natgillin/translations-raw huggingface dataset:
44. bifalder det nuværende samarbejde mellem de eksisterende beskyttelsesmekanismer på EU-plan og internationalt plan, som kan styrkes yderligere gennem systematisk udveksling af oplysninger og strategier, så der sikres en større komplementaritet mellem dem alle, både når det gælder udveksling af oplysninger i nødstilfælde og koordinering af langsigtede støtteindsatser som f.eks. gennem anvendelse af en sikker onlineplatform, der er tilgængelig for alle officielle interessehavere; bifalder i denne forbindelse de årlige møder organiseret af Europarådet og de årlige møder om de "tværgående mekanismer" organiseret af Observatoriet for Beskyttelse af Menneskerettighedsforkæmpere, et fælles program under Det Internationale Forbund for Menneskerettigheder (FIDH) og Verdensorganisationen imod Tortur (OMCT), og som har til formål at styrke samspillet mellem internationale og regionale mekanismer og institutioner til beskyttelse af menneskerettighedsforkæmpere; opfordrer de eksisterende taskforcer om menneskerettighedsforkæmpere både inden for Rådets Menneskerettighedsgruppe og Europarådet – sidstnævnte er et initiativ iværksat af Europarådets kommissær med ansvar for menneskerettigheder – til at undersøge mulighederne for et nærmere samarbejde;
44) Welcomes current cooperation between the existing protection mechanisms at European and international level, which could be further strengthened through systematic exchange of information and strategy, so as to ensure a better complementarity between all of them in terms of both sharing information for emergency cases and coordination for long-term support actions, e.g. through the use of a secure online platform accessible to all official stakeholders; welcomes in this respect the annual meetings organised by the Council of Europe as well as the ‘inter-mechanisms’ annual meetings organised by the Observatory for the Protection of Human Rights Defenders, a joint programme of the International Federation for Human Rights (FIDH) and the World Organisation Against Torture (OMCT), with the aim of strengthening the interaction between international and regional mechanisms and institutions for the protection of human rights defenders; invites the existing taskforces on human rights defenders in Europe, within the framework of the Council Working Party on Human Rights and the Council of Europe - the latter being an initiative of the Council of Europe’s Commissioner for Human Rights - to explore ways to work more closely together;
45. opfordrer til, at EU-institutionerne i forbindelse med gennemførelsen af Lissabontraktaten etablerer en interinstitutionel samarbejdsmekanisme om menneskerettighedsforkæmpere; mener, at etableringen af en sådan mekanisme kan lettes ved, at der oprettes kontaktpunkter for menneskerettighedsforkæmpere i alle EU's institutioner og organer, og ved at sådanne kontaktpunkter arbejder tæt sammen med de ansvarlige for menneskerettigheder og demokrati i EU's missioner og delegationer;
45) Calls, in the context of the implementation of the Treaty of Lisbon, for the EU institutions to establish an inter-institutional cooperation mechanism on human rights defenders; understands that the creation of such a mechanism could be eased by the setting up of focal points for human rights defenders in all the EU institutions and organs, with such focal points working in close cooperation with those responsible for human rights and democracy in EU missions and delegations;
46. opfordrer Rådet og Kommissionen til at undersøge mulighederne for at oprette en alarmeringsmekanisme, der skal være fælles for EU-institutionerne og alle andre beskyttelsesmekanismer;
46) Invites the Council and Commission to explore the possibilities of creating an alert system mechanism to be shared between EU institutions and all other protection mechanisms;
47. mener, at udvekslingen af oplysninger også ville blive lettet gennem oprettelsen af specifikke databaser eller “logbøger” med henblik på at følge de aktiviteter, der finder sted, især hvad angår enkeltpersoner, idet der dog sikres fuldt hensyn til fortroligheden;
47) Believes that information sharing would also be facilitated by the creation of specific data bases, or ‘log books’, in order to keep track of activities undertaken, especially in regard to individuals, while guaranteeing full respect for confidentiality;
48. opfordrer Kommissionen til regelmæssigt at følge og overvåge anvendelsen på både kort og lang sigt af EU's retningslinjer vedrørende menneskerettighedsforkæmpere og til at rapportere tilbage til Parlamentets Underudvalg om Menneskerettigheder;
48) Calls on the Commission to follow and monitor regularly the short- and long term implementation of the EU Guidelines on Human Rights Defenders and report back to the Human Rights Subcommittee of the European Parliament;
49. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen og EU's medlemsstater.
49) Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission, and to EU Member States.
Menneskerettighedsforkæmpere over hele verden spiller en afgørende rolle i indsatsen for at beskytte og fremme de grundlæggende menneskerettigheder gennem et dagligt engagement, ofte med deres eget liv som indsats.
Human rights defenders all over the world are crucial actors when it comes to the protection and promotion of basic human rights, through a day to day commitment, many times at the risk of their own lives.
Menneskerettighedsforkæmpere bidrager også afgørende til forandring og er blandt hovedaktørerne i de demokratiske processer i deres eget land, idet de udgør det menneskelige bindeled mellem demokrati og respekt for menneskerettighederne.
Human rights defenders are also crucial actors of change, and key players of democratic processes of their countries, thereby constituting the human link between democracy and respect for human rights.
Støtte til menneskerettighedsforkæmpere har længe været en etableret del af Den Europæiske Unions politik udadtil på menneskerettighedsområdet.
Support for human rights defenders is also a long-established element of the European Union's human rights external relations policy.
Tiden er nu inde til at tage EU’s politik til støtte af menneskerettighedsforkæmpere i nærmere øjesyn og foreslå yderligere skridt, der i fremtiden skal tages for at styrke menneskerettighedsforkæmpernes arbejde gennem en deltagelsesorienteret strategi og sikre beskyttelse, gennem hasteforanstaltninger såvel som langsigtede foranstaltninger.
Time has now come to have a closer look at the EU Policies in support of human rights defenders, to evaluate existing mechanisms, and to propose further steps for the future, so as to strengthen the work of human rights defenders through a participative strategy and to ensure protection through both urgent and long term measures.
Hvem kan være menneskerettighedsforkæmper?
Who can be a human rights defender ?
FN’s erklæring om menneskerettighedsforkæmpere, der blev vedtaget i 1998, udgør i dag referencedokumentet for alle internationale og regionale mekanismer, da det beskriver rettighederne for enkeltpersoner og organisationer, der er væsentlige for forsvaret af menneskerettigheder, og statens forpligtelser til at understøtte og beskytte disse aktiviteter.
The UN Declaration on human rights defenders adopted in 1998 constitutes today the document of reference for all international and regional mechanisms, as it outlines the rights of individuals and organizations essential for the defence of human rights and the obligations of state to provide support and protection for such activity.
Ifølge erklæringen dækker begrebet "menneskerettighedsforkæmper" mennesker, der enkeltvis eller sammen med andre arbejder på at fremme eller beskytte menneskerettigheder.
According to the declaration, "human rights defender” is a term used to describe persons who, individually or with others, act to promote or protect human rights.
En menneskerettighedsforkæmper skal dog arbejde ved brug af fredelige midler.
But a human rights defender must work through peaceful means.
Definitionen omfatter ikke individer eller grupper, der begår eller udbreder vold.
The definition does not include individuals or groups who commit or propagate violence.
Ifølge denne brede definition kan kategorien menneskerettighedsforkæmpere omfatte en hvilken som helst person eller gruppe af personer, der arbejder for at fremme menneskerettighederne, spændende over internationale organisationer med hjemsted i verdens største byer til individer, der arbejder inden for deres lokalsamfund.
In accordance with this broad categorization, human rights defenders can be any person or group of persons working to promote human rights, ranging from intergovernmental organizations based in the world’s largest cities to individuals working within their local communities.
Menneskerettighedsforkæmpere kan være af begge køn, af en hvilken som helst alder, fra en hvilken som helst del af verden og have en hvilken som helst erhvervsmæssig eller anden baggrund.
Defenders can be of any gender, of varying ages, from any part of the world and from all sorts of professional or other backgrounds.
Det er især vigtigt at holde sig for øje, at menneskerettighedsforkæmpere ikke kun findes inden for ngo’er og internationale organisationer, men også i visse tilfælde kan være regeringsembedsmænd, offentligt ansatte eller medlemmer af den private sektor.
In particular, it is important to note that human rights defenders are not only found within NGOs and intergovernmental organizations but might also, in some instances, be government officials, civil servants or members of the private sector.
Hvad laver menneskerettighedsforkæmpere?
What do human rights defenders do?
Menneskerettighedsforkæmpere identificeres først og fremmest ved, hvad de udretter, og det er gennem en beskrivelse af deres handlinger og af nogle af de sammenhænge, som de arbejder i, at begrebet bedst kan forklares.
Human rights defenders are identified above all by what they do and it is through a description of their actions and of some of the contexts in which they work that the term can best be explained.
Menneskerettighedsforkæmpere arbejder hen imod realiseringen af en hvilken som helst eller samtlige rettigheder, som er forankret i verdenserklæringen om menneskerettighederne fra 1948 og andre internationale menneskerettighedsinstrumenter.
Human rights defenders work towards the realisation of any or all of the rights enshrined in the 1948 Universal Declaration of Human Rights and other international human rights instruments.
De søger følgelig at fremme og beskytte borgerlige og politiske rettigheder og at fremme, beskytte og virkeliggøre økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder.
Consequently, they seek the promotion and protection of civil and political rights as well as the promotion, protection and realisation of economic, social and cultural rights.
Menneskerettighedsforkæmpere spiller en proaktiv rolle i konsolideringen af de demokratiske principper, og deres aktiviteter omfatter indhentning og udbredelse af informationer om krænkelser af menneskerettighederne, støtte til ofre for menneskerettighedskrænkelser, bidrag til gennemførelse af menneskerettighedskonventioner, foranstaltninger til sikring af ansvarsplaceringen og fjernelse af straffrihed samt støtte til god regeringsførelse, og de er ofte vigtige partnere i udviklingen af almen og faglig uddannelse på menneskerettighedsområdet.
Human rights defenders play a pro-active role in the consolidation of democratic principles, and their activities include collection and dissemination of information on violations of human rights, support to victims of human rights violations, contributions to the implementation of human rights conventions, actions to secure accountability and to end impunity, support for good governance, and they are often key partners for the development of human rights education and training.
Krænkelser begået imod menneskerettighedsforkæmpere
Violations committed against human rights defenders
Menneskerettighedsforkæmpere kommer ofte selv ud for menneskerettighedskrænkelser som led i deres arbejde.
Human rights defenders often face human rights violations themselves in the course of their work.
Disse omfatter drab, dødstrusler, bortførelser og kidnapninger, vilkårlige arrestationer og tilbageholdelse og sommetider tortur.
This includes killings, death threats, abductions and kidnappings, arbitrary arrest and detention, sometimes tortured.
Menneskerettighedsforkæmpere er ofte udsat for forfølgelse, og mange er blevet ofre for smædekampagner.
HRDs are often subject to harassment, and many have been the victims of defamation campaigns.
Undertiden udgør anklager for kriminelle eller andre ulovlige handlinger en anden måde at forsøge at standse deres arbejde på.
Sometimes criminal or other charges are another way to try to stop their work.
Fredelige demonstrationer og indgivelse af klager har ført til sigtelser for forstyrrelse af den offentlige orden og bølleoptøjer, der er endt med hårde domme.
Peaceful demonstrations, lodging of complaints have led to charges as public disturbance and hooliganism, with severe court sentences.
Politikker, lovgivning og procedurer beskrevet som "sikkerhedsforanstaltninger", f.eks. antiterrorlovene, anvendes til tider med det formål at indskrænke menneskerettighedsforkæmpernes arbejde eller for direkte at ramme menneskerettighedsforkæmperne selv.
Policies, legislation and procedures described as "security measures", for example the antiterrorism laws, are sometimes applied in such a way as to restrict the work of human rights defenders or to directly target the defenders themselves.
Kvindelige menneskerettighedsforkæmpere og andre særligt udsatte grupper
Women Human Rights defenders and other groups particularly at risk
For kvindelige menneskerettighedsforkæmpere er der særlige risici og hindringer forbundet med, hvor effektivt de kan udføre deres menneskerettighedsarbejde.
Women human rights defenders face distinct risks and obstacles with regard to effectively carrying out their human rights work.
De er i fare, dels fordi de er kvinder og dels på grund af den indsats, de leverer.
They are at risk because both of whom they are and what they do.
Ofte er volden og truslerne mod dem af seksuel art, eller de står over for begrænsninger i deres arbejde på grund af deres køn.
Frequently, the violence or threat against them is sexual in nature, or they face restrictions in their work on account of their gender.
Endvidere er fordomme, udelukkelse og offentlig afvisning af såvel statsmagten som de sociale aktører en alvorlig hæmsko i deres liv.
Furthermore, prejudice, exclusion and public repudiation by both state forces and social actors weigh heavily in their lives.
Mange kvindelige menneskerettighedsforkæmpere har også et dagligt ansvar for pasning af børn eller gamle forældre og finder det meget vanskeligt at fortsætte deres menneskerettighedsarbejde vel vidende, at arrestation og tilbageholdelse ville forhindre dem i at varetage de familiemæssige opgaver.
Many women human rights defenders have also a day-to-day responsibility for the care of young children or elderly parents and often find it very hard to continue their human rights work knowing that arrest and detention would prevent them from fulfilling that role in the family.
Denne særlige situation anerkendes i EU’s retningslinjer, hvor det understreges, at det er vigtigt at anlægge en kønsrelateret synsvinkel i forbindelse med behandling af spørgsmålet om menneskerettighedsforkæmpere og anmode missioner om i særlig grad at være opmærksomme på de specifikke risici, som kvindelige menneskerettighedsforkæmpere løber.
This particular situation is recognised in the EU Guidelines, which underline that it is important to apply a gender perspective when approaching the issue of human rights defenders and ask missions to pay particular attention to the specific risks faced by women human rights defenders.
Der er på EU-plan under adskillige formandskaber blevet ført særlige kampagner for at øge indsatsen for mere effektivt at nå ud til de kvindelige menneskerettighedsforkæmpere.
Special campaigns to increase efforts and better reach out to women human rights defenders have been carried out at EU-level, during several Presidencies.
Andre grupper og kategorier af menneskerettighedsforkæmpere, der er særligt udsatte for angreb og menneskerettighedskrænkelser som følge af deres aktiviteter, omfatter, navnlig ifølge rapporten fra den særlige repræsentant for menneskerettighedsforkæmpere fra 2007 og som anerkendt i den sidste revision af EU-retningslinjerne i 2008, menneskerettighedsforkæmpere, der arbejder for at fremme de økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder og personer, der arbejder for rettigheder for mindretal, oprindelige folk og lesbiske, bøsser, biseksuelle og transseksuelle.
Other groups and categories of defenders who are particularly exposed to attacks and human rights violations as a result of the work they carry out, according notably to the 2007 report of the Special Representative of Human rights defenders and recognised in the last revision of the EU Guidelines in 2008, include defenders working to promote economic, social and cultural rights and those working with minorities' rights, indigenous peoples and lesbian, gay, bisexual and transgender people.
FN og regionale beskyttelsesmekanismer for menneskerettighedsforkæmpere
UN and Regional protection mechanisms for human rights defenders
FN’s særlige rapportør
The UN Special Rapporteur
I 2000 anmodede Menneskerettighedskommissionen FN's generalsekretær om at oprette et mandat for menneskerettighedsforkæmpere for at understøtte gennemførelsen af erklæringen om menneskerettighedsforkæmpere og for at indhente oplysninger om menneskerettighedsforkæmperes situation verden over.
In 2000, the Commission on Human Rights asked the Secretary-General to establish a mandate on human rights defenders, to give support to the implementation of the Declaration on human rights defenders and also to gather information on the actual situation of human rights defenders around the world.
Denne stilling beklædtes af Hina Jilani frem til 2008, hvor hun blev afløst af Margaret Sekaggya.
This post was occupied by Mrs Hina Jilani until 2008, when she was replaced by Ms. Margaret Sekaggya.
Mandatet for menneskerettighedsforkæmpere er bredt og fastlægger, at den særlige rapportør har følgende hovedopgaver:
The mandate on human rights defenders is broad and stipulates that the Special Rapporteur’s main roles are:
· at søge, modtage, undersøge og reagere på oplysninger om menneskerettighedsforkæmperes situation;
· seek, receive, examine and respond to information on the situation of human rights defenders;
· etablere samarbejde og føre dialog med regeringer og andre interesserede aktører om fremme og effektiv gennemførelse af erklæringen;
· establish cooperation and conduct dialogue with governments and other interested actors on the promotion and effective implementation of the Declaration;
· at anbefale effektive strategier for bedre at beskytte menneskerettighedsforkæmpere og følge op på disse anbefalinger.
· recommend effective strategies better to protect human rights defenders and follow up on these recommendations;
For at gøre dette forelægger den særlige rapportør en årlig rapport til HRC (Menneskerettighedskomitéen) og Generalforsamlingen, aflægger landebesøg og tager individuelle sager op med regeringer.
In order to do this, the Special Rapporteur presents an annual report to the HRC and General Assembly, undertakes country visits, and takes up individual cases of concern with Governments.
Sidstnævnte gøres ofte gennem hasteskrivelser.
The latter is often done through urgency letters.
Efter oprettelsen af dette mandat er der udsendt over 2100 meddelelser til omkring 120 lande om 3600 menneskerettighedsforkæmperes situation.
Since the creation of the mandate, over 2100 communications to some 120 countries on the situation of 3600 human rights defenders have been sent.
I sin første rapport fokuserede Sekaggya hovedsagelig på den universelle regelmæssige gennemgang som en mekanisme af strategisk værdi i forbindelse med revision og forhåbentlig forbedring af menneskerettighedsforkæmperes situation i de stater, der undersøges.
In her first report, Ms Sekaggya focuses mainly on the UPR as a mechanism of strategic value in reviewing and hopefully improving the situation of human rights defenders in states reviewed.
Dens arbejde omfatter fremme og beskyttelse af menneskerettigheder og fortolkning af det afrikanske charters bestemmelser.
Its work includes promoting and protecting human rights and interpreting the provisions of the
Den Interamerikanske Menneskerettighedskommission (IACHR) er en uafhængig mekanisme under OAS (Organisationen af Amerikanske Stater) og er oprettet for at fremme og beskytte menneskerettighederne i de nord- og sydamerikanske lande.
Inter-American Commission on Human Rights (IACHR) is an independent mechanism of the OAS and was created to promote and protect human rights across the Americas.
Den rådgiver også IACHR om individuelle anmodninger fra menneskerettighedsforkæmpere om forebyggende foranstaltninger, der vil kunne beordres truffet, når en person er i fare for at blive udsat for "alvorlig og ubodelig skade" som et resultat af, at vedkommendes rettigheder krænkes.
It also advises the IACHR on individual petitions by human rights defenders for precautionary measures, which may be ordered when a person is at risk of "serious and irreparable harm" as a result of their rights being violated.
Forebyggende foranstaltninger omfatter såvel sikkerhedsforanstaltninger som efterforskning af trusler eller andre krænkelser af menneskerettighedsforkæmpere, og sigter mod at imødegå de grundliggende årsager til krænkelserne og forhindre, at de sker igen.
Precautionary measures include both security measures and investigations of the threats or other violations against human rights defenders, in order to address the root causes and prevent them happening again.
I december 2003 skabte OSCE’s Kontor for Demokratiske Institutioner og Menneskerettigheder (ODIHR), der har hjemsted i Warszawa, et særligt program om foreningsfrihed og har siden 2007 etableret et kontaktpunkt for menneskerettighedsforkæmpere.
In December 2003, the OSCE’s Warsaw-based Office for Democratic Institutions and Human Rights (ODIHR) created a special programme on freedom of association and has, since 2007, established a Focal Point for human rights defenders.
Dette kontaktpunkt overvåger nøje menneskerettighedsforkæmpernes situation, indkredser spørgsmål af aktuel betydning og søger at fremme og beskytte deres interesser.
This Focal Point “closely monitors the situation of human rights defenders, identifies issues of concern, and seeks to promote and protect their interests.”
ODIHR udsender også årlige rapporter om menneskerettighedsforkæmpere i OSCE-regionen.
ODIHR also issues annual reports on human rights defenders in the OSCE region.
I februar 2008 vedtog Europarådets Ministerkomité erklæringen om Europarådets indsats for en bedre beskyttelse af menneskerettighedsforkæmpere og fremme af deres aktiviteter.
In February 2008, the Committee of Ministers of the Council of Europe adopted the Declaration on CoE action to improve the protection of human rights defenders and promote their activities.
Erklæringen påpeger, at staterne har det primære ansvar for at skabe et gunstigt miljø for menneskerettighedsforkæmperes arbejde, som gør enkeltpersoner, grupper og foreninger i stand til at udføre fredelige aktiviteter til fordel for fremme og beskyttelse af menneskerettighederne uden andre begrænsninger end dem, der er tilladt gennem den europæiske menneskerettighedskonvention.
The Declaration recalls that states have the primary responsibility to create a conducive environment for the work of human rights defenders, which enables individuals, groups and associations to carry out peaceful activities for the promotion and protection of human rights without restrictions other than those authorised under the European Convention on Human Rights.