natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For at kunne påvise en mulig begunstigelse af BT og Kingston, jf. litra a), kræves det, at lejemetoden kan anvendes på BT og Kingston.
Demonstrating the existence of a possible advantage to BT and Kingston following the reasoning under point (a) supposes that the rental method is applicable to BT and Kingston.
Af de grunde, der er anført i betragtning 124-127, er der ikke nok lejeoplysninger til at vurdere deres faste ejendoms skattepligtige værdi.
For the reasons explained in recitals 124 to 127, there is not enough rental evidence to assess the rateable value of their hereditaments.
Kommissionen konkluderer derfor, at det ikke er muligt at konstatere, at BT's og Kingstons skattepligtige værdi havde været højere, hvis lejemetoden var blevet anvendt på dem.
Consequently, the Commission concludes that it is not possible to establish that BT's and Kingston's rateable values would have been higher if the rental method had been applied to them.
For at kunne påvise en begunstigelse af BT og Kingston, jf. litra b), er det nødvendigt at anvende indtægts- og udgiftsmetoden på et repræsentativt udvalg af teleoperatører, der er værdiansat efter lejemetoden.
Demonstrating the existence of an advantage to BT and Kingston following the reasoning under point b) would involve applying the R&E method to a representative sample of telecommunication operators which have been valued under the rental method.
Kommissionen er ikke selv i stand til at foretage sådanne værdiansættelser.
The Commission is not in a position to carry out these valuations itself.
VOA har desuden anført, at det ikke kan foretage værdiansættelserne efter indtægts- og udgiftsmetoden uden at have selskabernes forretningsplaner.
The VOA has also explained that, without the business plans of these firms, it cannot carry out these valuations under the R&E method.
Det bemærkes endvidere, at ingen af tredjeparterne har fremlagt dokumentation for, at brugen af indtægts- og udgiftsmetoden ville give en lavere værdiansættelse af deres faste ejendom: UKCTA anførte i sine bemærkninger, at det ikke var i stand til at beregne, hvor meget dets medlemmer ville have betalt i skatter ved indtægts- og udgiftsmetoden.
It is also noted that none of the third parties has produced evidence that the application of the R&E method would result in lower valuations of their hereditaments: in its submission, UKCTA indicated that it could not calculate what its members would have paid in rates under the R&E method.
Ud fra disse betragtninger må Kommissionen derfor konkludere, at metoden i litra b) ikke kan anvendes til at påvise en eventuel begunstigelse af BT og Kingston.
On the basis of those considerations, the Commission must therefore conclude that the method in point b) cannot be used to demonstrate the existence of a possible advantage to BT and Kingston.
Den metode, der er beskrevet i litra c), består i at foretage relevante sammenligninger for at fastslå, at BT og Kingston beskattes for lavt ved indtægts- og udgiftsmetoden.
The method suggested in point c) would be to use relevant comparisons to establish that BT and Kingston are under-taxed under the R&E method.
Metoden blev foreslået af Kommissionen i beslutningen om at indlede proceduren: Ifølge de oplysninger, der forelå på daværende tidspunkt, betalte BT 2 % af sine indtægter i ejendomsskat, mens Vtesse betalte det dobbelte eller tredobbelte.
This method was suggested by the Commission in the decision to initiate the procedure: according to the information that was then available, BT was paying 2 % of its receipts in property tax, while Vtesse was paying two or three times as much.
For så vidt angår brugen af forholdet mellem skatter og indtægter, skal Kommissionen indledningsvist bemærke, at teleoperatørernes indtægter ifølge Vtesses bemærkninger bør justeres for at kunne sammenligne forholdet mellem BT's skatter og indtægter direkte med forholdet mellem andre teleoperatørers skatter og indtægter.
As a preliminary remark on the use and application of the rates/receipts ratio, the Commission notes that, according to Vtesse's comments, the revenue of telecommunications operators should be adjusted in order to allow a direct comparison of BT's rates/receipts ratio with that of other telecommunication operators.
Vtesse gør gældende, at de fleste operatører betaler høje transport- og termineringsafgifter til BT, og at disse afgifter ikke står i forhold til de pågældende operatørers skattepligtige aktiver og derfor ikke bør bruges til at sammenligne skattebyrden.
Vtesse claims that most operators pay significant fees to BT for the carriage and termination of traffic and that these fees do not relate to the rateable assets of these operators and therefore should not be used in any comparison of the rates burden.
Denne argumentation kan ikke tiltrædes.
That argument cannot be accepted.
Det forhold, der skal sammenlignes, bør relatere skatterne enten til bruttoindtægterne eller nettoindtægterne.
The ratios to be compared should relate rates either to gross receipts or to net receipts.
Den mellemløsning, Vtesse foreslår, nemlig at fratrække en række specifikke udgifter, f.eks. til samtrafik, og ikke andre, synes ikke begrundet.
The ‘halfway’ approach suggested by Vtesse which consists of deducting some specific costs, such as interconnection fees, and not others does not seem accurate.
For det første er det ikke korrekt at hævde som Vtesse, at transport- og termineringsafgifterne ikke står i forhold til den pågældende operatørs skattepligtige aktiver: Disse afgifter er tværtimod nødvendige for access og terminering af visse opkald over deres net, og de står derfor i umiddelbart forhold til driften af de pågældende net.
First, it is not correct to assert, as Vtesse does, that the fees for the carriage and termination of traffic do not relate to the rateable assets of the operator under consideration: those fees are on the contrary necessary for the origination and termination of some of the traffic carried over their networks and therefore they directly relate to the operation of those networks.
For det andet har disse afgifter umiddelbar indvirkning på den hypotetiske leje, som en potentiel lejer ville være rede til at betale for det pågældende net, da de er en del af omkostningerne ved at bruge nettet.
Secondly, those fees have a direct impact on the hypothetical rent that a putative tenant would be ready to pay for the network under consideration, since they are part of the costs that are borne for the use of that network.
Endelig udgør disse samtrafikafgifter også en væsentlig del af BT's indtægter, og de bidrager derfor helt klart til at øge BT's skattepligtige værdi.
Finally, those interconnection fees are also a significant part of BT's income and as a result, they have a clear upward effect on BT's rateable value.
Eftersom afgifterne har indvirkning på den hypotetiske leje og på alle de berørte teleoperatørers skattepligtige værdi, er der ingen grund til at fratrække dem fra teleoperatørernes indtægter, når forholdet mellem skatter og indtægter skal sammenlignes.
Since the fees affect the hypothetical rent and rateable value of all telecommunications operators concerned, there is no justification for deducting them from the revenues generated by the telecommunications operators when carrying out a proper comparison between their rates/revenues ratios.
Med hensyn til, om forholdet mellem skatter og indtægter er relevant, bemærker Kommissionen, at forholdet mellem skatter og indtægter efter VOA's og OFCOM's opfattelse ikke er relevant til at vurdere skattebyrden for de enkelte operatører.
On the question of the relevance of the rates/receipts ratio, the Commission notes that, in the view of the VOA and OFCOM, the rates/receipts ratio is not pertinent for assessing the burden of rates on the different operators.
På baggrund af deres bemærkninger og indvendinger kan Kommissionen tilslutte sig, at dette forhold ikke er et egnet redskab til at vurdere, om skattesystemet er fair, idet der er tale om en skat af ejendomsværdien og ikke af indkomst eller værditilvækst.
In the light of their comments and objections, the Commission can agree that this ratio is not a correct tool for assessing the fairness of the rates system, which is a tax on the value of a property, and not a tax on receipts or added value.
Som det særlig gøres gældende af OFCOM, vil dette forhold efter alt at dømme variere alt efter værdien af de ydelser, operatørerne tilbyder kunderne ved hjælp af sammenlignelige skattepligtige aktiver, og alt efter hvor effektivt de udnytter deres aktiver.
As argued by OFCOM in particular, it appears that this ratio will vary according to the value of the services the operators provide to customers through similar rateable assets and according to how efficiently they use their assets.
Kommissionen kan derfor konkludere, at dette forhold i bedste fald er retningsvisende, og at det ikke gør det muligt at drage nogen endelig konklusion.
The Commission can therefore conclude that this ratio is at best indicative and that no firm conclusion can be drawn from it.
Selv om der skulle tages hensyn til dette forhold, åbner det i øvrigt ikke mulighed for at drage nogen brugbar konklusion.
Moreover, even if this ratio is to be taken into consideration, it does not allow any useful conclusion to be drawn.
Ifølge de tal, som OFCOM har fremlagt for tolv teleoperatører, varierer forholdet mellem skatter og indtægter fra 0,59 % (Your Communication) til 2,32 % (Fibernet), mens BT og Kingston ligger mellem disse tal med hhv. 1,28 % og 0,92 %.
According to figures provided by OFCOM for twelve telecommunication operators, the rates/receipts ratio ranges from 0,59 % for Your Communication to 2,32 % for Fibernet, with BT standing at 1,28 % and Kingston standing at 0,92 %.
Hverken BT eller Kingston betaler efter alt at dømme en væsentligt mindre andel af deres indtægter i ejendomsskat end de fleste øvrige teleoperatører.
It appears that neither BT nor Kingston pays a significantly smaller share of their revenues in business rates than most of the other telecommunications operators.
I denne forbindelse skal det desuden bemærkes, at der ikke er enighed om, hvordan forholdet mellem skatter og indtægter skal beregnes i Vtesses tilfælde.
On this question, it is further to be noted that there is some disagreement on the calculation of Vtesse's rates/receipts ratio.
Vtesse gør gældende, at forholdet var 13,46 % for 2004.
For 2004, Vtesse claims that this ratio was 13,46 %.
Dette tal var baseret på en skattepligtig værdi på 429000 GBP (hvilket gav skatter på 195624 GBP) og »løbende indtægter« på 1453146 GBP.
This figure was based on a rateable value of GBP 429000 (which implied rates of GBP 195624) and ‘recurring revenues’ of GBP 1453146.
Ifølge de britiske myndigheder blev Vtesses skattepligtige værdi imidlertid efterfølgende nedsat til 145000 GBP for 2004 (hvilket gav skatter på 66120 GBP), da det viste sig, at selskabet ikke gjorde brug af en fast ejendom i Hounslow, som var værdiansat til 284000 GBP.
However, according to the UK authorities, Vtesse' rateable value for 2004 was subsequently reduced to GBP 145000 (implying rates of GBP 66120), since it appeared that it was not actually in occupation of a hereditament in Hounslow, valued at GBP 284000.
Det fremgår desuden af Vtesses årsberetning og regnskaber for det år, der sluttede den 31. december 2004, at det i 2004 havde en omsætning på i alt 4744228 GBP.
Furthermore, it appears from Vtesse's report and financial statements for the year ended 31 December 2004 that its total turnover in 2004 was GBP 4744228.
Tages der udgangspunkt i dets samlede omsætning, som er det tal, OFCOM lagde til grund ved sammenligningen med andre teleoperatører, falder forholdet mellem skatter og indtægter for Vtesses vedkommende i 2004 til 1,4 % eller 2,2 %, hvis man medregner de skatter, Vtesse betalte for sine kontorlokaler, som er værdiansat særskilt.
On the basis of its total turnover, which is the figure used by OFCOM for comparison in the case of the other telecommunications operators, Vtesse's rates/turnover ratio in 2004 falls to 1,4 %, or 2,2 % if one includes the rates paid by Vtesse on its offices, which are valued separately.
Disse tal svarer i højere grad til de konklusioner, der blev draget af OFCOM, som nåede frem til, at Vtesse havde betalt 2,1 % af sine indtægter i skat i 2003.
These figures are more in line with the conclusions of OFCOM, which found that Vtesse had paid 2,1 % of its revenues in rates in 2003.
At dømme ud fra disse tal er der ingen klar forskel mellem BT's og Vtesses skattebyrde.
On the basis of these figures, there is no clear difference in the tax burden borne by BT and by Vtesse.
OFCOM og de britiske myndigheder har foreslået andre metoder til at sammenligne de forskellige teleoperatørers skattebyrde.
Other ways of comparing the tax burden imposed on the different telecommunications operators have been suggested by OFCOM and the UK authorities.
OFCOM foreslog, at forholdet mellem skattepligtig værdi og tilslutninger bør sammenlignes for BT, Kingston, NTL og Telewest.
OFCOM suggested that the rateable value/connection ratio for BT, Kingston, NTL and Telewest should be compared.
Forholdet er næsten det samme for disse fire selskaber.
The ratio is very similar for these four companies.
Kingston er faktisk værdiansat lidt højere end de øvrige operatører, hvilket kan skyldes, at det er betydeligt mindre end de øvrige og derfor muligvis ikke har samme stordriftsfordele.
In fact, Kingston is valued at a slightly higher level than the other operators, which may be explained by the fact that, being significantly smaller than the others, it may not have the same economies of scale.
Den sammenligning, der foreslås af OFCOM, er særlig relevant, når man betænker lighedspunkterne mellem de pågældende fire selskaber, da lokale accessnettjenester er en vigtig del af deres samlede virksomhed.
OFCOM's suggested comparison is all the more relevant given the similarities between these four companies, as locally provided access network services are an important part of their overall business.
Det er dog korrekt, at NTL og Telewest værdiansættes efter en metode, der er afledt af den erhvervsmæssige basismetode.
It is true, however, that NTL and Telewest are valued on the basis of method derived from the contractor's basis method.
Det pågældende forhold er derfor ikke umiddelbart relevant til at vurdere den påståede forskel mellem værdiansættelserne efter lejemetoden og indtægts- og udgiftsmetoden.
Therefore, such a ratio is not directly pertinent for assessing the alleged discrepancy between the valuations carried out under the rental method and under the R&E method.
Det viser dog, at man når frem til lignende resultater med forskellige metoder og ved at sammenligne BT og Kingston med selskaber, der er mere direkte sammenlignelige end Vtesse, og det synes at bekræfte VOA's holdning, at alle værdiansættelsesmetoder i princippet bør føre til samme resultat.
Nevertheless, it shows that using different methodologies and comparing BT and Kingston with firms more directly comparable than Vtesse leads to similar results, which tends to corroborate the VOA's assertion that, in principle, all valuation methods should lead to the same result.
De britiske myndigheder gjorde gældende, at BT det sidste år, hvor listen for 2000 var gældende, tegnede sig for ca. 70 % af den samlede skattepligtige værdi af fastnetsektoren og ca. 71,6 % af indtægterne fra fastnetopkald og access ifølge tal fra OFCOM.
As to the UK authorities, they indicated that, in the final year of the 2000 list, BT represented about 70 % of the total rateable value in the fixed-line telecommunications sector, and about 71,6 % of fixed-line call and access revenues according to OFCOM figures.
Kommissionen anerkender, at det kan føre til mere relevante konklusioner at sammenligne BT med alle Altnet-operatører under et end at sammenligne BT med særskilte små operatører som f.eks. Vtesse.
The Commission can agree that a comparison of BT with all the Altnet operators taken together may provide more pertinent conclusions than a comparison of BT individually with small operators such as Vtesse.
Heraf følger, at BT betaler en andel af den samlede skattepligtige værdi af fastnetsektoren, der i vidt omfang svarer til dets andel af fastnetmarkedet.
On this basis, it appears that BT pays a proportion of the total rateable value in the fixed-line telecommunications sector that is very similar to its share in the fixed-line telecommunications market.
Det skal dog påpeges, at der også i dette tilfælde er tale om en sammenligning mellem skatter og indtægter, og at det kun er mindre relevant og i bedste fald kan være retningsvisende.
It must be recalled, however, that this is again a comparison between rates and revenues, the relevance of which is limited and at best only indicative.
Det skal bemærkes, at Vtesse anbefaler, at man i stedet for BT's markedsandel af de samlede indtægter fra opkald og access lægger dets markedsandel af indtægterne fra access til grund.
It must be noted that, instead of BT's market share of the total call and access revenues, Vtesse recommends that BT's market share of access revenues be taken into account.
BT sidder på over 80 % af dette marked.
On that market, BT commands a share of over 80 %.
Efter Vtesses opfattelse er dette et yderligere bevis på, at BT's faste ejendom er værdiansat for lavt, da BT kun tegner sig for 70 % af den samlede skattepligtige værdi af fastnetsektoren.
In the view of Vtesse, this is further evidence that BT's hereditament is undervalued since BT only represents 70 % of the total rateable value in the fixed line telecommunication sector.
Kommissionen er ikke enig heri.
The Commission cannot agree with this argument.
For det første er BT's andel af de samlede indtægter fra opkald og access efter alt at dømme en mere passende reference til at vurdere ejendomsskattebyrden: Indtægterne fra opkald udgør en større del af BT's samlede indtægter end indtægterne fra access.
First, BT's share in total access and call revenues seems a more appropriate benchmark for the purpose of assessing the burden of business rates: call revenues represent a larger share of BT's total revenues than access revenues.
Indtægterne fra opkald har derfor meget stor indvirkning på den hypotetiske leje og den skattepligtige værdi af BT's net, og de bør tages i betragtning ved enhver sammenligning mellem indtægter og skattepligtig værdi.
Therefore, call revenues have a very significant impact on the hypothetical rent and rateable value of BT's network and should be taken into account in any comparison between revenues and rateable values.
Selv om man kun tog hensyn til BT's andel af accessindtægterne, er forskellen mellem denne andel (80 %) og BT's andel af den samlede skattepligtige værdi af fastnetsektoren (70 %) på et givent tidspunkt i øvrigt ikke sådan, at man kan betvivle størrelsen af BT's skattepligtige værdi, især ikke når det betænkes, at enhver sammenligning mellem skatter og indtægter har begrænset værdi.
Secondly, even if BT's share of access revenues only is to be used, the difference between that share (80 %) and BT's share in the total rateable value in the fixed-line telecommunications sector (70 %) at a specific moment in time is not such as to raise questions on the level of BT's rateable value, especially in view of the limited value of any comparison between rates and revenues.
Vtesse foreslår en anden metode til at påvise, at BT begunstiges.
Vtesse suggests another method for proving the existence of an advantage to BT.
Metoden går ud på at henholde sig til den påståede forskel, der er mellem de skattepligtige værdier pr. enhed af de forskellige bestanddele (f.eks. optiske fibre, tilslutninger og bygninger) af BT's net og de værdier pr. enhed, der anvendes på andre teleoperatører.
It consists of pointing to the alleged discrepancy between the rateable values per unit of the different components (e.g. optic fibres, connections, buildings) of BT's network and those applied to other telecommunications operators.
Heraf konkluderer Vtesse, at indtægts- og udgiftsmetoden har ført til en lavere værdiansættelse af BT's faste ejendom end ved lejemetoden.
On that basis, Vtesse concludes that the R&E method has resulted in a lower valuation of BT's hereditament than would have been achieved under the rental method.
Vtesse anfører f.eks., at BT beskattes med 34 GBP pr. m2 for bygninger (mod 115 GBP pr. m2 for andre teleoperatører) og med 74 GBP pr. km for optiske fibre (mod 1000/1200 GBP pr. optisk fiberpar for andre operatører) og med 19 GBP pr. tilslutning om året, hvilket skal sammenholdes med de 122 GBP, som operatørerne årligt betaler i afgift for ubundtet adgang til abonnentledninger.
Vtesse points out, for instance, that BT is rated at GBP 34 per square metre for buildings compared with GBP 115 per square metre in the case of other telecommunication operators, at GBP 74 per kilometre of optic fibre compared with the GBP 1000/1200 per optic fibre pair in the case of other operators, and GBP 19 per connection per year, compared with the annual fee of GBP 122 actually paid by operators for unbundled local loops.
Denne fremgangsmåde er ikke relevant af flere årsager.
That approach is not satisfactory for a number of reasons.
For det første har de britiske myndigheder overbevisende gjort gældende, at disse tal, hvis de var korrekte, ikke umiddelbart kan sammenlignes.
First of all, the UK authorities have convincingly argued that those figures, if they are correct, are not directly comparable.
Af de grunde, der allerede er anført i betragtning 125, er BT's og Kingstons optiske fibernet af en anden art end — og kan derfor ikke sammenlignes med — andre operatørers net.
For reasons already stated in recital 125, BT's and Kingston's optic fibre networks are of a different nature from, and not comparable with, those of other operators.
Det er derfor ikke muligt at anvende lejeoplysninger, der er afledt af andre operatørers optiske fibernet, på BT eller Kingston.
It is therefore not possible to apply rental evidence derived from other operators' optic fibre networks to BT or Kingston.
Vtesses beregninger og sammenligninger er i alle tilfælde forkerte.
In any case, the calculations and comparisons made by Vtesse are flawed.
En relevant sammenligning ville for det første kræve, at der udelukkende tages hensyn til de af BT's fibre, der er i brug, da det kun er disse fibre, der beskattes.
First, for an appropriate comparison, it would be necessary to take only BT's lit fibres into account since only lit fibres are rated.
Endnu vigtigere er det dog, at Vtesse sammenlignede BT's gennemsnitlige skattepligtige værdi pr. km optisk fiber med lejeværdien af et fiberpar pr. strækning.
More importantly, Vtesse compared BT's average rateable value of km of optic fibre with the rental value of a fibre pair per route.
Lejeværdien af et optisk fiber vil, som den blev anvendt af VOA, faktisk variere afhængigt af antallet af optiske fibre pr. strækning.
In fact, the rental value of an optic fibre as applied by the VOA will vary according to the number of optic fibres per route.
Jo flere fibre der er pr. strækning, desto lavere vil lejeværdien være.
The more fibres per route, the lower their rental value will be.
Går man ud fra det lejeniveau, der blev anvendt for ibrugtagne fibre fra og med 2005, vil lejeværdien af to optiske fibre (dvs. et enkelt fiberpar) pr. strækningskilometer for net på over 3000 km efter alt at dømme være 450 GBP.
Thus, taking the lit fibre rent tone applied as of 2005, it appears that the rental value of two optic fibre (i.e. a single fibre pair) per route km for networks above 3000 km will be GBP 450.
Lejeværdien af tre optiske fibre pr. strækningskilometer vil være 540 GBP, dvs. 180 GBP pr. optisk fiber.
The rental value of three optic fibres per route km will be GBP 540, i.e. GBP 180 per optic fibre.
I den lavere ende af skalaen vil lejeværdien af 48 optiske fibre pr. strækningskilometer være 1728 GBP, dvs. 36 GBP pr. optisk fiber.
At the lower end of the table, the rental value of 48 optic fibres per route km will be GBP 1728, i.e. GBP 36 per optic fibre.
VOA gør gældende, at disse værdier er markedsbaserede.
The VOA claims that these values are market based.