natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den aftale, BT indgik, har efter UKCTA's opfattelse givet selskabet ti års vished og stabilitet, mens andre operatører ikke har nydt godt af en tilsvarende grad af forudsigelighed.
UKCTA considers that the settlement reached by BT has provided it with ten years of certainty and stability, while other operators did not benefit from a similar level of predictability.
UKCTA bemærker, at ejendomsskattesystemet har styrket BT's dominerende stilling, da beskatningen var mere gunstig for BT og derfor har gjort det sværere for nye operatører at konkurrere på fair vilkår, og da BT modsat andre konkurrenter ikke umiddelbart får forhøjet sine ejendomsskatter, når det tilslutter flere fibre.
It notes that the property tax system has entrenched BT's dominant position, since taxation has been more affordable to BT and has therefore impaired new entrants' ability to compete fairly, and since BT, unlike other competitors, does not face direct increases in business rates liability for lighting more fibres.
Efter forespørgsel fra Kommissionen oplyste UKCTA dog, at det ikke var muligt at sige, hvor høje skatter Altnet-operatørerne skulle have betalt, hvis de var blevet værdiansat på samme grundlag som BT.
However, following a request from the Commission, UKCTA indicated that it was impossible to indicate what Altnet operators might have had to pay in rates, had they been assessed on the same basis as BT.
GVA Grimley, et konsulentfirma, der rådgiver teleselskaber i ejendomsskat, kritiserer, at BT nød godt af en reguleringsordning, der tager hensyn til selskabets markedsandele, og hvis anvendelse er uigennemsigtig.
GVA Grimley, consultants in the field of business rates for telecommunications companies, criticise the application to BT of an adjustment mechanism which reflects change in its market shares and whose application is opaque.
GVA Grimley gør gældende, at det for al anden fast ejendom, der værdiansættes med indtægts- og udgiftsmetoden, er gængs praksis, at værdiansættelsen reguleres hvert femte år uden hensyn til markedsandelen.
GVA Grimley claims that for all other hereditaments valued under the R&E method, normal practice is for there to be a five yearly revaluation without a market share mechanism.
Konsulentfirmaet stillede spørgsmålstegn ved den måde, hvorpå denne regulering under hensyn til markedsandelen skete for BT, og havde svært ved at forstå, hvorfor BT's skattepligtige værdi skulle aftage i perioden 1995-1999, når selskabets omsætning og overskud steg.
Furthermore, they question the way this market share adjustment mechanism is applied to BT, noting that it is difficult to see why BT's rateable value should have been declining from 1995 to 1999, in a context of improving turnover and profit.
Konsulentfirmaet gjorde videre gældende, at VOA havde fastslået, at et par ubundtede kobberledninger havde en skattepligtig værdi på ca. 50 GBP, mens BT's abonnentledninger værdiansættes til ca. 16 GBP (BT's samlede skattepligtige værdi divideret med antallet af abonnentledninger).
They further claimed that the VOA declared that a pair of unbundled copper wires had a rateable value of circa GBP 50, while BT's local loops are valued at around GBP 16 (dividing BT's total rateable value by the number of local loops).
Denne forskel tydede på, at BT's net var værdiansat for lavt.
The discrepancy would indicate that BT's network is undervalued.
En række af de interesserede parter, der allerede er nævnt, og andre, f.eks. Telewest Broadband, Cable and Wireless og Easynet, rejser andre spørgsmål vedrørende ejendomsskatterne, men disse spørgsmål synes ikke umiddelbart at hænge sammen med de forhold, der redegøres for i beslutningen om at indlede proceduren.
Some of the respondents already mentioned and others, such as Telewest Broadband, Cable and Wireless, or Easynet, raise other issues that concern business rates, but do not appear to be directly related to the facts described in the decision to initiate the procedure.
Som eksempel kan nævnes, at en række af de pågældende selskaber er betænkelige ved muligheden for at pålægge ejendomsskatterne i forbindelse med ubundtet adgang til abonnentledninger.
For instance, some of those firms are concerned about the possible application of the property tax treatment in the context of local loop unbundling.
De klager også over, at ejendomsskatterne fastsættes for højt, så det er svært at foretage investeringer, og at perioden på fem år ikke stemmer overens med strukturen og tempoet i den teknologiske udvikling i telesektoren.
They also complain about the fact that the business rates are set at too high a level, which represents an impediment to investment, and that a period of five years is incompatible with the structure and pace of technological change in the telecommunications industry.
Et enkelt selskab gør også gældende, at visse konkurrenter slet ikke værdiansættes.
One firm also claims that some competitors are not rated.
Bemærkninger fra BT og Kingston
Comments from BT and Kingston
Bemærkninger fra BT
Comments from BT
BT anførte indledningsvist, at der — modsat hvad der gøres gældende i beslutningen om at indlede proceduren — ikke er nogen anerkendt rangorden mellem værdiansættelsesmetoderne, og at der ikke er noget princip om, at lejemetoden er den mest velegnede metode, hvis der foreligger oplysninger om lejeafgiften.
BT first explained that, contrary to what is claimed in the opening decision, there is no accepted hierarchy between the valuation methods, and no principle that the rental method, if rental evidence is available, is the most appropriate method.
Den metode, VOA bruger, tager udgangspunkt i, hvilken form for ejendom der skal værdiansættes, og desuden i den foreliggende dokumentation.
The method which the VOA uses is dictated by the nature of the property being assessed and by available evidence.
VOA har derfor ingen skønsbeføjelser med hensyn til valg af metode.
Thus, there is not discretion for the VOA as to the choice of method.
Selv om BT værdiansættes efter en anden metode, sker der ingen forskelsbehandling mellem BT og andre skatteydere: De lovmæssige betingelser er de samme, og alle metoder tjener til at vurdere den hypotetiske lejeværdi, som det fra år til år skønnes at være rimeligt at forvente for den pågældende erhvervsejendom.
Although BT is valued under a different method, there is no discriminatory treatment between BT and other ratepayers: the statutory test is the same, and all methods aim at assessing the hypothetical rent at which it is estimated that the business property in question might reasonably be expected to be let from year to year.
BT gør gældende, at der ikke findes nogen dokumentation for, at den skattepligtige værdi, der er fastsat for BT's faste ejendom, har givet BT en fordel i form af et nedsat skattegrundlag i forhold til konkurrenterne.
BT claims that there is no evidence that the rateable value assessed for BT's hereditament has given BT an advantage in the form of a reduced tax base compared to competitors.
Den eneste dokumentation, Kommissionen har fremlagt til støtte herfor, er en sammenligning af de skattepligtige værdier og omsætningen.
The only evidence the Commission has provided to support this allegation is a comparison of rateable values with respect to turnovers.
BT anfører videre, at VOA med rette har fastslået, at indtægts- og udgiftsmetoden var den eneste rigtige metode til at værdiansætte BT's net, primært fordi der ikke findes lejeoplysninger til at beregne den skattepligtige værdi af BT's faste ejendom som helhed.
BT further submits that the VOA correctly concluded that the R&E method was the only appropriate method to value BT's network, mainly because of the lack of rental evidence to estimate the rateable value of BT's hereditament as a whole.
Der fandtes hverken oplysninger om prisen for abonnentledninger eller engrosprisen for andre operatører, da værdiansættelsen skete i 1995 og 2000.
Neither local loop nor wholesale rental evidence was available at the time of the 1995 and 2000 valuations.
BT anfægter, at der var nogen problemer med manglende uvildighed i forbindelse med klageordningen eller anvendelsen heraf på BT.
BT denies that there was any bias in the appeal system or in its application to BT.
Alle har klageadgang og mulighed for at indgå en aftale.
Everybody has a right to appeal and a possibility to settle.
Værdiansættelsen af BT's net blev påklaget i 1995.
The valuation of BT's network was the object of an appeal in 1995.
Der er intet usædvanligt ved den aftale, der blev indgået ved Valuation Court, og den indebærer ikke noget skøn fra VOA's side: Muligheden for at indgå aftale fritager ikke VOA for dets lovfæstede pligt til at fastsætte den årlige lejeværdi for den faste ejendom på grundlag af en hypotetisk lejeværdi.
Its settlement before the Valuation Court was not unusual, and does not imply discretion on the part of the VOA: the possibility of reaching a settlement does not relieve the VOA of its statutory duty to determine the annual rental value of the hereditament under the hypothetical tenancy.
Samtidig nåede man til enighed om listen for 2000.
The 2000 list was settled at the same time.
BT anførte, at værdiansættelsen kan reguleres i løbet af femårsperioden, hvis omstændighederne ændrer sig væsentligt.
BT explained that in the course of the five-year period, revisions of the valuation can take place in cases of ‘material changes in circumstances’ (‘MCCs’).
En ordning med regulering under hensyn til markedsandelene blev anset for et effektivt middel til at afspejle de årlige nettovirkninger af sådanne væsentlige ændringer i omstændighederne.
A market share adjustment mechanism was seen as an efficient means of reflecting, on an annual basis, the net effect of these MCCs.
BT mente derfor ikke, at det er korrekt, når det i Kommissionens beslutning om at indlede proceduren gøres gældende, at der ikke tages hensyn til nogen værditilvækst på BT's infrastruktur: BT's værdi er både blevet op- og nedjusteret, alt efter om de faktorer, der øgede selskabets værdi, vejede tungere end dem, der sænkede den.
Therefore, BT explained that the Commission's decision to initiate the procedure was wrong to claim that any increase in the value of BT's infrastructure is not taken into account: in fact, BT has been subject to upward as well as downward revisions, depending on whether factors increasing BT's value outweighed decreasing factors.
Ifølge BT er den reguleringsordning, Vtesse er omfattet af, efter alt at dømme baseret på de samme principper, men den anvendes anderledes: Nye fibre henregnes til og værdiansættes som en del af selskabets faste ejendom.
According to BT, the revision system applicable to Vtesse appears to be based on the same principles, albeit on a different manner: newly occupied fibres become an additional part of its hereditament and are valued as part of it.
I Vtesses tilfælde er markedsandelene ikke egnede til at beregne ændringer i den skattepligtige værdi, fordi Vtesse har så få markedsandele, at eventuelle ændringer formentlig ikke kan mærkes.
In the case of Vtesse, market share is not a suitable means for assessing changes in rateable value since any changes are likely to be imperceptible due to Vtesse' small market shares.
Endelig anfører BT, at Kommissionen, hvis den skulle nå frem til, at BT har modtaget statsstøtte, ikke kan kræve støtten tilbagebetalt, da BT var berettiget til at antage, at støtten var lovlig, eller at der var tale om eksisterende støtte.
Finally, if the Commission were to decide that BT did receive State aid, BT submits that the Commission could not order recovery because of BT's legitimate expectation that any such aid was lawful, or, alternatively, that it would constitute existing aid.
Bemærkninger fra Kingston
Comments from Kingston
Kingston gør gældende, at Kommissionen ikke har dokumenteret, at der er tale om en begunstigelse, ved at påvise, at BT's og Kingstons skattebyrde blev reduceret selektivt, eller at andre operatører har fået øget skattebyrden ekstraordinært.
Kingston claims that the Commission has not established the existence of an advantage, either by showing that BT and Kingston have benefited from a selective reduction in the burden of tax, or by showing that other operators face an exceptional increase.
Det anfører, at Kommissionen ikke ved, hvordan Kingston blev beskattet.
It notes that in the case of Kingston, the Commission has no idea how it has been rated.
Kingston mener, at det eneste bevis på, at BT muligvis er blevet begunstiget, er den forskel, der er i forholdet mellem skatter og indtægter for BT og Vtesse.
Kingston considers that the only evidence that an advantage may have been granted to BT is the difference in the rates/revenue ratio between BT and Vtesse.
Dette forhold er dog irrelevant i forbindelse med ejendomsskatter, som ikke er skat af indkomst.
However, this ratio is irrelevant in the case of property tax, which is not a tax on revenues.
Forholdet ville kun være relevant, hvis Vtesse og Kingston eller BT var umiddelbart sammenlignelige selskaber, og det er ikke tilfældet i betragtning af forskellene i størrelse, omsætning og erhvervsvirksomhed.
For such ratio to be relevant, Vtesse and Kingtson or BT should be directly comparable firms, which is not the case given the differences in size, turnover and economic activities.
Endelig anslår Kingston, at forholdet mellem skatter og indtægter er 0,39 % for Vtesse, mens det for dets eget vedkommende skulle være 4,5 %.
Finally, it estimates Vtesse's ratio at 0,39 %, while its own rates/revenue ratio is allegedly at 4,5 %.
Kingston anfægter, at det har opnået en selektiv begunstigelse, fordi der er anvendt forskellige metoder.
It denies that the existence of several methods bestows a selective advantage on Kingston.
VOA har efter Kingstons opfattelse visse, dog ikke ubegrænsede, skønsbeføjelser ved værdiansættelsen: arten af den faste ejendom og arten af den foreliggende dokumentation er afgørende for valget, som indskrænkes yderligere af en omfattende retspraksis.
The VOA has, in its view, some discretion in the valuation process, but this is not unfettered discretion: the nature of the hereditament and the nature of the evidence determine its choice, which is further constrained by a considerable body of case-law.
Det er ikke muligt at påvise, at indtægts- og udgiftsmetoden begunstiger Kingston eller BT, da lejemetoden ikke finder anvendelse på dem, mens indtægts- og udgiftsmetoden ikke finder anvendelse på Vtesse, fordi selskabet ikke giver overskud.
It is not possible to demonstrate that the R&E method favours Kingston or BT, since the rental method is not applicable to them, while the R&E method is not applicable to Vtesse, since it is not profitable.
Kingston anfører videre, at det, da der ikke er forelagt nogen oplysninger om de øvrige operatører, der konkurrerer med Kingston, ikke er påvist, at konkurrencevilkårene er blevet fordrejet.
It further submits that there is no demonstration of a distortion of competition, with no reference to the other operators that compete with Kingston.
Det gør endvidere gældende, at en eventuel støtte som følge af brugen af det britiske skattesystem ville udgøre eksisterende støtte.
As a subsidiary legal submission, it suggests that any potential aid granted through the application of the UK rating system would be existing aid.
De britiske myndigheder anfører, at det pågældende skattesystem er et ensartet lovfæstet system, der gælder for al udenlandsk fast ejendom i England og Wales, og som skal skabe en fælles målestok til at vurdere ejendomsværdien.
The UK authorities submit that the rates system is a uniform statutory system, applicable to all non-domestic hereditaments in England and Wales, which aims at establishing a common yardstick, by which to assess the value of the premises.
Målestokken er den lejeværdi, som det vurderes, at den faste ejendom vil kunne udlejes til fra år til år, når der lægges visse lovbestemte formodninger angående den faste ejendoms tilstand og vilkårene i et hypotetisk lejeforhold til grund.
This yardstick is the rent at which it is estimated that the hereditament might be expected to be let from year to year, under certain statutory assumptions concerning the state of repair of the hereditament and the terms of the hypothetical tenancy.
Værdien fastsættes af VOA, der beskæftiger fagligt kvalificerede og statsautoriserede bygningsinspektører, og som efter loven er forpligtet til at foretage en uvildig vurdering.
This value is established by the VOA, which employs professionally qualified chartered surveyors, and is required by law to exercise its expertise independently.
VOA's afgørelser er underlagt en uafhængig kontrol af Valuation Tribunal og kan påklages til Lands Tribunal og Court of Appeal.
Its decisions are subject to the independent scrutiny of the Valuation Tribunal, and upwards to the Lands Tribunal and the Court of Appeal.
De britiske myndigheder anfører videre, at VOA har flere forskellige metoder til at fastsætte den pågældende hypotetiske lejeværdi.
The UK authorities further explain that, in order to value this hypothetical rent, the VOA can use several methods.
Disse værdiansættelsesmetoder har samme målsætning, nemlig at fastsætte den hypotetiske lejeværdi, og bør alle, hvis de anvendes korrekt, give samme resultat.
These valuation methods have the same objective, namely the ascertainment of the hypothetical tenancy and should all, properly applied, yield the same result.
De forskellige metoder skal tage højde for de mange forskellige situationer, hvor der pålægges skat.
The existence of several methods is meant to cater for the wide range of circumstances to which rates are applied.
Valget af den rette værdiansættelsesmetode er ikke en skønsmæssig afgørelse: Hvilken metode der vælges, afhænger af arten af fast ejendom og arten af den foreliggende dokumentation.
The selection of the appropriate valuation method is not a discretionary decision: it will depend on the nature of the hereditament and the nature of the available evidence.
Drives en ejendom f.eks. uden gevinst for øje (sygehuse, skoler osv.), anvendes indtægts- og udgiftsmetoden ikke, og VOA vil formentlig fastslå, at den erhvervsmæssige basismetode er den mest velegnede metode.
Thus, for instance, if there is no profit motive (hospitals, schools) for occupation, the R&E method is not applicable and the VOA is likely to judge that the most appropriate method is the contractor's basis.
Valg af metode til at værdiansætte BT og Kingston
Choice of the method applied to BT and Kingston
De britiske myndigheder anfører, at indtægts- og udgiftsmetoden var den eneste metode, der var egnet til at værdiansætte BT's og Kingstons faste ejendom.
The UK authorities explain that the R&E method was the only one that was available to assess BT's and Kingston's hereditament.
De gør gældende, at VOA's uvildige sagkyndige, som vurderede selskabernes faste ejendom, for alle værdiansættelsesperioderne, herunder 2005-2010, nåede frem til, at der ikke forelå tilstrækkelig dokumentation til at beregne den skattepligtige værdi af BT's og Kingstons net efter lejemetoden.
They claim that the VOA's team of independent experts that worked on assessing their hereditament concluded for all valuation periods, including 2005-2010, that there was not enough evidence to assess the rateable value of BT's and Kingston's networks on the basis of the rental method.
Dette resultat blev godtaget af Valuation Tribunal i den pågældende sag.
This finding was accepted by the Valuation Tribunal in the case at hand.
De sagkyndige gjorde videre gældende, at indtægts- og udgiftsmetoden er den eneste metode, der kan tage hensyn til den enestående fordel, BT opnår ved at være allestedsnærværende.
They further claim that the R&E method is the only one that could reflect the unique advantage of ubiquity which BT enjoys.
De britiske myndigheder gør gældende, at lejemetoden ikke kunne anvendes på BT og Kingston.
The UK authorities claim that the rental method was not applicable to BT and Kingston.
De påpeger i denne forbindelse indledningsvist, at spørgsmålet om, hvorvidt der forelå lejeoplysninger, skal vurderes ud fra det tidspunkt, hvor værdiansættelsen skete.
On this point, they first emphasise that the question of the availability of rental evidence has to be assessed at the time when the valuation was conducted.
Om det var muligt at anvende lejemetoden for perioden 1995-2000, kan således f.eks. kun vurderes ud fra de oplysninger, der forelå på »værdiansættelsestidspunktet«, dvs. 1. april 1993.
Thus, for instance, the possibility of applying the rental method for the period 1995-2000 can be considered only on the basis of information that was available at the ‘antecedent valuation date’, i.e. 1 April 1993.
De britiske myndigheder gør derfor gældende, at tredjemand og Kommissionen tager fejl, når de antager, at de markedsoplysninger, der findes i dag, er relevante for spørgsmålet om, hvorvidt listerne for 1995 og 2000 kunne have været opstillet efter lejemetoden.
Therefore, the UK authorities claim that third parties and the Commission are wrong to assume that market evidence that is now available is relevant to the question as to whether the 1995 and 2000 lists could have been compiled on the basis of the rental method.
For så vidt angår listerne for 1995, kunne der derfor alene tages hensyn til de oplysninger, der forelå i 1993.
Therefore, with respect to the 1995 lists, only information available in 1993 could be taken into account.
Kommissionen nævnte i sin beslutning om at indlede proceduren to mulige kilder til at opnå lejeoplysninger: den lejeafgift, BT fik for sin egen infrastruktur, eller afregningspriserne mellem BT's detail- og engrosvirksomhed.
In its decision to initiate the procedure, the Commission suggested two possible sources of rental evidence: either the rent received by BT when renting out its own infrastructure or transfer prices between BT's retail business and BT's wholesale business.
De britiske myndigheder gør gældende, at VOA ikke havde adgang til nogen af disse muligheder i 1993.
The UK authorities claim that neither of those approaches was available to the VOA in 1993.
I 1993 udlejede BT ikke nogen væsentlig del af sin infrastruktur, og dets detail- og engrosvirksomhed var adskilt fra hinanden.
In 1993, BT was not renting out any significant part of its infrastructure and it was not structured in a way that separated its retail and wholesale businesses.
For så vidt angår listen for 2000, der bygger på oplysninger, som forelå i 1998, anerkender de britiske myndigheder, at der fra dette tidspunkt forelå begrænsede lejeoplysninger for fiberoptiske net, som begyndte at blive udbudt til operatører i form af aftaler om såkaldt uanfægtelig råderet (Indefeasible Right of User).
Concerning the 2000 list, based on information available in 1998, the UK authorities admit that by that date, there was limited rental evidence from fibre optic networks which started to be provided to operators under so-called Indefeasible Rights of Use (IRU) contracts.
Oplysningerne var dog begrænsede og vedrørte kun fiberoptiske net til store datamængder, og de var derfor kun relevante for en yderst begrænset del af BT's faste ejendom.
However, that evidence was limited and applied only to fibre optic networks used for carriage of high volume services, and was therefore relevant to an extremely limited proportion of BT's hereditament.
De britiske myndigheder anerkendte også, at der var separate detail- og engrosafdelinger i 1998, men anførte, at accesstjenesterne, som udgør en væsentlig del af BT's aktiviteter, blev drevet fra afsender til modtager uden overførsler til andre afdelinger.
They also admit that there were separate retail and wholesale divisions in 1998, but the access business, which is an essential part of BT's activities, was operated on an ‘end to end’ basis with no transfers to the other divisions.
Overførslerne kunne derfor ikke anvendes til at værdiansætte BT's net som helhed.
Therefore, transfer payments could not be used to value the whole of BT's network.
For listen for 2005 gælder samme bemærkninger.
As to the 2005 list, the same remarks as above apply.