natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hans opgave var at undersøge, om der kunne opnås enighed om et nyt forslag på baggrund af den reviderede artikel 190, stk. 4, det vil sige, om "principper, der er fælles for alle medlemsstater" udgjorde et bedre grundlag for ensartethed end "en i alle medlemsstater ensartet fremgangsmåde".
His task was to see whether a new proposal could be agreed on the basis of the revised Article 190(4), that is, whether ‘ principles common to all Member States ’ offered a better basis for uniformity than ‘ a uniform electoral procedure in all Member States’.
Anastassopoulos fandt en "meget bred konsensus" blandt staterne om en række generelle principper, herunder ikke mindst forholdstalsvalg.
Anastassopoulos found a ‘very broad consensus’ among States on a number of common principles, including, not least, proportional representation.
Han opgav idéen om at forsøge at gennemføre territoriale valgkredse på ensartet vis, men insisterede på, at de blev gennemført i stater med mere end 20 millioner indbyggere.
He dropped the idea of trying to craft territorial constituencies in a uniform manner, but insisted on their creation in States with more than 20 million inhabitants.
Navnlig rejste han spørgsmålet om, hvorvidt et antal pladser – han foreslog 10 % – kunne fordeles forholdsmæssigt fra tværnationale (kønsafbalancerede) lister fra og med valget i 2009.
Notably, he raised the question of whether a portion of seats – he proposed ten per cent ‑ could be distributed proportionately from transnational (gender balanced) lists as from the 2009 elections.
Nationale grænser skulle være frivillige.
National thresholds should remain optional.
For at fremme valgdeltagelsen skulle der tilskyndes til præferencelistevalg.
Preferential voting should be encouraged as a stimulus to turnout.
Dobbelte parlamentariske mandater skulle forbydes.
Dual parliamentary mandates would be banned.
Han foreslog at fremrykke valget fra juni til maj (for at undgå sommerferien i de nordlige medlemsstater) og afkorte stemmeperioden til maksimalt to dage.
He proposed bringing the elections forward from June to May (in order to avoid summer holidays in Northern states), and to truncate the time for polling itself to two days maximum.
Anastassopoulos' omfattende betænkning blev vedtaget af Parlamentet den 15. juli 1998 med 355 stemmer mod 146 og 39 hverken/eller.
The far-reaching Anastassopoulos Report was adopted by Parliament on 15 July 1998 by 355 votes to 146 with 39 abstentions.
EFT C 292 af 21.9.1998; Europa-Parlamentets beslutning er gengivet i bilag I .
OJ C 292, 21.9.1998; Parliament’s resolution is reproduced in Annex I.
I 2002 ændrede Rådet akten fra 1976 for at kodificere indførelsen overalt af forholdstalsvalg, specifikt tillade forholdstalsmetoden med overførsel af overskydende stemmer (STV) og præferencelistevalg, tage højde for territoriale valgkredse, fastsætte en spærregrænse på 5 %, udfase dobbeltmandatet og lade national lovgivning finde anvendelse på fortabelse af mandater og besættelse af ledige mandater.
In 2002 the Council modified the 1976 Act in order to codify the introduction everywhere of proportional representation, to allow explicitly STV and preferential voting, to cater for territorial constituencies, to fix a maximum threshold of 5 per cent, to phase out the dual mandate, and to let national law apply to the withdrawal of mandates and the filling of vacancies.
Rådets afgørelse af 25. juni og af 23. september 2002 om ændring af akt om almindelige direkte valg af repræsentanterne i Europa-Parlamentet; EFT L 283 af 21.10.2002.
Council Decision of 25 June 2002 and 23 September 2002 amending the Act concerning the election of the representatives of the European Parliament by direct universal suffrage; OJ L 283, 21.10.2002.
De mere drastiske forslag i Parlamentets Anastassopoulos-betænkning blev ikke vedtaget af Rådet.
The bolder proposals of the Parliament's Anastassopoulos Report were not adopted by the Council.
Tsatsos MEP, Athen & Bruxelles, 2002.
Tsatsos MEP, Athens & Brussels, 2002.
Nice, Laeken og konventet
Nice, Laeken and the Convention
Det lykkedes ikke Parlamentet at rejse spørgsmålet om valgmåden på regeringskonferencen i Nice.
Parliament was unsuccessful in raising the matter of its electoral procedure at the Nice Intergovernmental Conference.
I stedet blev afslutningen af regeringskonferencen i december 2000 markeret med et voldsomt skænderi om fordelingen af pladser i Parlamentet.
Instead, the closing stages of the IGC in December 2000 were marked by the bruising row over the redistribution of seats in the Parliament.
I sidste ende blev forsamlingen for valgperioden 2004-2009 udvidet til 732 pladser (for de daværende 25 stater): Tyskland beholdt sine 99, Frankrig, Italien og Det Forenede Kongerige skulle hver have 78, og Spanien og Polen fik hver 54 pladser.
In the end, the size of the House for 2004-09 (for the then twenty-five States) was to grow to 732 seats: Germany retained 99, France, Italy and the UK maintained parity on 78, and Spain and Poland had 54 each.
(Senere, efter Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse, blev det vedtaget, at der fra 2009 skulle være 736 pladser: Igen skulle Tyskland have 99, Frankrig, Italien og Det Forenede Kongerige skulle falde til 72 hver og Spanien og Polen til 50).
(Later, upon the accession of Bulgaria and Romania, it was agreed that from 2009 there would be 736 seats: again Germany was to retain 99, France, Italy and the UK were to fall to 72 each, Spain and Poland to 50.)
Nicetraktaten ændrede artikel 190, stk. 5, som følger:
The Treaty of Nice modified Article 190(5), as follows:
Europa-Parlamentet fastsætter sine medlemmers statut og de almindelige betingelser for udøvelsen af deres hverv efter høring af Kommissionen og med godkendelse fra Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal .
The European Parliament shall, after seeking an opinion from the Commission and with the approval of the Council acting by a qualified majority , lay down the regulations and general conditions governing the performance of the duties of its Members.
Alle bestemmelser og betingelser i forbindelse med beskatningsordningen for medlemmer og forhenværende medlemmer vedtages med enstemmighed af Rådet.
All rules or conditions relating to the taxation of Members or former Members shall require unanimity within the Council.
Artikel 191 blev ændret for at skabe retsgrundlag for at oprette en statut for europæiske politiske partier.
An amendment was made to Article 191 to create a legal base for the creation of a statute for European political parties.
Rådet fik således bemyndigelse til at fastsætte forskrifter for europæiske partier og navnlig partiernes finansiering og gøre dette sammen med Parlamentet på grundlag af den fælles beslutningsprocedure.
The Council was empowered to lay down regulations governing European parties and particularly their financing, in co-decision with the Parliament.
På vejen mod en bedring efter skuffelsen over Nicetraktaten blev der i Laekenerklæringen fra december 2001 stillet forskellige relevante spørgsmål om Europa-Parlamentets fremtidige rolle.
On the road to recovery from the disappointment of the Nice Treaty, the Laeken Declaration, in December 2001, posed various pertinent questions about the future role of the European Parliament.
"Skal Europa-Parlamentets rolle styrkes?
‘Should the role of the European Parliament be strengthened?
Skal den fælles beslutningstagning udvides?
Should we extend the right of codecision or not?
Skal den måde, hvorpå vi vælger medlemmerne af Europa-Parlamentet, revideres?
Should the way in which we elect the members of the European Parliament be reviewed?
Er der behov for at etablere en europæisk valgkreds, eller er det bedst at bevare nationalt fastlagte valgkredse?
Should a European electoral constituency be created, or should constituencies continue to be determined nationally?
Kan de to systemer kombineres?"
Can the two systems be combined?’
Det skal dog indrømmes, at valgmåden blev prioriteret lavere end Parlamentets beføjelser og dets plads i den interinstitutionelle balance, da forfatningskonventet drøftede disse spørgsmål.
When the constitutional Convention discussed these questions, however, it must be admitted that the electoral system was of a lower order of priority to those of the powers of the Parliament and its place in the inter-institutional balance.
Ordføreren var medlem af Konventet om Europas Fremtid (2002-2003) og var en af Parlamentets tre repræsentanter ved regeringskonferencen i 2007.
The rapporteur was a member of the Convention on the Future of Europe (2002-03) and was one of Parliament’s three representatives to the 2007 IGC.
Konventet foreslog ganske fornuftigt, at valgmåden skulle fastlægges ved en lov eller rammelov vedtaget af Rådet med enstemmighed på grundlag af et forslag fra Parlamentet og med Parlamentets godkendelse.
The Convention proposed, sensibly enough, that the electoral system should be subject to a law or framework law of the Council, acting unanimously on a proposal from and with the consent of the Parliament.
Artikel III-232 i udkast til traktat om en forfatning for Europa (2003).
Article III-232 of the Draft Treaty establishing a Constitution for Europe (2003).
Hvad angår Parlamentets sammensætning, foreslog konventet, at Det Europæiske Råd med enstemmighed skulle vedtage en afgørelse herom på forslag af Parlamentet og med dettes godkendelse.
As far as the shape of the Parliament was concerned, the Convention proposed that the European Council should take a decision, by unanimity, on a proposal from and with the consent of Parliament.
Antallet af medlemmer blev fastsat til 736.
The size was capped at 736.
"Europas borgere repræsenteres degressivt proportionalt med en mindstetærskel på fire medlemmer af Europa-Parlamentet for hver medlemsstat."
‘Representation of European citizens shall be degressively proportional, with a minimum threshold of four members per Member State.’
Artikel I-19, stk. 2, i udkast til traktat om en forfatning for Europa (2003).
Article I-19(2) of the Draft Treaty establishing a Constitution for Europe (2003).
Endvidere skulle chartret om grundlæggende rettigheder være obligatorisk, og i artikel 39 heri blev det fastlagt, at enhver unionsborger har valgret og er valgbar ved valg til Europa-Parlamentet i den medlemsstat, hvor den pågældende har bopæl, på samme betingelser som statsborgere i denne stat.
Furthermore, the Charter of Fundamental Rights was to become mandatory, Article 39 of which set out the right of every citizen to vote or stand in the European Parliamentary elections in the Member State in which he or she resided, under the same conditions as nationals of that State.
Regeringskonferencen i 2003-2004, som fulgte op på konventets arbejde, foretog ingen ændringer i procedurerne, men tilpassede den relevante klausul (artikel I-20, stk. 2), så den lyder:
The IGC of 2003-04 which followed up the work of the Convention made no change in the procedures but adapted the relevant clause (Article I-20(2)) to read as follows:
Europa-Parlamentet består af repræsentanter for Unionens borgere.
The European Parliament shall be composed of representatives of the Union ’s citizens.
Antallet af medlemmer må ikke overstige 750.
They shall not exceed 750 in number.
Borgerne repræsenteres degressivt proportionalt med en mindstetærskel på seks medlemmer for hver medlemsstat.
Representation of citizens shall be degressively proportional, with a minimum threshold of six members per Member State .
Ingen medlemsstat tildeles mere end 96 pladser.
No Member State shall be allocated more than 96 seats.
Dette lignede et forslag, som Tyskland i sin tid havde stillet forud for Maastrichttraktaten, men som dengang afvist.
This was rather similar to a proposal made by Germany at the time of Maastricht, but at that stage rejected.
Det er blevet antydet, at betydningen af ændringen af den historiske tekst – fra "repræsentanter .... for folkene i de i Fællesskabet sammensluttede stater" til "repræsentanter for Unionens borgere" – ikke gik op for visse observatører.
It has been suggested that the significance of the change of the historic wording – from ‘ representatives … of the peoples of the States brought together in the Community ’ to ‘ representatives of the Union ’s citizens ’ ‑ was lost on some observers.
Skønt udtrykket "folk" ikke er tillagt nogen præcis juridisk betydning i den gældende traktat, var det ikke tilfældigt, at udtrykket blev ændret til "borgere": Faktisk blev ophøjelsen af EU-borgerne fremhævet andetsteds i forfatningstraktaten.
Although the term 'peoples' is not thought to have any precise legal meaning in the current Treaty, the change to 'citizens' was not accidental: indeed, the elevation of the EU citizen was accentuated elsewhere in the constitutional treaty.
Navnlig artikel I-45, stk. 2, hvoraf det fremgik, at "Borgerne er direkte repræsenteret på EU-plan i Europa-Parlamentet" (senere gentaget i Lissabontraktaten i artikel 10, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union).
Notably, Article I-45(2) which said that ‘Citizens are directly represented at Union level in the European Parliament', (later replicated by the Treaty of Lisbon in Article 10(2) of the Treaty on European Union).
Parlamentets repræsentanter i konventet og på de efterfølgende regeringskonferencer håbede også, at ændringen ville tilskynde til en yderligere udvikling af de tværnationale politikker og dermed føre til øget anerkendelse af det postnationale politiske rum i befolkningen.
And representatives of the Parliament in the Convention and at the subsequent IGCs were hopeful that the change would encourage the further development of transnational politics, leading to a more popular recognition of the post-national political space.
Den nyere historie om "tænkepausen" og forhandlingerne om Lissabontraktaten er mere velkendte.
The recent story of the ‘period of reflection’ and the negotiation of the Treaty of Lisbon is more familiar.
På regeringskonferencen valgte Parlamentet hverken at presse på for en ensartet valgmåde eller for den reform af ordningen for privilegier og immuniteter, der på et tidspunkt havde været bragt på bane.
At the Intergovernmental Conference, Parliament chose neither to press the case for a uniform electoral procedure nor, as had at one time been mooted, for a reform of the privileges and immunities regime.
Uden for de konstitutionelle forhandlinger blev der gjort væsentlige fremskridt.
Away from the constitutional negotiations, there was significant progress.
Den første statut for politiske partier på europæiske plan blev indført i 2003 og blev udvidet til politiske fonde i 2007.
The first statute for European political parties was delivered in 2003, extended to party political foundations in 2007.
Henholdsvis Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2004/2003 af 4. november 2003 om statut for og finansiering af politiske partier på europæisk plan, EUT L 297 af 15.11.2003, og Rådets forordning (EF) nr. 1524/2007 af 18. december 2007, EUT L 343 af 27.12.2007.
Respectively, Regulation (EC) No 2004/2003 of the European Parliament and of the Council of 4 November 2003 on the regulations governing political parties at European level and the rules regarding their funding; OJ L 297, 15-11-2003; and Regulation (EC) No 1524/2007 of 18 December 2007; OJ L 343, 27-12-2007.
Endvidere blev der opnået enighed om statutten for Europa-Parlamentets medlemmer i 2005.
Likewise, the Statute for Members of the European Parliament was at last agreed in 2005.
Europa-Parlamentets afgørelse af 28. september 2005 om vedtagelse af statutten for Europa-Parlamentets medlemmer (2005/684/EF, Euratom), EUT L 262 af 7.10.2005.
Decision of the European Parliament of 28 September 2005 adopting the Statute for Members of the European Parliament (2005/684/EC, Euratom), OJ L 262, 07-10-2005.
Selv om spørgsmålet om valgmåden ikke blev rejst under genforhandlingen i Lissabon af forfatningstraktaten, fandt der en intens meningsudveksling sted vedrørende forslaget om omfordeling af pladserne i Parlamentet ved valget i 2009.
While the matter of the electoral procedure was not raised during the Lisbon renegotiation of the constitutional treaty, an intense controversy broke out concerning the proposal to redistribute seats for the Parliament to be elected in 2009.
Parlamentet efterkom Rådets anmodning fra juni 2007 om at fremsætte et forslag om en omfordeling af pladserne.
Parliament fulfilled the request of the European Council of June 2007 to make a proposal for the redistribution of seats.
I betænkningen af Lamassoure og Severin (2007) lykkedes det på overbevisende vis Parlamentet at definere, hvordan princippet om degressiv proportionalitet skulle anvendes i praksis: "Forholdet mellem antallet af indbyggere og antallet af pladser for de enkelte medlemsstater bør variere i forhold til deres respektive indbyggertal, således at et medlem fra en mere folkerig medlemsstat skal repræsentere flere borgere end et medlem fra en mindre folkerig medlemsstat og omvendt, men også, at en mindre befolket medlemsstat aldrig kan have flere medlemmer end en mere befolket stat".
Parliament succeeded, in the Lamassoure-Severin Report (2007), in convincingly defining how the principle of degressive proportionality should be applied in practice, thus: ‘the ratio between the population and the number of seats of each Member State must vary in relation to their respective populations in such a way that each Member from a more populous Member State represents more citizens than each Member from a less populous Member State and conversely, but also that no less populous Member State has more seats than a more populous Member State’.
Fra punkt 6 i betænkning af Lamassoure og Severin, vedtaget den 11. oktober 2007 med 378 stemmer mod 154 og 109 hverken/eller; A6-0351 (EUT C 227 E af 4.9.2006, s. 132).
From paragraph 6 of the Lamassoure-Severin Report, adopted 11 October 2007 by 378 votes in favour to 154 against, with 109 abstentions; A6-0351/2007 (OJ C 227 E, 4.9.2008, p.
I sidste øjeblik nåede regeringskonferencen frem til et kompromis, hvor Parlamentets størrelse blev udvidet til 751 medlemmer, det vil sige 750 plus formanden, og den ekstra plads blev tildelt Italien.
In the last minutes of the IGC a compromise was reached which raised the size of the Parliament to 751 ‑ that is, 750 plus its President – and the extra seat was given to Italy.
Uheldigvis tilsidesatte denne ordning den strenge anvendelse af princippet om degressiv proportionalitet (som defineret af Parlamentet), eftersom et italiensk parlamentsmedlem repræsenterer færre indbyggere end en spansk kollega, selv om Spanien har et mindre indbyggertal end Italien.
Unfortunately, however, this arrangement breached the strict application of the principle of degressive proportionality (as defined by Parliament), because an Italian MEP represents fewer people than a Spanish colleague, despite the fact that Spain is less populous than Italy.
Den politiske aftale om omfordeling af pladserne blev bekræftet af Rådet den 14. december 2007 (punkt 5 i formandskabets konklusioner).
The political agreement on the redistribution of seats was confirmed by the European Council on 14 December 2007 (paragraph 5 of the Presidency Conclusions). .
Til trods for denne afvigelse er Lamassoures og Severins definition af degressiv proportionalitet blevet accepteret, i det mindste i teorien, af både Parlamentet og Rådet.
Notwithstanding this lapse from purity, the Lamassoure-Severin definition of degressive proportionality has been accepted, at least in theory, by both Parliament and Council.
Under alle omstændigheder blev Lissabontraktaten efter dette lille drama om pladserne i Parlamentet endelig undertegnet den 13. december 2007 og trådte i kraft - med elleve måneders forsinkelse - den 1. december 2009.
In any case, after the little drama over parliamentary seats, the Treaty of Lisbon was finally signed on 13 December 2007 and entered into force, eleven months late, on 1 December 2009.
Artikel 14 i den nye traktat om Den Europæiske Union, som ændret ved Lissabontraktaten, har følgende ordlyd
Article 14 of the new Treaty on European Union, as revised by Lisbon, reads as follows.
Henvisninger til Lissabontraktaten er fra de konsoliderede udgaver af traktaterne, EUT C 115 af 9.5.2008. :
References to the Treaty of Lisbon are from the consolidated version of the Treaties, OJ C 115, 9.5.2008.
Europa-Parlamentet udøver sammen med Rådet den lovgivende funktion og budgetfunktionen.
The European Parliament shall, jointly with the Council, exercise legislative and budgetary functions.
Det udøver politiske kontrolfunktioner og rådgivende funktioner på de betingelser, der er fastsat i traktaterne.
It shall exercise functions of political control and consultation as laid down in the Treaties.
Det vælger Kommissionens formand.
It shall elect the President of the Commission.
Antallet af medlemmer må ikke overstige 750 plus formanden.
They shall not exceed 750 in number, plus the President.
Det Europæiske Råd vedtager med enstemmighed på Europa-Parlamentets initiativ og med dettes godkendelse en afgørelse om Europa-Parlamentets sammensætning i overensstemmelse med principperne i første afsnit.
The European Council shall adopt by unanimity, on the initiative of the European Parliament and with its consent, a decision establishing the composition of the European Parliament, respecting the principles referred to in the first subparagraph.
Europa-Parlamentets medlemmer vælges ved direkte almindelige, frie og hemmelige valg for en mandatperiode på fem år.
The members of the European Parliament shall be elected for a term of five years by direct universal suffrage in a free and secret ballot.
Europa-Parlamentet vælger sin formand og sit præsidium blandt sine medlemmer.
The European Parliament shall elect its President and its officers from among its members.
Artikel 223 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde lyder som følger:
Article 223 of the Treaty on the Functioning of the European Union reads as follows:
Europa-Parlamentet udarbejder forslag med henblik på fastsættelse af de bestemmelser, der er nødvendige for, at dets medlemmer kan vælges ved almindelige direkte valg ifølge en i alle medlemsstater ensartet fremgangsmåde eller efter principper, der er fælles for alle medlemsstater.
The European Parliament shall draw up a proposal to lay down the provisions necessary for the election of its members by direct universal suffrage in accordance with a uniform procedure in all Member States or in accordance with principles common to all Member States.
Rådet fastsætter med enstemmighed de nødvendige bestemmelser efter en særlig lovgivningsprocedure og efter godkendelse fra Europa-Parlamentet, der udtaler sig med et flertal af sine medlemmer.
The Council, acting unanimously in accordance with a special legislative procedure and after obtaining the consent of the European Parliament, which shall act by a majority of its component members, shall lay down the necessary provisions.
Disse bestemmelser træder i kraft, når medlemsstaterne har godkendt dem i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige bestemmelser.
These provisions shall enter into force following their approval by the Member States in accordance with their respective constitutional requirements.
Europa-Parlamentet fastsætter på eget initiativ ved forordning efter en særlig lovgivningsprocedure sine medlemmers statut og de almindelige betingelser for udøvelsen af deres hverv efter høring af Kommissionen og med godkendelse fra Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
The European Parliament, acting by means of regulations on its own initiative in accordance with a special legislative procedure, after seeking an opinion from the Commission and with the approval of the Council acting by a qualified majority, shall lay down the regulations and general conditions governing the performance of the duties of its Members.