natgillin/translations-raw huggingface dataset:
· Rådets forordning (EF) nr. 1236/2005 af 27. juni 2005 om handel med visse varer, der kan anvendes til henrettelse, tortur eller anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf.
· Council Regulation (EC° No 1236/2005 of 27 June 2005 concerning trade in certain goods which could be used for capital punishment, torture or other cruel, inhuman or degrading treatment or punishment
· Rådets forordning (EF) nr. 732/2008 af 22. juli 2008 om anvendelse af et arrangement med generelle toldpræferencer for perioden 1. januar 2009 til 31. december 2011 og om ændring af forordning (EF) nr. 552/97, (EF) nr. 1933/2006 og af Kommissionens forordning (EF) nr. 1100/2006 og (EF) nr. 964/2007.
· Council Regulation (EC) No 732/2008 of 22 July 2008 applying a scheme of generalised tariff preferences for the period from 1 January 2009 to 31 December 2011 and amending Regulations (EC) No 552/97, (EC) No 1933/2006 and Commission Regulations (EC) No 1100/2006 and (EC) No 964/2007
Betænkningen anbefaler anvendelse af delegerede retsakter i disse forordninger i følgende tilfælde:
The report recommends the use of delegated acts in these regulations for the following purposes:
- ved ændring eller tilpasning af et eller flere bilag til de respektive forordninger og
- to amend or adapt one or more annexes to the regulation concerned, and
- ved fastlæggelse af detaljerede bestemmelser for den specifikke gennemførelse af de enkelte artikler.
- to adopt detailed provisions for the specific implementation of individual articles.
I alle tilfælde er der tale om delegerede beføjelser til at vedtage almengyldige ikke-lovgivningsmæssige retsakter, der udbygger eller ændrer visse ikke-væsentlige bestemmelser i den pågældende retsakt, jf. artikel 290, stk. 1, i TEUF.
In all these cases the delegated acts are generally applicable acts of a non-legislative character, supplementing or amending certain non-essential provisions of the relevant legislative act pursuant to Article 290(1) TFEU.
Disse områder kan ikke reguleres ved gennemførelsesbestemmelser.
These fields cannot be left to be regulated by means of implementing provisions.
Der er nemlig her tale om lovgivningskompetence, som lovgiveren enten selv må udøve eller delegere.
That would not be right, because legislative powers are at stake in these cases which the legislature must either exercise itself or, if it so chooses, delegate.
Betænkningen anbefaler imidlertid et andet initiativ.
The report recommends the second option in each case.
I øvrigt er der kun sikret kontrol af Kommissionen via Europa-Parlamentet og Rådet i forbindelse med delegationsinstrumentet.
Moreover, only by means of delegation can scrutiny of the Commission’s actions by the European Parliament and Council be guaranteed.
Særtilfældet den generelle præferenceordning (GSP)
A special case: the Generalised System of Preferences (GSP)
Et særtilfælde i denne betænkning er GSP.
The GSP constitutes a special case in this report.
Drøftelserne om anvendelsen af delegerede retsakter og gennemførelsesbestemmelser blev allerede ført i slutningen af 2010 og begyndelsen af 2011 i forbindelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 512/2011 af 11. maj 2011 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 732/2008 om anvendelse af et arrangement med generelle toldpræferencer for perioden 1. januar 2009 til 31. december 2011.
The use of delegated acts and implementing provisions was already debated between the end of 2010 and beginning of 2011 in connection with Regulation (EU) No 512/2011 of the European Parliament and of the Council of 11 May 2011 amending Council Regulation (EC) No 732/2008 applying a scheme of generalised tariff preferences for the period from 1 January 2009 to 31 December 2011.
Her drejede et sig om mindre tilpasninger af GSP-forordningen med sigte på forlængelse af dens gyldighed.
In that case relatively minor adjustments were made to the GSP Regulation to extend its period of validity.
Parlamentet og ordføreren, Helmut Scholz, krævede i betænkningen oprindelig omgående anvendelse af delegerede retsakter i forordningen.
In the report, Parliament and the rapporteur, Mr Scholz, originally called for the immediate use of delegated acts in the regulation.
For ikke at sinke den nødvendige forlængelse af gyldigheden unødigt enedes Parlamentet og Rådet om at udskyde forhandlingerne om en faktisk anvendelse af delegerede retsakter og gennemførelsesbestemmelser til den nu igangværende lovgivningsprocedure.
In order to avoid unnecessarily prolonging the necessary extension of validity, however, Parliament and the Council agreed to postpone the negotiations on the actual use of delegated acts and implementing provisions until the legislative procedure now under way.
Betænkningen genfremsætter derfor konsekvent alle Europa-Parlamentets krav fra foråret 2011.
The report therefore consistently takes up all the European Parliament’s demands of spring 2011.
Konkret er der tale om normering af de delegerede retsakter i følgende tilfælde: Den særlige ordning for bæredygtig udvikling og god regeringsførelse, bestemmelser om gennemførelsen af en reduktion af den generelle toldtarif for varer under position 1701 og ophævelse af den generelle toldtarif for varer under position 1006 og 1701, sletning af et land i bilag I og ændring af alle bilag på grund af ændringer i den kombinerede nomenklatur, på grund af ændringer i den internationale status eller klassificering af lande eller områder, på grund af, at et givet land havde nået de fastlagte tærskelværdier eller på grund af udarbejdelse af en definitiv liste over begunstigede lande.
More specifically, it is a matter of laying down rules on delegated acts in the following cases: granting of special incentive arrangements for sustainable development and good governance, adoption of rules on the reduction of the Common Customs Tariff duties on the products of tariff heading 1701 and the abolition of the Common Customs Tariff duties on the products of tariff headings 1006 and 1701, deletion of a country from Annex I and amendment of all annexes on account of changes in the international status or classification of countries or territories, on account of the attainment in a country of the threshold values set or on account of the establishment of a final list of beneficiary countries.
Rådgivningsprocedure eller undersøgelsesprocedure
Examination procedure or advisory procedure
Denne betænkning bekræfter Kommissionens forslag om anvendelse af undersøgelsesproceduren ved anvendelse af gennemførelsesbestemmelser i de allerfleste tilfælde.
The present report confirms the Commission proposal to use the examination procedure in the case of the application of implementing provisions in the vast majority of cases.
Navnlig ved afgørelser om endelige antidumping- antisubventions- og sikkerhedsforanstaltninger er undersøgelsesproceduren efter ordførerens mening det rigtige valg.
Particularly where final anti-dumping, anti-subsidy and safeguard measures are concerned, the rapporteur believes that the examination procedure is the right choice.
Dette fremgår allerede af bestemmelserne i forordning (EU) nr. 182/2011.
This is already implied by the provisions of Regulation (EU) No 182/2011.
I modsætning til Kommissionens forslag anbefaler betænkningen imidlertid anvendelse af rådgivningsproceduren i alle de tilfælde, hvor det er nødvendigt, at Kommissionen hører medlemsstaterne inden en afgørelse, men hvor undersøgelsesprocedurens langsommelige beslutningsprocedure virker hæmmende for den tilstræbte afgørelse.
In a departure from the Commission proposal, however, the report recommends using the advisory procedure in all cases where it is necessary that the Commission should consult the Member States before taking a decision but in which the protracted decision-making involved in the examination procedure is an obstacle to the objective of arriving at a decision.
Dette vil uvægerligt være tilfældet i forbindelse med afgørelser om foreløbige sikkerhedsforanstaltninger, kontrolforanstaltninger og suspensionsforanstaltninger som led i de handelspolitiske forsvarsmekanismer.
This would be incontestable in conjunction with the adoption of provisional safeguard measures, surveillance measures and suspension measures as part of trade policy defence instruments.
I disse tilfælde er der behov for en hurtig, effektiv reaktion fra Kommissionen.
In these cases, a quick, effective response from the Commission is called for.
Afgørende i den forbindelse er det, at ingen af disse afgørelser er endelige foranstaltninger eller afgørelser.
The decisive factor here is that none of these decisions involves final measures or decisions.
Der er tværtimod tale om vedtagelse af tidsmæssigt begrænsede, midlertidige foranstaltninger eller om forberedelse af en endelig afgørelse.
Rather, it is a matter either of adopting temporary measures or of preparing a definitive decision.
Da de respektive endelige afgørelser altid aftales i undersøgelsesproceduren, bevarer medlemsstaterne samlet set en tilstrækkelig kontrol over beslutningsprocessen.
As the definitive decisions in each case are always agreed by means of the examination procedure, sufficient scrutiny by Member States remains guaranteed in the course of the decision-making cycle as a whole.
For at undgå duplikering af meningsdannelses- og beslutningsprocesserne er det logisk at anvende rådgivningsproceduren i tilfælde, hvor der er tale om forberedelse hhv. foreløbig regulering af et spørgsmål.
In order to avoid duplication of opinion-forming and decision-making processes, it is consistent to adopt the advisory procedure where a decision needs to be prepared or a temporary decision taken.
Med denne afgørelse følger betænkningen den linje, som Parlamentet og Rådet har aftalt med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 511/2011 af 11. maj 2011 om gennemførelse af den bilaterale beskyttelsesklausul i frihandelsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater og Republikken Korea.
In this decision, the report adheres to the line agreed by Parliament and the Council with regard to Regulation (EU) No 511/2011 of the European Parliament and of the Council of 11 May 2011 implementing the bilateral safeguard clause of the Free Trade Agreement between the European Union and its Member States and the Republic of Korea.
I forbindelse med vedtagelse af sikkerhedsforanstaltninger er der desuden ud over anvendelse af rådgivningsproceduren behov for muligheden for at vedtage straksforanstaltninger via umiddelbart gældende gennemførelsesbestemmelser.
Where temporary safeguard measures are adopted, moreover, in addition to using the advisory procedure there must be provision for immediate measures to be adopted by means of implementing provisions which are immediately applicable.
Til vedtagelse af antidumping- eller antisubventionsforanstaltninger vil kun straks gældende gennemførelsesbestemmelser i forbindelse med rådgivningsproceduren være hensigtsmæssige på grund af den hastende karakter og den snævre tidsramme.
For the adoption of provisional anti-dumping or anti-subsidy measures, only the use of implementing measures which are immediately applicable, in conjunction with the advisory procedure, makes sense, because of the urgency and the short time frame.
Kommissionens forslag fastsætter undersøgelsesproceduren for umiddelbart gældende gennemførelsesbestemmelser.
The Commission proposal provides for the examination procedure to apply to implementing provisions which are immediately applicable.
Herved opstår der imidlertid fare for, at straksforanstaltningerne straks efter vedtagelsen trækkes tilbage af medlemsstaterne, uden at der er truffet afgørelse om endelige foranstaltninger.
Here, however, there is a danger that, shortly after immediate measures have been adopted, the examination procedure may result in their being rescinded without any decision having been taken on the definitive measures.
Eventuelle drøftelser om endelige foranstaltninger vil blive forskudt til fasen for afgørelse om foreløbige foranstaltninger og dermed sinke den videre proces.
Any discussions with a view to definitive measures would be deferred until the stage at which temporary measures were decided, thus holding up the progress of the further procedure.
Overholdelse af de fastsatte frister i alle efterfølgende faser vil derfor være umulig.
During all subsequent stages of the procedure, therefore, it would be impossible to respect the time limits set.
Skriftlig procedure
Written procedure
Formændene for de respektive rådgivnings- hhv.- undersøgelsesudvalg kan i henhold til forordning (EU) nr. 182/2011 anvende den såkaldte skriftlige procedure.
Pursuant to Regulation (EU) No 182/2011 the chair of an advisory or examination committee can order a written procedure in simple cases.
Forordningen fastsætter, at den skriftlige procedure – hvis ikke andet er fastsat – ikke må gennemføres, hvis en medlemsstat modsætter sig det.
The Regulation lays down that, except as otherwise provided, the written procedure may not be applied if a Member State objects.
Betænkningen indeholder afvigende bestemmelser for alle omfattede forordninger.
The report contains a different rule for all the regulations with which it is concerned.
Ifølge disse afsluttes den skriftlige procedure kun, hvis et kvalificeret flertal af medlemsstaterne kræver det.
It stipulates that the written procedure is to be terminated only if a qualified majority of Member States calls for this.
Desuden indeholder betænkningen med henblik på enkle sager – som indstilling af proceduren – en eksplicit henvisning til den skriftlige procedure for at tilskynde til anvendelse af denne.
The report also contains an explicit reference to the written procedure, in order to encourage its use, in simple cases such as the termination of the procedure.
Betænkningen støtter Kommissionens retsopfattelse i, at de endnu igangværende høringsprocesser under de handelspolitiske beskyttelsesinstrumenter ikke er lovlige efter Lissabontraktatens ikrafttræden og vedtagelsen af forordning (EU) nr. 182/2011.
The report endorses the Commission’s interpretation of the law in taking the view that, with the entry into force of the Lisbon Treaty and the adoption of Regulation (EU) No 182/2011, the consultation procedures which have existed to date as part of trade-policy safeguard measures are inadmissible.
Kompetencen for gennemførelse af de pågældende forordninger ligger nu alene hos Kommissionen.
The power to implement the regulations in question is now reserved exclusively to the Commission.
Ifølge art. 291, stk. 2 og 3, i TEUF sammenholdt med forordning (EU) nr. 182/2011 bistås Kommissionen af medlemsstaterne.
Pursuant to Article 291(2) and (3) TFEU in conjunction with Regulation (EU) No 182/2011, the Commission is to be assisted by the Member States in this context.
Rådet har som organ under Den Europæiske Union ikke længere kompetence på dette område.
The Council no longer has any powers at all in this field as an EU institution.
Lissabontraktaten har eksplicit udelukket, at Kommissionen hører Rådet.
The Lisbon Treaty explicitly excludes the possibility that the Commission might consult the Council.
Hensigtsmæssigt og også fortsat nødvendigt er derimod et snævert samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne under proceduren for vedtagelse af handelspolitiske beskyttelsesforanstaltninger.
On the other hand, close cooperation between the Commission and Member States in the procedures for the adoption of trade-policy safeguard measures is worthwhile and continues to be required.
Kommissionen bør inddrage medlemsstaterne i alle faser af afgørelser om handelspolitiske beskyttelsesforanstaltninger.
The Commission should involve the Member States in all stages of decision-making on trade-policy safeguard measures.
Således kan eventuelle problemer med gennemførelse af en beskyttelsesforordning erkendes og løses tidligt.
This will make it possible for any problems in implementing a safeguard regulation to be identified and dealt with at an early stage.
Og kun således kan det forhindres, at der opstår tidsrøvende uenighed under undersøgelsesproceduren eller endog under appelproceduren.
This is the only way of preventing time-consuming controversies from arising during the advisory procedure or even the appeal procedure.
Derfor indeholder betænkningen, for så vidt angår antidumping- og antisubventionsforordningen, i stedet for høringerne ved indledningen af proceduren en informationspligt for Kommissionen over for medlemsstaterne samt en mulighed for, at medlemsstaterne tidligt kan tilkendegive deres holdning.
In the anti-dumping and anti-subsidy regulation, therefore, rather than consultations when the procedure is initiated, the report requires the Commission to inform Member States and makes it possible for Member States to indicate their positions at an early stage.
Betænkningen erstatter i ingen af de anførte tilfælde den hidtidige høringsproces med en rådgivningsprocedure.
In none of the cases in question does the report replace the previous consultation procedures with an advisory procedure.
Ordføreren er ikke blot overbevist om, at dette ville være i modstrid med ånden i Lissabontraktaten og forordning (EU) nr. 182/2011, men at det også ville være yderst kontraproduktivt for forløbet af selve proceduren.
The rapporteur firmly believes not only that this would be contrary to the spirit of the Lisbon Treaty in conjunction with Regulation (EU) No 182/2011 but also that it would be extremely counterproductive for the conduct of the procedures themselves.
Navnlig i forbindelse med antidumping- og antisubventionsprocedurer, hvor der gælder strenge frister, er det umuligt at indbygge nye, yderligere skridt.
Particularly in the case of anti-dumping and anti-subsidy procedures, where strict time limits apply, it would be impossible to incorporate additional stages.
Rådgivningsproceduren kræver et meget formelt forløb.
The advisory procedure is very formalised.
Indførelse af denne type procedure i forbindelse med vedtagelse af handelspolitiske beskyttelsesforanstaltninger ville medføre betragtelige forsinkelser, der ville skade alle parter.
If a procedure of this kind were to be introduced as part of procedures for the adoption of trade-policy safeguard measures, it would lead to substantial delays, which would be to the detriment of all parties concerned.
Frister i antidumping- og antisubventionsforordningen
Time limits in the anti-dumping and anti-subsidy regulation
Kommissionens forslag rummer, for så vidt angår antidumping- og antisubventionsforordningen, bestemmelser om en mulig forlængelse af de frister, inden for hvilke antidumping- og antisubventionsprocedurerne skal være afsluttet.
The Commission proposal provides for a possible extension of the deadlines for completing anti-dumping and anti-subsidy procedures to be incorporated in the anti-dumping and anti-subsidy regulation.
Hidtil har en frist på højst 15 måneder for antidumpingprocedurer og 13 måneder for antisubventionsprocedurer været gældende.
Hitherto, a time limit of 15 months has applied to anti-dumping procedures and 13 months to anti-subsidy procedures.
Kommissionsforslaget rummer nu mulighed for en forlængelse af disse frister op til 18 måneder.
The Commission proposal now permits the time limits to be extended to a maximum of 18 months.
Dette er samtidig det maksimalt tilladte i henhold til WTO-retten.
This is also the maximum permitted under WTO law.
Antidumping- og antisubventionsprocedurernes varighed er essentiel for forbindelserne med alle handelspartnere og for industriens planlægningsmuligheder.
The duration of anti-dumping and anti-subsidy procedures is essential for relations with all trading partners and to give industry the certainty required for planning.
Generelt må følgende gælde: Jo kortere fristerne er, jo mere effektivt virker de respektive overvejede foranstaltninger.
The general rule which should apply is that the shorter time limits are, the more effective the measures in question will be.
Så længe en antidumping- eller antisubventionsprocedure verserer, ved hverken importører eller eksportører, på hvilke betingelser de kan handle i nærmeste fremtid.
So long as an anti-dumping or anti-subsidy procedure is pending, neither importers nor exporters know under what conditions they will be able to operate in the near future.
Derfor er de med rette interesserede i hurtige, overskuelige procedurer.
They are therefore, rightly, interested in rapid, predictable procedures.
Med fjernelsen af den hidtidige høringsproces er der mulighed for en yderligere opstramning af procedurerne.
The abolition of the consultation procedures which have existed hitherto renders a further streamlining of procedures possible.
En forlængelse til 18 måneder er ikke nødvendig.
There is no need to extend them to 18 months.
Kun når alle frister i undersøgelses- og rådgivningsproceduren er udnyttet fuldt ud, vil der kunne opstå et tidsproblem.
Only if all the time limits for the examination and appeal procedures were to be exploited to the full would a time problem arise.
Konkret vil dette blive tilfældet, hvis der ikke under undersøgelsesproceduren opnås en endelig afgørelse, og appeludvalget derfor må inddrages.
Specifically, this would be the case if during the examination procedure no final decision were arrived at and therefore the appeal committee had to be asked for a decision.
Den åbne ”fordobling” af udvalgsproceduren (undersøgelsesprocedure plus appelprocedure) umuliggør overholdelse af fristen.
The ‘duplication’ of committee procedures (examination procedure plus appeal procedure), with an uncertain result in prospect, would make it impossible to comply with the time limit.
Derfor accepterer betænkningen i dette særlige tilfælde, og kun her, muligheden for at forlænge fristen.
The report therefore allows the time limit to be extended in this special case, and only in this case.
Betænkningen rummer således følgende ændringer:
The report therefore contains the following amendments:
· Sletningen af høringsprocessen giver mulighed for at forkorte proceduren i antidumpingsager til 14 måneder og i antisubventionssager til 12 måneder.
· The abolition of the consultation procedures makes it possible to reduce the regulatory procedure to 14 months in anti-dumping cases and 12 months in anti-subsidy cases.
· For det tilfælde, at der efter en resultatløs undersøgelsesprocedure er behov for en afgørelse fra appeludvalget, må der være mulighed for en fristforlængelse til 15 måneder i antidumpingsager og til 13 måneder i antisubventionssager, da fristerne ellers umuligt kan overholdes.
· If, after the examination procedure has been completed without result, a decision is needed from the appeal committee, it must be possible to extend the time limit to 15 months in anti-dumping cases and 13 months in anti-subsidy cases, because otherwise it would be impossible to comply with the time limits.
· Forlængelse af fristerne skal derfor udelukkende være mulige ved inddragelse af appeludvalget.
· Extensions of time limits should be possible only where the appeal committee is asked for a decision.
Derfor er det op til medlemsstaterne tidligt i proceduren at signalisere, om inddragelse af appeludvalget bliver nødvendig eller ej.
It is therefore up to the Member States to indicate at an early stage in the procedure whether or not it will be necessary to seek a decision from the appeal committee.
Bortset fra den eventuelle inddragelse af appeludvalget må det principielt sikres, at drøftelserne i rådgivnings-, undersøgelses- og appelproceduren i antidumping- og antisubventionssager afvikles så hurtigt som muligt.
Apart from the possibility of seeking a decision from the appeal committee, it must be ensured without fail that advisory, examination or appeal procedures in anti-dumping and anti-subsidy cases are completed as quickly as possible.
Ellers kan de obligatoriske strenge frister, der er fastsat i WTO-regi ikke overholdes.
Otherwise it would be impossible to comply with the strict, binding time limits laid down in WTO law.