natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tyskland og BayernLB gør gældende, at der var enighed om, at BayernLB i vidt omfang dækker behovet for kapital til at udvide sine kommercielle forretningsaktiviteter ved hjælp af passive kapitalindskud fra institutionelle investorer, men dette er hverken udtrykkeligt fastsat i overdragelsesaftalens relevante klausuler eller i Einbringungsgesetz.
According to Germany and BayernLB, there was an understanding that BayernLB would cover the capital requirements for expanding its commercial activities largely by accepting silent partnership contributions from institutional investors. It must be said that this intention was not specifically expressed either in the relevant clauses of the transfer agreement or in the Act relating to the transfer.
En privat investor ville derfor ikke have haft tiltro til, at hans kapital ikke ville blive anvendt.
Consequently, a private investor would not have been confident that his capital would not be used.
At der tillige var enighed om, at BayernLB først ville anvende den særlige reserve til dækning af risikobetonede aktiver efter den øvrige disponible egenkapital, stemmer også overens med denne risikoanalyse, når det betænkes, at man under alle omstændigheder havde til hensigt at anvende kapitalen til dækning af risikobetonede aktiver.
The fact that there was also an understanding that BayernLB would draw on the special-purpose reserve to cover risk-bearing assets only after using the other equity capital available does not stand in the way of the present risk analysis either, if it is assumed that the intention to use the funds to cover risk-bearing assets did exist.
Efter Kommissionens opfattelse er der heller ikke ud fra disse to synspunkter noget, der giver anledning til at antage, at risikoen for tab ved insolvens eller likvidation kvalitativt set var mindre, end hvis der havde været tale om aktiekapital.
In the Commission's view, neither of these two factors prove that the risk of loss in insolvency or liquidation was qualitatively lower than for share capital.
Det forhold, at Sparkassenverband Bayern som anden medejer ifølge § 2 i aftalen af 15. december 1994 mellem delstaten Bayern og Bayerischer Sparkassenverband skulle bære halvdelen af BayernLB's eventuelle tab, hvis den særlige reserve blev opbrugt eller anvendt af BayernLB's kreditorer til at dække tab, fjernede heller ikke risikoen for, at den særlige reserve kunne gå tabt — i hvert fald delvist — i tilfælde af insolvens eller likvidation, da den særlige reserve efterfølgende kun skulle suppleres op proportionelt.
Germany points out that, pursuant to Section 2 of the agreement between the Land of Bavaria and the Bavarian Sparkassenverband of 15 December 1994, the Sparkassenverband was required, as second shareholder, to bear half of any loss suffered by BayernLB in the event of the special-purpose reserve being depleted or used by BayernLB's creditors to cover losses. However, this did not eliminate the risk that at least part of the special-purpose reserve might be lost in the event of insolvency or liquidation, as it meant that the reserve was to be replenished only proportionally.
Hertil kommer, at den nytte, BayernLB havde af kapitalen, ikke begrænses af aftalen mellem ejerne, så dette forhold ikke kan begrunde en nedsættelse af den godtgørelse, BayernLB samlet set skulle betale.
Moreover, the arrangement between the shareholders did not reduce the use which BayernLB could make of the capital, so that this circumstance cannot diminish the overall remuneration payable by BayernLB.
Det var derfor ikke rimeligt, at BayernLB slet ikke skulle betale noget, hvis Sparkassenverband Bayern over for delstaten Bayern havde forpligtet sig til at bære hele tabet.
It was inconceivable that BayernLB would have paid no more at all if the Bavarian Sparkassenverband had, for example, committed itself vis-à-vis the Land of Bavaria to bear the entire loss.
En sådan aftale kunne højst i deres indbyrdes forhold resultere i en godtgørelse til Sparkassenverband Bayern fra delstaten Bayerns side for at påtage sig denne ekstra risiko, hvad der imidlertid ikke var blevet aftalt og derfor er uvæsentligt for denne sag.
At most the arrangement could have led to the Land compensating the Sparkassenverband internally for assuming this additional risk. However, no such agreement was concluded and the matter is irrelevant for the purposes of this proceeding.
Endelig er det heller ikke en rimelig indvending, at den særlige reserve i den foreliggende sag udgjorde ca. 8 % af den samlede kapital, da indskuddet blev foretaget, og at risikoen for tab derfor var betydeligt mindre end i WestLB's tilfælde, hvor Wfa-formuen udgjorde næsten 50 % af bankens egenkapital.
Nor is the Commission convinced by the argument that in this case the special-purpose reserve made up around 8 % of total capital at the time of the transfer and that the risk of loss was therefore considerably smaller than in the WestLB case, where Wfa's assets accounted for nearly 50 % of the bank's equity capital.
I WestLB's tilfælde var kapitalindskuddets størrelse et indicium på, at midlerne kunne sammenlignes med aktiekapital, men indskuddets størrelse var ikke i sig selv afgørende for at formode dette.
In the WestLB case the large volume of capital injected was an indication of its similarity with share capital but not the only decisive factor in adopting that comparison.
Ud fra en helhedsbetragtning nåede Kommissionen også i WestLB-beslutningen frem til, at den pågældende transaktion snarere svarede til en investering i aktiekapital.
After taking a comprehensive view of the case, the Commission also came to the conclusion in its WestLB decision that the similarity of the transaction in question to a share-capital investment outweighed other considerations
På baggrund af de nævnte forhold, særlig en analyse af den risiko, en investor har påtaget sig ved den transaktion, der er genstand for den foreliggende sag, konkluderer Kommissionen, at det er godtgørelsen for den aktiekapital, der blev stillet til rådighed for BayernLB, der skal lægges til grund ved fastsættelsen af, hvad der er en passende godtgørelse for den særlige formue.
Given the above views, notably regarding an analysis of the risk incurred by an investor in carrying out the transaction at issue, the Commission concludes that the starting point for calculating the appropriate remuneration for the transfer of the housing-promotion assets is the remuneration for the share capital made available to BayernLB.
Parterne i den aftale, Kommissionen fik tilsendt den 24. september 2004, gik i deres forslag til godtgørelse ligeledes ud fra, at indskuddet svarede til en investering i aktiekapital.
In the understanding submitted to the Commission on 24 September 2004, the parties also adopted the share-capital approach as a basis for the proposed remuneration.
Forenklet sagt fremkommer forrentningen af egenkapitalen som forskellen mellem 12,5 gange modtagne og 11,5 gange betalte renter minus bankens øvrige omkostninger (f.eks. administrationsudgifter).
Put simply, the difference between 12,5 times the interest received and 11,5 times the interest paid minus other costs of the bank (e.g. administration) gives the profit on the equity .
Da BayernLB's særlige formue i første omgang ikke tilfører nogen likviditet (fordi den overdragne formue og alle Wfa's indtægter efter loven alene er bestemt til fremme af boligbyggeri), gav det BayernLB ekstra finansieringsomkostninger svarende til kapitalbeløbet, hvis den fremskaffede de nødvendige midler på finansmarkederne for fuldt ud at udnytte de aktivitetsmuligheder, som den fik i kraft af den yderligere egenkapital, dvs. for at udvide de risikovægtede aktiver med 12,5 gange kapitalbeløbet (eller bevare eksisterende aktiver i denne størrelsesorden).
Since the housing-promotion assets do not provide BayernLB with initial liquidity because they and all the income from them remain earmarked by law for housing promotion, BayernLB faced additional funding costs equal to the amount of the capital if it was to raise the necessary funds on the financial markets to take full advantage of the business opened up by the additional capital, i.e. to expand risk-adjusted assets by 12,5 times the capital amount (or to maintain existing assets at that level) .
På grund af disse ekstra omkostninger, som ikke opstår ved egenkapital, der tilføres i likvid form, skal der foretages et tilsvarende nedslag ved beregningen af, hvad der er en passende godtgørelse.
Because of these extra costs, which do not arise in the case of normal equity capital, the appropriate remuneration must be reduced accordingly.
En investor, der disponerer ud fra markedsøkonomiske betragtninger, kan ikke forvente at få samme godtgørelse som ved tilførsel af kontant kapital.
A market-economy investor could not expect to be remunerated in the same way as for a cash injection.
Kommissionen er imidlertid af den opfattelse, at der ikke skulle tages højde for den samlede refinansieringssats.
However, the Commission does not believe that the entire refinancing interest rate has to be taken into account.
Bankens nettoresultat falder således ikke med det beløb, der er betalt i ekstra renter.
This means that the bank's net result is not reduced by the amount of additional interest expenses incurred.
Det er kun nettoudgifterne, der skal tages i betragtning som ekstra byrder for BayernLB som følge af den overførte kapitals særlige karakter.
Only the net costs should be taken into account as an additional burden on BayernLB because of the special nature of the capital transferred.
Kommissionen anerkender derfor samlet set, at de ekstra »likviditetsomkostninger«, der opstår for BayernLB, svarer til »refinansieringsomkostninger minus selskabsskat«.
The Commission therefore accepts that BayernLB incurs additional ‘liquidity costs’ to the extent of ‘refinancing costs minus tax.’
Kommissionen er heller ikke enig med Tyskland i, at det forhold, at den kapital, BayernLB fik tilført, kun udgjorde 8 % af egenkapitalen og ikke næsten 50 % som i WestLB's tilfælde, betød, at en privat investor ikke skulle kunne have opnået et nedslag af bare nettoudgifterne ved refinansiering.
The Commission likewise cannot accept Germany's argument that a private investor would have been unable to deduct net refinancing costs alone because the capital transferred to BayernLB accounted for only 8 % of own resources, and not almost 50 % as in the WestLB case.
Dette argument overbeviser ikke.
This argument is not convincing.
Afgørende er ene og alene, at BayernLB kunne have trukket refinansieringsomkostningerne fra i skat som driftsudgifter, så banken havde opnået en fordel, der ifølge EU's statsstøtteregler skal tages i betragtning uafhængigt af størrelsen af den kapital, der blev stillet til rådighed.
The only decisive factor is the fact that BayernLB could have offset the refinancing costs as operating expenses against tax and thus obtained an advantage which, from the point of view of the EU state aid rules, has to be taken into consideration irrespective of the volume of the capital made available.
Passende godtgørelse for de 1,197 mia. DEM
Appropriate remuneration for the amount of DEM 1197 million
Der er uden tvivl forskellige måder at beregne den passende godtgørelse for de 1,197 mia. DEM på.
There are no doubt different ways of calculating the appropriate remuneration for the amount of DEM 1197 million.
Som vist nedenfor bygger alle beregningsmetoder til at fastsætte godtgørelsen for aktiekapital, der stilles til rådighed, imidlertid på de samme grundprincipper.
However, as will be shown, all the methods for calculating the remuneration for capital made available follow the same basic principles.
På basis af disse grundprincipper foretager Kommissionen beregningen i to etaper i den foreliggende sag: Først beregnes den minimumsgodtgørelse, som en investor ville påregne for en (hypotetisk) investering i aktiekapital i BayernLB.
Taking these basic principles, the Commission here does the calculation in two steps: first, it determines the minimum remuneration that an investor would expect for a (hypothetical) investment in the capital of BayernLB.
Derefter undersøges det, om man på markedet ville have aftalt et tillæg eller et nedslag på grund af transaktionens særlige karakter, og om Kommissionen i givet fald er i stand til at bestemme størrelsen af dette beløb med behørig sikkerhed.
It then examines whether, in view of the particularities of the transaction at issue, the market would have agreed on a premium or a discount, and if so, whether it can produce a sufficiently robust quantification of that amount.
Beregning af den minimumsgodtgørelse, der kan påregnes for en investering i aktiekapital i BayernLB
Determination of a likely minimum remuneration for an investment in the capital of BayernLB
Den forventede forrentning af en investering og investeringsrisikoen er vigtige faktorer, når en investor, der disponerer ud fra markedsøkonomiske betragtninger, skal tage stilling til, om han vil foretage en investering.
The expected return on an investment and the investment risk are key determinants in the decision of a market-economy investor to invest.
Når investor skal fastslå størrelsen af disse to elementer, tager han alle disponible oplysninger om virksomheden og markedet i betragtning.
In order to determine their level, the investor incorporates all available firm-related and market-related information into his calculation.
Han tager i denne forbindelse udgangspunkt i historiske gennemsnitforrentninger, der i reglen også giver ham en forestilling om virksomhedens fremtidige resultater, samt bl.a. i en analyse af virksomhedens forretningsmodel i det tidsrum, som investeringen vedrører, virksomhedsledelsens strategi og kvalitet eller udsigterne i den pågældende branche.
He bases himself on historical average rates, which, generally speaking, are also a point of reference for a firm's future efficiency, and inter alia on an analysis of the company's business model for the investment period in question, the strategy and quality of management or the relative prospects for the sector in question..
En investor, der disponerer ud fra markedsøkonomiske betragtninger, foretager kun en investering, hvis den sammenlignet med den næstbedste alternative anvendelse af kapitalen giver mulighed for en højere forrentning eller en mindre risiko.
A market-economy investor will undertake an investment only if it produces a higher return or a lower risk than the next-best alternative use of his capital.
Tilsvarende investerer en investor ikke i en virksomhed, hvis forventninger til forrentningen er lavere end de gennemsnitligt forventede forrentninger hos andre virksomheder med en sammenlignelig risikoprofil.
Similarly, he will not invest in a company whose expected return is lower than the average return expected for other companies with a similar risk profile.
I dette tilfælde kan man gå ud fra, at der er nok alternativer til det pågældende investeringsprojekt, som giver en højere forventet forrentning ved samme risiko.
It can be assumed in the present case that there are sufficient alternatives to the assumed investment project that promise a higher expected return with the same risk.
For at illustrere de forskellige modeller er det nyttigt at sondre mellem to komponenter, nærmere bestemt en risikofri forrentning og en projektspecifik risikopræmie:
In describing the various approaches, it makes sense to distinguish between two components, viz. a risk-free return and a project-specific risk premium:
Passende minimumsforrentning af en risikobetonet investering
minimum appropriate return on a risky investment
risikofri basissats + risikopræmie for den risikobetonede investering.
risk-free base rate + risk premium for the risky investment.
Den passende minimumsforrentning af en risikobetonet investering kan derfor beskrives som summen af den risikofrie forrentningssats og den ekstra risikopræmie for overtagelsen af risikoen ved den pågældende investering.
Consequently, the minimum appropriate remuneration for a risky investment can be described as the sum of the risk-free rate of return and the additional risk premium for assuming the investment-specific risk.
I overensstemmelse hermed fastsættes forrentningen altid ud fra, om der er tale om en investeringsform uden risiko for misligholdelse, men med en formodet risikofri forrentning.
The basis for any determination of return is thus the existence of a default-risk-free form of investment with an assumed risk-free return.
Den risikofrie basissats fastsættes normalt ud fra den forventede forrentning af fastforrentede værdipapirer fra statslige emittenter (eller et indeks, der er baseret på sådanne værdipapirer), da der er tale om investeringsformer med en tilsvarende lav risiko.
The expected return on fixed-interest government securities is normally used in determining the risk-free basic rate (or, as the case may be, an index based on such securities), but these represent forms of investment with a comparably low risk.
Ved denne model beregnes først de historiske egenkapitalomkostninger, som sammenlignelige banker har haft.
Under this approach, the historic capital costs incurred by comparable banks are first of all determined.
Det aritmetiske gennemsnit af de historiske kapitalomkostninger ligestilles derefter med de fremtidige forventede egenkapitalomkostninger og dermed med investors forventede udbytte.
The arithmetic average of the historic capital costs is then compared with the future expected equity capital costs and hence with the investor's expected return requirement.
Finansieringsmodel med Compound Annual Growth Rate: Det centrale ved denne model er, at der anvendes en geometrisk og ikke en aritmetisk middelværdi (Compound Annual Growth Rate).
Financing approach with Compound Annual Growth Rate: at the heart of this approach stands the use of the geometric rather than the arithmetic mean value (Compound Annual Growth Rate).
Capital Asset Pricing-modellen (CAPM-modellen): CAPM-modellen er den kendteste og hyppigst afprøvede model inden for moderne finansiel økonomi og kan anvendes til at beregne en investors forventede forrentning efter følgende formel:
Capital Asset Pricing Model (CAPM): the CAPM is the best-known and most frequently tested model of modern financial economics, by which the return expected by an investor can be determined using the following equation:
risikofri basissats + (markedsrisikopræmie x beta)
risk-free base rate + (market risk premium × beta)
Risikopræmien for investeringen i egenkapital fås ved at gange markedets risikopræmie med betafaktoren (markedsrisikopræmie x beta).
The risk premium for the equity investment is obtained by multiplying the risk premium of the market by the beta factor (market risk premium × beta).
CAPM-modellen er den mest udbredte model til at beregne investeringsafkast for større børsnoterede virksomheder.
The CAPM is the predominant method of calculating investment returns in the case of large listed companies.
Da BayernLB ikke er en børsnoteret virksomhed, er det imidlertid ikke umiddelbart muligt at aflede betaværdien.
However, since BayernLB is not a listed company, it is not possible directly to infer its beta value.
BdB nåede i sine bemærkninger af 29. juli 2003 ved hjælp af CAPM-modellen frem til, at der, da byggelånene blev overdraget, kunne forventes en minimumsgodtgørelse for en investering i aktiekapital i BayernLB på 13,34 % om året pr. 31. december 1994 og på 12,87 % om året pr. 31. december 1995. Tyskland udtrykte principielle betænkeligheder ved anvendelsen af CAPM-modellen.
In its comments of 29 July 2003, the BdB, using the CAPM, concluded that the minimum remuneration to be expected for an investment in the share capital of BayernLB at the time when the building-loan claims were transferred was 13,34 % per annum at 31 December 1994 and 12,87 % per annum at 31 December 1995.
BdB havde ifølge Tyskland desuden lagt en for stor betafaktor til grund og havde tillige beregnet den risikofrie basisrentesats forkert.
Germany raised objections in principle to the use of the CAPM.
BdB skulle ifølge Tyskland i stedet være nået frem til en markant lavere minimumsgodtgørelse for en hypotetisk investering i aktiekapital i BayernLB på basis af CAPM-modellen.
Had the BdB applied the CAPM correctly, it would have arrived at a much lower minimum remuneration for a hypothetical investment in the share capital of BayernLB.
Delstaten Bayern, BayernLB og BdB nåede inden for rammerne af deres aftale om en passende godtgørelse frem til, at det var passende med en minimumsgodtgørelse på 9,87 % og 8,00 % for hhv. første og anden tranche.
In their understanding on the normal market remuneration, the Land of Bavaria, BayernLB and the BdB concluded that the appropriate minimum remuneration was 9,87 % for the first instalment and 8,00 % for the second instalment.
Parterne beregnede derefter den årlige forrentning, der viser udviklingen, som den fremgår af det tilgrundlagte REX10 Performance-indeks i perioden hhv. 1970-1994 og 1970-1995, og kom på denne måde frem til ovennævnte risikofrie basisrentesatser på 7,50 % (31. december 1994) og 6,10 % (31. december 1995).
The parties thus calculated the return per annum that reflects the trend as tracked by the REX10 Performance Index in the period 1970-94/1970-95 and, in this way, arrived at the risk-free basic interest rates of 7,50 % and 6,10 % referred to above.
Da investeringen i BayernLB de facto skulle stilles til rådighed varigt, synes modellen til at beregne de risikofrie basisrentesatser at være passende i dette særlige tilfælde.
Since BayernLB's capital injection was made available on a permanent basis, the method of determining the risk-free basic interest rates appears appropriate in this specific case.
Det anvendte REX10 Performance-indeks er desuden alment anerkendt som datakilde.
Moreover, the REX10 Performance Index is a generally recognised source of data.
De risikofrie basisrentesatser, der blev fastsat, synes derfor at være passende.
The risk-free basic interest rates calculated thus appear appropriate here.
Betafaktorerne -0,593 (31. december 1994) og 0,475 (31. december 1995) — blev anslået ud fra en ekspertvurdering, som [...] havde foretaget ved hjælp af såkaldte justerede betafaktorer for alle samtlige børsnoterede kreditinstitutter i Tyskland, og som Kommissionen ligger inde med.
The beta factors of 0,593 (at 31 December 1994) and 0,475 (at 31 December 1995) were estimated on the basis of a report by […] on adjusted beta factors for all listed credit institutions in Germany.
Disse betafaktorer anses for passende på grundlag af denne undersøgelse og i betragtning af BayernLB's forretningsstrategi.
In the light of the report — which is available to the Commission — and of BayernLB's business profile, these beta factors are to be regarded as appropriate
Den såkaldte generelle langfristede markedsrisikopræmie, dvs. forskellen mellem den langfristede gennemsnitlige forrentning af hhv. en almindelig aktieportefølje og statsobligationer, blev allerede behandlet flere gange i WestLB-sagen.
Already in the WestLB case, the so-called general long-term market-risk premium, i.e. the difference between the long-term average return on a normal share portfolio and that on government bonds, was applied on several occasions.
I de ekspertvurderinger, der blev udarbejdet i sagen, blev forskellen — alt efter metode, betragtet periode og datagrundlag — sat til ca. 3-5 %.
In the corresponding reports relating to the procedure, a range of some 3 % to 5 % was applied, depending on the method, the period under examination and the basic relevant data.
På denne baggrund ser Kommissionen ikke i den foreliggende sag grund til at fravige den markedsrisikopræmie, der blev anvendt i aftalen.
Against this background, the Commission has no reason to depart from the market-risk premium used in the understanding.
Går man ud fra CAPM-modellen, hersker der efter Kommissionens opfattelse ingen tvivl om, at den minimumsgodtgørelse, parterne regnede sig frem til, kan anses for passende i den konkrete sag.
On the basis of the CAPM, the Commission considers there to be no doubt that the minimum remuneration determined by the parties can be regarded as appropriate