natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hver af de 10 ruter, der omhandles i bekendtgørelsen af 21. april 2006, og de hertil hørende forpligtelser skal accepteres enkeltvis og fuldstændigt af det interesserede luftfartsselskab
Each of the 10 routes published in the Notice of 21 April 2006 and the public service obligations imposed upon them must be accepted individually in their entirety and as a whole by the carrier concerned.
Ruteparret Alghero/Rom og Alghero/Milano (under ét) og ruteparret Olbia/Rom, Olbia/Milano (under ét) udgør en samlet pakke, som interesserede luftfartsselskaber skal acceptere fuldstændig, uden kompensation af nogen som helst art eller oprindelse.
The two routes Alghero–Rome and Alghero–Milan (together) and the two routes Olbia–Rome and Olbia–Milan (together) constitute a single package which must be accepted in their entirety and as a whole by the carriers concerned without any compensation of any kind or origin.
Ruterne Cagliari/Rom og Cagliari/Milano skal derimod accepteres enkeltvis og fuldstændigt af interesserede luftfartsselskaber uden kompensation af nogen som helst art eller oprindelse.
The routes Cagliari–Rome and Cagliari–Milan, on the other hand, must be accepted individually, in their entirety and as a whole by the carriers concerned without any compensation of any kind or origin.
Den finansielle garanti udstedes til ENAC, som vil anvende sikkerheden til garanti for opfyldelse af forpligtelsen i tilfælde af ubegrundet ophør af den offentlige tjeneste, og den vil bestå af 50 % bankgaranti, som kan aktiveres ved den første anmodning, og 50 % forsikringsgaranti.
The security shall be payable to ENAC, which will use it to ensure the continuation of the services concerned in the event of unjustified abandonment, and shall consist of a first request bank surety (50 %) and an insurance surety (for the remaining 50 %).
For at undgå overkapacitet, der ville opstå, hvis flere luftfartsselskaber påtager sig en forpligtelse til offentlig tjeneste på samme rute, og i betragtning af de pågældende lufthavnes begrænsninger og infrastrukturelle forhold, har ENAC, efter høring af den selvstyrende region Sardinien, til opgave for i offentlighedens bedste interesse at gribe ind for at begrænse de accepterende selskabers driftsprogrammer og bringe dem i overensstemmelse med kravene om offentlighedens bevægelighed, der ligger til grund for den offentlige tjeneste.
To avoid the overcapacity which would result if several carriers were to accept a route subject to the obligations, considering the infrastructure limitations and conditions of the airports involved, ENAC, at the behest of the Autonomous Region of Sardinia, has the task of intervening in the public interest to control the accepting carriers' operating programmes so as to ensure that they are completely in line with the travel requirements underlying the obligations imposed.
Denne indgriben skal tage udgangspunkt i en lige fordeling af ruterne og hyppighederne mellem de accepterende luftfartsselskaber, og også være baseret på transportmængden på de pågældende ruter (eller rutepakker), der er konstateret på hver af dem i den foregående toårsperiode.
Such intervention should be aimed at a fair redistribution of routes and frequencies between the accepting carriers on the basis of the volumes of traffic on the routes (and packages of routes) in question, ascertained for each of them over the previous two years.
Ifølge dekret nr. 35, der blev sendt til Kommissionen den 29. december 2005, offentliggjort i Gazzetta Ufficiale della Repubblica Italiana den 11. januar 2006 og offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 24. marts 2006, skulle forpligtelsen til offentlig tjeneste på de pågældende ruter træde i kraft den 31. marts 2006 og udløbe den 30. marts 2009.
According to Decree No 35, sent to the Commission on 29 December 2005, published in the Gazzetta Ufficiale della Repubblica Italiana on 11 January 2006 and published in the Official Journal of the European Union on 24 March 2006, the start and end of the imposition for the routes concerned was 31 March 2006 and 30 March 2009.
Den 28. februar 2006 oplyste de italienske myndigheder imidlertid Kommissionen om, at de den 23. februar 2006 havde vedtaget et dekret, hvorved disse datoer er ændret til den 2. maj 2006 og den 1. maj 2009 (brev nr. 2321 fra den faste repræsentation).
However, on 28 February 2006 the Italian authorities informed the Commission of the adoption on 23 February 2006 of a decree amending (Permanent Representation Letter with Protocol No 2321) these dates to 2 May 2006 and 1 May 2009.
Det var disse datoer, der efterfølgende blev offentliggjort i EU-Tidende.
These were the dates subsequently published in the Official Journal.
Ifølge dekret nr. 36, der blev sendt til Kommissionen den 29. december 2005, offentliggjort i Gazzetta Ufficiale della Repubblica Italiana den 11. januar 2006 og offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 21. april 2006, skulle ikrafttrædelsen og udløbet af forpligtelsen til offentlig tjeneste på de pågældende ruter fastlægges på et senere tidspunkt.
According to Decree No 36, sent to the Commission on 29 December 2005, published in the Gazzetta Ufficiale della Repubblica Italiana on 11 January 2006 and published in the Official Journal of the European Union on 21 April 2006, the start and end of the imposition for the routes concerned were foreseen to be determined in the future.
Derfor indeholdt offentliggørelsen i EU-Tidende ikke nogen endelig start- og slutdato for forpligtelsen.
Therefore the publication in the Official Journal did not contain any definitive start and end dates for the imposition.
De luftfartsselskaber, som har til hensigt at påtage sig forpligtelsen til offentlig tjeneste, skal fremlægge deres formelle godkendelse for den italienske kompetente myndighed senest 30 dage efter offentliggørelsen af forpligtelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Carriers intending to accept the public service obligations must present a formal acceptance to the competent Italian authority within 30 days of publication of the notice in the Official Journal of the European Union.
Det bør bemærkes, at Den Italienske Republik forud for indførelsen af forpligtelsen til offentlig tjeneste ved denne beslutning havde indført en forpligtelse til offentlig tjeneste i kraft af dekreter af 1. august 2000 og 21. december 2000, på seks ruter mellem lufthavnene på Sardinien og i Rom og Milano.
It should be noted that prior to imposing the public service obligations referred to in this Decision, the Italian Republic had imposed public service obligations by the Decrees of 1 August 2000 and of 21 December 2000 on six routes between the Sardinian airports and Rome and Milan.
Disse forpligtelser er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende den 7. oktober 2000 [4] (»bekendtgørelsen af 7. oktober 2000«).
Those obligations were published in the Official Journal of the European Communities on 7 October 2000 [4] (the ‘Notice of 7 October 2000’).
I medfør af artikel 4, stk. 1, litra d), i forordning (EØF) nr. 2408/92 blev de berørte ruter givet i udbud for at udvælge luftfartsselskaber med henblik på at give disse eneret på beflyvningen af ruterne samt en finansiel kompensation [5].
In accordance with Article 4(1)(d) of Regulation (EEC) No 2408/92, the routes concerned were put to tender to select the carriers authorised to operate them on an exclusive basis with financial compensation [5].
Meridiana på ruterne: Olbia–Rom og Olbia–Milano.
Meridiana: Olbia–Rome and Olbia–Milan.
Denne ordning blev erstattet af forpligtelsen, som er indført ved det italienske dekret af 8. november 2004 og offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende af 10. december 2004 (»bekendtgørelsen af 10. december 2004«) [6].
These arrangements were replaced by the public service obligations imposed by the Italian Decree of 8 November 2004 and published in the Official Journal of the European Union of 10 December 2004 (the ‘Notice of 10 December 2004’) [6].
Efter en afgørelse i Lazios regionale forvaltningsdomstol den 17. marts 2005, hvorved dekretet af 8. november 2004 blev delvist ophævet, oplyste de italienske myndigheder Kommissionen om, at de havde »suspenderet« disse forpligtelser.
Following a decision of the Regional Administrative Tribunal of Lazio of 17 March 2005 which annulled partially the Decree of 8 November 2004, the Italian authorities informed the Commission that they had ‘suspended’ those obligations.
Der blev offentliggjort en bekendtgørelse om dette i Den Europæiske Unions Tidende den 1. juli 2005 [7].
A notice to this effect was published in the Official Journal of the European Union on 1 July 2005 [7].
Den 6. december 2005 oplyste de italienske myndigheder Kommissionen om, at dekretet af 8. november var blevet ophævet med virkning fra den 15. november 2004.
On 6 December 2005 the Italian authorities informed the Commission that the Decree of 8 November 2004 had been repealed with effect from 15 November 2004.
Den 28. februar 2006 oplyste de italienske myndigheder Kommissionen om, at der blev vedtaget et dekret den 23. februar 2006 om ændring af dekret nr. 35 af 29. december 2005, hvorved dekreterne af 1. august 2000 og 21. december 2000 blev ophævet med virkning fra den 2. maj 2006.
On 28 February 2006 the Italian authorities informed the Commission of the adoption on 23 February 2006 of a decree amending Decree No 35, of 29 December 2005, whereby the Decrees of 1 August 2000 and 21 December 2000 were repealed as from 2 May 2006.
I en meddelelse til Kommissionen af 22. marts 2005 erklærede de italienske myndigheder, at forpligtelserne til offentlig tjeneste, der er offentliggjort i bekendtgørelsen af 7. oktober 2000, blev anvendt »på frivillig basis«.
In a communication to the Commission dated 22 March 2005, the Italian authorities stated that the PSOs published in the Notice of 7 October 2000 were being applied ‘on a voluntary basis’.
Dette var den første gang, de italienske myndigheder oplyste Kommissionen om, at disse forpligtelser til offentlig tjeneste fortsat blev anvendt.
This was the first time that the Italian authorities informed the Commission that those PSOs were still being applied.
Retsreglerne for forpligtelser til offentlig tjeneste er fastlagt i forordning (EØF) nr. 2408/92 (»forordningen«), som har til formål at definere betingelserne for anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for luftfartssektoren.
The rules on public service obligations are laid down in Regulation (EEC) No 2408/92 (the ‘Regulation’), which defines the conditions for applying the principle of freedom to provide services in the air transport sector.
Forpligtelsen til offentlig tjeneste defineres som en undtagelse fra princippet i forordningen, hvori det hedder, at »Medmindre andet følger af denne forordning, tillader den (de) berørte medlemsstat(er) EF-luftfartsselskaber at udøve trafikrettigheder på ruter inden for Fællesskabet« [8].
Public service obligations are defined as an exception to the principle of the Regulation that ‘subject to this Regulation, Community air carriers shall be permitted by the Member State(s) concerned to exercise traffic rights on routes within the Community’ [8].
Der er fastsat en mekanisme med to faser i artikel 4: I en første fase (artikel 4, stk. 1, litra a)) indfører den berørte medlemsstat en forpligtelse til offentlig tjeneste på en eller flere ruter, og ruterne er åbne for alle EF-luftfartsselskaber, når blot de overholder de nævnte forpligtelser.
Article 4 provides for a two-phase mechanism: in the first phase (Article 4(1)(a)) the Member State concerned imposes a public service obligation on one or more routes, which is open to all Community carriers, provided they meet the obligations.
Ifølge artikel 4, stk. 3, har Kommissionen beføjelse til at beslutte, om en indført forpligtelse til offentlig tjeneste fortsat skal gælde - beslutningen træffes på grundlag af en undersøgelse enten på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ.
By virtue of Article 4(3) the Commission may decide, following an investigation, carried out either at the request of a Member State or on its own initiative, whether the public service obligation published should continue to apply.
Derudover er forpligtelserne til offentlig tjeneste også underlagt de grundlæggende principper om proportionalitet og ikke-forskelsbehandling (se f.eks. Domstolens dom af 20. februar 2001 i sag C-205/99, Asociación Profesional de Empresas Navieras de Líneas Regulares (Analir) m.fl. mod Administración General del Estado, Sml. 2001 I, s. 1271.
In addition, the public service obligations must comply with the basic principles of proportionality and non-discrimination (see, for example, Court of Justice decision of 20 February 2001, in case C-205/99, Asociación Profesional de Empresas Navieras de Líneas Regulares (Analir) and others v Administración General del Estado, [2001] ECR p. I-01271).
I det foreliggende tilfælde findes der adskillige bestemmelser i bekendtgørelserne om forpligtelserne til offentlig tjeneste, der er offentliggjort i EU-Tidende på anmodning af Den Italienske Republik, hvor der hersker alvorlig tvivl om, hvorvidt de er i overensstemmelse med forordningens artikel 4.
In the case in point, the notices imposing public service obligations published in the Official Journal at the request of the Italian Republic contains several provisions which raise serious doubts as to their conformity with Article 4 of the Regulation.
Navnlig skal følgende fremhæves:
In particular:
Der er ikke givet en tilstrækkelig redegørelse og begrundelse for den pågældende forpligtelses egnethed og proportionalitet i forhold til det mål, som søges opfyldt.
No adequate explanation has been provided in order to justify the appropriateness and the proportionality of the public service obligations in relation to the objective pursued.
Det forekommer ikke indlysende, at de ruter, som er omfattet af forpligtelsen til offentlig tjeneste, skulle være vitale for den økonomiske udvikling i de områder af Sardinien, hvor de pågældende lufthavne befinder sig; navnlig i betragtning af:
It is not evident that the routes on which public service obligations have been imposed are vital for the economic development of the regions of Sardinia where the airports concerned are located; considering in particular:
De berørte ruters art og antal.
The nature and the number of routes concerned.
De øvrige luftruter, hvormed der kan sikres en passende og regelmæssig beflyvning af de berørte lufthavne, idet der findes et tilfredsstillende antal ruter mellem de vigtigste italienske tilslutningslufthavne og Sardinien.
The existence of alternative air routes which allow an adequate and continuous service to be provided to the airports concerned, via the main Italian hubs, linked in a satisfactory manner with Sardinia.
Forholdet mellem forpligtelserne til offentlig tjeneste og trafikken mellem de forskellige lufthavne, der berøres af de nye ruter.
The relationship between the PSOs and the traffic between the different airports affected by the new routes.
Kravet om, at de interesserede luftfartsselskaber skal beflyve seks af de ruter, der er omfattet af forpligtelsen, som et samlet hele, kan virke særligt indskrænkende for den fri udveksling af tjenesteydelser.
The requirement that interested carriers operate six of the routes to which the public service obligations apply as packages may be particularly restrictive of the freedom to provide services.
Kravet har tilsyneladende ingen hjemmel i forordningens artikel 4, stk. 1, og det kunne være i modstrid med principperne om proportionalitet og ikke-forskelsbehandling af følgende årsager:
It seems to have no basis in Article 4(1) of the Regulation and could be in breach of the principles of proportionality and non-discrimination; considering in particular that:
Der er ikke slået fast, at sammenkædningen af disse ruter er vital for den økonomiske udvikling i de områder af Sardinien, hvor de pågældende lufthavne befinder sig.
It is not established that bundling those routes together is vital for the economic development of the regions of Sardinia in which the airports concerned are located.
Der findes tilsyneladende ikke et indlysende retsgrundlag eller en driftsmæssig begrundelse for disse sammenkædninger (f.eks. de pågældende lufthavnes geografiske beliggenhed), idet der ikke ydes kompensation for opfyldelsen af de pågældende forpligtelser.
There does not seem to be any obvious legal basis or operational justification for these bundlings (e.g. in terms of the geographical location of the airports concerned), given that the imposition refers to non-compensated PSOs.
Der er risiko for uberettiget forskelsbehandling af luftfartsselskaber, hvoraf alene de største har mulighed for at operere på disse vilkår.
The risk of unjustified discrimination between carriers, where only the largest ones have the means to operate in such conditions.
I begge bekendtgørelsers pkt. 1.6. åbnes der mulighed for, at hvis flere luftfartsselskaber accepterer en forpligtelse til offentlig tjeneste på samme rute, har ENAC til opgave »at gribe ind«»for at undgå overkapacitet« ved at sikre en »lige fordeling af ruterne og hyppighederne« af flyafgange blandt de berørte luftfartsselskaber. Dette har tilsyneladende ingen hjemmel i forordningens artikel 4, stk. 1, og det kunne være i modstrid med artikel 3, stk. 1, idet det begrænser luftfartsselskaberne ret til frit at vælge, på hvilke ruter og med hvilken hyppighed de ønsker at flyve.
The possibility mentioned in point 1.6 of both Notices that, if several carriers accept the operation of a route subject to PSOs, ENAC shall ‘intervene’ in order to avoid ‘overcapacity’ by ‘redistributing routes and frequencies’ among the carriers concerned appears to have no basis on Article 4(1) of the Regulation and could be contrary to Article 3(1) insofar as these measures restrict the freedom of each carrier to choose which routes and frequencies it wishes to serve.
Desuden tyder eksistensen af »overkapacitet« på, at myndighedsindgriben ikke er nødvendig for at sikre, at transportselskaberne opfylder de basale transportbehov.
Furthermore, the existence of ‘overcapacity’ seems to indicate that there is no need of regulatory intervention to ensure that transport operators meet basic demand.
Kravet i begge bekendtgørelsers pkt. 4.8 om at tilbyde rabatpriser til passagerer alene på grund af deres fødested (i dette tilfælde på Sardinien), har tilsyneladende ingen lovmæssig hjemmel og kan udgøre ulovlig indirekte forskelsbehandling på grund af nationalitet (se eksempelvis sag C-388/01, Kommissionen mod Italien, Sml. 2003 I, s. 721).
The requirement, in point 4.8 of both Notices, that reduced fares must be applied to passengers solely because of their place of birth (in this case Sardinia) does not appear to have a legitimate justification and may constitute prohibited indirect discrimination for reasons of nationality (see for example case C-338/01 Commission v Italy [2003] ECR p. I-00721).
Der er ikke givet en tilstrækkelig forklaring, hvormed det begrundes:
No adequate explanation has been given in order to justify why:
hvorfor prisstrukturerne er så forskellige, når de sammenlignes med forpligtelsen til offentlig tjeneste, som blev offentliggjort i bekendtgørelsen af 10. december 2004.
The fare structures are so different when compared to the PSOs published in the Notice of 10 December 2004.
Det specificeres nu, at henvisninger til Rom og Milano skal tolkes som henvisninger til deres lufthavnssystemer, hvilket er ensbetydende med, at de luftfartsselskaber, der ikke accepterer forpligtelsen til offentlig tjeneste, ikke kan drive virksomhed fra nogen af lufthavnene i disse systemer.
It is now specified that references to Rome and Milan should be understood as references to their respective airport systems, which means that the carriers which do not accept the PSOs cannot operate from any airport within these systems.
hvorfor 50 % af forbindelserne mellem lufthavnene på Sardinien og Rom/Milano skal foretages fra og til Fiumicino og fra og til Milano.
50 % of the connections between Sardinian airports and Rome and Milan must be operated from and to Fiumicino and from and to Milan.
Trods det, at Kommissionen henledte de italienske myndigheders opmærksomhed på de mange problematiske forhold og udtrykte tvivl om, hvorvidt bekendtgørelserne vedrørende forpligtelserne til offentlig tjeneste opfylder forordningen, besluttede Den Italienske Republik at offentliggøre dem.
Despite calls from the Commission drawing the attention of the Italian authorities to these problems and expressing doubts as to the conformity of the notices imposing public service obligations with the Regulation, the Italian Republic decided to have them published.
Efter offentliggørelsen har flere interesserede parter kontaktet Kommissionen for uformelt at tilkendegive deres betænkeligheder ved og klage over den forskelsbehandling og manglende proportionalitet, der kendetegner forpligtelsen til offentlig tjeneste.
As soon as these were published, several interested parties contacted the Commission to informally express their concerns and complaints regarding the disproportionate and discriminatory nature of the public service obligations.
I lyset af de ovennævnte forhold og i medfør af forordningens artikel 4, stk. 3, kan Kommissionen indlede en undersøgelse af, om udviklingen på en eller flere af de berørte ruter begrænses i urimelig grad af indførelsen af forpligtelsen til offentlig tjeneste, for at kunne beslutte, om indførelsen af den nævnte forpligtelse fortsat skal gælde for de berørte ruter.
In the light of the above, and by virtue of Article 4(3) of the Regulation, the Commission may carry out an investigation to determine whether the development of one or more routes is unduly restricted by the imposition of public service obligations, in order to decide whether these obligations should continue to be imposed on the routes in question.
Den 9. marts 2006 anmodede Kommissionen i overensstemmelse med forordningens artikel 12 de italienske myndigheder om at forelægge visse oplysninger angående de pågældende forpligtelser til offentlig tjeneste.
On 9 March 2006 the Commission requested the Italian authorities, as provided in Article 12 of the Regulation, to supply certain information with respect to the public service obligations in issue.
De italienske myndigheders svar af 22. marts 2006 var ikke fyldestgørende —
The reponse provided by the Italian authorities on 22 March 2006 was incomplete.
Kommissionen beslutter at indlede undersøgelsen i henhold til artikel 4, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 2408/92 for at konstatere, om indførelsen af forpligtelsen til offentlig tjeneste mellem lufthavnene på Sardinien og de vigtigste nationale, italienske lufthavne, som er offentliggjort på anmodning af Den Italienske Republik i Den Europæiske Unions Tidende C 72 af 24. marts 2006 og C 93 af 21. april 2006, fortsat skal gælde for disse ruter.
The Commission will carry out an investigation, as provided for in Articles 4(3) of Regulation (EEC) No 2408/92, in order to determine whether the public service obligations imposed on routes between the Sardinian airports and the main national airports, published at the request of the Italian Republic in Official Journal of the European Union C 72 of 24 March 2006 and C 93 of 21 April 2006, should continue to apply to these routes.
En udførlig redegørelse for de socioøkonomiske mål, der tilstræbes opfyldt med pålæggelsen af den i artikel 1 omhandlede forpligtelse til offentlig tjeneste og en begrundelse for, at sådanne forpligtelser er egnede og står i forhold til de formål, der søges opfyldt — navnlig hvad angår de ti nye ruter, der ikke er omfattet af bekendtgørelsen af 7. oktober 2000.
A detailed explanation of the socio-economic objectives pursued by the imposition of the public service obligations referred to in Article 1 and a justification of how such obligations are adequate and proportionate in order to attain these objectives — in particular with respect to the new 10 routes not covered by the Notice of 7 October 2000.