natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Da videnskabelige undersøgelser har vist, at stoffet rent faktisk er farligt, finder Kommissionen så ikke, at der er et bydende behov for at forbyde producenterne fremover at anvende dette stof ved sammensætningen af deres produkt?
If scientific research confirms that the substance is indeed dangerous, does the Commission not consider that it would be an urgent necessity to prohibit its use by manufacturers in the making of their product?
Finder Kommissionen ikke, at den i modsat fald også bør lade disse oplysninger tilflyde den store offentlighed?
Does the Commission not take the view that, failing this, it should make information available to the general public?
Kommissionen har kendskab til de toksikologiske egenskaber ved bisphenol A. I 1986 vurderede Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler (SCF) på Kommissionens opfordring dette stof.
The Commission is aware of the toxicological properties of Bisphenol A. In 1986, at the request of the Commission, the Scientific Committee on Food (SCF) evaluated this substance.
Dengang fastsatte SCF en tolereret dagsdosis på 0,05 mg/kg kropsmasse.
The SCF at that time established a tolerable daily intake (TDI) of 0,05 mg/kg body weight.
På baggrund af denne udtalelse blev der i direktiv 90/128/EØF Kommissionens direktiv 90/128/EØF af 23. februar 1990 om plastmaterialer og -genstande, bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler, EFT L 75 af 21.3.1990 , berigtiget ved EFT L 349 af 13.12.1990 . om plastmaterialer fastsat en specifik migrationsgrænse (= SMG) på 3 mg/kg levnedsmidler.
On the basis of this opinion, Directive 90/128/EEC Commission Directive 90/128/EEC of 23 February 1990 relating to plastic materials and articles intended to come into contact with foodstuffs, OJ L 75, 21.3.1990 , corrected by OJ L 349, 13.12.1990 . on plastics established a specific limit of migration (SML) of 3 mg/kg of food.
Så snart Kommissionen blev klar over, at der var foretaget nye undersøgelser af dette stof — herunder de nævnte af den amerikanske forsker Frederick vom Saal — bad Kommissionen SCF om at revidere dens tidligere udtalelse.
As soon as the Commission became aware that new studies had been carried out on this substance — which include those mentioned by the American researcher Frederick vom Saal — the Commission requested the SCF to review its previous opinion.
I sin udtalelse af 17. april 2002 sænkede SCF den tolererede dagsdosis til 0,01 mg/kg kropsmasse og krævede, at industrien fremlagde flere data.
In its opinion of 17 April 2002, the SCF lowered the TDI to 0,01 mg/kg body weight and required that further data should be provided by industry.
I erkendelse af, at der i øjeblikket forskes yderligere i emnet, anbefalede SCF, at den tolererede dagsdosis skulle revideres, når der forelå nye data.
Recognising that further research is currently under development, the SCF recommended the TDI to be reviewed when new data are available.
SCF bemærkede også, at den anslåede forbrugereksponering ligger langt under den tolererede dagsdosis (0,48-1,6 µg/kg kropsmasse/dag).
The SCF also noted that the estimates of consumer exposure are well below the TDI (0,48 - 1,6 µg/kg bw/day).
Kommissionen har til hensigt at bede Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet om at revurdere stoffet, så snart disse nye data bliver tilgængelige.
The Commission intends to ask the European Food Safety Authority to re-evaluate the substance as soon as these new data become available.
Kommissionen mener ikke, at det er nødvendigt at forbyde brugen af bisphenol A, eftersom SCF har fastsat en tolereret dagsdosis for stoffet.
The Commission does not believe that it is necessary to suspend the use of Bisphenol A as the SCF has established a TDI for this substance.
På grundlag af SCF's udtalelse af april 2002 foreslår Kommissionen dog at ændre direktiv 2002/72/EC Kommissionens direktiv 2002/72/EF af 6. august 2002 om plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler, EFT L 220 af 15.8.2002 , berigtiget ved EFT L 39 af 13.2.2003 . om plastmaterialer med henblik på at sænke SMG til 0,6 mg/kg.
However, on the basis of the SCF opinion of April 2002, the Commission is proposing an amendment to Directive 2002/72/EC Commission Directive 2002/72/EC of 6 August 2002 relating to plastic materials and articles intended to come into contact with foodstuffs, OJ L 220, 15.8.2002 , as rectified by OJ L 39, 13.2.2003 . regulating plastics for food applications in order to lower the SML to 0,6 mg/kg.
Dette ændringsforslag vil blive forelagt til høring i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed (SCOFCAH) i december 2003.
This proposed amendment will be presented for opinion to Standing Committee on the Food Chain and Animal Health (Scofcah) in December 2003.
Hvis Komitéen udtaler sig positivt om forslaget, bliver det nye direktiv sandsynligvis offentliggjort i begyndelsen af 2004.
If the proposal receives a favourable opinion by the Committee the new Directive is likely to be published at the beginning of 2004.
Kommissionen sikrer, at alle oplysninger vedrørende fødevaresikkerhed er tilgængelige for offentligheden på Generaldirektoratet for Sundhed og Forbrugerbeskyttelses netsted.
The Commission ensures that all information related to food safety is made available to the public on the website of the Directorate General of Health and Consumer Protection.
Desuden er der oprettet en særlig side om materialer med levnedsmiddelkontakt på følgende adresse: http://europa.eu.int/comm/food/fs/sfp/food_contact/index_en.html.
In addition, a specific website on food contact materials has been set up at the following address: (http://europa.eu.int/comm/food/fs/sfp/food_contact/index_en.html).
Denne side giver især adgang til alle relevante videnskabelige udtalelser vedrørende stoffer, som anvendes i fremstillingen af plastmaterialer, der er bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler.
This site gives access in particular to all the relevant scientific opinions related to the substances used in the manufacture of plastics for food applications.
Adskillige forskningsprojekter, der netop er afsluttet (inden for det 4. rammeprogram) eller som er i gang (inden for det 5. rammeprogram), har med Kommissionens støtte undersøgt bl.a. bisphenol A og dets virkning på vilde dyr, husdyr og mennesker.
Numerous research projects have recently finished (Fourth framework programme projects) or are ongoing (Fifth framework programme projects), sponsored by the Commission, in which Bisphenol A is one of the substances, the effects of which have been investigated on wild-life, farm animals and human beings.
Sidstnævnte omfatter undersøgelser af eksponering tidligt i livet og de langsigtede følger.
The latter includes studies on early life exposure and long term effects.
Lovgiverne får adgang til data fra risikovurderinger, som skulle blive tilgængelige fremover.
Data from risk assessment will be made accessible to regulators and should be available in future.
Der er flere oplysninger om disse projekter på den følgende internetadresse: (http://europa.eu.int/comm/research/endocrine/index_en.html).
More details about these projects can be found on following website address: (http://europa.eu.int/comm/research/endocrine/index_en.html).
2004/C 70 E/270
2004/C 70 E/270
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3272/03
WRITTEN QUESTION E-3272/03
Om: Overgangsperiode for salg af cigaretter
Subject: Transition period for the sale of cigarettes
Dog kan produkter, som ikke opfylder kravene i dette direktiv fortsat sælges i et år efter denne dato, dvs. indtil den 30. september 2003.
Products which do not comply with the provisions of the directive may, however, continue to be marketed for one year after that date, i.e. until 30 September 2003.
I belgisk lovgivning overholdes denne frist for salg og distribution af ikke-reglementerede cigaretter nøje.
In Belgian legislation this time limit for the sale and distribution of cigarettes that do not comply with the directive is meticulously observed.
Jeg har imidlertid hørt, at der i tysk, luxembourgsk, fransk og portugisisk lovgivning er fastsat længere overgangsperioder end i direktivet.
I have heard, however, that the legislation in Germany, Luxembourg, France and Portugal allows longer transition periods than those laid down in the directive.
Følgelig er der i disse lande stadig cigaretpakker i omløb, som ikke opfylder direktivets bestemmelser.
As a result, there are cigarette packets in circulation in those countries which do not comply with the directive.
Kan Kommissionen oplyse, om disse forlydender er korrekte?
Can the Commission tell me whether these reports are true?
I bekræftende fald, hvilke foranstaltninger har Kommissionen da truffet imod denne overtrædelse?
If so, what steps has the Commission taken to counteract this infringement?
Ifølge direktivets artikel 14, stk. 1, sætter medlemsstaterne de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 30. september 2002.
According to Article 14 (1) of the Directive, Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 30 September 2002.
Tidsfristerne for gennemførelsen varierer dog afhængigt af de forskellige bestemmelser.
However, the time limits for its application vary according to the different provisions.
Med hensyn til direktivets mærkningsbestemmelser og specielt de bestemmelser, som vedrører sundhedsadvarsler, fastslår direktivets artikel 14, stk. 2, at produkter, der ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, kan markedsføres i endnu et år efter den i artikel 14, stk. 1 nævnte dato.
With regard to the labelling provisions, and in particular those related to health warnings, Article 14 (2) of the Directive provides that products which do not comply with the provisions of the Directive may continue to be marketed for one more year after the date referred to in 14 (1).
Efter denne dato (30. september 2003) skal alle cigaretpakker i omløb være i overensstemmelse med direktivet.
After this date (30 September 2003), all cigarette packages in circulation must be in accordance with the Directive.
Derudover fastsætter artikel 14, stk. 3, den 30. september 2004 som udløbsdato for overgangsperioden for andre tobaksprodukter end cigaretter.
In addition, Article 14 (3) sets 30 September 2004 as the expiry date for the transitional period for tobacco products other than cigarettes.
Artikel 14, stk. 1, fastslår også, at medlemsstaterne underretter Kommissionen om gennemførelsen af direktivet i deres nationale lovgivning.
Article 14 (1) also provides that Member States shall inform the Commission about the transposition of the Directive into their national legislation.
I november 2002 stilede Kommissionen en formel skrivelse til de medlemsstater, der endnu ikke havde meddelt Kommissionen deres nationale foranstaltninger til gennemførelse af direktivet inden fristen den 30. september 2002, og den har indledt overtrædelsesprocedurer mod de medlemsstater, der ikke havde givet de ønskede oplysninger.
In November 2002, the Commission addressed formal notices to Member States that had not yet communicated their national measures transposing the Directive within the deadline of 30 September 2002, and it has launched infringement proceedings against those Member States that did not provide the requested information.
Hidtil har alle medlemsstater underrettet Kommissionen om deres foranstaltninger til gennemførelse af direktivet.
To date all Member States have notified to the Commission their measures transposing the Directive.
De seneste underretninger blev modtaget så sent som oktober 2003.
The latest notifications were received only in October 2003.
Kommissionen er nu i færd med at vurdere, om disse foranstaltninger er i overensstemmelse med direktivets bestemmelser.
The Commission is now in the process of assessing the compliance of these measures with the provisions of the Directive.
I tilfælde, hvor direktivet ikke er gennemført ordentligt, vil den tage de nødvendige skridt og om nødvendigt indlede en overtrædelsesprocedure.
In cases where the Directive is not transposed properly, it will take the necessary steps and where necessary start an infringement proceeding.
Håndhævelse af nationale foranstaltninger til gennemførelse af direktivet er medlemsstaternes ansvar.
The enforcement of national measures implementing the Directive is the responsibility of the Member States.
2004/C 78 E/250
2004/C 78 E/250
SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3273/03
WRITTEN QUESTION E-3273/03
Om: Udledning af kølemidler fra (nederlandske) søgående skibe
Subject: Emissions of refrigerant gases from (Dutch) ships
Den 27. august 2003 forelagde det nederlandske Ministerium for Boliganliggender, Fysisk Planlægning og Miljø (VROM) en undersøgelse om udledningen af kølegasser fra kuttere og trawlere (http://www.vrom.nl/docs/milieu/koudemiddelen_het_schip_in_juni2003.pdf).
On 27 August 2003 the Netherlands Ministry of Spatial Planning, Housing and the Environment (VROM) presented a study on leakage of refrigerant gases from cutters and trawlers (http://www.vrom.nl/docs/milieu/koudemiddelen_het_schip_in_juni2003.pdf).
De skulle udlede indtil ti gange så mange kølegasser som køleinstallationer på land.
These are said to leak ten times as many such gases as refrigeration systems on land.
Kølegasserne angriber ozonlaget og bidrager til at øge drivhuseffekten.
The refrigerant gases attack the ozone layer and contribute to the greenhouse effect.
Dette er langt mere end den gennemsnitlige udsivning på 4,5 % for køleinstallationer på land.
This is far more than the average leakage rate of 4,5 % from refrigeration systems on land.
Sammenlignet med køleinstallationer på land bidrager skibsfarten da også uforholdsmæssigt meget til udledningen af kølemidler med alle følgerne heraf.
In comparison with refrigeration systems on land, therefore, shipping generates a disproportionately high proportion of refrigerant gas emissions, with all that this implies.
Køleinstallationer på skibe tegner sig kun for 5 % af den samlede mængde kølemidler i Nederlandene, men er ansvarlig for 35 % af den samlede udsivning.
Refrigeration systems on ships represent only 5 % of the total quantity of cooling agents in the Netherlands, but are responsible for 35 % of total leakage.
Kan Kommissionen oplyse, om dette problem er begrænset til den nederlandske flåde, eller om det forholder sig på samme måde i andre medlemsstater?
Can the Commission say whether this problem is confined to the Netherlands fleet, or whether it also occurs in other Member States?
Finder Kommissionen, at der inden for skibsfarten er truffet afgørende foranstaltninger vedrørende udledningen af drivhusgasser, som er nævnt i bilaget til Kyoto-protokollen: kuldioxid (CO 2 ), metan (CH 4 ), kvælstofoxid (N 2 O), fluorbrinter (HFC), perfluorkulbrinter (PFC) og svovlhexafluorid (SF 6 )?
Does the Commission consider that adequate measures have been taken in the case of shipping with regard to emissions of the greenhouse gases mentioned in the annex to the Kyoto Protocol — carbon dioxide (CO 2 ), methane (CH 4 ), nitrous oxide (N 2 O), hydrofluorocarbons (HFCs), perfluorocarbons (PFCs) and sulphur hexafluoride (SF 6 )?
I hvilken grad tyder VROM's målinger på, at artikel 17 Udsivning af kontrollerede stoffer i forordning (EF) 2037/2000 er overtrådt?
To what extent do the VROM's measurements indicate that Article 17 ( Leakages of controlled substances ) of Regulation (EC) 2037/2000 is being violated?
Hvilke forholdsregler skal Kommissionen tage for at mindske udledningen af ozonnedbrydende stoffer og drivhusgasser i CO 2 -ækvivalenter inden for skibsfarten.
What steps will the Commission take to reduce emissions of ozone-degrading substances and greenhouse gases in CO 2 equivalent from shipping?
Kommissionen hilser den undersøgelse, som Nederlandene har foretaget om udledning af kølegasser fra kuttere og trawlere velkommen, især hvis det tjener som grundlag for nye foranstaltninger med henblik på at reducere udledningen af kølemidler.
The Commission welcomes the study undertaken by the Netherlands on leakage rates of refrigeration fluids from cutters and trawlers, especially if it is the basis for further action to prevent emissions of refrigerants.
I henhold til artikel 17 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2037/2000 af 29. juni 2000 om stoffer, der nedbryder ozonlaget EFT L 244 af 29.9.2000 . skal medlemsstaterne sikre, at der træffes alle praktisk gennemførlige sikkerhedsforanstaltninger for at undgå og minimere udsivning af kontrollerede stoffer.
Under Article 17 of Regulation (EC) No 2037/2000 of the Parliament and of the Council of 29 June 2000, on substances that deplete the ozone layer OJ L 244, 29.9.2000 . , Member States have the responsibility to take All precautionary measures practicable to prevent and to minimise leakages of controlled substances.
Navnlig skal fast udstyr med et kølevæskeindhold på mere end 3 kg kontrolleres for udsivning hvert år .
In particular, fixed equipment with a refrigerating fluid charge of more than 3 kg shall be checked for leakages annually.
Kommissionen ligger på nuværende stadium ikke inde med oplysninger om tal for udsivning fra køle- og luftkonditioneringsanlæg, der findes om bord på lignende skibe fra andre medlemsstater.
The Commission does not have information at this stage on the leakage rates from refrigeration and air-conditioning equipment installed in similar vessels that are operated in other Member States.
Der findes ingen normer for specifikke procenttal for udledning af ozonnedbrydende stoffer fra sådanne anlæg i forordning (EF) Nr. 2037/2000 , men forordningen indeholder bestemmelser om krav til de minimumskvalifikationer, som personale, der arbejder med sådanne anlæg, skal være i besiddelse af.
There are no standards relating to specific leakage rates of ozone depleting substances from such equipment in Regulation (EC) No 2037/2000 , although there are provisions in the Regulation establishing minimum qualification requirements for personnel dealing with such equipment.
Kommissionen mener, at det, at der benyttes kvalificeret personale til at foretage vedligeholdelse af køle- og luftkonditioneringsanlæg, kan få stor betydning for medlemsstaternes bestræbelser på at mindske udsivning af ozonnedbrydende stoffer.
The Commission believes that using qualified personnel to service refrigeration and air-conditioning equipment can be an important element in Member States' efforts to minimise leakages of ozone depleting substances.
Derudover har medlemsstaterne pligt til at underrette Kommissionen om initiativer, der tager sigte på at mindske udsivning af ozonnedbrydende stoffer.
Moreover, Member States have the obligation to report to the Commission on initiatives put in place to minimise leakages of ozone depleting substances.
Hvis Kommissionen modtog præcise oplysninger om medlemsstaternes programmer, herunder udsivningssatser for ozonnedbrydende stoffer fra køle- og luftkonditioneringsanlæg, ville den bedre kunne fremme europæiske standardsatser for udsivning fra anlæg i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 17 i forordning (EF) nr. 2037/2000 .
On the basis of accurate information on Member States' programmes, that could include leakage rates of ozone depleting substances from air-conditioning and refrigeration equipment, the Commission will be in a better position to promote European standards regarding leak rates in equipment in accordance with the provisions of Article 17 of Regulation (EC) No 2037/2000 .
Kommissionen træffer i medfør af artikel 17 i forordning (EF) nr. 2037/2000 en række foranstaltninger til at nedbringe emissioner af ozonnedbrydende stoffer fra skibsfarten.
The Commission, under Article 17 of Regulation (EC) 2037/2000 , is taking a number of steps to reduce emissions of ozone depleting substances from shipping.
Den mest effektive ordning på området består i, at brugen af sådanne stoffer udfases.
In this area the most effective mechanism is to phase out the use of such substances.
Inden for den kommercielle skibsfart i EU må ikke længere installeres eller foretages vedligeholdelse af køle- og luftkonditioneringsanlæg, hvor der benyttes chlorfluorcarboner (CFC'er).
Commercial shipping in the Union can no longer install air-conditioning and refrigeration equipment using chlorofluorcarbons (CFCs) or service their air-conditioning and refrigeration equipment using CFCs.
Eksisterende utætte anlæg, der benytter CFC'er, bør derfor nødvendigvis udskiftes, når de ophører med at fungere på grund af manglende kølemiddel.
Existing leaky equipment using CFCs would, therefore, necessarily have to be replaced when it ceases to function due to lack of refrigerant.
Endvidere har EU's skibsfartsindustri nok ret til at foretage vedligeholdelse af køle- og luftkonditioneringsanlæg, hvor der anvendes ubrugte hydrochlorfluorcarboner (HCFCs), som er en midlertidig erstatning for CFC'er, indtil 2010 og genvundne indtil 2015, men der er forbud mod installering af nye anlæg, der benytter HCFC'er.
Furthermore, the Union shipping industry while they can continue to service air-conditioning and refrigeration equipment using virgin hydrofluorcarbons (HCFCs), a temporary replacement for CFCs, up to 2010 and recovered up to 2015, there is a use ban on the installation of new equipment using HCFCs.
I betragtning af haloners ozonnedbrydende potentiale er deres udfasning i brændslukkere om bord på skibe muligvis endnu vigtigere.
Possibly more important, given their high ozone depleting potential, is the phasing out of halons in fire-fighting equipment in ships.
Brandsikringssystemer, der indeholder haloner, skal være afskaffet inden den 31. december 2003, og halonen genvunden i overensstemmelse med artikel 16 i forordningen.
Fire protection systems containing halon have to be decommissioned before the 31 December 2003 and the halon recovered in accordance with Article 16 of the Regulation.
Hvad angår nedbringelse af skibes emissioner af drivhusgasser, der er omfattet af Kyotoprotokollen i almindelighed, mener Kommissionen, at der stadig er meget at gøre.
More generally, as regards reducing ship emissions of greenhouse gases listed in the Kyoto Protocol, the Commission believes that much remains to be done.
I en kvantificeret undersøgelse af udslip fra skibe, der er foretaget for Kommissionen, skønnedes det, at emissioner fra skibe i EU's farvande udgjorde 157 mio. tons carbondioxid i 2000 — mere end landbaserede emissioner i hver især af ni medlemsstater.
A recent ship emissions quantification study for the Commission estimated that ships in Union seas emitted 157 million tonnes of carbon dioxide in the year 2000 — more than land-based emissions in nine individual Member States.
Kyotoprotokollen behandler ikke emissioner fra skibsfarten direkte, men dens artikel 2, stk. 2, opfordrer parterne til at fortsætte med at begrænse eller nedbringe emissioner af drivhusgasser fra internationale skibes bunkerolie gennem Den Internationale Søfartsorganisation (IMO).
The Kyoto Protocol does not directly address emissions from shipping, instead its Article 2.2 calls for parties to pursue the limitation or reduction of greenhouse gas emissions from international ships' bunker fuels working through the International Maritime Organization (IMO).
Derfor har IMO overtaget ansvaret for dette spørgsmål, og dens udvalg for havmiljøbeskyttelse har udarbejdet et resolutionsudkast om en IMO-strategi vedrørende drivhusgasser, som der skal tages stilling til på IMO's 23. samling i december 2003.
The IMO has, therefore, taken responsibility for this issue, and its Maríne Environment Protection Committee has finalised a draft resolution on an IMO Greenhouse Gas strategy, which will be considered at the 23rd IMO Assembly in December 2003.