February 2003 and to which the French authorities replied by letter dated 9 April 2003.
De franske myndigheder blev bedt om at fremsende yderligere oplysninger i brev af 14. juli 2004, hvilket de gjorde i brev af 23. september 2004.
The French authorities were asked for additional information by letter dated 14 July 2004, which was sent by letter dated 23 September 2004.
Denne beslutning vedrører kun finansiering af den offentlige destruktionstjeneste mellem den 1. januar 1997 og den 31. december 2002, i hvilket år undersøgelsesproceduren blev indledt.
This Decision concerns only the financing of the public rendering service (hereinafter referred to as the PRS) between 1 January 1997 and 31 December 2002, the year in which the investigation procedure was initiated.
Finansieringen af den offentlige destruktionstjeneste fra den 1. januar 2003 behandles i forbindelse med statsstøttesag nr. NN 8/2004.
The financing of the PRS from 1 January 2003 is being dealt with under State Aid No NN 8/2004.
Destruktionsafgiften blev afskaffet fra den 1. januar 2004.
The rendering levy was abolished as from 1 January 2004.
Finansieringen af den offentlige destruktionstjeneste sikres fremover ved en »slagtningsafgift«, som Kommissionen ikke har nogen indvendinger imod [4].
The PRS is now financed by the proceeds of a ‘slaughter levy’, against which the Commission did not raise any objections [4].
Som led i behandlingen af sagen har de franske myndigheder sendt Kommissionen oplysninger, der ligeledes er relevante i det foreliggende tilfælde, bl.a. i brev af 29. december 2003.
During examination of that levy, the French authorities sent the Commission information that was relevant to the present case, in particular by letter dated 29 December 2003.
DESTRUKTIONSAFGIFTEN
THE RENDERING LEVY
Destruktionsafgiften blev indført ved artikel 302 bis ZD i Code général des impôts français (afgiftslovsamling) med hjemmel i artikel 1 i den franske lov nr. 96-1139 af 26. december 1996 om indsamling og bortskaffelse af døde dyr og slagteaffald og om ændring af Code rural (lov om landdistrikter) [5].
The rendering levy was introduced by Article 302bis ZD of the French Code général des impôts (General Tax Code), itself introduced by Article 1 of French Law No 96-1139 of 26 December 1996 on the collection and destruction of animal carcases and slaughterhouse waste and amending the Code rural (Rural Code) [5].
Ifølge denne bestemmelse trådte destruktionsafgiften i kraft den 1. januar 1997.
Under that provision, the levy entered into force on 1 January 1997.
Lov nr. 96-1139 ændrer artikel 264 i Code rural, hvori det nu hedder: »indsamling og bortskaffelse af døde dyr og slagteaffald, der er klassificeret som uegnet til konsum og foder, udgør en offentlig tjenesteydelsesopgave, som henhører under statens kompetenceområde«.
Law No 96-1139 amended Article 264 of the French Code rural, which now lays down that ‘the collection and destruction of animal carcases, meat and offal seized at slaughterhouses and recognised as being unfit for human or animal consumption are tasks that come within the remit of the State’.
Derimod hedder det i artikel 271 i Code rural, som ligeledes er blevet ændret ved denne lov, at bortskaffelse af dele af dyr beslaglagt under dyrlægekontrol ud over dem, der falder ind under artikel 264, og animalsk affald fra slagterier eller virksomheder, involveret i behandling eller forarbejdning af foder eller fødevarer af animalsk oprindelse, ikke henhører under den offentlige destruktionstjeneste.
On the other hand, under Article 271 of the Code rural, also amended by the above Law, ‘the destruction of material seized under the veterinary regulations other than that referred to in Article 264 and of animal waste from slaughterhouses or establishments in which animal foodstuffs and foodstuffs of animal origin are handled or prepared is not within the remit of the public rendering service.
Den påhviler de pågældende slagterier og virksomheder.
This is the sole responsibility of the slaughterhouses and establishments concerned.
Hvis de ikke selv er godkendt og registreret til denne aktivitet, skal de overlade bortskaffelsen til virksomheder, som er godkendt og registreret af myndighederne hertil.
Except where they themselves are approved or registered for that purpose, they must entrust the treatment of such material to establishments approved or registered for that purpose by the authorities.’
Den indsamling, som foretages af den offentlige destruktionstjeneste, vedrører dyr, der er døde i Frankrig, bl.a. dyr, som er blevet aflivet på franske slagterier, og som er uegnet til konsum.
The remit of the public service covers the collection of fallen stock on national territory, in particular animals killed in French slaughterhouses and unsuitable for human consumption.
Indsamlingen af døde dyr finder kun sted, hvis der er tale om dyr eller partier på mindst 40 kg.
Carcases are collected only where the animal, or the lot, weighs a minimum of 40 kg.
Loven udelukker eksplicit ydelser til personer, som er i besiddelse af eller ligger inde med et dødt dyr, og som »kan« aflevere det til en godkendt person uden dog at være forpligtet hertil (artikel 265 II i Code rural), fra anvendelsesområdet for den offentlige destruktionstjeneste finansieret ved destruktionsafgiften.
The legislation explicitly excludes the use of the PRS financed by the rendering levy by persons who own or hold an animal carcass and ‘could’ hand it over to an approved person, without, however, being obliged to do so (Article 265 II of the Code Rural).
Således er alle privatpersoners døde kæledyr udelukket. Dette giver basis for en destruktionsaktivitet finansieret af privatpersoner.
This therefore excludes all pets owned by private individuals, who pay for the rendering services provided.
De private virksomheder, som overdrages den opgave at foretage destruktion, udvælges af præfekterne ved udbudsprocedurer, jf. betingelserne i Code rural.
The prefects select the private undertakings to carry out rendering by means of a tendering procedure, the rules on which are laid down in the Code rural.
Vederlaget for de opgaver, hvis udførelse påhviler aftaleindehaver, fremgår af udbudsbetingelserne, og det er ekskl. enhver form for vederlag fra brugere af den offentlige tjeneste.
The specifications stipulate how payment is to be made for the work awarded to the successful tenderer, this payment being exclusive of any payment received from users of the public service.
Følgelig skal de destruktionsvirksomheder, som overdrages den offentlige destruktionstjeneste, foretage indsamling og bortskaffelse vederlagsfrit for brugerne (først og fremmest opdrættere og slagterier) og alene modtage vederlag herfor af staten (artikel 264-2 i Code rural).
Accordingly, the rendering undertakings providing the PRS must provide their collection and destruction services free of charge to users (mainly livestock farmers and slaughterhouses) and are paid exclusively by the State (Article 264-2 of the Code rural).
Destruktionsafgiften vedrører detailhandleres køb af kød og andre nærmere specificerede produkter.
The rendering levy applies to purchases of meat and other specified products by all retailers of those products.
Afgiften skal principielt betales af enhver, der foretager detailsalg.
The levy is in theory due from anyone who carries out retail sales.
Grundlaget for afgiftsberegningen er værdien, ekskl. moms, af indkøb uanset oprindelse:
The taxable base is the value net of VAT of purchases from any source of:
af kød og slagteaffald, fersk eller tilberedt, kølet eller frosset, af fjerkræ, kanin, vildt, okse, får, ged, svin, hest, æsel samt krydsninger
fresh, cooked, chilled or frozen meats and offal of poultry, rabbit and game, of animals of the bovine, ovine, caprine and porcine species and of horses, asses and their crosses,
af saltede varer, charcuterivarer, afsmeltet svinefedt, kødkonserves og forarbejdede biprodukter
salted meats, cured meat products, lard, preserved meats and processed offal,
af foder på basis af kød og slagteaffald.
meat- and offal-based animal feed.
Virksomheder, hvis omsætning i det foregående kalenderår var på under 2500000 FRF [6] (381122 EUR), ekskl. moms, var fritaget for afgiften.
Undertakings whose turnover in the previous calendar year is less than FRF 2500000 [6] (EUR 381122) excluding VAT are exempt from payment of the levy.
Afgiftssatsen pr. månedlig købsperiode ekskl. moms blev fastsat til 0,5 % for køb på op til 125000 FRF (19056 EUR) og til 0,9 % for køb på over 125000 FRF.
The rate of the levy is 0,5 % on monthly purchases of up to FRF 125000 (EUR 19056) excluding VAT and 0,9 % on monthly purchases above that amount.
Den blev siden hævet til henholdsvis 2,1 % og 3,9 % (jf. betragtning 18).
It was subsequently increased to 2,1 % and 3,9 % respectively (see recital 18).
Oprindelig, dvs. fra den 1. januar 1997, blev afgiftsprovenuet indbetalt til en dertil oprettet fond, hvis formål var at finansiere indsamling og bortskaffelse af døde dyr og slagteaffald, der er klassificeret som uegnet til konsum og foder, med andre ord de aktiviteter, som i henhold til artikel 264 i Code rural er defineret som en offentlig tjenesteydelsesopgave.
Initially, i.e. from 1 January 1997, revenue from the levy was paid into an ad hoc fund used to finance the collection and destruction of animal carcases and material seized at slaughterhouses and recognised as being unfit for human or animal consumption, i.e. the activities defined under Article 264 of the Code rural as falling within the remit of a public service.
Fonden blev forvaltet af det nationale center for forbedring af landbrugsbedrifternes struktur (CNASEA).
The fund was managed by the Centre national pour l'aménagement des structures des exploitations agricoles (CNASEA - The National Centre for the Development of Farm Structures).
Lov 98-546 af 2. juli 1998 indførte en række bestemmelser af økonomisk og finansiel art [7] og pålagde i perioden fra den 1. juli 1998 til den 31. december 1998 de samme afgiftspligtige en tillægsafgift, som bl.a. havde til formål at finansiere bortskaffelse af kødmel af pattedyr, der ikke var i overensstemmelse med Fællesskabets normer for inaktivering af BSE-fremkaldende agenser, og som navnlig skulle dække udgifterne til opkøb, transport, oplagring og behandling.
Law No 98-546 of 2 July 1998 laying down various economic and financial provisions [7] imposed an additional levy on the same operators during the period from 1 July to 31 December 1998, mainly to finance the destruction of mammal meal not in compliance with Community rules on the deactivation of bovine spongiform encephalopathy (BSE) agents, and in particular expenditure on purchasing, transporting, storing and processing such meal.
Virksomheder, hvis omsætning i det foregående kalenderår var på under 3500000 FRF (533571 EUR), ekskl. moms, var fritaget for afgiften.
Undertakings whose turnover in the previous calendar year was less than FRF 3500000 (EUR 533571) excluding VAT were exempted from this additional levy.
Afgiftssatsen pr. månedlig købsperiode ekskl. moms blev fastsat til 0,3 % for køb på op til 125000 FRF (19056 EUR) og til 0,5 % for køb på over 125000 FRF.
The rate of the levy was 0,3 % on monthly purchases of up to FRF 125000 (EUR 19056) excluding VAT and 0,5 % on monthly purchases above that amount
Ved artikel 35 i loven om ændring af finansloven for år 2000 (lov nr. 2000-1353 af 30. december 2000) [8] blev destruktionsafgiftsordningen ændret med virkning fra den 1. januar 2001.
Article 35 of the Loi de finances rectificative pour 2000 (Amending Finance Act for 2000) (Law No 2000-1353 of 30 December 2000) [8] made a number of amendments to the rendering levy scheme, which entered into force on 1 January 2001.
Disse ændringer havde til formål at imødegå virkningerne af BSE-krisen og de deraf følgende ekstraomkostninger.
These amendments are claimed to be to offset the effects of the BSE crisis and the resulting extra costs.
Afgiftsgrundlaget blev derfor udvidet til også at omfatte »andre kødprodukter«.
Consequently, the scope of the levy was also extended to cover ‘other meat products’.
Afgiftssatsen blev fastsat til 2,1 % for en tranche månedlige køb på op til 125000 FRF (19056 euros) og til 3,9 % for beløb derover.
The levy was increased to 2,1 % on monthly purchases of up to FRF 125000 (EUR 19056) and 3,9 % on monthly purchases above that amount.
Desuden blev alle de virksomheder, hvis omsætning i det foregående kalenderår var på under 5000000 FRF (762245 EUR), ekskl. moms, fritaget for afgiften.
In addition, all undertakings with a turnover in the previous calendar year of less than FRF 5000000 (EUR 762245) excluding VAT were exempt from the levy.
Endelig indgik afgiftsprovenuet fra den 31. december 2000 i statens almindelige budget i stedet for i den i betragtning 16 nævnte fond.
Finally, as from 31 December 2000, revenue from the levy was assigned directly to the national budget rather than to the fund referred to in recital 16.
Destruktionsafgiften var blevet hævet bl.a. for at imødegå behovet for at destruere ikke alene døde dyr og slagteaffald, der var klassificeret som uegnet til konsum og foder, og som uden tvivl forefandtes i større mængder end tidligere på grund af BSE-krisen, og dele af døde dyr, der tidligere blev anvendt til fremstilling af kødmel og andre produkter, men også kødmel, som det midlertidigt var blevet forbudt at anvende ifølge Rådets beslutning 2000/766/EF af 4. december 2000 om en række beskyttelsesforanstaltninger over for overførbare spongiforme encephalopatier og fodring med animalsk protein [9].
This increase in the rendering levy is claimed, among other things, to be in response to the need to destroy not only animal carcases and material seized at slaughterhouses and recognised as being unfit for human or animal consumption, of which there is probably more than in the past because of the BSE crisis, and the parts of carcases that were previously used for manufacturing animal meal and other products, but also animal meal whose use was temporarily banned by Council Decision 2000/766/EC of 4 December 2000 concerning certain protection measures with regard to transmissible spongiform encephalopathies and the feeding of animal proteins [9].
KOMMISSIONENS ARGUMENTER I FORBINDELSE MED INDLEDNINGEN AF UNDERSØGELSESPROCEDUREN
THE ARGUMENTS PUT FORWARD BY THE COMMISSION WHEN OPENING THE INVESTIGATION PROCEDURE
ER DER TALE OM STØTTE?
REGARDING THE EXISTENCE OF AID
I traktatens artikel 86, stk. 2, er det fastsat, at virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, er underkastet traktatens bestemmelser, navnlig konkurrencereglerne, i det omfang anvendelsen af disse bestemmelser ikke retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de særlige opgaver, som er betroet dem.
Article 86(2) of the Treaty lays down that undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest are subject to the rules contained in that Treaty, in particular to the rules on competition, insofar as the application of such rules does not obstruct the performance, in law or in fact, of the particular tasks assigned to them.
De franske myndigheder finder, at de finansierede ydelser er i almenhedens interesse.
The French authorities consider that the measures financed are in the public interest.
Kommissionen har i princippet ikke haft indvendinger imod, at myndighederne har villet give denne tjeneste karakter af en offentlig tjenesteydelse. Det er en beslutning, som kan begrundes i hensyn til folkesundhed og miljøbeskyttelse.
In principle, the Commission has no objection to the decision to make the rendering service a public service, which is justified on the grounds of public health and the protection of the environment.
Kommissionen har dog bedt de franske myndigheder om at afgive nærmere oplysninger om alle de foranstaltninger, der finansieres ved hjælp af destruktionsafgiften, så den kan vurdere ordningens anvendelsesområde.
However, the Commission asked the French authorities to detail all the measures financed from the rendering levy so that it could assess its scope.
Det så nemlig ud til, at visse aktiviteter, der ikke var forudset i lov nr. 96-1139, eksempelvis destruktion af kødmel, som det er forbudt at sælge, også finansieres ved hjælp af afgiften.
It would appear that activities not provided for in Law No 96-1139, such as the destruction of animal meal banned from sale, are also financed from the levy.
EF-Domstolen har i en dom fastslået [10], at traktatens artikel 86, stk. 2, skal fortolkes således, at den ikke omfatter en offentlig støtte, som tildeles virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, i det omfang den overstiger merudgifterne i forbindelse med den offentlige tjeneste.
The Court of Justice of the European Communities has ruled [10] that Article 86(2) is to be interpreted as meaning that it does not cover a public aid paid to undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest in so far as that aid exceeds the additional costs of performing the public service.
Da undersøgelsesproceduren blev indledt i denne sag, verserede der for Domstolen flere sager vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt en foranstaltning skal betragtes som støtte i den i traktatens artikel 87, stk. 1, omhandlede forstand, hvis den fordel, de pågældende virksomheder opnår, ikke overstiger de meromkostninger, som de har i forbindelse med varetagelsen af den offentlige tjenesteydelse, som de i henhold til den nationale lovgivning er forpligtede til at præstere.
When the investigation procedure was opened, there were a number of cases before the Court in which the issue was whether a measure must be considered State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty if the advantage enjoyed by certain undertakings does not exceed the additional costs they bear to fulfil the public service obligations imposed by national legislation.
Kommissionen var af den opfattelse, at det derfor først måtte undersøges, om de offentlige betalinger til destruktionsvirksomhederne kunne betragtes som en aktivitet, der kan betegnes som en offentlig tjenesteydelse.
The Commission took the view that it had therefore first of all to be determined whether the public payments made to rendering undertakings could be considered to be the financing of a public service.
Det måtte derefter undersøges, om de pågældende betalinger har oversteget de udgifter, som destruktionsvirksomhederne har haft i forbindelse med udførelsen af sådanne aktiviteter.
It had then to be determined whether those payments exceeded the costs to those undertakings of carrying out those activities.
Da undersøgelsesproceduren blev indledt, havde Kommissionen imidlertid ikke alle de oplysninger til rådighed, der er nødvendige for at bestemme, om alle kriterier for oprettelsen af en offentlig tjeneste var blevet opfyldt.
When the investigation procedure was opened, however, the Commission did not have all the information required to determine whether all the criteria for the introduction of a public service had been fulfilled.