natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Endelig var Kommissionen af den opfattelse, at de pågældende skattelettelsers selektive karakter ikke kunne begrundes i det italienske skattesystems art eller struktur, og heller ikke syntes at give nogen kompensation for eventuelle udgifter i udlandet på grund af deltagelsen i sådanne messer, da støtten ikke er betinget af, at virksomhederne pålægges nogen skattemæssig eller finansiel byrde i udlandet.
The Commission finally considered that the selective character of the tax advantages at issue could not be justified by the nature or general scheme of the Italian tax system, nor did it appear to compensate for possible expenses incurred abroad on account of participation in such trade fairs, as the aid is not contingent upon any specific foreign tax or financial burden being imposed.
Det så heller ikke ud til, at ordningen kunne falde ind under en af undtagelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 2 og 3.
Neither did any of the exceptions provided for in Article 87(2) and (3) of the EC Treaty seem to apply.
Skattefordelene var forbundet med udgifter, der ikke var støtteberettigede efter Fællesskabets gruppefritagelsesforordninger eller retningslinjer; hvad især angår gruppefritagelsesforordningen for SMV, er støtte til deltagelse i messer kun tilladt, hvis den ikke overstiger 50 % af de støtteberettigede omkostninger, og hvis det er første gang en sådan virksomhed deltager i en bestemt messe eller udstilling, mens skattelettelserne i den foreliggende sag vedrører alle virksomheder og alle omkostninger ved deltagelse i en hvilken som helst udstillingsmesse i udlandet.
The advantages were linked to expenses not eligible for aid under any of the block exemption regulations or Community guidelines; under the Block Exemption Regulation for SMEs in particular, aid for participation in trade fairs is admissible only if it does not exceed 50 % of the eligible costs and for the first participation by an SME in a particular fair or exhibition, while the tax incentive in question concerns all companies and all costs associated with taking part in any trade fairs abroad.
ITALIENS BEMÆRKNINGER
COMMENTS FROM ITALY
Som svar på Kommissionens brev af 18. marts 2004 om indledning af proceduren har de italienske myndigheder fremsat tre hovedargumenter som bevis på, at der i den pågældende ordning ikke skelnes mellem potentielle støttemodtagere fra de forskellige erhvervssektorer, men at den skal betragtes som en generel foranstaltning, som alle virksomheder, der udøver erhvervsaktiviteter, kan få adgang til.
In response to the appraisal made by the Commission in its letter of 18 March 2004 initiating the formal investigation, the Italian authorities raised three main observations aimed at demonstrating that the scheme at issue does not discriminate between potential beneficiaries in the different branches of the distributive trades, but constitutes a general measure open to all undertakings engaged in trading activities.
De italienske myndigheder har for det første fremført, at foranstaltningen gælder uden forskel for samtlige erhvervssektorer og for alle virksomheder, der er undergivet italiensk selskabsbeskatning, på betingelse af, at de afholder omkostninger ved deltagelse i messer i udlandet.
First, according to the Italian authorities, the measure is applicable without distinction to all sectors of the economy and is open to all undertakings liable to Italian business taxation, provided they incur costs with respect to participation in trade fairs abroad.
De italienske myndigheder understreger desuden, at den pågældende skattelettelse også gælder for virksomheder med fast driftssted i udlandet.
The Italian authorities also point out that the tax incentive in question also applies to undertakings having a permanent establishment abroad.
Endvidere bemærker de italienske myndigheder, at den pågældende skattelettelse er direkte knyttet til omkostningerne ved deltagelse i udstillingsmesser i udlandet og ikke giver urimelige skattefordele.
They add that the tax incentive is strictly linked to the costs incurred in taking part in trade fairs abroad, and does not provide any disproportionate tax benefits.
De italienske myndigheder mener ikke, at ordningen fremmer deltagelse i udstillingsmesser i udlandet som en særskilt erhvervsaktivitet, men som en investering, alle virksomheder har adgang til, og som den italienske regering vil fremme som et generelt økonomisk-politisk mål.
The Italian authorities consider that the scheme does not promote participation in trade fairs abroad as a separate business activity, but as an investment open to all undertakings, which the Italian Government intends to encourage as a general economic policy objective.
Endelig præciserer de italienske myndigheder, at skattefordelen også gælder for virksomheder med fast driftssted i udlandet, hvis omkostningerne ved deltagelse i udstillingsmesser afholdes af hovedkontoret i Italien.
The Italian authorities finally clarify that the advantage applies to undertakings having a permanent establishment abroad insofar as the expenditure incurred in taking part in trade fairs is charged to the head office in Italy.
For det andet fremfører de italienske myndigheder, at foranstaltningen ikke defavoriserer virksomheder, som ikke eksporterer, men at den derimod vil være et incitament for dem til at deltage i denne type messer.
Second, the Italian authorities argue that the measure does not put non-exporting undertakings at a disadvantage, but that, on the contrary, it offers an incentive for them to find it worthwhile to participate in fairs of this kind.
Hvis en virksomhed opererer inden for en sektor, der fremstiller varer eller tjenester, der ikke kan omsættes frit eller eksporteres, vil den nemlig ikke konkurrere med de virksomheder, der opererer i de sektorer, som producerer disse varer eller tjenester.
Where an undertaking operated in a sector producing goods or services that cannot be traded or exported, it would not be in competition with other undertakings operating in sectors producing the same goods or services.
For det tredje understreger de italienske myndigheder, at foranstaltningen kun gælder et år, og at fordelene for de virksomheder, der deltager i udstillingsmesser i udlandet, derfor ikke medfører en mærkbar konkurrencefordrejning inden for fællesmarkedet.
Third, the Italian authorities stress that the measure is in force for one year only, and that therefore the advantage given to undertakings participating in trade fairs abroad does not significantly distort the functioning of the common market.
Statsstøtte efter EF-traktatens artikel 87, stk. 1
State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty
Efter at have behandlet de italienske myndigheders bemærkninger bekræfter Kommissionen sin holdning i brev af 18. marts 2004 om indledning af den formelle undersøgelsesprocedure, nemlig at den pågældende ordning skal betragtes som statsstøtte, da den opfylder samtlige betingelser derfor i EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
Having considered the observations submitted by the Italian authorities, the Commission maintains the position it expressed in the letter of 18 March 2004 initiating the formal investigation procedure, namely that the scheme under examination constitutes state aid because it cumulatively fulfils all the relevant criteria laid down in Article 87(1) of the EC Treaty.
For det første skal en foranstaltning for at kunne betragtes som støtte give modtagerne en fordel, der nedbringer de omkostninger, som de normalt selv skulle have afholdt i forbindelse med deres erhvervsvirksomhed.
First, to be considered aid a measure must afford the beneficiaries an advantage that reduces the costs they would normally bear in the course of their business.
Alle virksomheder i Italien er underlagt selskabsskat, som beregnes på grundlag af overskuddet, dvs. forskellen mellem deres bruttoindtægter og deres udgifter som specificeret i regnskaberne.
All undertakings in Italy are liable for corporate income tax charged on their net profits resulting from the difference between their gross revenues and their business expenses as indicated in their accounts.
Ordningen giver modtagerne en økonomisk fordel i form af en nedsættelse af den skattepligtige indkomst med et beløb svarende til udgifterne ved deltagelse i udstillinger i udlandet, ud over det ordinære skattefradrag i virksomhedens bruttoindtægter.
The scheme affords the beneficiaries an economic advantage consisting in the reduction of their taxable profits by an amount corresponding to the costs incurred through taking part in trade fairs abroad, in addition to the ordinary deduction from gross revenues permitted for tax purposes.
En støttemodtagende virksomhed, der afholder sådanne omkostninger, foretager en nedjustering på sin balance, hvilket medfører en nedsættelse af beskatningen af virksomhedens skattepligtige indkomst i det pågældende skatteår.
A beneficiary undertaking incurring such costs posts in its accounts a corresponding negative adjustment having the effect of lowering the corporate income tax burden for the tax year in question.
Det giver sig i sidste instans udslag i en lavere skat for det pågældende skatteår med en deraf følgende finansiel fordel for støttemodtageren.
This advantage finally results in lower payments of tax due for the year, constituting a financial benefit for the beneficiary.
Italien har i sine bemærkninger fremført, at den pågældende ordning ikke medfører mærkbare konkurrencemæssige fordele for støttemodtagerne, da den kun vedrører de omkostninger, der rent faktisk er afholdt, og at der anvendes samme mekanismer som fastsat i den konsoliderede indkomstskattelov for andre fradrag.
In its submissions, Italy observed that the scheme in question does not confer any significant competitive advantages on its beneficiaries in that its effects are limited to the costs actually incurred, and the same mechanisms are applied as for the other deductions allowed by the Italian Income Tax Code (TUIR).
Kommissionen mener dog — hvad de italienske myndigheder også har erkendt — at fradraget i den foreliggende sag er af ekstraordinær karakter i forhold til det normale skattefradrag og derfor må betragtes som en fordel, der reducerer de byrder, som normalt påhviler indkomstskattepligtige virksomheder i Italien.
The Commission considers, however, that, as the Italian authorities have recognised, the deduction at issue is extraordinary with respect to the normal deduction allowed for tax purposes and should therefore be viewed as an advantage reducing costs normally borne by undertakings liable to corporate income tax in Italy.
Kommissionen bekræfter derfor sin vurdering af, at den pågældende ordning giver støttemodtagerne en økonomisk og finansiel fordel i form af en nedsættelse af den skattepligtige indkomst i Italien.
The Commission therefore confirms its appraisal that the scheme in question provides its beneficiaries with an economic and financial advantage taking the form of a reduction of taxable profits in Italy.
For det andet skal virksomhederne have fået den pågældende fordel af staten eller opnået den ved hjælp af statsmidler.
Second, the advantage must be granted by the State or through state resources.
Da Italien ikke har rejst indvendinger, fastholder Kommissionen den vurdering, den anlagde ved indledningen af den formelle procedure, nemlig at det er staten, der giver denne fordel, da statskassen giver afkald på en normal skatteindtægt.
As the Italian authorities did not submit any objections, the Commission confirms the appraisal made when initiating the formal investigation procedure, according to which the advantage is attributable to the State as it consists in the forgoing of tax revenues normally collected by the Italian Treasury.
For det tredje skal foranstaltningen være specifik eller selektiv i den forstand, at den begunstiger »visse virksomheder eller visse produktioner«.
Third, the measure must be specific or selective in that it favours ‘certain undertakings or the production of certain goods’.
De italienske myndigheder fastholder især, at støtteforanstaltningen gælder for alle virksomheder, der er skattepligtige i Italien og foretager bestemte investeringer, som den italienske regering ønsker at fremme i overensstemmelse med den pågældende ordnings økonomisk-politiske målsætninger.
The Italian authorities essentially maintain that the measure is open to all undertakings taxable in Italy and carrying out certain investments which are favoured by the Italian Government, according to the economic policy objectives pursued by the scheme in question.
På grundlag af en indgående analyse bekræfter Kommissionen, at den ekstraordinære skattefradragsordning, som Italien har indført, må betragtes som en specifik ordning, som kun begunstiger virksomheder, der afholder bestemte støtteberettigede udgifter i forbindelse med deltagelse i udstillingsmesser i udlandet, og udelukker andre virksomheder, der ikke deltager i sådanne messer.
After attentive scrutiny, the Commission confirms its opinion that the exceptional tax deduction scheme enacted by Italy constitutes a specific scheme favouring only the undertakings incurring certain eligible expenses concerned with participation in trade fairs abroad and excluding other undertakings not participating in these fairs.
Selv om ordningen principielt kan anvendes på alle virksomheder, der deltager i messer i udlandet på frivilligt grundlag, begunstiger den i virkeligheden ikke virksomheder i andre erhvervssektorer end eksportsektoren.
Even if it is in principle open to all undertakings participating in trade fairs abroad on a voluntary basis, the scheme effectively favours only the undertakings engaged in exporting and is not open to other business sectors.
Ifølge EF-Domstolens retspraksis er de fordele, der indrømmes virksomheder, som udøver eksportaktiviteter, og som afholder bestemte udgifter i forbindelse hermed, af selektiv karakter [4].
According to the case law of the Court of Justice, advantages granted to undertakings that carry on export activities and incur certain expenses related to those activities are selective in nature [4].
Kommissionen kan ikke godtage de italienske myndigheders argumentation, der går ud på, at virksomheder, der ikke udøver erhvervs- og eksportaktiviteter, ikke skulle kunne sammenlignes med virksomheder, der udøver sådanne aktiviteter, og at ordningen derfor skulle være generel.
The Commission cannot accept the argument put forward by the Italian authorities that undertakings not involved in trading and exporting cannot be compared with those involved in trading and therefore that the scheme is general.
Kommissionen mener ikke, at den fordel, der består i, at nogle specifikke udgifter udelukkes fra skattegrundlaget, kan betragtes som en generel foranstaltning, da den kun gælder for virksomheder, der udøver eksportaktiviteter, og anvendes ud over det almindelige skattefradrag.
The Commission considers that, since the advantage conferred by excluding certain specific expenses from the tax base is limited only to undertakings carrying on export activities and comes on top of the ordinary tax deduction, it cannot be considered a general measure.
Kommissionen understreger desuden, at de italienske myndigheder ikke har påvist, at foranstaltningen er begrundet i skattesystemets art eller struktur.
The Commission further notes that the Italian authorities have not demonstrated that the measure is justified by the nature or general scheme of the tax system.
Under alle omstændigheder er fordele, der indrømmes støttemodtagere, logisk set ikke i overensstemmelse med det italienske skattesystem og er af ekstraordinær og midlertidig karakter.
In any event, the advantages conferred on the beneficiaries are not consistent with the internal logic of the Italian tax system and are of an exceptional and temporary nature.
Kommissionen fastholder, at den vil betragte ordningen som specifik, idet den f.eks. kun begunstiger virksomheder, der opererer i eksportsektoren, og som dermed »udstiller produkter« på messer i udlandet, i modsætning til virksomheder, der præsterer tjenesteydelser, virksomheder, der forhandler produkter, som ikke egner sig til udstilling på messer, og virksomheder, der deltager i lokale messer.
The Commission therefore confirms its view that the scheme is specific because, for example, it favours only undertakings that are engaged in exporting and accordingly ‘exhibit products’ at trade fairs abroad, as opposed to service undertakings, undertakings trading in goods not suitable for being exhibited at trade fairs, and undertakings taking part in trade fairs in Italy.
Som Kommissionen oprindeligt fremførte, tvivler den fortsat på, at alle skattepligtige virksomheder i Italien har ret til samme støtte, når det gælder deltagelse i udstillingsmesser i udlandet.
The Commission also confirms its initial doubts as to whether all the companies subject to tax in Italy are entitled to the same level of benefits with respect to trade fairs in which they take part abroad.
De italienske myndigheder har bekræftet, at de udgifter, der kan komme i betragtning i forbindelse med det pågældende skattefradrag, også omfatter udgifter afholdt af en italiensk virksomheds faste driftssted i udlandet, der er uafhængigt af hovedsædet, som fastsat i artikel 162 i den konsoliderede indkomstskattelov eller de relevante skatteaftaler med det land, hvor det faste driftssted er beliggende.
The Italian authorities have confirmed that the expenses eligible for the incentive at issue also include those incurred by a foreign permanent establishment of an Italian company which assumes a degree of independence from its head office, as provided by Article 162 TUIR or under the relevant tax conventions in force with the country where the permanent establishment is situated.
Italien fastholder dog, at den pågældende fordel kun gælder, hvis de pågældende udgifter afholdes direkte af en italiensk støttemodtager, som fastsat i artikel 1, stk. 1, litra b), i lovdekret 267/2003.
However, Italy maintains that the advantage in question is applicable only if, in accordance with Article 1(1)(b) of DL 269/2003, the expenses in question are directly incurred by an Italian beneficiary.
Det betyder, at italienske virksomheders faste driftssteder eller filialer i udlandet skal debitere de pågældende udgifter direkte hos et italiensk hovedsæde for at kunne opnå skattefradraget, og herved kommer faste driftssteder i udlandet, som tilhører virksomheder med hjemsted i Italien, ikke til at nyde godt af denne skattemæssige fordel.
This obliges foreign establishments or branches of Italian companies to charge the expenses in question directly to an Italian office in order to benefit from the tax reduction in question, effectively excluding foreign establishments of Italian-based undertakings from the advantage at issue.
Kommissionen konkluderer derfor, at ordningen tilsyneladende ikke anvendes på lige vilkår på samtlige skattepligtige virksomheder i Italien.
The Commission concludes that for this reason too the scheme does not seem open to all undertakings on an equal basis.
Endelig skal foranstaltningen påvirke konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne.
Finally, the measure must affect competition and trade between Member States.
Italien hævder især, at foranstaltningen på ingen måde påvirker konkurrencen, subsidiært at dens virkninger på konkurrencen ikke er mærkbare på grund af ordningens korte gyldighedsperiode.
Italy essentially maintains that the measure does not affect competition at all or, alternatively, that its effects on competition are insignificant given the short duration of the scheme in question.
I betragtning af foranstaltningens virkninger fastholder Kommissionen den vurdering, den anlagde i forbindelse med indledningen af den formelle procedure.
Considering the effects of the measure, the Commission confirms the appraisal made when initiating the formal investigation.
For at en foranstaltning kan anses for at fordreje konkurrencen, er det ifølge EF-Domstolens faste retspraksis [5] tilstrækkeligt, at støttemodtageren konkurrerer med andre virksomheder på konkurrenceudsatte markeder.
In line with settled case law of the Court [5], for a measure to distort competition it is sufficient that the recipient of the aid competes with other undertakings on markets open to competition.
Kommissionen mener især, at den pågældende foranstaltning fordrejer konkurrencen og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, fordi ordningen specielt tilsigter og indebærer en forbedring af støttemodtagernes betingelser for at eksportere deres produkter til udenlandske markeder og dermed direkte berører de virksomheder, der beskæftiger sig med international handel, herunder handelen mellem EU's medlemsstater.
In particular, the Commission confirms that the measure distorts competition and trade between Member States because its objectives and effects are specifically concerned with improving the trading conditions of the beneficiaries in exporting their goods to foreign markets and therefore directly affect companies active in international trade, including intra-Community trade.
Selv støtte til eksport uden for EU kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje konkurrencen inden for Fællesskabet [6].
Moreover, even aid for extra-Community export activities may affect intra-Community trade and distort competition within the Community [6].
Kommissionen kan ikke godtage argumentationen for ordningens begrænsede indvirkning på konkurrencen, fordi det forhold, at den kun gælder i et år, ikke udelukker, at støttebeløbene er så store, at de kan få væsentlig indvirkning på bestemte markeder.
The Commission cannot accept the argument concerning the scheme’s limited effects on competition, because the fact that the measure remains in force for only one year does not rule out the possibility that the amounts involved may be large enough to have significant effects on certain markets.
Det gælder især, når støttemodtagerne er store virksomheder, der normalt deltager i mange messer.
This is particularly true where the beneficiaries are large companies that normally take part in many trade fairs.
Da støtten ikke er begrænset absolut set, kan støttebeløbet også være betydeligt.
Moreover, given that the aid is not limited in absolute terms, its amount could be substantial.
Under alle omstændigheder er støttebeløbet ikke tilstrækkelig begrænset til at udelukke mulighederne for fordrejning af konkurrencen og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne.
In any event, the limited amount of the aid would not be enough to rule out the possibility of competition and trade between Member States being distorted.
Det må endvidere antages, at foranstaltningens korte gyldighedsperiode ikke giver virksomheder, der normalt ikke deltager i messer, mulighed for at opnå disse fordele, især hvis de skal træffe beslutning om at trænge ind på et nyt marked.
In addition, it seems reasonable to assume that the short period of validity of the measure will not allow undertakings that do not normally take part in trade fairs to benefit from the advantage provided, in particular if these companies have to take decisions such as whether or not to enter a new market.
Det ser derfor ud til, at foranstaltningen i højere grad tager sigte på at begunstige virksomheder, som i forvejen deltager i messer, herunder virksomheder, hvis vigtigste formål er specielt at tilrettelægge og administrere udstilling af produkter på messer, og som i uforholdsmæssig stor udstrækning nyder godt af den pågældende skattelettelse, da de ikke udtrykkeligt er udelukket fra anvendelsen af artikel 1, stk. 1, litra b), i lovdekret 269/2003.
The measure therefore seems more aimed at benefiting firms that already commonly use trade fairs, including companies whose main business objective is specifically to organise and manage the exhibition of products at trade fairs, which would disproportionately benefit from the incentive at issue because they are not expressly excluded from the scope of Article 1(1)(b) of DL 269/2003.
Legalitet
Legality of the scheme