natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den trykte tekst var som følger:
The precise wording of the published interview is as follows:
»De talte om markedsmisbrug.
‘You mention market excesses.
France Télécoms børskurs er meget svingende.
France Télécom's share price is highly volatile.
Har De som hovedaktionær i selskabet et budskab i den forbindelse?
You are the majority shareholder in the company, do you have a message to convey?
Vi er hovedaktionær med 55 % af selskabskapitalen, og der er selvfølgelig ingen planer om at »gennationalisere« selskabet, som jeg har hørt, der er rygter om.
We are the majority shareholder, with 55 % of the capital, there is clearly no question of our “renationalising” the company, as I have sometimes heard it said.
Jeg føler et ansvar over for statens formueinteresser.
I feel responsible for the State's financial interests.
Staten opfører sig som en fornuftig investor, og hvis France Télécom skulle have problemer, træffer vi passende foranstaltninger.
The State shareholder will behave like a prudent investor and if France Télécom were to face any difficulties, then we would take appropriate steps.
Var det fornuftigt af staten at lade France Télécom gældsætte sig, f.eks. i Tyskland?
Was the State behaving like a prudent investor when it let France Télécom get deeper into debt, by moving, for example, into Germany?
Det tilkommer ikke mig at kritisere mine forgængere.
It is not for me to criticise my predecessors.
Jeg kan kun sige, at hele sektoren anlagde den samme strategi på samme tid.
I would point out that the entire industry was pursuing the same strategy at the same time.
Men den ideologiske beslutning om at bevare majoriteten gjorde det ikke lettere for France Télécom at udvikle sig internationalt, fordi selskabet ikke kunne købe sig ind i virksomheder med »papir«.
Having said that, the ideologically motivated retention of a majority holding has not made it any easier to internationalise France Télécom, as it has not been able to pay for its acquisitions with shares.
Det er det, der ligger bag gældsætningen.
Hence the indebtedness.
Jeg gentager, at hvis France Télécom havde finansieringsproblemer, hvilket ikke er tilfældet i dag, så ville staten tage de nødvendige beslutninger for at få dem afhjulpet.
I repeat, if France Télécom had any financing problems, which is not the case today, the State would take whatever decisions were necessary to overcome them.
Nu sætter De igen gang i rygterne om en kapitalforøgelse …
You are reviving the rumour of a capital increase…
Overhovedet ikke!
No, certainly not!
Jeg slår blot fast, at vi nok skal træffe passende foranstaltninger, når det bliver nødvendigt.
I am simply saying that we shall take appropriate measures when the time comes.
Og hvis det bliver nødvendigt.
If it is necessary.
…«(205) Det må bemærkes, at dette interview aldrig er blevet dementeret af de franske myndigheder.
…’(205) The interview has never been disowned by the French authorities.
Interviewets indhold blev tværtimod bekræftet via gentagne tilkendegivelser i økonomi- og finansministeriets pressemeddelelser af 13. september 2002, 2. oktober 2002 og 4. december 2002.
On the contrary, its substance has been confirmed by successive statements contained in press releases of the Ministry of Economic Affairs and Finance dated 13 September, 2 October and 4 December 2002.
Tilkendegivelserne blev stadig mere specifikke, indtil de til sidst indeholdt angivelser af, hvordan engagementet skulle føres ud i livet for at løse France Télécoms finansieringsproblemer (kapitaltilførslens omfang og statens del heraf, aktionærlån, støtte til selskabets refinansieringskapacitet forud for kapitaltilførslen) som angivet i indberetningen fra Frankrig.
The focus became narrower with each subsequent declaration, culminating in the indication of the detailed arrangements for implementing the commitment to resolve France Télécom ' s financing problems (amount of the capital increase and state participation, shareholder loan, support for the Company ' s refinancing capacity before the recapitalisation) which formed the subject-matter of France ' s notification.
Det nævnes f.eks. klart i økonomi- og finansministeriets første pressemeddelelse af 13. september 2002, at staten vil deltage i den kommende kapitalforøgelse i France Télécom: »Staten medvirker til at gennemføre denne plan og bidrager fra sin side til den betydelige styrkelse af selskabets egenkapital, om end tidsplanen og de nærmere betingelser herfor skal fastlægges ud fra de gældende markedsvilkår«.
The first press release of the Ministry of Economic Affairs and Finance dated 13 September 2002 spells out how the State will participate in the future increase in France Télécom's capital: ‘The State will support the plan's implementation and contribute to a very substantial strengthening of the company's capital base, according to a timetable and in a manner to be determined in the light of market conditions’.
Det tilføjes, at »staten træffer desuden de foranstaltninger, der måtte være nødvendige for at sikre selskabet mod enhver form for finansieringsvanskeligheder…«.
It adds that ‘Meanwhile, the State will, if necessary, take measures to spare the company any financing problems’.
Det samme fremgår af økonomi- og finansministeriets pressemeddelelse af 2. oktober 2002: »Staten vil yde sit til iværksættelsen af sådanne genopretningsforanstaltninger og til at styrke selskabets egenkapital på vilkår, som fastsættes nærmere i et tæt samarbejde mellem formanden og bestyrelsen.
The same remarks are made in the press release of the Ministry of Economic Affairs and Finance of 2 October 2002: ‘The State will assist in the implementation of the recovery measures and will contribute to the strengthening of the company's capital base in a manner to be determined in close collaboration with the company's chairman and board.
I mellemtiden træffer staten som tidligere nævnt de foranstaltninger, der måtte være nødvendige for at sikre selskabet mod enhver form for finansieringsvanskeligheder«.
As has already been indicated, the State will, if necessary, take steps in the meantime to prevent the company from being faced with any financing difficulties’.
I pressemeddelelsen af 4. december fokuseres også på disse to aspekter, dels statens deltagelse i kapitalforøgelsen, dels selskabets refinansiering, som denne gang skal foregå via et aktionærlån i form af en kreditbevilling.
The press release of 4 December also focuses on these two aspects, namely, the participation in the capital increase and the refinancing of the Company through a shareholder loan in the form of a credit line.
Disse tilkendegivelser kan under ét betragtes som en offentliggørelse af statens hensigt, der indebar, at France Télécom i tilfælde af finansieringsproblemer kunne regne med, at staten ville gøre det nødvendige for at afhjælpe dem.
Taken as a whole, these declarations may be regarded as having made public the State's intention whereby, if France Télécom had any financing problems or financial difficulties, it, the State, would do whatever was necessary to overcome them.
Som det fremgår i afsnit 9 havde FT allerede på det tidspunkt, hvor disse tilkendegivelser blev fremsat, økonomiske vanskeligheder af strukturel art, der kunne ses ved ubalance i regnskabet.
As will be seen in Section 9, it was already clear at the time of the first of these declarations that France Télécom was experiencing structural financial difficulties as reflected in its unbalanced balance sheet.
Selskabets cashflow viste sig at være utilstrækkelig til at afhjælpe gældsproblemerne.
Cash flow generation was proving insufficient to resolve the debt-related problems.
Selskabets utilstrækkelige cashflow og overdrevne optimisme i forbindelse med afhændelserne af ikke-strategiske aktiver gav fortsat problemer for FT's kurs og ratingen af selskabets gæld.
The established inadequacy of the cash flow and undue optimism about the non-strategic asset disposals continued to have an impact on France Télécom's share price and on the rating of its debt.
Med sin tilkendegivelse af, at staten ville træffe de fornødne beslutninger eller foranstaltninger, viste ministeren statens vilje til at gøre, hvad der måtte være nødvendigt for at afhjælpe selskabets strukturbetingede finansieringsproblemer.
By asserting that the State would take the necessary decisions or appropriate steps, the Minister was making plain the State's commitment to doing whatever was necessary to resolve the Company's structural financing problems.
Sådan blev det i hvert fald opfattet af de økonomiske aktører.
That was, at any rate, how economic operators saw it.
Spørgsmålet om statens ansvar for tilkendegivelserne er kun relevant i forhold til tilkendegivelsen i juli.
The question how far these declarations can be attributed to the State arises only in relation to the July declaration.
I den forbindelse bemærker Kommissionen, at Les Echos, som er den kendteste franske finansavis, i det ovenfor beskrevne økonomiske klima opsøgte ministeren for området og ikke spurgte ham, hvordan han havde det med udviklingen, men om han havde et budskab til markedet.
The Commission would point out in this connection that, in the economic context just described, the French financial newspaper of reference, Les Échos, met with the Minister responsible and asked him, not how he felt about the events of the day, but whether he had a message for the market.
Ministerens svar er således hverken en tilfældighed eller en analyse af fortidens hændelser.
The Minister's reply to the journalist was therefore neither off the cuff nor an analysis of past events.
I stedet valgte ministeren, som repræsentant for regeringen, at rette et klart budskab til de aktører, som markedet er sammensat af.
It was, rather, a reflection of the choice made by the Minister and, behind him, the Government to send a clear message to every market player.
Ministeren udformede dermed en række klare tilkendegivelser på statens og regeringens vegne (for øvrigt som led i en artikelserie om prioriteringerne i den nye regerings økonomiske politik).
The Minister was therefore making precise declarations on behalf of the State and the Government (against the background of a series of articles on the new Government's economic policy priorities).
Under de omstændigheder kan der ikke herske tvivl om, at interviewet med denne minister fuldt ud dokumenterer, at regeringen havde besluttet sig for at støtte FT og dermed udgør en handling, som pådrager regeringen et ansvar.
In such circumstances, the interview given by the Minister is proof beyond doubt of the Government's resolve to support France Télécom and therefore constitutes an act imputable to the State.
Desuden blev udtalelserne i pressen, som nævnt i betragtning 205, hverken efterfølgende tilbagekaldt eller omformuleret af ministeren eller dementeret af regeringen.
In any event, as indicated in paragraph 205, the remarks reported in the press were subsequently neither contradicted or amended by the Minister nor denied by the Government.
Kommissionen understreger, at disse offentlige tilkendegivelser er tilstrækkelig utvetydige, præcise og klare til at påvise en troværdig forpligtelse fra statslig side.
The Commission considers that these public declarations are sufficiently clear, precise and firm for them to attest to the existence of a credible commitment on the part of the State.
Hvad angår offentlighedsgraden understreger Kommissionen, at den første tilkendegivelse blev offentliggjort i et dagblad med national dækning, der især henvender sig til økonomiske aktører og banksektoren.
As far as their publication is concerned, the first declaration was published in a national daily newspaper aimed at an audience of business people and financiers.
Ministerens svar var for øvrigt ikke kun til journalisten, men var klart henvendt til hele finans- og erhvervssektoren.
What is more, the Minister's replies were clearly addressed not only to the journalist but also to the whole world of finance and industry.
Journalistens første spørgsmål er således yderst ledende: »France Télécoms børskurs er meget svingende.
The first question put by the journalist is highly revealing: ‘France Télécom's share price is highly volatile.
De øvrige tilkendegivelser blev offentliggjort via pressemeddelelser fra økonomi- og finansministeren, som i sagens natur er beregnet på at opnå størst mulig formidlingseffekt.
The other declarations were, for their part, published in press releases of the Ministry of Economic Affairs and Finance intended by their very nature to be disseminated as widely as possible.
Med hensyn til tilkendegivelsernes tydelighed var budskabet efter Kommissionens opfattelse utvetydigt allerede i juli 2002, selv om man endnu ikke havde angivet de nærmere detaljer for, hvordan forpligtelsen skulle føres ud i livet: »Jeg føler et ansvar over for statens formueinteresser.
On the issue of clarity, the Commission considers that as early as July 2002 the message was clear, although the State's means of intervention, i.e. the detailed arrangements for carrying out its commitment, were as yet unspecified: ‘I feel responsible for the State's financial interests.
Staten opfører sig som en fornuftig investor, og hvis France Télécom skulle have problemer, træffer vi passende foranstaltninger« og, lidt længere nede i interviewet, »Jeg slår blot fast, at vi nok skal træffe passende foranstaltninger, når det bliver nødvendigt.
The State shareholder will behave like a prudent investor and if France Télécom were to be in difficulty, then we would take appropriate steps’ and, a bit later, ‘I am simply saying that we shall take appropriate measures when the time comes.
Og hvis det bliver nødvendigt«.
If it is necessary’.
Det fremgår tydeligt af denne passage, at staten angiver dels at handle som en fornuftig hovedaktionær, dels at ville træffe foranstaltninger for at afhjælpe France Télécoms problemer.
It is clear from this passage, firstly, that the State claims to be acting like a prudent majority shareholder and, secondly, that it will take steps to alleviate France Télécom's difficulties.
Der kan ikke være den store tvivl om hovedaktionærens klare engagement, som bliver gentaget nogle linjer længere nede: »Jeg gentager, at hvis France Télécom havde finansieringsproblemer, hvilket ikke er tilfældet i dag, så ville staten tage de nødvendige beslutninger for at få dem afhjulpet«.
The clarity of the majority shareholder's commitment can scarcely be doubted inasmuch as it is reiterated a few lines further down: ‘I repeat, if France Télécom had any financing problems, which is not the case today, the State would take whatever decisions were necessary to overcome them’.
Kommissionen understreger, at statens klare engagement ikke blev mindre i de efterfølgende tilkendegivelser.
The Commission would stress that the clarity of the State's commitment did not diminish with each successive declaration.
For så vidt angår spørgsmålet om, hvor klart dette engagement var, er Kommissionen ikke overbevist om, at vendingerne »hvis France Télécom skulle have problemer« eller »hvis France Télécom havde finansieringsproblemer« (tilkendegivelserne i juli) og »hvis det bliver nødvendigt« (pressemeddelelserne i september og oktober) kan tolkes som betingelser, der gjorde statens forpligtelse mindre bindende.
As to the firmness of the commitment, the Commission is not convinced that the phrases ‘if France Télécom were to be in difficulty’ or ‘if France Télécom had any financing problems’ (July declarations) and ‘if necessary’ (September and October press releases) can be interpreted as provisos having the effect of suspending the effectiveness of the State's commitment.
Da den første tilkendegivelse blev offentliggjort, havde FT således allerede fået sin rating sænket en del, selskabet havde en gæld på ca. 70 mia. EUR, og markedet vidste, at FT skulle tilbagebetale betydelige beløb sidst i 2002 og først i 2003 og have dækket et omfattende finansieringsbehov inden udgangen af 2003.
At the time of the first declaration, France Télécom had already seen its credit rating fall strongly, its debt came to approximately EUR 70 billion, and the market knew that it had to meet certain important maturities at the end of 2002/beginning of 2003 and to cover a substantial financing need before the end of 2003.
I betragtning af den almindelige finansielle kontekst var det altså ikke tilfældigt, at selskabet havde finansieringsproblemer.
The financing problems were therefore not unexpected, given the general financial context.
Denne situation havde ikke ændret sig, da de øvrige tilkendegivelser blev offentliggjort.
The situation had not changed by the time the other declarations were published.
Derfor kan de angivne vendinger ikke betragtes som ophævelsesbetingelser, når ophævelsesbetingelsen pr. definition er en fremtidig, uvis begivenhed.
Consequently, the phrases in question cannot be regarded as conditions precedent when the condition precedent is, by definition, a future, uncertain event.
De pågældende tilkendegivelser indeholder desuden ingen forbehold om forhåndsindberetning til Kommissionen.
Moreover, the declarations in question do not contain any reservation as to prior notification to the Commission.
Det må understreges, at de franske myndigheders påstand om, at staten handlede som en fornuftig investor (dette »forbehold« blev i øvrigt blot nævnt i juli og december), ikke kan betragtes som en betingelse for statens engagement, i modsætning til, hvad de franske myndigheder selv mener.
Contrary to what the French authorities maintain, their assertion that the State claims to act like a prudent investor (such a ‘precaution’ was, moreover, simply mentioned in July and December) cannot be considered a condition precedent to the State's commitment.
Der er intet, der taler for, at markedet skulle have anset noget for en betingende faktor.
There is nothing to show that the market had knowledge of any such condition.
Det eneste tidspunkt, hvor det markedsøkonomiske investorprincip ellers nævnes, er i pressemeddelelsen fra Standard & Poor's af 12. juli 2002, men det er kun i form af en henvisning til ministerens udtalelse; den fortolkning, bureauet foretager efter at have citeret ministeren, går i en anden retning (men ikke desto mindre er det statens anbringende, der gør, at FT's rating videreføres i investeringskategorien).
The only mention of the prudent investor concept is to be found in the Standard & Poor's press release of 12 July 2002, and then only as a quotation of the Minister's remarks; the interpretation of the Minister's remarks by the agency which follows the quotation is different.
Det indgår heller ikke i pressemeddelelserne fra de øvrige ratingbureauer, f.eks. Moody's, hvor man for øvrigt opfatter ministerens tilkendegivelser som udtryk for statens klare vilje til at støtte FT, uanset hvordan.
Nor is it taken up by the press releases of other rating agencies such as Moody's, which in any event see in the ministerial declarations an indication of the State's firm commitment to support France Télécom by whatever means.
I den forbindelse er det ikke nok blot at hævde, at man har tænkt sig at bære sig ad som en fornuftig investor, for at overholde statsstøttereglerne i almindelighed og det markedsøkonomiske investorprincip i særdeleshed.
Affirming one's intention to behave like a prudent investor is not enough when it comes to complying with the rules on state aid, and in particular with the prudent private investor principle.
Hvis det var det, var reglerne overholdt, blot medlemsstaterne sagde, de var det, og så var der ingen grund til, at Kommissionen førte kontrol med det.
Otherwise, all Member States would have to do in order to comply with the rules is maintain that they have complied with them, and the Commission's monitoring activity would be entirely superfluous.
Vurderingen af, om det markedsøkonomiske investorprincip overholdes, er desuden ikke medlemsstaternes ansvar, men Kommissionens og Domstolens.
Moreover, it is not for the Member States to judge whether the prudent investor test has been met, but for the Commission under the watchful eye of the Community courts.
Men i modsætning til, hvad de franske myndigheder hævder, har de tilsyneladende heller ikke båret sig ad som en fornuftig investor (se pkt. 5.5).
Despite what they maintain, the French authorities do not seem to have behaved like a prudent investor (see point 5.5).
FT har i øvrigt understreget, at vendingen »passende foranstaltninger« ikke som udgangspunkt må opfattes som at staten havde forpligtet sig til at træffe økonomiske tiltag.
France Télécom has, moreover, indicated that the phrase ‘appropriate steps’ does not mean a priori that the State has committed itself to adopting financial measures.
Kommissionen understreger, at de franske myndigheder her tydeligvis modsiger sig selv.
The Commission would stress the clear contradiction in the French authorities' arguments.
På den ene side påstår staten, at den vil bære sig ad som en fornuftig aktionær.
On the one hand, the State maintains that it will behave like a prudent investor.
Ud fra selskabets finansielle situation, finansanalytikernes vurdering og de private aktionærers midler antyder dette, at staten havde til hensigt at støtte FT økonomisk (et ledelsesskifte kunne under alle omstændigheder ikke betragtes som tilstrækkeligt, som det også efterfølgende bekræftedes af indholdet i ambitionsplanen 2005).
In view of the Company's financial situation, the financial analyses and the private shareholder resources, this suggests that the State intends to give France Télécom financial support (a change of management could by no means be considered sufficient, as was subsequently confirmed by the content of the Ambition 2005 plan).
På den anden side påstår de franske myndigheder så, at foranstaltningerne ikke skulle være af økonomisk art, hvilket antyder, at de havde tænkt sig at handle som offentlig myndighed.
On the other hand, when the French authorities maintain that the measures are not financial, this suggests that they intended to act in their capacity as a public authority.
Hvad angår de franske myndigheders argument — med udgangspunkt i retspraksis i sagen om Air France— om, at de anfægtede udtalelser ikke skulle kunne indebære et klart og ubetinget tilsagn fra statens side, fordi de ikke er tilstrækkelig præcise, så er dette argument baseret på en sammenblanding af spørgsmålet om forpligtelsestidspunktet og vurderingen af denne forpligtelse ud fra det markedsøkonomiske investorprincip.
As to the French authorities' argument based on the Compagnie nationale Air France judgment, according to which the remarks at issue cannot imply a firm and unconditional commitment on the part of the State as they are not sufficiently precise, this argument is based on a confusion between the question of the date of the commitment and the assessment of that commitment in the light of the prudent private investor principle.
For så vidt angår forpligtelsestidspunktet mener Kommissionen, at denne retspraksis ikke udelukker, at der bestod et klart engagement også før man kendte alle de nærmere gennemførelsesvilkår.
As far as the date of the commitment is concerned, the Commission would point out that the case law does not rule out the possibility that a firm commitment may exist prior to all the precise implementing arrangements being known.
Førsteinstansretten understreger til gengæld, at en privat investor sjældent træffer uigenkaldelig beslutning om at investere, når investeringsvilkårene endnu ikke er endeligt fastlagt.
On the other hand, what the Court of First Instance of the European Communities stresses is that a private investor in general would not take an irrevocable investment decision as long as the final details of the investment have not been fixed.
De øvrige relevante omstændigheder omkring ovennævnte tilkendegivelser bekræfter i øvrigt ministerens budskabs utvetydige og klare karakter og statens vilje til at forpligte sig på et velinformeret grundlag.
The other relevant circumstances surrounding the said declarations confirm the clarity and firmness of the Minister's message and the will of the State to commit itself in full knowledge of all the facts.