natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Klagen omfattede desuden lignende formueoverdragelser til Westdeutsche Landesbank, Norddeutsche Landesbank, Landesbank Schleswig-Holstein, Hamburger Landesbank og Bayerische Landesbank.
The complaint also related to similar transfers of assets to Westdeutsche Landesbank, Norddeutsche Landesbank, Landesbank Schleswig-Holstein, Hamburger Landesbank and Bayerische Landesbank.
I februar og marts 1995 og december 1996 tilsluttede flere individuelle banker sig klagen fra deres forbund.
In February and March 1995 and December 1996 several banks associated themselves individually with the complaint lodged by the BdB.
Kommissionen undersøgte i første omfang formueoverdragelsen til WestLB.
The Commission first examined the transfer of assets to WestLB.
Ved beslutning 2000/392/EF erklærede den i 1999, at forskellen mellem den betalte godtgørelse og den normale forrentning på markedet var en støtteforanstaltning, der er uforenelig med fællesmarkedet, og krævede støtten tilbagebetalt.
In Decision 2000/392/EC finally adopted in 1999, it found that the difference between the remuneration paid and the normal market remuneration constituted state aid which was incompatible with the common market, and ordered its recovery.
Beslutningen blev annulleret af Retten i Første Instans den 6. marts 2003 på grund af utilstrækkelig begrundelse af to elementer ved beregningen af godtgørelsens størrelse, men blev stadfæstet på alle øvrige punkter.
This decision was annulled by the Court of First Instance of the European Communities in a judgment handed down on 6 March 2003 for not giving sufficient reasons as regards two of the factors used to calculate the appropriate remuneration, but it was confirmed in all other respects.
Samtidig vedtog Kommissionen på baggrund af en aftale mellem klageren og alle syv delstatsbanker, der var genstand for lignende procedurer, en ny beslutning, hvori den tog højde for Rettens kritik.
At the same time as the decision in the present proceedings, and having been informed of an understanding between the complainant and all seven Landesbanks concerned, the Commission is adopting a new decision taking account of the Court's criticisms.
Ved brev af 1. september 1999 anmodede Kommissionen Tyskland om oplysninger om overdragelserne til de øvrige delstatsbanker, herunder også LBB.
On 1 September 1999 the Commission sent Germany a request for information on the transfers of assets to the other Landesbanks, including LBB.
Ved brev af 8. december 1999 fremsendte Tyskland oplysninger om overdragelsen til LBB af WBK, som Tyskland supplerede ved brev af 22. januar 2001.
By letter of 8 December 1999, Germany submitted information on the transfer of WBK to Landesbank Berlin, which it supplemented by letter of 22 January 2001.
Repræsentanter for Tyskland og Kommissionen drøftede desuden overdragelsen og en eventuel tilbagesøgning af støtte i forbindelse med vurderingen af omstruktureringsstøtten til Bankgesellschaft Berlin AG (»BGB«), som Landesbank Berlin har været en del af siden 1994.
Representatives of Germany and the Commission also discussed the question of the transfer and possible recovery of any aid in connection with the examination of restructuring aid to Bankgesellschaft Berlin (‘BGB’), to which Landesbank Berlin has belonged since 1994.
Ved brev af 2. juli 2002 underrettede Kommissionen Tyskland om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, på grund af støtten.
By letter of 2 July 2002, the Commission informed Germany of its decision to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty in respect of the aid.
Efter at have anmodet om og fået udsat svarfristen fremsendte Tyskland ved brev af 9. september 2002 sine bemærkninger og supplerende oplysninger.
After having requested, and been granted, an extension of the deadline, Germany submitted its comments and provided additional information by letter of 9 September 2002.
Andre spørgsmål blev drøftet på møder med repræsentanter for Tyskland den 27. september 2002.
Further questions were discussed at meetings with representatives of Germany on 27 September 2002.
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende den 4. oktober 2002.
The Commission decision to initiate the procedure was published on 4 October 2002 in the Official Journal of the European Communities.
Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger.
The Commission called on interested parties to submit comments.
Den modtog derpå bemærkninger fra en konkurrent og fra BdB, og de blev begge sendt til Tyskland i november 2002 med en anmodning om at fremsætte bemærkninger.
It received comments from a competitor and from the BdB, which it forwarded to Germany for its opinion in November 2002.
Tysklands svar blev fremsendt ved brev af 16. december 2002.
Germany replied by letter of 16 December 2002.
Efter at Kommissionen havde anmodet herom, fremsendte Tyskland yderligere oplysninger om den mulige støtte ved brev af 22. og 27. januar 2003, 28. februar 2003 og 19. august 2003.
At the Commission's request, Germany sent further details about the potential aid by letters of 22 and 27 January, 28 February and 19 August 2003.
Ved beslutning af 18. februar 2004 godkendte Kommissionen omstruktureringsstøtten til Bankgesellschaft Berlin AG, som LBB er en del af.
By decision of 18 February 2004, the Commission approved the restructuring aid for Bankgesellschaft Berlin AG, to which LBB belongs.
Beslutningen omhandlede også en aftale, delstaten Berlin og BGB havde indgået den 23. december 2002, angående behandlingen af de tilbagebetalingskrav, delstaten Berlin måtte fremsætte som følge af den foreliggende statsstøttesag. Aftalen blev betragtet som omstruktureringsstøtte.
The decision also covered an agreement concluded on 23 December 2002 by the Land of Berlin and the BGB on the treatment of any claims to repayment brought by the Land of Berlin and arising out of the state aid case at issue here; this agreement was regarded as restructuring aid.
Ved brev af 7. april 2004 anmodede Kommissionen Tyskland om supplerende oplysninger om alle sagerne angående delstatsbanker, som den modtog ved brev af 1. og 2. juni 2004 og 28. juni 2004.
By letter of 7 April 2004 the Commission asked Germany for further information on all the Landesbank cases, which Germany sent on 1, 2 and 28 June respectively.
Investitionsbank Berlin (tidligere WBK) blev udskilt fra LBB's formue pr. 1. september 2004.
On 31 August 2004 Investitionsbank Berlin (formerly WBK) was hived off from LBB's assets.
Den 25. august 2004 sendte Tyskland Kommissionen udførlig dokumentation om de relevante retsforskrifter og andre bestemmelser.
Germany sent the Commission detailed documentation on the related legal and other provisions on 25 August 2004.
Den 27. september 2004 fremsendte Tyskland udkast til aftale mellem klageren (BdB), delstaten Berlin og LBB, som Kommissionen modtog i dens endelige form den 8. oktober 2004.
On 27 September 2004 Germany submitted the draft of an understanding between the complainant (the BdB), the Land of Berlin and Landesbank Berlin, the signed version of which reached the Commission on 8 October 2004.
Aftalen omhandler den passende godtgørelse for de kapitalandele, der blev overdraget til LBB den 1. januar 1993.
This understanding covers the appropriate remuneration for the assets transferred to LBB on 1 January 1993.
Derudover er der også blevet indgået lignende aftaler i fem andre sager angående formueoverdragelser til delstatsbanker, og aftalerne er blevet sendt til Kommissionen.
Similar understandings reached in five other cases involving transfers of assets to Landesbanks were also submitted to the Commission.
DETALJERET BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGERNE
DETAILED DESCRIPTION OF THE MEASURES
LANDESBANK BERLIN — GIROZENTRALE
LANDESBANK BERLIN — GIROZENTRALE (‘LBB’)
LBB blev stiftet i 1990 og fik samtidig overdraget den daværende Sparkasse der Stadt Berlin West ved universalsuccession.
LBB was set up in 1990 and, at the same time, the West Berlin Savings Bank (Sparkasse der Stadt Berlin West) was transferred to it by way of universal succession.
Kort efter blev Østberlins Sparkasse der Stadt Berlin også overdraget til LBB.
Shortly afterwards, the East Berlin Savings Bank (Sparkasse der Stadt Berlin) was also transferred to LBB.
Siden dette tidspunkt er sparekassevirksomhed i byen Berlin blevet drevet som en særskilt LBB-afdeling, under navnet »Berliner Sparkasse«, der ikke er en juridisk person.
Since then, the savings bank business in the city of Berlin has been conducted by a separate, legally dependent division of LBB called ‘Berliner Sparkasse’.
LBB er en offentligretlig institution (Anstalt des öffentlichen Rechts), over for hvilken delstaten Berlin har Anstaltslast (forpligtelse til at sikre organets økonomiske grundlag) og Gewährträgerhaftung (hæftelsespligt).
LBB is a public-law institution (Anstalt des öffentlichen Rechts) for which the Land of Berlin bears institutional and guarantor liability.
Da WBK blev overdraget ved udløbet af 1992, ejede delstaten Berlin 100 % af LBB, og LBB havde en balancesum på ca. 85 mia. DEM og næsten 7000 ansatte.
At the time of the transfer of WBK at the end of 1992, LBB was solely owned by the Land of Berlin and had a balance-sheet total of some DEM 85 billion and just under 7000 employees.
LBB er en universalbank og beskæftiger sig med privat- og erhvervskunder (detailbankvirksomhed), ejendomsfinansiering og bankvirksomhed for offentlige myndigheder.
LBB is an all-purpose bank with business in personal and corporate banking (retail banking), real-estate financing and lending to the public sector.
Den har også aktiviteter i udlandet.
It also conducts business abroad.
LBB's hovedaktivitetsområde i 1992 var Berliner Sparkasses detailvirksomhed.
In 1992 its main line of business was the Berliner Sparkasse's retail business.
LBB har siden 1994 været en del af BGB-koncernen, en gruppe af institutioner, der blev dannet samme år ved en fusion af flere kreditinstitutter, der tidligere blev kontrolleret af delstaten Berlin.
Since 1994 LBB has belonged to the BGB group, a group of institutions set up in that year by merging a number of credit institutions previously owned by the Land of Berlin.
Som holdingselskab har BGB med en atypisk passiv kapitalinteresse på ca. 75 % haft del i LBB's formue og udbytte siden 1994, bortset fra IBB, delstatens centrale støtteorgan.
BGB is the holding company, with an atypical silent partnership which since 1994 has given it about 75 % of the assets and the profits of LBB, with the exception of the central Land promotion institution, IBB.
Delstaten, der er garant for delstatsbanken, overdrog i 1998 sine udbytterettigheder til BGB, som dermed økonomisk set blev 100 %-ejer.
In 1998 the Land, as LBB's guarantor, made over its claim to a share of LBB's profits to BGB; this made BGB the 100 % beneficial owner.
Delstaten Berlin ejer i øjeblikket ca. 81 % af kapitalandelene i BGB.
The Land of Berlin currently holds about 81 % of the shares in BGB.
De øvrige ejere er Norddeutsche Landesbank (ca. 11 %) og Gothaer Finanzholding AG (Parion Versicherungsgruppe) (ca. 2 %).
Other shareholders are Norddeutsche Landesbank with around 11 % and Gothaer Finanzholding AG (Parion insurance group) with around 2 %.
Ca. 6 % af kapitalandelen er spredt på små ejere.
Some 6 % of the shares are dispersed among small shareholders.
BGB kom i 2001 i en akut krise, hovedsageligt som følge af tidligere risikofyldte ejendomshandler, og havde ikke en tilstrækkelig stor egenkapital- og kernekapitalprocent. Der var derfor fare for, at det tyske finanstilsyn, Bundesaufsichtsamt für Kreditwesen (BAKred, i dag BAFin), ville træffe tilsynsretlige foranstaltninger.
In 2001 BGB found itself in serious difficulty, mainly as a result of high-risk real-estate transactions in the past; its own funds and core capital ratios were insufficient, which meant that supervisory measures might have to be taken by the Federal Banking Supervisory Authority (Bundesaufsichtsamt für das Kreditwesen — ‘BAKred’, now ‘BAFin’).
I august 2001 fik BGB et kapitalindskud på 2 mia. EUR, heraf ca. 1,8 mia. EUR fra delstaten Berlin, som i første omfang blev godkendt som kortsigtet redningsstøtte af Kommissionen.
In August 2001 it received a capital injection of €2 billion, of which some €1,8 billion came from the Land of Berlin and was initially authorised by the Commission as short-term rescue aid.
Efter at man havde konstateret yderligere risici, ydede delstaten Berlin BGB yderligere støtte, der sammen med kapitalindskuddet blev anmeldt som omstruktureringsforanstaltninger til Kommissionen, som gennemførte en indgående undersøgelse af foranstaltningerne.
After new risks were identified, BGB received further assistance from the Land of Berlin, which, together with the capital investment, was notified to the Commission as restructuring aid and examined in detail by it.
Den 18. februar 2004 blev undersøgelsen afsluttet, og Kommissionen godkendte støtten til en samlet økonomisk værdi af ca. 9,7 mia. EUR. Beslutningen omhandlede ud over kapitalindskuddet og de vidtgående garantier mod alle risici (en såkaldt Risikoabschirmung) også en aftale, som delstaten Berlin og BGB havde indgået den 23. december 2002, om behandlingen af eventuelle tilbagebetalingskrav fra delstaten Berlins side på grundlag af den foreliggende undersøgelse (»tilbagebetalingsaftalen«).
On 18 February 2004 the Commission closed its investigation and approved aid with a total financial value of some €9,7 billion. Besides the capital injection and the extensive guarantees in the form of a ‘risk shield’, the decision also covered an agreement concluded on 23 December 2002 by the Land of Berlin and the BGB on the treatment of any claims to repayment brought by the Land of Berlin and arising out of the present state aid investigation (‘repayment agreement’).
Aftalen fastsætter, at delstaten Berlin, hvis Kommissionen vedtager en beslutning om tilbagebetaling i den aktuelle sag, er forpligtet til som indskud i LBB at yde et saneringstilskud i den størrelsesorden, der er nødvendig for at undgå, at et eventuelt krav om tilbagebetaling resulterer i, at LBB og/eller BGB-koncernen kommer ned under de kapitalprocenter, der er fastsat i aftalen.
This agreement governs the undertaking given by the Land of Berlin that, in the event of a Commission decision requiring repayment in the present case, it would provide as a contribution to LBB's capital a reorganisation grant to the value necessary to prevent the threatened repayment requirement from forcing LBB or the BGB group, or both, to fall below the minimum capital ratios specified in the agreement.
Foranstaltningen blev i 2002 anset for nødvendig for at genoprette BGB-koncernens rentabilitet, fordi der var stor risiko for tilbagesøgningskrav.
This measure was considered necessary in 2002 in view of the considerable risk represented by possible repayment to the restoration of the BGB group's profitability.
Det var ikke muligt at fastslå foranstaltningens præcise økonomiske værdi som led i BGB-beslutningen, da den aktuelle undersøgelse endnu ikke var afsluttet.
It was not possible in the BGB decision to determine the precise financial value of the measure as the present proceedings had not yet been completed.
Det teoretiske loft for foranstaltningen blev sat til 1,8 mia. EUR, da man vurderede omstruktureringsstøtten i forhold til konkurrencereglerne, særlig spørgsmålet om, hvorvidt de modydelser, Tyskland foreslog til reduktion af bankens stilling på markedet, er passende.
For the purpose of assessing the restructuring aid under the competition rules, and in particular the appropriateness of the compensatory measures proposed by Germany to reduce the group's market presence, the theoretical ceiling for this measure was set at €1,8 billion.
Sammenfattende skal det bemærkes, at tilbagebetalingsaftalen blev betragtet som yderligere støtte til BGB-koncernen i forbindelse med fastsættelsen af Tysklands modydelser, selv om aftalen kun fandt anvendelse, hvis Kommissionen krævede støtten tilbagebetalt, og hvis dette resulterede i, at bankens kapitalprocenter kom ned under, hvad der var fastsat i aftalen.
To sum up, the repayment agreement was taken into account as additional aid to the BGB group in setting Germany's compensatory measures, although its scope was restricted to a situation where the Commission ordered repayment and where this resulted in the bank's capital ratios falling below the levels set in the agreement.
OVERDRAGELSEN TIL LBB AF WBK
TRANSFER OF WBK TO LBB
Ved reorganiseringen af delstaten Berlins kapitalinteresser i banker, som førte til dannelsen af BGB-gruppen i 1994, blev det besluttet i 1990 at oprette LBB, som fik overdraget først Vestberlins og siden hen også Østberlins sparekasser.
The restructuring of the Land of Berlin's banking holdings, which culminated in the setting up of the BGB group in 1994, began in 1990 with the setting up of LBB; the savings banks, first of West Berlin and then of East Berlin, were then transferred to LBB.
I 1992 besluttede bl.a. delstaten Berlin at oprette IBB som organisatorisk og økonomisk uafhængig, offentligretlig institution, der ikke er en juridisk person, inden for LBB og som delstatens centrale støtteorgan.
In 1992 IBB was set up by, among others, the Land as a public-law institution within LBB which was independent in organisational and economic terms but had no authority to act in its own right; it was to act as the central promotion institution of the Land.
WBK havde indtil dette tidspunkt været en selvstændig offentligretlig institution, over for hvilken delstaten Berlin havde Anstaltslast og Gewährträgerhaftung.
WBK had until then been an independent public-law institution, with the Land of Berlin bearing institutional and guarantor liability for it.
Den havde den almennyttige opgave at bygge og bevare boliger.
It had been assigned a task in the public interest, namely the provision and maintenance of housing.
WBK og alle dens opgaver skulle derefter overgå til IBB, der fik udvidede støtteopgaver, f.eks. på infrastruktur- og miljøområdet.
WBK was now to be transferred with its tasks to IBB, which was given broader promotion-related assignments, e.g. in the fields of infrastructure and environmental protection.
Transaktionen skete pr. 1. januar 1993, hvor WBK, inkl. formue, blev overdraget til LBB ved universalsuccession.
The transaction took place on 31 December 1992: WBK was transferred to LBB, with all its assets, by way of universal succession.
Med overdragelsen blev LBB's grundkapital forhøjet med WBK's tidligere grundkapital på 187,5 mio. DEM.
This increased LBB's nominal capital by the former nominal capital of the WBK worth DEM 187,5 million.
Beløbet er siden da ikke blevet henregnet til IBB's formue.
This amount was thereafter no longer attributed to IBB's assets.
WBK havde 1,9058 mia. DEM i henlæggelser pr. 31. december 1992.
WBK's revenue reserves stood at DEM 1905800 million on 31 December 1992.
WBK's overskudsreserve blev og bliver stadig opført som særlig reserve for IBB.
These revenue reserves were and are shown as a special-purpose reserve for IBB.
BAKred fastsatte LBB's ansvarlige egenkapital til 3,127714 mia. DEM pr. 31. december 1992, hvad der svarede til en forhøjelse på 1,902714 mia. DEM.
BAKred set LBB's liable equity capital as at 31 December 1992 at DEM 3127714 million, which corresponded to an increase of DEM 1902714 million.
BAKred tog i den forbindelse hensyn til forhøjelsen af grundkapitalen med 187,5 mio. DEM og til WBK's henlæggelser, ekskl. overskuddet for 1992.
BAKred took account of the DEM 187,5 million increase in nominal capital and of WBK's revenue reserves without the net profit for 1992.
IBB's ansvarlige egenkapital, der var opført som særlig reserve, voksede støt i de efterfølgende år.
In the years that followed, IBB's liable equity capital in the form of the special-purpose reserve continued to grow.
KAPITALKRAV IFØLGE EGENKAPITALDIREKTIVET OG SOLVENSDIREKTIVET
CAPITAL REQUIREMENTS UNDER THE OWN FUNDS AND SOLVENCY DIRECTIVES
Banker skal råde over ansvarlig kapital på mindst 8 % af deres risikobetonede aktiver, jf. Rådets direktiv 89/647/EØF af 18. december 1989 om solvensnøgletal for kreditinstitutter (herefter »solvensdirektivet«) og Rådets direktiv 89/299/EØF af 17. april 1989 om kreditinstitutters egenkapital (herefter »egenkapitaldirektivet«), ved hvilke Kreditwesengesetz (»KWG«) blev ændret for fjerde gang i 1993.
The German Banking Act (Kreditwesengesetz, or KWG) was amended for the fourth time in 1993 in line with Council Directive 89/647/EEC of 18 December 1989 on a solvency ratio for credit institutions (the ‘Solvency Directive’) and Council Directive 89/299/EEC of 17 April 1989 on the own funds of credit institutions (the ‘Own Funds Directive’), which require banks to have a level of own funds equal to 8 % of their risk-adjusted assets.
Heraf skal mindst 4 procentpoint være såkaldt kernekapital (tier 1-kapital), hvad der omfatter kapitalkomponenter, som kreditinstituttet straks og uden begrænsning skal kunne anvende som sikkerhed for risici eller tab på det tidspunkt, hvor sådanne indtræder.
At least 4 percentage points of that amount must consist of what is termed core capital, or ‘tier 1’ capital, meaning capital items which are at the credit institution's disposal without restriction and immediately in order to cover risks or losses as soon as they arise.
Kernekapitalen er af afgørende betydning, da den supplerende kapital (tier 2-kapital) kun godkendes som sikkerhed for en banks risikobetonede forretninger med indtil 100 % af den disponible kernekapital.
The core capital is of decisive importance because additional capital, or ‘tier 2’ capital, is accepted as underpinning for risk-bearing transactions only up to the amount of the available core capital.
Pr. 30. juni 1993 skulle de tyske banker ifølge fjerde tillæg til KWG tilpasse deres ansvarlige kapital til de nye krav.
Under the fourth KWG Amending Act, German banks had to adapt their own funds to the new requirements by 30 June 1993.
VIRKNINGERNE AF OVERDRAGELSEN PÅ LBB'S EGENKAPITALGRUNDLAG
EFFECTS OF THE TRANSFER ON LBB'S CAPITAL BASE
De nye regler var ifølge Tyskland ikke afgørende for beslutningen om at overdrage WBK til LBB, da LBB tydeligvis også opfyldte de nye egenkapitalkrav uden WBK's overskudsreserve.
According to Germany, the new rules were not the reason for WBK's transfer to LBB as the latter clearly met the new capital requirements even without WBK's revenue reserves.
Først i 1990'erne havde man dog, især i Berlin, forventet, at Tysklands forening ville sætte skub i væksten, hvad der også kunne skabe flere muligheder for at udvide forretningerne i finanssektoren.
However, in the early 1990s a surge in growth was expected as a result of unification especially in Berlin, which would open up the potential for business expansion in the financial sector too.
Hvis bankerne ville øge deres forretningsomfang markant, krævede det dog et styrket kapitalgrundlag, særlig i lyset af de nye solvensregler.
If banks wanted to increase their business volume significantly, a larger capital base was needed, especially in the light of the new solvency rules.
Med overdragelsen af WBK fik LBB et væsentligt større kapitalgrundlag til sine kommercielle, konkurrenceudsatte udlånsaktiviteter, så den kunne udvide sine forretninger markant.
The transfer of WBK gave LBB a considerably stronger capital base for its commercial, competitive lending business, allowing it to extend its operations significantly.
LBB betalte eller betaler i gennemsnit 0,25 % for at kunne disponere over den særlige IBB-reserve, dog kun for så vidt angår det beløb, der rent faktisk anvendes.
LBB paid or pays 0,25 % on average for calling on IBB's special-purpose reserve, but only on the amount actually used.
Beløbet udbetales ikke til delstaten Berlin, men til IBB.
Payment is made not to the Land of Berlin, but to IBB.