natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Referenceinvesteringen er lig nul, eftersom alternativet er individuel opvarmning af boligerne.
In view of the fact that the reference investment is nil as the alternative is individual heating of households, the Commission accepted that the full investment cost is eligible.
I øvrigt er der ikke tale om omkostningsbesparelser ved udvidelsen af nettet.
In addition, there is no cost saving accruing from the extension of the network.
Man konkluderede under henvisning til de minimis-reglen, at det ikke var tilfældet, eftersom der var tale om et beløb på 17240 EUR. De lokale myndigheder påtog sig derefter at undersøge, om der ikke over en treårig periode var tale om en kumulering med andre former for de minimis-statsstøtte, der bragte summen op over 100000 EUR. I så fald er der tale om statsstøtte, som ikke er tildelt i overensstemmelse med retspraksis fra Deggendorf-sagen.
It finally said no, because of the de minimis rule, the amount in question being limited to EUR 17240. The local authority further took the engagement to verify if there was no cumulation with other de minimis aid over a three years period, for a total amount over EUR 100000, in which case there would have been aid which would not have been granted precisely because of Deggendorf.
Endelig skal det bemærkes i forbindelse med Kommissionens påståede inkonsekvente anvendelse af retspraksis fra Deggendorf-sagen, som beslutning 1998/466/EF [29] skulle være et eksempel på, at denne beslutning [30] var baseret på et fransk krav om tilbagebetaling af den tidligere støtte efter en negativ beslutning, som ikke var omfattet af retspraksis fra Deggendorf-sagen.
Finally, concerning a pretended incoherence by the Commission in the application of the Deggendorf jurisprudence, of which the decision on SFP would be an example [29], it should be noted that the 1998 decision [30] was based on a commitment from France to reimburse the previous aid which had been the subject of a negative decision. So, Deggendorf was not applicable.
om den statsstøtteordning som Italien vil gennemføre for långivning til skibsbygningsindustrien
on the aid scheme which Italy is planning to implement for ship financing
(meddelt under nummer K(2005) 844)
(notified under document number C(2005) 844)
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler, og
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provisions cited above,
Den 26. november 1998 godkendte Kommissionen den italienske garantiordning for skibsbygningsindustrien, der blev indført ved artikel 5 i lov nr. 261 af 31. juli 1997, og fastslog, at ordningens støtteintensitet var på 1 %.
On 26 November 1998 the Commission approved the Italian shipbuilding guarantee scheme provided for in Article 5 of Law No 261 of 31 July 1997, and considered that the aid intensity provided for by the scheme amounted to 1 %.
Artikel 5 i lov nr. 261 af 31. juli 1997 blev ændret ved lov nr. 413 af 30. november 1998.
That Article was amended by Law No 413 of 30 November 1998.
Den 16. maj 2001 underrettede Italien Kommissionen om et dekret af 14. december 2000 fra Ministeriet for økonomi, budget og planlægning, der supplerede garantiordningen, og fremførte, at som følge af ændringerne og tilføjelserne måtte ordningen siges at indeholde statsstøtte.
On 16 May 2001 Italy notified the Commission of the adoption of a decree of the Minister for the Treasury, the Budget and Economic Planning, which supplemented the guarantee scheme, arguing that, with these modifications and additions, the scheme should be considered free of aid.
Denne beslutning omhandler denne anmeldelse.
It is this notification which is the subject of the present decision.
Efter anmeldelsen fulgte en længere korrespondance med de italienske myndigheder for at få supplerende oplysninger.
Following the notification there was some correspondence with Italy in order to obtain further information.
Kommissionen havde desuden talrige uformelle kontakter med de italienske myndigheder og en ekstern konsulent, som man mødtes med ved to lejligheder.
In addition, the Commission had numerous informal contacts with the Italian authorities and with their consultant, and met them on two occasions.
Ved brev af 30. april 2003 meddelte Kommissionen de italienske myndigheder, at den havde besluttet at indlede procedure efter traktatens artikel 88, stk. 2, over for den anmeldte ordning.
By letter dated 30 April 2003, the Commission informed Italy that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty in respect of the notified measure.
Beslutningen om at indlede procedure blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende [1].
The Commission Decision to initiate the procedure was published in the Official Journal of the European Union [1].
Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger.
The Commission invited interested parties to submit their comments on the aid.
Ved brev af 4. juni 2003, 22. juli 2003 og 3. juni 2004 fremsatte de italienske myndigheder deres bemærkninger til Kommissionens beslutning af 30. april 2003.
By letters dated 4 June 2003, 22 July 2003 and 3 June 2004 the Italian authorities submitted their observations on the Commission’s Decision to initiate the procedure.
Den 27. januar 2004 blev der holdt et møde mellem de italienske myndigheder og Kommissionen.
A meeting between the Italian authorities and the Commission took place on 27 January 2004.
Ved brev af 3. november 2004 anmodede de italienske myndigheder Kommissionen om at gøre rede for sin holdning i sagen.
By letter dated 3 November 2004 the Italian authorities asked the Commission to define its position on the case.
Kommissionen svarede i brev af 22. december 2004 og har ikke modtaget yderligere korrespondance fra de italienske myndigheder.
The Commission replied to that letter on 22 December 2004; it did not receive any further correspondence from Italy.
BESKRIVELSE AF STØTTEN
DESCRIPTION OF THE SCHEME
»Den særlige garantifond for skibsfinansiering« (»fonden«) blev oprettet ved artikel 5 i lov nr. 261 af 31. juli 1997.
The Special Guarantee Fund for Ship Financing (Fondo speciale di garanzia per il credito navale — ‘the Fund’) was provided for in Article 5 of Law No 261 of 31 July 1997.
Ved et udbud er den finansielle, administrative og tekniske forvaltning af fonden blev tildelt Mediocredito Centrale SpA (»Mediocredito«).
Following a tender procedure, the financial, administrative and technical management of the Fund was entrusted to Mediocredito Centrale SpA (‘Mediocredito’).
Fonden skal dække risikoen for manglende indfrielse af lån, som banker yder italienske og udenlandske rederier til bygning og ombygning af skibe på italienske skibsværfter.
The Fund is intended to cover the risk of failure to recover loans for the construction and conversion of ships granted by banks to Italian and foreign shipowners for work carried out in Italian shipyards.
Med henblik herpå udsteder fonden efterstillede garantier til rederne for slutfinansieringen.
For this purpose the Fund is to provide second-priority end-financing guarantees to the shipowners.
De italienske myndigheder har bekræftet, at fonden endnu ikke er operativ, og at der således endnu ikke er udstedt garantier.
The Italian authorities have confirmed that the Fund is not yet operative, so that no guarantees have yet been granted.
Finansieringen må ikke have en løbetid på over 12 år og må højst dække 80 % af kontraktprisen på skibet. Rentesatsen skal mindst svare til den, der er nævnt i OECD-Rådets resolution af 3. august 1981 eller senere ændringer heraf, eller markedsrenten, når finansieringen ikke er ledsaget af andre offentlige foranstaltninger til fordel for de begunstigede.
The financing loan must have a duration of no more than 12 years and amount to no more than 80 % of the contract price; the interest rate must be no lower than that referred to in the resolution of the OECD Council of 3 August 1981, as amended, or may be equal to the market rate in the event that the financing does not receive any other public assistance aimed at reducing the burden of interest.
Endvidere er finansieringen garanteret af et pant med førsteprioritet i det skib, der skal finansieres.
In addition, the financing is to be secured by a first mortgage on the vessel.
I henhold til ordningen kan garantien stilles for rederier, som Mediocredito har erklæret økonomisk og finansielt sunde i henhold til de kriterier, der er fastsat i dekretet.
The scheme provides guarantees to shipowners assessed as being economically and financially sound by Mediocredito on the basis of the criteria specified in the decree.
Garantien kan ydes for et beløb på op til 40 % af den samlede finansiering, og inden for denne grænse kan den dække op til 90 % af bankernes endelige tab i form af kapital, rente af fremmedkapital og morarenter beregnet efter en sats, der ikke overstiger den gældende referencesats på datoen for indledningen af den retlige procedure for inddrivelse af lånet, samt omkostninger, herunder såvel retlige som udenretlige udgifter.
A guarantee can be given on a sum no greater than 40 % of the loan and — within this limit — may cover up to 90 % of the final loss incurred by the banks for capital, contractual interest and interest on arrears, at a rate no higher than the reference rate in force on the date of legal proceedings for recovery of the debt, and costs, including court and out-of-court expenses incurred.
Den engangspræmie, de begunstigede af fonden betaler, er fast og udgjorde oprindelig 1,6 % af garantisummen uanset løbetiden af det garanterede lån.
The one-off premium to be paid by the beneficiaries of the Fund is fixed, and was originally set at 1,6 % of the guaranteed amount, independently of the duration of the guaranteed loan.
De italienske myndigheder har efterfølgende underrettet Kommissionen om, at de vil ændre denne engangspræmie til 2,3 % af garantisummen for 12-årige lån (med en gradvis sænkning for mere kortfristede lån).
The Italian authorities subsequently informed the Commission that they intended to redefine the one-off premium, which would now be a maximum of 2,3 % of the guaranteed amount for a 12-year loan, and proportionally less for shorter loans.
Engangspræmien på 2,3 % svarer til en årlig præmie på 0,5 % for det resterende garantibeløb for et 12-årigt lån.
This one-off 2,3 % premium is equivalent to a premium of 0,5 % per annum on the outstanding guaranteed amount of a 12-year loan.
De italienske myndigheder har overvejet at indføre en ordning, hvor man skelner mellem risiciene ved forskellige projekter og anvender forskellige præmier afhængigt af den pågældende risiko.
The Italian authorities considered introducing a mechanism of risk differentiation, whereby different projects would be charged different premiums according to the risk involved in financing the project.
Systemet er dog kun blevet skitseret i store træk, og Kommissionen har ikke modtaget mere detaljerede oplysninger om, hvordan det skal fungere.
However, this system was only briefly outlined, and no other detail or information on its operation has been provided to the Commission.
I sin beslutning om at indlede proceduren gav Kommissionen udtryk for tvivl om, hvorvidt den italienske garantifond for skibsfinansiering overholder alle betingelserne i punkt 4.3 i meddelelsen af 11. marts 2000 om anvendelsen af EF-traktatens artikel 87 og 88 angående statsstøtte i form af garantier (»garantimeddelelsen«) [2], som giver mulighed for at udelukke, at der er tale om støtte.
In its decision to initiate proceedings, the Commission expressed doubts as to whether the scheme satisfied all the tests in point 4(3) of the notice of 11 March 2000 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to State aid in the form of guarantees (the ‘Guarantees Notice’) [2], which would have allowed the Commission to conclude that there was no aid involved.
Kommissionen stillede også spørgsmålstegn ved, om en statsfinansieret garantiordning, der afkræver alle brugere samme præmie uafhængigt af de individuelle risici ved de finansierede projekter, og som gælder i en sektor, hvor der findes et marked, som er villigt til at stille sådanne garantier, kan betragtes som efter al sandsynlighed selvfinansierende.
Among other things, the Commission wondered whether a State-provided guarantee scheme which charged the same premium to all users independently of the individual risks of the financed project — in a sector where there was a market willing to offer such guarantees — could be considered likely to be self-financing.
Desuden nærede Kommissionen tvivl om, hvorvidt de præmier, som de begunstigede betalte, er i overensstemmelse med markedsforholdene, og om de under nogen omstændigheder er tilstrækkelige til at dække alle omkostningerne ved ordningen.
Also, the Commission had doubts that the premiums paid by the beneficiaries were in line with the market, or sufficient to cover all the costs of the scheme.
Endelig kunne Kommissionen ikke udelukke, at en andel på blot 10 % af den mest risikobetonede del af lånet kunne vise sig at være utilstrækkelig til at sikre, at långiver foretog en grundig vurdering af låntagers kreditværdighed og mindskede risikoen ved transaktionen.
Last, the Commission could not be certain that a percentage of only 10 % of the most risky part of the loan would be enough to ensure that the lender assessed the creditworthiness of the borrower properly and minimised the risks associated with the transaction.
De italienske myndigheder peger på følgende årsager til, at fonden ikke indeholder statsstøtte:
The Italian authorities submit that the Fund does not involve aid, for the following reasons:
Fondens kriterier for at udstede garantien gør det kun muligt at vælge rederier, der opfylder strenge økonomiske kriterier, og som udgør en risiko under middel. Da de begunstigede tilhører samme risikoklasser, forekommer det ikke at være nødvendigt at foretage en betydelig differentiering af præmierne.
the rules of the Fund permit guarantees to be granted only to shipowners of meeting strict economic criteria, with a risk profile below the average; these beneficiaries have similar risk profiles, and thus no substantial differentiation of guarantee premiums appears necessary;
En stikprøveundersøgelse foretaget hos en række kreditinstitutter i Italien har ført til et overslag af de gennemsnitlige markedsomkostninger for tilsvarende garantier, der i det store og hele svarer til det beløb, de italienske myndigheder har brugt.
a market survey conducted among several credit institutions operating in Italy has shown that the average market premium for similar guarantees is substantially equivalent to that proposed by the Italian authorities.
I deres brev af 3. juni 2004 gav de italienske myndigheder udtryk for, at de var fuldt ud villige til at indføre et system med graduerede præmier afhængigt af risikoen ved de finansierede projekter.
Thereafter, by letter of 3 June 2004, the Italian authorities indicated their readiness to adopt a system of risk differentiation whereby projects would be charged different premiums according to the financial risk involved.
Systemet tager udgangspunkt i den oprindelige præmie på 0,5 % om året.
This system takes as its point of departure the original 0,5 % p.a. premium.
Præmierne varierer efter finansieringens varighed og risikoen ved de støttede projekter.
Essentially, the premiums would vary according to the length of the loan and the risk of the project.
Der bruges tre rating-niveauer.
Three different risk profiles would be established.
For en 12-årig finansiering vil de begunstigede skulle betale en engangspræmie på 2,065 % i den laveste risikokategori, 2,603 % i den mellemliggende risikokategori og 3,142 % for den højeste risikograd.
For a 12-year loan, the one-off premium to be paid by the beneficiaries would amount to 2,065 % for the lowest risk category, to 2,603 % for the medium risk category, and to 3,142 % for the highest risk category.
Det svarer til en årlig sats på 0,4563 % af garantibeløbet for de mindst risikobetonede projekter og 0,6562 % for de mest risikobetonede.
This would correspond to a premium ranging between 0,4563 % p.a. of the guaranteed amount for the least risky projects to 0,6562 % p.a. for the most risky ones.
Myndighederne skelner mellem en række værdibånd baseret på seks økonomisk-finansielle parametre, som skal vurderes, hver gang en potentiel begunstiget anmoder om at blive optaget i ordningen.
The authorities would establish different ranges of values according to six financial parameters which the authorities would have to assess when a potential beneficiary applied for the scheme.
Afhængigt af ansøgernes samlede effektivitet inden for disse parametre placeres de i en af de tre risikokategorier.
The applicant’s overall performance in these parameters would result in it being placed into one of the three different risk categories.
Under alle omstændigheder er systemet aldrig blevet fuldendt, og de italienske myndigheder har ikke fremlagt nye detaljerede oplysninger om, hvordan det skal fungere.
However, this system has never been further elaborated, and no other concrete details on its possible operation have been submitted by the Italian authorities.
Statsstøtte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 1
Existence of State aid within a meaning of Article 87(1) of the Treaty
I henhold til traktatens artikel 87, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder, uforenelig med fællesmarkedet.
Article 87(1) of the Treaty states that any aid granted by a Member State or through State resources which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings is incompatible with the common market in so far as it affects trade between Member States.
Den foranstaltning, der skal vurderes, består af en garantifond, som skal dække finansiering af banklån til rederier i forbindelse med bygning eller ombygning af skibe på italienske værfter.
The measure to be assessed here consists of a guarantee fund providing cover for the financing of loans granted by banks to shipowners for shipbuilding or conversion work carried out in Italian shipyards.
Kommissionen har givet udtryk for sin holdning til sådanne foranstaltninger i sin meddelelse om anvendelsen af EF-traktatens artikel 87 og 88 angående statsstøtte i form af garantier (»garantimeddelelsen«) [3].
The Commission outlined its approach to such securities in the Guarantees Notice [3].
I garantimeddelelsen forklares det, hvorfor en statsgaranti kan udgøre statsstøtte: »Statsgarantien sætter låntageren i stand til at opnå bedre finansielle betingelser for et lån end dem, der normalt er gældende på de finansielle markeder.
The Guarantees Notice explains why — under certain conditions — a State guarantee can constitute State aid: ‘The State guarantee enables the borrower to obtain better financial terms for a loan than those normally available on the financial markets.
Ved hjælp af statsgarantien kan låntageren typisk opnå lavere rentesatser og/eller stille mindre sikkerhed.
Typically, with the benefit of the State guarantee, the borrower can obtain lower rates and/or offer less security.
Uden en statsgaranti ville låntageren i visse tilfælde overhovedet ikke være i stand til at finde et finansieringsinstitut, der var rede til at yde et lån.
In some cases, the borrower would not, without a State guarantee, find a financial institution prepared to lend on any terms (…).
(…) Fordelen ved en statsgaranti er, at risikoen i forbindelse med garantien bæres af staten.
The benefit of a State guarantee is that the risk associated with the guarantee is carried by the State.
Selv om staten aldrig kommer til at foretage udbetalinger i henhold til en garanti, kan der derfor alligevel godt være tale om statsstøtte efter artikel 87, stk. 1« [4].
Thus, even if no payments are ever made by the State under a guarantee, there may nevertheless be a State aid under Article 87(1)’ [4].
I den foreliggende sag drejer det sig om at afgøre, om præmierne for garantien svarer til markedsprisen.
The main question in the present case is whether the premiums charged for the guarantee reflect an adequate market price.
Udgangspunktet for garantimeddelelsen er de generelle principper om statsstøttekontrol og de nævnte bestemmelser, nemlig at vurderingen af, om en garanti indeholder statsstøtte, skal baseres på markedet.
In light of the general principles of State aid review, and on the basis of the provisions outlined above, it is evident that the underlying principle of the Guarantees Notice is that the benchmark for assessing whether a guarantee is free of State aid is the market.
Hvis staten opnår en præmie for garantien, der svarer til den, en privat aktør kunne have opnået fra tilsvarende begunstigede, nyder den begunstigede ingen fordel, og staten har handlet som en privat investor eller kreditor på finansmarkedet.
If the State obtains a remuneration for the guarantee that is equivalent to what a private market operator would charge to equivalent beneficiaries, the beneficiaries are not being granted any advantage, and the State is acting like any private investor or creditor operating on the financial market.
Hvis de begunstigede derimod har betalt en pris og opnået nogle vilkår, som er mere fordelagtige end markedsprisen og -vilkårene, er der tale om en klar økonomisk fordel for de begunstigede og dermed (hvis de øvrige betingelser er opfyldt) om statsstøtte i henhold til traktaten.
If, however, the price paid by the beneficiaries and the conditions applied to the guarantees are more favourable than those available in the market, then there is a clear economic advantage to the beneficiaries, and therefore (assuming the other conditions are met) State aid within the meaning of the Treaty.
I punkt 4.3 i garantimeddelelsen fastsættes betingelserne for, at Kommissionen kan afgøre, om en statsgarantiordning udgør statsstøtte.
Point 4.3 of the Guarantees Notice lays down six conditions on the basis of which the Commission will assess whether a State guarantee scheme constitutes State aid.
Kommissionen skal derfor først og fremmest vurdere, om den anmeldte ordning opfylder disse betingelser, da man dermed øjeblikkelig kan udelukke, at der skulle være tale om statsstøttelementer.
In the first place, therefore, the Commission must consider whether the notified scheme fulfils these conditions; if it does, the Commission can conclude immediately that there is no aid element involved.
I henhold til 4.3 udgør en statsgarantiordning ikke statsstøtte efter artikel 87, stk. 1, når følgende betingelser er opfyldt:
Point 4.3 states that a State guarantee scheme that fulfils all the following conditions does not constitute State aid under Article 87(1):
ordningen tillader ikke, at der ydes garantier til låntagere, som er i finansielle vanskeligheder
the scheme does not allow guarantees to be granted to borrowers who are in financial difficulty;
låntagerne vil i princippet være i stand til at opnå et lån på markedsvilkår på finansmarkederne uden statens intervention
the borrowers would in principle be able to obtain a loan on market conditions from the financial markets without any intervention by the State;
garantierne er knyttet til en specifik finansiel transaktion, lyder på et fast maksimalt beløb, dækker ikke mere end 80 % af hvert udestående lån eller en anden finansiel forpligtelse (undtagen obligationer og lignende instrumenter) og er ikke åbne
the guarantees are linked to a specific financial transaction, are for a fixed maximum amount, do not cover more than 80 % of each outstanding loan or other financial obligation (except for bonds and similar instruments) and are not open-ended;
ordningens vilkår er baseret på en realistisk vurdering af risikoen, således at de præmier, der betales af de støttemodtagende virksomheder, efter al sandsynlighed gør den selvfinansierende
the terms of the scheme are based on a realistic assessment of the risk so that the premiums paid by the beneficiary enterprises make it, in all probability, self-financing;