natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Se forenede sager T-92/00 og T-103/00, citeret ovenfor, vedrørende beslutning 2000/795/EF.
See Joined Cases T-92/00 and T-103/00, cited above, concerning Decision 2000/795/EC.
Se Kommissionens beslutning 2003/28/EF af 20. december 2001 om den spanske stats støtteordning fra 1993 for nyoprettede virksomheder i Álava (Spanien) (EFT L 17 af 22.1.2003, s. 20), Kommissionens beslutning 203/86/EF af 20. december 2001 om den spanske stats støtteordning fra 1993 for nyoprettede virksomheder i Vizcaya (Spanien) (EUT L 40 af 14.2.2003, s. 11) og Kommissionens beslutning 2003/192/EF af 20. december 2001 om den spanske stats støtteordning fra 1993 for nyoprettede virksomheder i Guipúzcoa (Spanien) (EUT L 77 af 24.3.2003, s. 1).
See in particular Commission Decision 2003/28/EC of 20 December 2001 on a State aid scheme implemented by Spain in 1993 for certain newly established firms in Álava (Spain) (OJ L 17, 22.1.2003, p. 20), Commission Decision 2003/86/EC of 20 December 2001 on a State aid scheme implemented by Spain in 1993 for certain newly established firms in Vizcaya (Spain) (OJ L 40, 14.2.2003, p. 11) and Commission Decision 2003/192/EC of 20 December 2001 on a State aid scheme implemented by Spain in 1993 for certain newly established firms in Guipúzcoa (Spain) (OJ L 77, 24.3.2003, p. 1).
Se beslutning 2003/442/EF, citeret ovenfor.
See Decision 2003/442/EC, cited above.
Sag C-351/98, Spanien mod Kommissionen, Sml. 2002 I, s. 8031, præmis 44, og sag C-409/00, Spanien mod Kommissionen, Sml. 2003 I, s. 1487, præmis 56.
Cases C-351/98 Spain v Commission [2002] ECR I-8031, point 44, and C-409/00 Spain v Commission [2003] ECR I-1487, point 56.
Domstolens dom af 29. januar 2004 i sag C-218/02, Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, endnu ikke offentliggjort, præmis 15 og punkt 1 i den dispositive del.
Case C-218/02 Commission v United Kingdom, judgment of 29 January 2004 not yet reported, point 15 of the grounds and point 1 of the operative part.
Domstolens dom i sag 248/84, Tyskland mod Kommissionen, Sml. 1987, s. 4013, præmis 17.
Case 248/84 Germany v Commission ECR [1987] 4013, p. 17.
I den gibraltarske regerings websted (www.gibraltar.gov.gi) hedder det, at »lønningerne [i Gibraltar] generelt ligger på linje med lønningerne i Det Forenede Kongerige«.
The Gibraltar Government website (www.gibraltar.gov.gi) states that ‘wages [in Gibraltar] are broadly in line with the United Kingdom’.
De gennemsnitlige fuldtidslønninger i Det Forenede Kongerige ligger på omkring 24000 GBP (kilde: New Earnings Survey 2002, http://www.statistics.gov.uk/pdfdir/nes1002.pdf).
Average full-time wages in the United Kingdom are around GBP 24000 (source: New Earnings Survey 2002, http://www.statistics.gov.uk/pdfdir/nes1002.pdf).
I arbejdsgivernes omkostninger til arbejdskraft er medtaget andre omkostninger (f.eks. socialsikringsbidrag).
Labour costs to employers include other costs (e.g. social security contributions).
Den gibraltarske regerings pressemeddelelse 008/2003 af 14. januar 2003.
Government of Gibraltar Press Release 008/2003, 14 January 2003.
Se Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001 om de minimis-støtte (EFT L 10 af 13.1.2001, s. 30).
See Commission Regulation (EC) No 69/2001 on de minimis aid (OJ L 10, 13.1.2001, p. 30).
Tallene for antal selskaber er omtrentlige.
Figures for the number of companies are approximate.
Kilde: oplysninger fra Det Forenede Kongerige og/eller Gibraltar tilvejebragt under denne undersøgelse og undersøgelserne af skattefritagne selskaber og skattelettede selskaber.
Source: information supplied by the United Kingdom and/or Gibraltar in the course of this investigation and the investigations into exempt and qualifying companies.
Under antagelse af, at den supplerende skat for sektoren for finansielle tjenesteydelser fastsættes til 5 %.
Assuming that the financial services top-up tax would be set at 5 %.
Medtaget er ikke forsyningsvirksomheder, som vil blive beskattet med 35 %.
Ignoring utilities, which would be taxed at 35 %.
Under antagelse af, at skattefritagne selskaber ikke har nogen fysisk tilstedeværelse i Gibraltar og derfor ikke bliver pålagt lønskat eller formueskat.
Assuming that exempt companies have no physical presence in Gibraltar and would therefore have no liability for payroll or business property occupation tax.
Flertallet af skattelettede selskaber.
The majority of qualifying companies.
Nogle få har skatteprocenter, der ligger uden for dette interval.
A few have tax rates outside this range.
Under antagelse af, at de beskattes med den fulde standardselskabsskatteprocent.
Assuming they are taxed at the full, standard corporation tax rate.
Støtteforanstaltning E7/2002, passende foranstaltninger foreslået ved brev K(2002) 4481 endelig af 27. november 2002.
Case E7/2002, appropriate measures proposed by letter C(2002) 4481 final of 27 November 2002.
Støtteforanstaltning C 52/2001.
Case C-52/2001.
Se sag 284/84, Tyskland mod Kommissionen, Sml. 1987, s. 4013, præmis 17.
See Case 284/84 Germany v Commission [1987] ECR 4013, point 17.
Se sag 730/79, Philip Morris mod Kommissionen, Sml. 1980, s. 2671, sag 142/87, Belgien mod Kommissionen, Sml. 1990 I, s. 959, forenede sager C-278/92, C-279/92 og C-280/92 Spanien mod Kommissionen, Sml. 1994 I, s. 4103, præmis 40-42, og sag C-310/99, Italien mod Kommissionen, Sml. 2002 I, s. 2289, præmis 84-86.
See Cases 730/79 Philip Morris v Commission [1980] ECR 2671, 142/87 Belgium v Commission [1990] ECR I-959, Joined Cases C-278/92, C-279/92 and C-280/92 Spain v Commission [1994] ECR I-4103, paragraphs 40 to 42, and Case C-310/99 Italy v Commission [2002] ECR I-2289, paragraphs 84 to 86.
Se konklusionerne fra mødet i Rådet af økonomi- og finansministre, 3.6.2003.
See conclusions of the meeting of the Council of Economic and Finance Ministers, 3.6.2003.
EFT C 272 af 23.9.2000, s. 43.
OJ C 272, 23.9.2000, p. 43.
Se foregående fodnote.
See previous footnote.
revisor.
auditor.
Selv hvis skattesatsen på 15 % giver de selskaber, den finder anvendelse på, en specifik fordel, vil en sådan begrænsning fortsat kunne berettiges som følge af det systems karakter eller forvaltning, som den indgår i. Alle direkte skatter i Gibraltar skal sikre den optimale balance mellem på den ene side størst muligt skatteprovenu og på den anden en begrænsning af den maksimale skat, som den enkelte skatteyder skal betale, således at den ikke overstiger deres muligheder for at betale.
Even if the 15 % cap confers a specific advantage on the companies to which it applies, such a limit would still be justified by the nature or general scheme of the system of which it is a part. All direct taxes in Gibraltar must find the optimal balance between maximising tax revenue and limiting the maximum liability of individual taxpayers so that it does not exceed their ability to pay.
Kommissionens holdning synes at gøre det umuligt for nogen selvstændig skatteregion, som ikke dækker hele medlemsstaten, overhovedet at indføre nogen anden skattesats end den, der gælder i den anden selvstændige skatteregion i den pågældende stat. Den vil ikke kunne vedtage en lavere skattesats, fordi dette automatisk ville udgøre statsstøtte blot ved en sammenligning.
The Commission's position would appear to make it impossible for any tax jurisdiction which did not cover the whole Member State to adopt any tax rate except the one applicable in the other tax jurisdiction in the State. It could not adopt a lower rate, because that would automatically constitute State aid, merely by comparison.
Ifølge Det Forenede Kongeriges selskabsskatteordning er den maksimale selskabsskattesats 30 % af selskabernes overskud, mens den maksimale skattesats i henhold til reformen er 15 % for alle Gibraltar-selskaber med undtagelse af forsyningsselskaber.
Under the United Kingdom corporation tax regime the maximum rate of corporation tax is 30 % of companies' profits. In contrast, under the reform, the maximum rate of corporation tax for all Gibraltar companies except utility companies is 15 %.
Denne holdning ligger i forlængelse af punkt 16 i meddelelsen, hvori det hedder »at det vigtigste kriterium for anvendelse af artikel 87, stk. 1, på en skatteforanstaltning« er, at »der med foranstaltningen indføres en undtagelse i skattesystemet til fordel for visse af medlemsstatens virksomheder« Som understreget i meddelelsens punkt 17, »viser Kommissionens hidtidige beslutningspraksis, at kun foranstaltninger, hvis rækkevidde dækker hele den pågældende medlemsstats område, undgår at blive ramt af specificitetskriteriet i artikel 87, stk. 1«, og »at traktaten selv fastslår, at foranstaltninger til fremme af den økonomiske udvikling af et område udgør støtte« [21].
This premise is consistent with point 16 of the Notice. This states ‘[t]hat the main criterion in applying Article 87(1) to a tax measure’ is that it ‘provides in favour of certain undertakings in the Member State an exception to the application of the tax system’. As pointed out in point 17 of the Notice, ‘the Commission's decision-making practice so far shows that only measures whose scope extends to the entire territory of the State escape the specificity criterion laid down in Article 87(1)’ and ‘the Treaty itself qualifies as aid measures which are intended to promote the economic development of a region’ [21].
om Frankrigs støtte til Coopérative d'exportation du livre français (CELF)
on the aid implemented by France in favour of the Coopérative d'exportation du livre français (CELF)
(meddelt under nummer K(2004) 1361)
(notified under document number C(2004) 1361)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNTIES,
efter at have opfordret interessenterne til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med ovennævnte artikler [1], under hensyn til disse bemærkninger, og
Having called on interested parties to submit their comments in accordance with the above Articles [1], and having regard to those comments,
Ved dom af 28. februar 2002 [2] annullerede De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans artikel 1, sidste punktum, i Kommissionens beslutning 1999/133/EF af 10. juni 1998 om statsstøtte til Coopérative d'exportation du livre français (CELF) [3], hvori det hed, at:
By judgment of 28 February 2002 [2], the Court of First Instance of the European Communities annulled the last sentence of the Article 1 of Commission Decision 1999/133/EC of 10 June 1998 concerning State aid in favour of the Coopérative d'exportation du livre français (CELF) [3], which stated that:
»Støtten til CELF til ekspedition af små ordrer på fransksprogede bøger udgør støtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1.
‘The aid granted to CELF for the handling of small orders of books in the French language constitutes aid within the meaning of Article 92(1) of the EC Treaty.
Da den franske regering har undladt at anmelde støtten til Kommissionen før iværksættelsen, er der tale om ulovlig støtte.
As the French Government failed to notify the aid to the Commission prior to its implementation, the aid has been granted unlawfully.
Støtten er imidlertid forenelig, da den opfylder betingelserne for undtagelsen efter EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra d).« [4]
It is, however, compatible aid as it satisfies the conditions for derogation under Article 92(3)(d) of the Treaty’ [4].
Dommen følger efter et langt sagsforløb, hvis vigtigste etaper beskrives nedenfor.
The judgment followed a long procedure, the principle stages of which are set out below.
SAGSFORLØBETS FØRSTE FASE
FIRST STAGE OF THE PROCEDURE
Ved brev af 20. marts 1992 henledte Société internationale de diffusion et d'édition (SIDE), der beskriver sig selv som »en fransk virksomhed, der beskæftiger sig med eksport af bøger, som har været udsat for konkurrence fra et forlagskooperativ, der modtager statsstøtte« [5] Kommissionens opmærksomhed på, at de franske myndigheder yder statsstøtte til CELF med henblik på pr, transport og markedsføring. Statsstøtten er ikke forudgående anmeldt til Kommissionen, hvilket er en overtrædelse af EF-traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3).
By letter dated 20 March 1992, the Société internationale de diffusion et d'édition (SIDE), which presented itself as ‘a French firm that exports books and has to compete with a publishers' cooperative receiving State aid’ [5], drew the Commission's attention to aid measures for promotion, transport and marketing granted by the French authorities to CELF, which aid had not been notified to the Commission's services in advance in breach of Article 93(3) (now Article 88(3)) of the Treaty.
Ved brev af 2. april 1992 gjorde Kommissionen de franske myndigheder opmærksom på, at alle projekter, der har til formål at indføre eller ændre statsstøtte skal anmeldes forudgående til Kommissionen, og bad de franske myndigheder informere Kommissionens tjenestegrene om arten af og formålet med de støtteforanstaltninger, som SIDE nævner.
By letter dated 2 April 1992, the Commission pointed out to the French authorities that any plans to grant or alter aid must be notified in advance to its services and asked the said authorities to inform it about the nature and purpose of the aid measures referred to by SIDE.
I et brev dateret den 29. juni 1992 bekræftede de franske myndigheder, at man ydede støtte til CELF.
By letter dated 29 June 1992, the French authorities confirmed to the Commission the existence of grants to CELF.
De præciserede, at foranstaltningerne havde til formål at udbrede kendskabet til fransk litteratur og sprog i ikke-fransktalende lande, og at CELF desuden havde fået overdraget forvaltningen af tre specifikke støtteordninger, der ligeledes havde til formål at give fjerntboende læsere adgang til franske bøger.
They explained that the measures were designed to make French literature and language known in non-French-speaking countries and that Celf had been asked to manage three schemes of ad hoc aid designed to facilitate access by readers in far-off places to French books.
I et brev af 7. august 1992 bekræftede Kommissionen over for SIDE, at der findes støtteforanstaltninger for CELF, man præciserede støttens formål og meddelte, at de pågældende foranstaltninger ikke var anmeldt.
By letter dated 7 August 1992, the Commission confirmed to SIDE the existence of aid to CELF, explained its purpose and informed the company that the measures in question had not been notified.
Kommissionen præciserede imidlertid, at den anfægtede støtte tilsyneladende ikke ændrede samhandelsvilkårene mellem medlemsstaterne.
It stated, however, that the disputed aid did not seem likely to adversely affect trade between Member States.
På denne baggrund blev SIDE opfordret til at fremsætte sine bemærkninger.
SIDE was accordingly asked to submit its comments.
Ved brev af 7. september 1992 meddelte SIDE Kommissionen, at man havde til hensigt at anfægte foranstaltningerne som værende udtryk for forskelsbehandling [6] og de deraf følgende konsekvenser for samhandelen i Fællesskabet uden imidlertid at anfægte det franske kulturministeriums kulturelle målsætning, idet man ønskede at udbrede kendskabet til fransk sprog og kultur.
By letter dated 7 September 1992, SIDE informed the Commission that it intended to object to the discriminatory nature [6] of the measures and the consequences for intra-Community trade, without however disputing the cultural objective of the Ministry of Culture, which was to see the spread of the French language and French literature.
Efter at have vurderet de anfægtede foranstaltninger gav Kommissionen ikke SIDE medhold i anbringenderne, og fastslog i beslutningen af 18. maj 1993 [7], at i lyset af den særlige konkurrencesituation inden for bogsektoren og det kulturelle sigte med den pågældende støtteordning fandt undtagelsen i traktatens artikel 92, stk. 3, litra c) (nu artikel 87, stk. 3, litra d)), anvendelse.
Having assessed the disputed measures, the Commission did not endorse SIDE's objections and considered, by Decision dated 18 May 1993 [7], that, given the special nature of competition in the book trade and the cultural purpose of the aid schemes in question, the derogation provided for in Article 92(3)(c) (now Article 87(3)(d)) of the Treaty applied to them.
Ved søgsmål af 2. august 1993 indbragte SIDE annullationssag mod denne beslutning ved Retten.
SIDE, by application dated 2 August 1993, filed an action for annulment of the Decision with the Court.
Ved dom af 18. september 1995 [8], gav Retten SIDE delvis medhold i påstanden og annullerede Kommissionens beslutning af 18. maj 1993, men udelukkende for så vidt angår visse støtteordninger for små ordrer.
By judgment of 18 September 1995 [8], the Court partially granted SIDE's request, annulling the Commission Decision of 18 May 1993 but only as regards certain measures in favour of small orders.
Retten godkendte i øvrigt følgende tre støtteordninger, som CELF forvalter for staten:
The Court also upheld the following three aid schemes administered by CELF on behalf of the State:
Støtte til luftfragt eller luftpost
subsidies for air freight or airmail;
»Page à Page« [9]-programmet (støtte til distribution af fransksprogede bøger i Central- og Østeuropa)
the Page à page programme [9] (aid for the dissemination of French-language books in the countries of central and eastern Europe);
»Programme Plus« (fransksprogede universitetsbøger til studerende i Afrika syd for Sahara).
Programme Plus (university textbooks in French for students in sub-Saharan Africa).
Retten fandt, at Kommissionen havde fået tilstrækkelige oplysninger om disse tre ordninger til at kunne konstatere, at deres indvirkning på konkurrencevilkårene var ubetydelig.
The Court held that the Commission had obtained sufficient information on the three schemes to justify the finding that the impact of their operation on the rules of competition was negligible.
Retten erindrer navnlig om, at alle operatører, der opfyldte de særlige betingelser i disse ordninger, kunne indgive støtteansøgninger til CELF.
The Court pointed out in particular that it was possible for any operator meeting the specific conditions of the schemes to apply to CELF for a grant.
Retten præciserer, at sagsøger ikke har fremført nogen oplysninger, der viser, at anvendelsen af disse tre støtteordninger kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
It stated that SIDE had not provided any evidence to show that the granting of aid under the three schemes was likely to affect trade between Member States.
Retten konkluderer, at Kommissionen kunne vedtage en positiv beslutning i forhold til de tre støtteordninger, som forvaltes af CELF, og dermed kunne afvise SIDE's påstande som grundløse.
The Court concluded that the Commission was able to adopt a favourable decision concerning the three aid schemes administered by CELF and that it could therefore reject SIDE's arguments as unfounded.
Retten anfører i øvrigt, at »For så vidt angår det kulturelle formål med den omtvistede støtte er det ubestridt af parterne, at den franske regerings formål er udbredelsen af det franske sprog og fransk litteratur«.
The Court stated that ‘as regards the cultural purpose of the aids at issue, it is common ground that the aim of the French Government is the spread of the French language and French literature’.
Retten konstaterer i øvrigt, at de oplysninger, Kommissionen havde til rådighed, da den vedtog sin beslutning, herunder oplysningerne i brevet fra sagsøgers advokat af 7. september 1992 (SIDE), var af en sådan karakter, at de underbyggede Kommissionens vurdering af sigtets realitet og legitimitet.
The Court also found that the information available to the Commission when it adopted its Decision of 18 May 1993, including the facts contained in the letter from SIDE's board, dated 7 September 1992, was capable of supporting its assessment that that aim was a real and proper one.
I denne situation skønnede Retten, at man måtte konkludere, at vurderingen af det kulturelle sigte med den anfægtede støtte ikke gav Kommissionen særlige problemer, og at man ikke behøvede andre oplysninger for at konstatere, at sigtet var af kulturel art.
Accordingly, it felt bound to conclude that determining the cultural aim of the aid at issue did not pose any particular difficulties for the Commission and that it was not necessary for it to obtain further information in order to accept that their purpose was cultural.
Retten skønnede derimod, at Kommissionen for så vidt angår støtte udelukkende til CELF i forbindelse med små ordrer burde have foretaget en tilbundsgående undersøgelse af konkurrencesituationen inden for den pågældende sektor, før den udtalte sig om, hvorvidt foranstaltningerne var forenelige med fællesmarkedet.
As regards the compensation granted exclusively to CELF for small orders, the Court found, however, that the Commission should have thoroughly examined the conditions of competition in the sector concerned before expressing an opinion on the compatibility of the measures with the common market.
Retten konkluderer i præmis 76 i dommen, at Kommissionen burde have indledt den kontradiktoriske procedure i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2, (nu artikel 87, stk. 2), »i det omfang den vedrørte den støtte, der som kompensation for de øgede omkostninger ved at effektuere små ordrer på bøger på fransk afgivet af boghandlere i udlandet udelukkende er ydet til CELF«.
It concluded (paragraph 76 of the judgment) that the Commission should have initiated the inter partes procedure provided for by Article 93(2) (now Article 87(2)) of the Treaty and that the Commission Decision of 18 May 1993 should be dissolved, ‘in so far as it concerns the aid granted exclusively to CELF for the purpose of offsetting the extra cost involved in handling small orders of French-language books placed by booksellers established abroad’.
SAGSFORLØBETS ANDEN FASE
SECOND STAGE OF THE PROCEDURE
Med sin beslutning af 30. juli 1996 besluttede Kommissionen i overensstemmelse med Rettens dom af 18. september 1995 at indlede en formel undersøgelsesprocedure vedrørende den pågældende statsstøtte.
By Decision dated 30 July 1996, the Commission decided, in accordance with the Court's judgment of 18 September 1995, to initiate a formal investigation into the aid in question.
Beslutningen om at indlede undersøgelsesproceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende [10].
The decision to initiate was published in the Official Journal of the European Communities [10].
Interesserede tredjemænd blev opfordret til at indsende deres bemærkninger til Kommissionen, og disse blev fremført i løbet af december 1996 og januar 1997.
Interested third parties were invited to submit their comments, and these were received in December 1996 and January 1997.
Ved afslutningen af undersøgelsesproceduren vedtog Kommissionen endnu en positiv beslutning, beslutning 1999/133/EF.
Following this examination, the Commission adopted a new, positive Decision: Decision 1999/133/EC.
Ved stævning af 28. september 1998 indbragte SIDE sagen for Retten med henblik på at få annulleret artikel 1, sidste punktum, i beslutning 1999/133/EF.
On 28 September 1998, SIDE applied to the Court to annul the last sentence of Article 1 of the Decision 1999/133/EC.
SIDE anførte syv grunde til annullering:
The seven grounds of annulment cited by SIDE were as follows:
procedurefejl
procedural defect;
utilstrækkelig begrundelse
inadequate reasoning;
faktuel fejl
factual error;
åbenbart urigtig vurdering
manifest error of assessment;
overtrædelse af princippet om ikke-forskelsbehandling
breach of the principle of non-discrimination;
overtrædelse af traktatens artikel 92, stk. 3, litra d), (nu artikel 87, stk. 3, litra d))
breach of former Article 92(3)(d) (now Article 87(3)(d)) of the Treaty;
den omtvistede beslutning er ikke i overensstemmelse med traktatens artikel 85 og 86 (nu artikel 81 og 82).
the disputed Decision is inconsistent with former Articles 85 and 86 (now Articles 81 and 82) of the Treaty.