natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Delstaten valgte imidlertid ikke denne fremgangsmåde.
However, this course was not adopted by the Land.
Tyskland gør i denne forbindelse gældende, at heller ikke en privat investor kunne have opnået en ændring af ejerforholdet i den foreliggende situation.
Germany argues here that, given the circumstances, not even a private investor could have pushed through a change in ownership structure.
Sparkassenverband ville som ejer af de andre 50 % ikke have accepteret en ændring af ejerforholdet, fordi BayernLB, da den særlige formue blev overdraget, slet ikke havde behov for supplerende kernekapital til at bevare sit udlånsvolumen, og da Sparkassenverband ifølge overdragelsesaftalens § 2 skulle bære halvdelen af omkostningerne, hvis den særlige formue var blevet anvendt.
As owner of the other half of the shares, the Sparkassenverband would not have agreed to a change in ownership structure, since, at the time when the special-purpose reserve was transferred, BayernLB needed no extra core capital whatsoever in order to maintain its credit volume and, under Section 2 of the transfer agreement, the Sparkassenverband would have borne half of the cost of any depletion of the special-purpose reserve.
Desuden havde Bayerns sparekasser, da første tranche blev overdraget, ifølge Tyskland allerede indskudt i alt ca. 900 mio. DEM i passive kapitalindskud i banken (da anden tranche blev overdraget, var der allerede tale om ca. 1,1 mia. DEM), uden at delstaten Bayern havde ydet et tilsvarende bidrag.
Moreover, when the first instalment was transferred, the Bavarian savings banks had already contributed a total of around DEM 900 million — by the time of the second instalment it was already EUR 1100 million — in the form of silent partnerships, without this being matched by a comparable contribution by the Land of Bavaria.
Var det ikke muligt at få omfordelt andelene, ville en investor, der disponerer ud fra markedsøkonomiske betragtninger, imidlertid efter Kommissionens opfattelse kun have foretaget investeringen, hvis der i det mindste havde været aftalt en passende direkte godtgørelse.
However, if a redistribution of shares were not feasible, a market-economy investor would, in the Commission's view, have embarked on the investment only if agreement had at least been reached on an appropriate direct remuneration.
En privat investor lader sig normalt ikke nøje med at undgå tab eller kun at opnå en begrænset forrentning af sin investering, men vil forsøge at maksimere forrentningen af sin formue i forhold til omstændighederne og sine interesser.
Normally a private investor is not content to avoid losses or to obtain a limited return on his investment, but attempts to maximise the return on his assets according to the circumstances in question and his interests.
En privat investor, der allerede har andele i den begunstigede virksomhed, vil derfor normalt også enten insistere på at få ændret ejerforholdet eller på at få en passende fast godtgørelse.
So a private investor who already holds shares in the beneficiary undertaking will usually insist on either a change in ownership structure or an appropriate fixed remuneration.
I modsat fald ville han gå glip af en del af den ekstra forrentning som følge af kapitalindskuddet, da de øvrige aktionærer også ville have nydt godt af de højere afkast og virksomhedens værditilvækst uden selv at have ydet et tilsvarende bidrag.
Otherwise he would forgo part of the additional returns achieved as a result of the capital injection, as the other shareholders would also profit from higher dividends and an increase in the undertaking's value without having made a corresponding contribution.
Det er i den foreliggende sag heller ikke på sin plads at foretage en anden vurdering, fordi Bayerns sparekasser, da anden tranche blev indskudt i 1995, allerede havde indskudt i alt ca. 1,1 mia. DEM i passive kapitalindskud i BayernLB.
Nor is there is any call here to adopt another view based on the fact that, at the time of the second transfer in 1995, the Bavarian savings banks had already contributed a total of around DEM 1100 million to BayernLB in the form of silent partnerships.
Spørgsmålet om, hvorvidt en privat investor ville give afkald på en forskydning i ejerforholdet i egen favør eller på at få en direkte godtgørelse, hvis de øvrige aktionærer samtidig og i direkte tilknytning til hans kapitalindskud også foretager et tilsvarende kapitalindskud, der svarer til deres andele, og hvis disse indskud er lige så egnede til at øge forrentningerne, behøver ikke at blive besvaret i denne sammenhæng. Efter Kommissionens opfattelse er der nemlig ikke i den foreliggende sag den krævede direkte sammenhæng mellem de passive kapitalindskud og overdragelsen af den særlige formue.
The question can remain open as to whether a private investor would forgo a shift in share structure only if the other shareholders carried out a similar, corresponding capital injection, at the same time as and directly linked to his own capital injection, and if their transfers were just as likely to increase the returns.
De passive kapitalindskud, som kun for en dels vedkommende havde en ubegrænset løbetid, var allerede blevet tilført, da den særlige formue blev overdraget.
In the Commission's view, there is no vital direct link here between the silent partnership contributions and the transfer of the housing-promotion assets.
De blev successivt tilført BayernLB i mindre trancher fra 1991 til ultimo 1995.
When the special-purpose reserve was transferred, the silent partnership contributions, only some of which were for an unlimited period, had already been transferred to BayernLB in a series of small instalments between 1991 and 1995.
Derfor havde de hverken tids- eller indholdsmæssigt nogen forbindelse med overdragelsen af den særlige formue.
They were therefore unconnected with the transfer of the housing-promotion assets both in timing and in material terms.
Så vidt det kan konstateres, opstod der heller ikke en sådan forbindelse senere, da den særlige formue blev overdraget.
And, as far as can be ascertained, no such link can be established later either, at the time the assets were transferred.
Der blev således f.eks. ikke indgået en aftale om, at sparekasserne til enhver tid skulle holde det samlede investeringsvolumen konstant .
For example, there was no agreement to the effect that the savings banks must always maintain the total volume of their investment at a constant level .
Der er heller ikke andet, der indikerer, at delstaten, da den fastlagde godtgørelsen for sit kapitalindskud, skulle have taget hensyn til sparekassernes bidrag.
Nor is it otherwise apparent that the Land took the savings banks' contribution into account in determining the remuneration for its capital injection.
Indskuddene adskilte sig desuden også rent indholdsmæssigt, fordi de passive kapitalindskud ifølge Tyskland udelukkende blev godtgjort med den normale faste godtgørelse på markedet, mens delstaten Bayerns kapitaltilførsel blev godtgjort dels med en fast godtgørelse, dels også — ifølge Tyskland — med den forventede værditilvækst.
Furthermore, the contributions are not objectively comparable. According to Germany, the sole compensation for the silent partnership contributions was a fixed remuneration at the market rate, whereas the capital contribution of the Land of Bavaria was remunerated partly by a fixed remuneration and — Germany argues — partly by the expected value increases.
Der er derfor ingen symmetri mellem de to kapitalbidrag, der skal sammenlignes med hinanden, for så vidt angår de godtgørelseselementer, der skulle realiseres dels gennem en direkte godtgørelse, dels gennem en mulig værditilvækst.
There was therefore no symmetry between the two capital contributions in respect of the components of the remuneration, which consisted of a direct remuneration on the one hand and a value increase on the other.
Det pågældende kapitalbidrag fra delstaten Bayern var derfor grundlæggende af en anden art end sparekassernes passive kapitalindskud.
The capital contribution by the Land of Bavaria therefore differed fundamentally from the silent partnerships of the savings banks.
Med hensyn til den afgørelse, Retten i Første Instans traf i Alitalia-sagen, og som Tyskland også henviste til i denne forbindelse, skal det påpeges, at afgørelsen omhandler private investorers investeringer.
Germany also refers here to the decision by the Court of First Instance in Alitalia.
Sparkassenverband og sparekasserne er imidlertid ikke private investorer, men offentligretlige organer.
However, that decision concerned investments by a private investor, whereas the Sparkassenverband and the savings banks are not private, but public-law bodies.
Hertil kommer, at de kapitalindskud, som Sparkassenverband og sparekasserne hver især foretog, som vist hverken kan sammenlignes med overdragelsen af den særlige formue tidsmæssigt eller indholdsmæssigt.
Moreover, as shown above, the capital contributions were not comparable to the transfer of the housing-promotion assets either in timing or in content.
Det kan således ikke fastslås, at en privat investor ville have givet afkald på en passende direkte godtgørelse i en situation svarende til overdragelsen af støttelånet til BayernLB.
In conclusion, there is nothing to indicate that a private investor would have forgone an appropriate direct remuneration in a situation comparable to the transfer of promotion loans to BayernLB.
Ejervirkning
Owner effect
Tyskland gør videre gældende, at delstaten, i hvert fald da den særlige formue blev overdraget til BayernLB, kunne gå ud fra, at den ville få en meget fordelagtig egenkapitalforrentning sammenlignet med andre kreditinstitutter, hvad der tydeligt fremgår af de egenkapitalforrentninger, der blev opnået på daværende tidspunkt.
Germany also submits that, as owner of half of the shares, the Land could assume — at least at the time when the housing-promotion assets were transferred to BayernLB — that it would have the benefit of very advantageous capital returns in comparison with other credit institutions, as is clearly borne out by the capital returns achieved at that time.
Delstaten Bayern havde således ifølge Tyskland ikke ladet sig nøje med en begrænset eller slet ingen forrentning, men havde med sin investering snarere en virksomhed, der giver et overskud over gennemsnittet, for øje.
So, in making its investment, the Land of Bavaria was not content with a limited return or no return at all, but had in mind an undertaking with above-average profitability.
Tyskland gør gældende, at den såkaldte ejervirkning, dvs. den omstændighed, at investor allerede har kapitalinteresser i den virksomhed, han investerer i, i hvert fald skal tages i betragtning, hvis virksomhedens overskud ligger over gennemsnittet. Dette var også blevet anerkendt af Retten i Første Instans i dens dom i WestLB-sagen.
Germany maintains that the ‘owner effect’, i.e. the fact that the investor already holds shares in the undertaking in which he is investing, must be taken into account at least where an undertaking has above-average profitability, the Court of First Instance having acknowledged as much in its judgment in WestLB.
Kommissionen kan ikke følge Tysklands argumentation.
The Commission cannot accept Germany's argument.
Da investeringen blev foretaget, ejede delstaten Bayern kun halvdelen af andelene.
At the time of the investment, the Land of Bavaria owned only half of the shares.
Heraf følger, at delstaten Bayern kun har krav på halvdelen af den stigning, der muligvis kunne forventes i virksomhedens værdi og i udbyttebetalingerne som følge af investeringen, selv om den havde foretaget den pågældende investering helt alene.
It would therefore benefit from only half of the increase in the undertaking's value and dividends which might be expected as a result of the investment, although it alone had made that investment.
En investor, der disponerer ud fra markedsøkonomiske betragtninger, ville som medejer aldrig acceptere at bære alle byrder i forbindelse med en investering og så kun at få en del af den fortjeneste, der blev skabt som følge af investeringen.
No market-economy investor would agree, as joint owner, to bear the entire cost of an investment if it were then to realise only part of the gains from it.
Stik imod Tysklands opfattelse blev dette også udtrykkeligt fastslået af Retten i Første Instans i dens dom i WestLB-sagen .
Contrary to Germany's claims, the Court has specifically confirmed this view in its judgment in WestLB.
Retten fandt, at det ikke er i overensstemmelse med en markedsøkonomisk investors adfærd, når forøgelsen af kapitalen også fører til, at de andre ejere af virksomheden får en andel af fortjenesten, uden at de har bidraget med noget.
The Court found that it is not consistent with the conduct of a market-economy investor if an increase in capital generates profits for the other shareholders of an undertaking without their contributing in any way to them.
Selv ved en virksomhed, der giver et overskud, der ligger over gennemsnittet, hvilket BayernLB er ifølge Tyskland, er det derfor ikke afgørende, hvor meget virksomhedens rentabilitet ligger over gennemsnittet, og om investor derfor i givet fald alligevel samlet set opnår en tilfredsstillende forrentning på investeringstidspunktet.
Even in the case of an undertaking with above-average profitability, as BayernLB is described by Germany, the key point is not by how much its profitability lies above the average and whether the investor may nevertheless continue to achieve a satisfactory return in overall terms at the time of the investment.
Selv om virksomheden var langt mere rentabel end gennemsnittet, ville den private investor sørge for at realisere hele den ekstra fortjeneste, som var blevet mulig som følge af hans investering.
Even where the undertaking is far more profitable than average, the private investor would take care to realise all the additional gains made possible by his investment.
Foretages investeringen kun af en af medejerne, og er der ingen proportionel forøgelse af andelene for de øvrige (passive) medejeres regning, eller yder de øvrige medejere ikke et tilsvarende proportionelt, parallelt bidrag, kan dette kun sikres ved at vælge en forhåndsgodtgørelse, der betales af alle medejere, og som tilfalder investoren direkte uafhængigt af dennes egenskab af ejer inden den ordinære udbyttebetaling til medejerne, så det kun er denne, der drager fordel heraf.
Where the investment is made by only one joint owner and there is no proportional increase in shares at the expense of the other (inactive) joint owners or the other joint owners fail to make a corresponding and proportional parallel contribution, this can be achieved only by opting for an advance remuneration at the expense of all joint owners, paid direct to the investor, independently of his owner status and for his sole benefit, before the regular dividends.
Kapitalgrundlag for godtgørelsen og godtgørelsesselementer
Capital basis for the remuneration and elements of the remuneration
Kapitalgrundlag
Capital basis
Som i WestLB's tilfælde fastsætter Kommissionen den passende godtgørelse for den overdragne særlige formue ud fra, hvor økonomisk fordelagtig den er for BayernLB. Kommissionen sondrer også i den foreliggende sag mellem den såkaldte forretningsudvidende funktion og den (blotte) såkaldte garantifunktion, som den særlige formue, der blev stillet til rådighed som egenkapital, har for kreditinstituttets forretninger.
As in the WestLB case, the Commission has determined the appropriate remuneration for the transferred housing–promotion assets in the light of their commercial usefulness for BayernLB, while drawing a distinction in the present case between the ‘business-expansion function’ and the (mere) ‘guarantee function’ of the assets made available as equity capital for the bank's business activities.
Ved kapitalens såkaldte forretningsudvidende funktion forstås udvidelsen af forretningspotentialet ved hjælp af risikobetonede aktiver som følge af banktilsynets godkendelse af en banks supplerende egenkapital.
The ‘business-expansion function’ of capital refers to the expansion of business potential by means of risk-bearing assets following the recognition for supervisory purposes of a bank's additional equity capital.
Udgangspunktet for, hvad der er en normal godtgørelse på markedet, er således den godtgørelse, en privat investor, der stiller egenkapital til rådighed for en bank, ville kræve.
In this regard the starting point for determining the normal market remuneration is the remuneration that would be demanded by a private investor providing a bank with equity capital.
Opføres kapital, der stilles til rådighed, som egenkapital i balancen, men godkendes kapitalen ikke som egenkapital af banktilsynet, eller er kapitalen bestemt til dækning af støtteaktiviteter, er den ganske vist ikke disponibel til at udvide forretningerne.
Where the capital provided is shown in the balance sheet as equity but is not recognised as such for supervisory purposes or is intended to underpin promotion activities, it is not available for expanding business.
Kapital er dog ikke kun af betydning rent banktilsynsmæssigt.
However, equity is also important for reasons other than banking supervision.
Det forhold, at kreditinstituttets kreditorer i hvert fald kan disponere over kapitalen som sikkerhed (den såkaldte garantifunktion), betyder, at kapitalens økonomiske funktion trods alt stadig kan sammenlignes med den funktion, en sikkerhed eller en garanti har.
Its availability to the bank's creditors at least for the purposes of covering liabilities (‘guarantee function’) means that its economic function can still be compared to that of a surety or guarantee.
Den egenkapital, der er opført i balancen, viser nemlig bankens investorer, hvor økonomisk solid banken er, og har dermed betydning for de vilkår, hvorpå banken kan skaffe fremmedkapital.
The amount of equity shown in the balance sheet is an indication for the bank's lenders of its soundness and thus influences the conditions under which the bank is able to raise outside funds.
Den normale godtgørelse på markedet af kapitalens såkaldte garantifunktion fastsættes ud fra den godtgørelse, en privat garant ville have forlangt af et kreditinstitut, hvis størrelse og risikoprofil kan sammenlignes med BayernLB's.
The normal market remuneration of the ‘guarantee function’ of capital is calculated according to the return which a private guarantor would have demanded from a credit institution comparable to BayernLB in size and risk strategy.
Delstaten Bayern havde overdraget BayernLB rentefrie og lavt forrentede lån med en restsaldo på ca. 3798 mio. DEM pr. 31. december 1994 og med en restsaldo på ca. 1219 mio. DEM pr. 31. december 1995.
The Land of Bavaria transferred to BayernLB interest-free and low-interest loans with a residual value of around DEM 3798 million on 31 December 1994 and loans with a residual value of around DEM 1219 million on 31 December 1995.
Den særlige formues kontantværdi blev af eksperter vurderet til at udgøre 655,7 mio. DEM for den første tranches vedkommende og 542,1 mio. DEM for den anden tranches vedkommende.
An expert evaluation put the cash value of these housing-promotion assets at DEM 655,7 million for the first instalment and DEM 542,1 million for the second instalment.
Dette svarede til en samlet særlig reserve på 1,197 mia. DEM, der var opført som egenkapital i BayernLB's balance.
This constituted a special-purpose reserve totalling DEM 1197 million, which was shown in BayernLB's balance sheet as own funds.
BAKred havde som kerneegenkapital godkendt hele den kontantværdi på i alt 1,197 mia. DEM, der var blevet ansat, da de to trancher blev overdraget, og som var opført som egenkapital i balancen.
BAKred had recognised as original own funds for supervisory purposes the cash value of the two instalments — DEM 1197 million in total — as determined at the time of each transfer and shown as own funds in the balance sheet.
Hertil kommer, at BayernLB ifølge Tyskland kunne anvende hele den særlige formue, der var opført i den særlige reserve, som sikkerhed for dens konkurrenceudsatte aktiviteter.
Germany submits that all of BayernLB's housing-promotion assets concentrated in the special-purpose reserve were also available to underpin its competitive business.
Til forskel fra i WestLB's tilfælde var der ingen planer om også at anvende dele af den særlige formue som sikkerhed for kreditinstituttets støtteaktiviteter.
Unlike in the WestLB case, there were no plans to use part of the special-purpose reserve for the additional purpose of underpinning the bank's promotion business.
I den foreliggende sag kan der derfor ikke herske nogen tvivl om, hvorvidt en del af den særlige formue, der blev opført som egenkapital, eventuelt kun fungerede som sikkerhed for BayernLB.
So the question does not arise here as to whether part of the special-purpose reserve shown in the balance sheet as own funds might only have served a guarantee function for BayernLB.
Det er derfor den særlige reserves værdi, der blev godkendt af banktilsynet, der skal lægges til grund ved beregningen af, hvad der er en passende godtgørelse for den indskudte kapitals forretningsudvidende funktion.
The value of the special-purpose reserve recognised for supervisory purposes therefore forms the basis for determining the appropriate remuneration for the business-expansion function of the capital provided.
Kommissionen anerkender i denne forbindelse, at den særlige reserves kontantværdi i 1998 og 1999 faldt til under de 1,197 mia. DEM, der var blevet godkendt af BAKred, og at den særlige reserve i disse år for så vidt ikke var disponibel som sikkerhed for de konkurrenceudsatte aktiviteter i hele det omfang, der var blevet godkendt af BAKred.
The Commission acknowledges here that, in 1998 and 1999, the cash value of the special-purpose reserve fell below the amount recognised by BAKred (DEM 1197 million) and hence during those years the full amount of the special-purpose reserve recognised by BAKred was not available for underpinning competitive business.
Afdragene på lånefordringerne i den særlige formue var i det mindste blevet sikret af delstatens opfyldelsesgaranti for lånene i den særlige formue. Værdien kunne imidlertid bl.a. komme under kontantværdien, hvis de tilførte midler på ny blev anvendt til at støtte boligbyggeri, hvilket ifølge overdragelsesaftalen ene og alene var delstatens afgørelse.
Although the Land's default guarantee for loans from the special-purpose assets secured at least the return flow from the loan claims concentrated in the special-purpose reserve, the cash value could still fall below the reference amount, for example when the returned funds were granted afresh to promote housing construction, whereby the Land held sole decision-making power pursuant to the transfer agreement.
Der var ingen aftale om, at delstaten skulle sikre, at de tilførte aktiver ikke kommer ned under en vis kontantværdi.
No agreement was concluded whereby the Land guaranteed that the transferred assets would not fall below a certain cash value.
I 1998 og 1999, hvor kontantværdien som følge af udsving rent faktisk kom ned under det beløb, der var blevet godkendt af BAKred, er det derfor kun den reducerede kontantværdi, der skal anvendes som beregningsgrundlag.
Consequently, for 1998 and 1999, when fluctuations pushed the cash value below the amount recognised by BAKred, only the lower cash value should be used as a basis for calculation.
Parterne i den aftale, der blev fremsendt den 24. september 2004, er også enige herom.
The parties to the understanding submitted on 24 September 2004 also agreed on this point.
Kommissionen fastholder i denne forbindelse, at det omfang, den indskudte kapital rent faktisk blev anvendt i, ikke kan være en afgørende faktor, når det skal bestemmes, hvad der er en passende godtgørelse.
The Commission would point out once again that the extent to which the capital provided was actually used cannot be a factor in determining the appropriate remuneration.
Det eneste relevante er selve muligheden for at anvende kapitalen til at udvide forretningerne.
All that matters is the possibility of using the capital to expand business.