natgillin/translations-raw huggingface dataset:
De franske myndigheder anfører, at den offentlige destruktionstjeneste i henhold til bestemmelserne i artikel 264-2 i Code rural, jf. dekret nr. 96-1229 af 27. december 1996 om den offentlige destruktionstjeneste og ændring af Code rural [22], ændret ved dekret nr. 97-1005 af 30. oktober 1997 [23], er underlagt fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige aftaler.
The French authorities state that, under Article 264-2 of the Code rural, as amended by Decree No 96-1229 of 27 December 1996 on the public rendering service and amending the Code rural [22], as amended by Decree No 97-1005 of 30 October 1997 [23], the PRS is subject to the procedures for the award of public contracts.
Det fremgår således bl.a. af artikel 264-2 i Code rural:
Thus, Article 264-2 of the Code rural lays down in particular:
»I —
‘I –
Det påhviler præfekten i det enkelte departement at varetage den offentlige destruktionstjeneste, og i den forbindelse indgår denne, jf. procedurerne i Code des marchés publics (lov om indgåelse af aftaler), de nødvendige aftaler, som han er ansvarlig for i henhold til artikel 44 i ovennævnte Code des marchés publics.
The prefect shall, in each department, be responsible for establishing a public rendering service and shall conclude, in accordance with the procedures laid down in the Code des Marches Publics, the necessary contracts, for which he shall be the responsible person within the meaning of Article 44 of that Code.
Når opgaverne berettiger det, kan der indgås aftaler med den samme virksomhed om hele eller en del af ydelsen for flere departementer. […]
However where the nature of the operations justifies, contracts may be concluded with the same undertaking, for all or part of the service, for several departments […].
II — Uanset bestemmelserne i I i denne artikel kan visse aftaler, der er nødvendige for varetagelsen af den offentlige destruktionstjeneste, indgås på nationalt plan, når betragtninger af teknisk eller økonomisk art berettiger samordning på et sådant niveau […].«
II – Notwithstanding paragraph I of this Article, certain contracts necessary for establishing the public rendering service may be concluded at national level where technical or economic considerations justify coordination at that level […]’ .
De franske myndigheder forklarer, at i henhold til artikel 264-2 i Code rural omfatter disse aftaler bl.a. særlige administrative betingelser, hvoraf det fremgår, hvilke ydelser der indgår i aftalen, hvilken form for vederlag de ydelser, der varetages af aftaleindehaver, udløser — dette er ekskl. ethvert vederlag fra brugerne af den offentlige tjeneste — og hvilke oplysninger der muliggør en vurdering af kvaliteten af tjenesten, og særlige tekniske betingelser, hvoraf de tekniske betingelser for indsamling, transport, forarbejdning og i givet fald destruktion af døde dyr og slagteaffald i overensstemmelse med de krævede dyresundhedsgarantier fremgår.
The French authorities explain that, under Article 264-2 of the Code rural, these contracts include a set of administrative clauses stipulating the nature of the services covered by the contract, the method of payment for the operations that the successful tender is to provide, that payment being exclusive of all payments received from users of the public service, and information concerning evaluation of the quality of the service, and a set of technical specifications setting out the technical conditions for the collection, transport, processing and, where necessary, destruction of animal carcases and slaughterhouse waste in accordance with health requirements.
På dette grundlag er der blevet indgået offentlige aftaler på følgende vilkår:
On this basis, public contracts were awarded as follows:
i 1997: Aftalerne på departementsplan omfattede tre tekniske partier: indsamling, forarbejdning til mel og brænding af mel.
in 1997, departmental tendering procedures included three lots: collection, processing into meal and incineration of the meal.
I næsten alle tilfælde er der ikke foretaget brænding, hvilket forklarer de betydelige lagre af mel, som hidrører fra produkter, der henhører under den offentlige destruktionstjeneste
In almost all cases, no contracts were awarded for incineration, which explains why substantial stocks built up of meal from products collected by the public rendering service,
Aftalerne på departementsplan vedrørte kun indsamling og forarbejdning til mel.
in 1998, contracts were awarded at departmental level only for collection and processing into meal.
For så vidt angår brænding, blev der iværksat en udbudsprocedure på landsplan, men da den nødvendige infrastruktur ikke var til stede, kom der ikke noget ud af den.
A national invitation to tender was issued but was unsuccessful owing to a lack of suitable infrastructures.
Cementfabrikkerne, der i den hastende situation fremstod som mest velegnede til at brænde melet som alternativt brændstof, skulle undergå en teknisk tilpasning og var ikke nødvendigvis placeret i de regioner, som producerede det pågældende animalske affald
Cement factories, which appeared to be the most suitable installations in the urgency situation prevailing in which to incinerate the meal as a substitute fuel, had to carry out technical adjustments and were not necessarily located in the regions producing the animal waste concerned,
i 1999 og 2000: Aftalerne om indsamling og forarbejdning blev videreført på departementsplan, og der blev kun indgået aftaler om brænding i de departementer, hvor der blev »produceret« mel, enten fordi der lå en fabrik, som forarbejdede kødet til mel, eller fordi der var et lager af mel.
in 1999 and 2000, the contracts for collection and processing were renewed at departmental level and contracts for incineration were awarded only in those departments ‘producing’ meal, either because they had a processing installation or because they had stocks of meal.
De franske myndigheder understregede, at de fleste udbudsprocedurer ikke førte til levering af de tjenesteydelser, som var nødvendige, for at den offentlige destruktionstjeneste kunne fungere tilfredsstillende.
The French authorities stressed that the majority of the public contract procedures did not allow services essential to the smooth operation of the PRS to be provided.
De franske myndigheder har i en lang række tilfælde, herunder for så vidt angår fasen for brænding af mel, måttet skride til pålæg ud fra motiver såsom sagens hastende karakter, folkesundheden og den offentlige orden.
The French authorities had, on numerous occasions and in particular for the incineration of meal, to use requisitions because of the emergency situation and for reasons of health and public order.
Pålæggene er sket på grundlag af bekendtgørelse nr. 59-63 af 6. januar 1959 om pålæg i forbindelse med varer og tjenesteydelser [24] og gennemførelsesdekret nr. 62-367 af 26. marts 1962 [25].
These requisitions were issued under Order No 59-63 of 6 January 1959 on the requisition of goods and services [24] and implementing Decree No 62-367 of 26 March 1962 [25].
I disse bestemmelser fastsættes det bl.a., at vederlag for pålagte ydelser erlægges i form af godtgørelser, der kun skal kompensere for det materielle, direkte og visse tab, som pålægget har påført tjenesteyderen.
According to these provisions, remuneration for requisitioned services must take the form of compensation covering solely proven, direct, material loss incurred by the service provider as a result of the requisition.
I disse godtgørelser tages der udelukkende hensyn til tjenesteyderens faktiske og nødvendige udgifter til lønninger, afskrivninger og forrentning af kapitalen ud fra en almindelig vurdering.
The compensation takes account exclusively of the actual, necessary expenditure declared by the service provider in respect of remuneration of work, depreciation and return on capital, assessed on normal bases.
Til gengæld ydes der ingen godtgørelse for den fortjeneste, som tjenesteyderen kunne have haft ved frit at råde over den pålagte ydelse eller frit at fortsætte sin erhvervsmæssige virksomhed.
No compensation is payable, however, for the loss of potential profit suffered by the service provider as a result of the loss of the free disposal of the facilities requisitioned and of the free pursuit of his occupation.
De franske myndigheder har sendt en tabel opdelt på år og departementer over gennemførte offentlige aftaler og pålæg.
The French authorities sent a table summarising, by year and by department, the public contracts awarded and the requisitions issued.
Denne vejledende tabel er blevet til på grundlag af en undersøgelse i departementerne.
The table was drawn up following a survey of the departments.
De franske myndigheder har forklaret, at der er blevet indgået offentlige aftaler først og fremmest på departementsplan af forskellig varighed (fra seks måneder til tre år).
The French authorities explained that public contracts were concluded, preferably at departmental level, for varying periods (from six months to three years).
Pålæg har været nødvendige, når udbudsprocedurer er endt uden resultat, eller for at sikre kontinuitet i den offentlige destruktionstjeneste i forbindelse med indgåelse af aftaler, eller på grund af pludseligt øgede mængder og arten af de biprodukter, der skal destrueres, som følge af nye bestemmelser om sundhedsbeskyttelse.
Requisitions were necessary to overcome problems caused by unsuccessful tendering procedures, to ensure the continued operation of the public rendering service while contracts were being prepared or to cope with sudden increases in the quantities and changes in the nature of by-products to be destroyed as new health-protection measures were adopted.
Den tabel, der henvises til i betragtning 76, viser, at der allerede blev anvendt pålæg, da den offentlige destruktionstjeneste blev indført (i 1997), af presserende sundhedsmæssige årsager, og derefter jævnligt indgået offentlige aftaler om indsamling og forarbejdning af biprodukter fra 1998 til 2000.
The table referred to in recital 76 shows how requisitions were used from the time the PRS was set up in 1997 to deal with the health emergency. Subsequently, public contracts were awarded on a regular basis for the collection and processing of by-products from 1998 to 2000.
Fra år 2000 opstod der vanskeligheder med at videreføre aftaler på grund af meget væsentlige ændringer, for så vidt angår det berørte risikomateriale.
As from 2000, it became difficult to renew contracts because of very substantial changes in the range of risk material concerned.
I 2001 endte regionale udbudsprocedurer i henhold til en national model i overensstemmelse med den nye Code des marchés publics uden resultat, hvilket bevirkede et presserende behov for at anvende pålæg fra 2002.
In 2001, regional tendering procedures were launched based on a national model in accordance with the new Code des marchés publics but were unsuccessful and, in view of the emergency situation, the use of requisitions became the norm as from 2002.
Siden da har staten ifølge de franske myndigheder ikke ønsket at indgå aftaler af længere varighed, på grund af den retlige usikkerhed, som de første debatter om Kommissionens udkast til retningslinjer medførte for den franske ordning.
Consequently, the French authorities state that they did not want to commit themselves to long-term contracts because of the legal incertitude cast on the French scheme by the initial discussions on the draft Commission Guidelines.
I den retlige sammenhæng er der flere virksomheder, der varetager destruktionsopgaver.
In this legal context, several undertakings provide rendering services.
De vigtigste, CAILLAUD, SARIA, FERSO-BIO og Équarrissage Moderne du Var, ejer de 13 fabrikker, der forarbejder det rå affald fra den offentlige destruktionstjeneste til kødmel.
The most important ones, CAILLAUD, SARIA, FERSO-BIO and Équarrissage Moderne du Var, have thirteen installations processing raw waste from the PRS into animal meal.
Andre virksomheder, såsom VERDANNET og SOTRAMO, varetager udelukkende indsamling af affald.
Other undertakings, such as VERDANNET and SOTRAMO, only collect waste.
Endelig er der virksomheder, som først inddrages i forbindelse med brænding af mel. Sidstnævnte er de fire cementkoncerner LAFARGE, CALCIA, VICAT og HOLCIM.
Four other undertakings, the cement manufacturers, LAFARGE, CALCIA, VICAT and HOLCIM, are only involved in incinerating meal.
De franske myndigheder påpeger, at affald fra den offentlige destruktionstjeneste på alle stadier af indsamling og forarbejdning behandles separat.
The French authorities state that, at all stages of collection and processing, PRS waste is treated separately.
For så vidt angår forarbejdning, foregår den på fabrikker med særlig godkendelse — ved bekendtgørelse om klassificerede anlæg — til at behandle højrisikomateriale.
Processing is carried out in installations specifically authorised by decree as installations approved to treat high-risk material.
På grund af dette særlige forhold udgør behandlingen af det materiale, der hidrører fra den offentlige destruktionstjeneste, disse fabrikkers hovedaktivitet.
In view of their specialised nature, the processing of PRS material accounts for almost the entire activity of these installations.
De leverede tjenesteydelser kan derfor identificeres meget præcist.
The services provided can consequently be precisely identified.
Vederlaget for ydelsen udgør i gennemsnit 30 % af omsætningen i industrikoncernerne i forarbejdningssektoren.
Payments for these services can therefore be estimated at an average of 30 % of the turnover of the industrial processors.
På baggrund af oprettelsen af den offentlige destruktionstjeneste ved en retlig tekst og af en række krav vedrørende indgåelse af offentlige aftaler eller pålæg er de franske myndigheder derfor af den opfattelse, at vederlaget til de virksomheder, der leverer tjenesteydelserne i forbindelse med den offentlige destruktionstjeneste, ikke overstiger meromkostningerne ved de forpligtelser, som påhviler dem.
In conclusion, given that the PRS was established by means of a legislative act and in view of the rules on the award of public contracts and requisitions, the French authorities consider that the payments made to the undertakings providing the PRS do not exceed the additional cost of fulfilling their obligations.
ER DER TALE OM EN STØTTE TIL OPDRÆTTERE OG SLAGTERIER?
REGARDING THE EXISTENCE OF AID TO LIVESTOCK FARMERS AND SLAUGHTERHOUSES
De franske myndigheder minder om, at Kommissionen er af den opfattelse, at det forhold, at opdrættere og slagterier overhovedet ikke betaler for indsamling af døde dyr og affald, kan udgøre en støtte, i og med at de fritages for omkostningerne ved indsamling og destruktion af affald, som ellers ville påhvile dem.
The French authorities point out that the Commission takes the view that totally exempting livestock farmers and slaughterhouses from payment for the collection of carcases and waste could constitute aid in that they should be responsible for the cost of collecting and destroying waste.
Selvom en sådan støtte kunne være berettiget i forbindelse med bekæmpelse af sygdomme, er Kommissionen af den opfattelse, at den ville kunne være uforenelig med det fælles marked, fordi den gik ud over de bestemmelser, der var godkendt i landbrugsrammebestemmelserne.
Even if aid could be justified for the purpose of combating disease, the Commission considers that it could be incompatible with the common market in that it goes beyond the measures authorised under the agricultural guidelines.
Indledningsvis henleder de franske myndigheder Kommissionens opmærksomhed på det særlige ved perioden fra 1996 til 2000, for så vidt angår kødmarkedet.
Firstly, the French authorities draw the Commission’s attention to the special nature of the meat market over the period from 1996 to 2000.
Samtidig med at døde dyr og andet affald blev klassificeret som uegnet til konsum og foder i Frankrig og underlagt en pligt til brænding ved bekendtgørelserne af 28. juni og 10. september 1996, fortsatte de samme produkter nemlig med at blive forarbejdet i de øvrige medlemsstater.
Indeed, while carcases and other waste were recognised as unsuitable for consumption in France and had to be incinerated under the Decrees of 28 June and 10 September 1996, the same products continued to be processed in the other Member States.
På fællesskabsplan trådte de beslutninger, som krævede de samme produkter trukket tilbage fra markedet og destrueret, først i kraft den 1. oktober 2000, for så vidt angår specificeret risikomateriale, i henhold til Kommissionens beslutning 2000/418/EF af 29. juni 2000 om regulering af anvendelsen af materiale, der udgør en risiko med hensyn til overførbare spongiforme encephalopatier, og om ændring af beslutning 94/474/EF [26], og den 1. marts 2001 i henhold til Kommissionens beslutning 2001/25/EF af 27. december 2000 om forbud mod anvendelse af bestemte animalske biprodukter i foder [27].
At Community level, the Decisions requiring the withdrawal from the market and the destruction of the products concerned took effect only on 1 October 2000 for specified risk material, under Commission Decision 2000/418/EC regulating the use of material presenting risks as regards transmissible spongiform encephalopathies and amending Decision 94/474/EC [26], and on 1 March 2001, under Commission Decision 2001/25/EC prohibiting the use of certain animal by-products in animal feed [27].
I de fire år, hvor der ingen harmonisering var, kan man ifølge de franske myndigheder regne med, at man ved fastsættelsen af prisen på oksekød i de øvrige medlemsstater, hvor man indregnede en eventuel omkostning i forbindelse med indsamling af døde dyr og andet slagteaffald, også tog hensyn til udnyttelsen af produkterne.
In the absence of harmonisation, according to the French authorities, for four years the price of beef and veal in the other Member States, which took account of any cost involved in collecting carcases and other waste, could also be regarded as taking account of the value added to those products.
I Frankrig har fritagelsen for udgifter til destruktion af disse produkter kunnet have en indvirkning på prisen på oksekød, men denne indvirkning har ifølge de franske myndigheder ikke kunnet være større end indvirkningen fra den efterfølgende betaling af destruktionsafgiften.
In France, exemption from the cost of rendering those same products might have had an impact on the price of beef and veal but, according to the French authorities, this could not have been greater than the impact of the cost, downstream, of the rendering levy.
De franske myndigheder er af den opfattelse, at hvis oprettelsen af den offentlige destruktionstjeneste havde bevirket en sænkning af kødprisen, ville det have været meget profitabelt at eksportere fransk kød til de øvrige medlemsstater, hvilket ikke har været tilfældet.
The French authorities are of the opinion that, if the effect of establishing the PRS had been to reduce the price of meat, this would have conferred a clear advantage on exports of French meat to the other Member States, but claim that this was not the case.
Der kunne i øvrigt ikke konstateres nogen fordelagtig udvikling i eksporten til Det Forenede Kongerige, som er den eneste medlemsstat, hvor der på grund af BSE-krisens omfang var blevet indført en omfattende ordning med henblik på forarbejdning og brænding af døde dyr.
They also argue that there was no increase in exports to the United Kingdom, the only Member State in which, because of the extent of the BSE crisis, a large-scale system for processing and incinerating carcases had been set up.
Hvis Kommissionen imidlertid skulle konkludere, at der er tale om en støtte i henhold til traktatens artikel 87, er de franske myndigheder af den opfattelse, at den burde være berettiget som led i en ordning til bekæmpelse af dyresygdomme.
If the Commission were to conclude that there was aid within the meaning of Article 87 of the Treaty, the French authorities take the view that this is justified as a measure forming part of a mechanism to combat animal diseases.
Om den er forenelig med fællesmarkedet ville kunne undersøges i lyset af arbejdsdokumentet af 10. november 1986, som fandt anvendelse, da den offentlige destruktionstjeneste blev indført, eller i lyset af landbrugsrammebestemmelserne, jf. navnlig punkt 11.4 ff.
Its compatibility could be examined in the light of the working paper of 10 November 1986, applicable when the public rendering service was established or the agricultural guidelines, and in particular points 11.4 et seq.
De bestemmelser, der blev vedtaget i Frankrig, havde som eneste formål at udrydde risikoen for kontaminering.
The measures adopted in France have only one objective, i.e. to eliminate any risk of contamination.
Uanset hvilken begrundelse Kommissionen fremfører, er de franske myndigheder af den opfattelse, at støtten kan godkendes, hvis fællesskabsbestemmelser eller nationale bestemmelser gør det muligt at skabe en officiel ramme for bekæmpelse af en sygdom med det formål at udrydde den, især gennem bindende foranstaltninger, som giver anledning til kompensation.
On whatever basis the Commission chooses, in the opinion of the French authorities the aid can be authorised since Community and national provisions allow an official framework to be established for combating diseases, with a view, in particular, to eradicating them by means of compulsory measures for which compensation is paid.
I det foreliggende tilfælde er det uomtvisteligt, at bekæmpelsen af BSE indgår som led i en række foranstaltninger, der er blevet vedtaget såvel på fællesskabsplan som nationalt.
In this case, measures to combat BSE were clearly part of a whole series of measures adopted at the both Community and national level.
BSE-krisen har sat fokus på sundhedsrisikoen ved anvendelse af døde dyr og »højrisiko«-slagteaffald og specificeret risikomateriale i foder.
The BSE crisis demonstrated the risk to health of using carcases and waste designated as ‘high-risk’ and specified risk material in animal feedingstuffs.
I den forbindelse bør man sikre fuldstændig destruktion af produkter, der betragtes som farlige, under forhold, hvor der ikke løbes nogen risiko, for så vidt angår menneskelig sundhed og dyresundhed.
Against this background, products considered to be dangerous must be completely destroyed under conditions that prevent any risks to human and animal health.
De franske myndigheder bekræfter, hvad angår døde dyr, at Kommissionen selv har draget konsekvensen af behovet for at forbyde anvendelse af disse produkter ved i produktionen af husdyrfoder at forbyde anvendelsen ikke blot af dyr, som slagtes på bedriften i forbindelse med foranstaltninger til bekæmpelse af sygdomme, men også af kvæg, geder, får, enhovede dyr og fjerkræ, som er døde på bedriften, men som ikke er blevet slagtet med henblik på konsum (ovennævnte beslutning 2001/25/EF).
With regard to carcases, the French authorities affirm that the Commission itself realised the need to prohibit the use of these products by banning the use in feed intended for livestock not only of animals slaughtered on holdings as part of disease control measures by also of all bovine animals, sheep, goats, solipeds and poultry dying on holdings but not slaughtered for human consumption (abovementioned Decision 2001/25/EC).
De franske myndigheder bekræfter, at det i øvrigt lod til, at tilbagetrækningen af døde dyr fra foderkæden i 2001 medførte, at der i de øvrige berørte medlemsstater blev vedtaget foranstaltninger nationalt med det formål fuldstændig at overtage bortskaffelsen af døde dyr.
The French authorities state that, in addition, it appeared that in the other Member States involved the withdrawal of carcases from the animal food chain in 2001 led to the adoption of official provisions giving the authorities full responsibility for the destruction of carcases.
Ifølge de franske myndigheder henhører slagteaffald under samme kategori af farlige produkter, for så vidt angår menneskelig sundhed og dyresundhed.
For the French authorities, material seized at slaughterhouses falls into the same category of products posing a risk to human and animal health.