natgillin/translations-raw huggingface dataset:
På sigt ville det være mere hensigtsmæssigt at lade traktaten om funktionsmåden være underordnet den grundlæggende traktat om Den Europæiske Union, således at det ville være berettiget at anvende en mere smidig procedure ved en eventuel revision af traktaten om funktionsmåden end ved en revision af den grundlæggende traktat.
It would be more logical if the TFEU were, at a later stage, to be subordinated to the basic Treaty establishing the European Union, the TEU, thus enabling a more flexible procedure to be used for revision of the TFEU than for revision of the basic Treaty.
Lissabontraktaten træder først i kraft, efter den er blevet ratificeret af alle medlemsstaterne.
The Lisbon Treaty cannot enter into force until it has been ratified by all the Member States.
Dette dokument foregriber på ingen måde en sådan ratifikation, men skal blot forberede traktatens gennemførelse.
Making preparations for implementation of the Treaty does not in any way prejudge the outcome of the ratification process.
Hvis man undlod at forberede sig herpå, ville det derimod medføre en forsinkelse af traktatens gennemførelse, når først traktaten er ratificeret.
On the contrary, not doing so would result in late implementation once the Treaty has been ratified.
Det er derfor begrundet, at de enkelte EU-institutioner hver især foregriber ratifikationen ved at undersøge, hvilken indflydelse traktaten har på deres funktionsmåde samt på de interinstitutionelle forbindelser.
Each of the EU institutions is therefore fully justified in not waiting for ratification to take place before looking into the Treaty's implications for its own workings and for interinstitutional relations.
I denne betænkning analyseres Lissabontraktatens indvirkning på Den Europæiske Unions institutionelle balance.
This report looks at the Lisbon Treaty's impact on the development of the EU's institutional balance.
I betænkningen understreges vigtigheden af gennemførelsen af de nye bestemmelser og de første udnævnelser.
It highlights the importance of implementing the new provisions and making the first appointments.
Betænkningen fokuserer på forholdet mellem Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet og Kommissionen.
The report focuses on relations between Parliament, the European Council, the Council and the Commission.
Heri evalueres den overordnede balance mellem disse institutioner og evalueringen er ikke begrænset til deres forhold til Parlamentet.
It assesses the overall balance between these institutions and does not confine itself to the other institutions' relations with Parliament.
Der er tale om en politisk analyse, på baggrund af hvilken der udarbejdes konkrete henstillinger.
The report provides a political analysis, in the light of which practical recommendations are set out.
Betænkningen angår ikke de organisatoriske foranstaltninger, der skal træffes internt i Parlamentet som følge af traktatens gennemførelse.
The report does not deal with the organisational changes within Parliament that implementation of the Treaty will require.
Disse vil blive behandlet i særskilte betænkninger
These will be addressed in separate reports
Leinen-betænkningen om Parlamentets nye rolle og ansvar ved gennemførelsen af Lissabontraktaten og Corbett-betænkningen om en generel revision af Europa-Parlamentets forretningsorden. .
Leinen report on Parliament's new role and responsibilities in implementing the Treaty of Lisbon and Corbett report on the general revision of Parliament's Rules of Procedure. .
Den angår, hvordan Unionens optræden udadtil organiseres, men ikke hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal organiseres, idet dette vil blive behandlet i en særskilt betænkning
While it looks at the way in which the Union's external action is organised, the report does not touch upon the organisation of the European External Action Service, which will be dealt with in a separate report
Brok-betænkningen om institutionelle aspekter vedrørende oprettelsen af Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, som er under udarbejdelse til Udvalget om Konstitutionelle Anliggender. .
Brok report on the institutional aspects of creating a European service for external action, currently being drawn up within the Committee on Constitutional Affairs. .
I betænkningen undersøges heller ikke forholdet til de nationale parlamenter.
Lastly, it does not go into relations with national parliaments.
Selv om de nationale parlamentet har stor betydning – og vil få øget betydning, jf. de protokoller der er knyttet til traktaten – er de nationale parlamenter ikke EU-institutioner.
Although they have an extremely important role to play - and one which is enhanced by the protocols annexed to the Treaty -, national parliaments do not, as such, form part of the EU institutions.
Forholdet til de nationale parlamenter vil blive behandlet i en særskilt betænkning
Relations with national parliaments will therefore be dealt with in a separate report
Brok-betænkningen om udviklingen af forbindelserne mellem Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter under Lissabontraktaten. .
Brok report on the development of relations between the European Parliament and the national parliaments under the Lisbon Treaty. .
I betænkningen analyseres, hvordan forholdet mellem Unionens politiske institutioner må forventes at udvikle sig inden for rammerne af den nye traktat.
The report looks at how relations between the Union's political institutions are likely to change under the new Treaty.
Efter et historisk tilbageblik analyseres først de væsentligste bestemmelser i traktaten om hver enkelt institution.
Following an overview of the historical background to the new Treaty, the first part of the report analyses the main Treaty provisions concerning each of the institutions.
Herefter behandler betænkningen de interinstitutionelle forbindelser, (de første) udnævnelser, den interinstitutionelle planlægning og Unionens optræden udadtil.
It then looks at interinstitutional relations, (first) appointments, interinstitutional programming and the Union's external action.
A. Udviklingen af den institutionelle balance
A. Changing Institutional Balance
Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen er de tre politiske institutioner, som i henhold til Romtraktaten blev oprettet ved etableringen af Det Europæiske Fællesskab.
The European Parliament, the Council and the Commission are the three political institutions that were established by the Treaty of Rome at the European Community's inception.
Parlamentet havde primært en rådgivende funktion og var sammensat af nationale parlamentarikere.
Parliament had a mainly consultative role and was made up of members of national parliaments.
Rådet traf i princippet sine beslutninger med enstemmighed.
As a rule, the Council acted unanimously.
Kommissionen fremlagde forslag til europæisk lovgivning og forestod gennemførelsen heraf.
The Commission initiated and implemented European legislation.
Det første direkte valg til Europa-Parlamentet blev afholdt i 1979.
The first direct elections to the European Parliament were held in 1979.
Den europæiske fælles akt (1986) bestemte, at de fleste direktiver om den nødvendige harmonisering til gennemførelsen af det indre marked kunne vedtages med kvalificeret flertal af Rådet.
The Single European Act (1986) enabled the Council to act by a qualified majority when adopting most of the directives laying down harmonisation measures required for the establishment of the single market.
Samtidig blev der med henblik på vedtagelsen af disse direktiver indført en samarbejdsprocedure med Europa-Parlamentet.
It also introduced a procedure for cooperation with Parliament on such directives.
I Maastricht-, Amsterdam- og Nicetraktaten er der sket en systematisk udvidelse af flertalsbeslutningerne i Rådet, samtidig med at proceduren om fælles beslutningstagning med Europa-Parlamentet først blev indført og senere udvidet.
The Maastricht, Amsterdam and Nice Treaties systematically extended majority decision-making within the Council and, at the same time, established and then extended the procedure for codecision with the European Parliament.
Maastrichttraktaten forlængede Kommissionens tjenesteperiode fra fire til fem år, således at den stemte overens med Europa-Parlamentets mandatperiode.
The Maastricht Treaty extended the Commission's term of office from four years to five, to bring it into line with the EP's five-year term.
Indtil Maastrichttraktaten havde den europæiske integration navnlig fokus på det socioøkonomiske område.
Up until the Maastricht Treaty, the European integration process focused mainly on social and economic issues.
Den europæiske fællesakt og i endnu højere grad Maastrichttraktaten tilføjede den europæiske integration en ny politisk dimension ved oprettelsen af Den Europæiske Union, der omhandlede spørgsmål som udenrigspolitik, retligt samarbejde og unionsborgerskab.
The Single European Act and, even more so, the Maastricht Treaty, which established the European Union incorporating the areas of foreign policy, justice and citizenship, gave the process a new political dimension.
Samarbejdet inden for de to nye "søjler" var imidlertid grundlæggende af mellemstatslig art, hvilket i høj grad begrænsede Kommissionens og Europa-Parlamentets rolle.
However, the two new 'pillars' had an essentially intergovernmental dimension which greatly restricted the role played by the Commission and Parliament.
De første europæiske topmøder var faktisk uformelle møder mellem stats- og regeringscheferne.
The first European summit meetings were informal meetings of Heads of State or Government.
Fra 1975 blev møderne afholdt regelmæssigt under betegnelsen Det Europæiske Råd, og har efterhånden antaget en mere formel karakter.
From 1975 onwards, such meetings were held on a regular basis and became known as European Council meetings, gradually gaining a more formal footing.
Maastrichttraktaten formaliserede dets rolle som et organ, der tilfører Unionen fremdrift og fastlægger dens overordnede politiske retningslinjer.
The Maastricht Treaty formally established the European Council's role as a driving force and as the body responsible for laying down general policy guidelines.
Det Europæiske Råd blev imidlertid ikke en institution i juridisk forstand, men det var heller ikke en særlig sammensætning af Rådet.
The European Council did not, however, become an institution in legal terms, nor was it given the status of a Council configuration.
I Lissabontraktaten, der har overtaget de vigtigste forslag fra Det Europæiske Konvent, omdefineres Unionens institutionelle balance.
In taking over the main proposals put forward by the European Convention, the Lisbon Treaty reshapes the institutional balance within the Union.
Den nye traktat om Den Europæiske Union afskaffer formelt de forskellige søjler.
The new Treaty on European Union formally abolishes the pillar structure.
Den Europæiske Union selv får status som juridisk person.
The European Union, as a body, is given legal personality.
Fællesskabsinstitutionerne bliver til Unionens institutioner.
The Community institutions become the Union institutions.
Traktaten omdefinerer de enkelte institutioners rolle og kompetence.
The Treaty redefines the role and competences of each of the institutions.
Traktaten gør Det Europæiske Råd til en EU-institution, der er forskellig fra Rådet.
It makes the European Council an institution of the Union, separate from the Council.
Den fælles beslutningsprocedure bliver ifølge traktaten den almindelige lovgivningsmæssige procedure (bortset fra enkelte undtagelser), herunder for godkendelsen af budgettet, om end efter en særskilt procedure.
It makes codecision the normal legislative procedure (subject to exceptions), including for the adoption of the budget (albeit under a special procedure).
Med Lissabontraktaten styrkes den såkaldte "fællesskabsmetode", samtidig med at den omformes til en "unionsmetode", hvis hovedprincipper er:
In so doing, the Lisbon Treaty strengthens the 'Community method' and transforms it into the 'Union method', under which, in essence:
– at Det Europæiske Råd fastlægger de overordnede politiske retningslinjer og prioriteter (fremdrift)
– the European Council defines the general political directions and priorities (driving role);
– at Kommissionen fremmer Unionens almene interesser og tager passende initiativer med henblik herpå (initiativret)
– the Commission promotes the general interest of the Union and takes appropriate initiatives to that end (right of initiative);
– at Europa-Parlamentet sammen med Rådet udøver den lovgivende funktion og budgetfunktionen (parlamentarisk tokammersystem).
– the European Parliament and the Council jointly exercise legislative and budgetary functions (parliamentary bicameralism).
Denne metode anvendes i udstrakt grad inden for budgetområdet samt inden for det, der blev betegnet som området retlige og indre anliggender (RIA), og som den nye traktat vil erstatte med et område for frihed, sikkerhed og retfærdighed.
This method is extended to cover, in particular, budgetary matters and what was known as the justice and home affairs (JHA) sphere, which is to be replaced by an area of freedom, security and justice under the new Treaty.
Udelukkende området for den Fælles Udenrigs- og Sikkerhedspolitik (FUSP) bevares som et egentligt mellemstatsligt samarbejde.
The only area that remains essentially intergovernmental in nature is the common foreign and security policy (CFSP).
B. Analyse af de væsentligste (nye) bestemmelser om de enkelte institutioner
B. Analysis of the main (new) provisions by institution
Europa-Parlamentet (TEU artikel 14)
European Parliament (Article 14 TEU)
Europa-Parlamentet udøver sammen med Rådet den lovgivende funktion og budgetfunktionen samt de politiske kontrolfunktioner og rådgivende funktioner.
The European Parliament is to exercise legislative and budgetary functions jointly with the Council, as well as functions of political control and consultation.
Traktaten om Den Europæiske Union bekræfter således, at Unionen i vidt omfang fungerer efter principperne for et parlamentarisk styre.
The Treaty on European Union thus confirms that the Union operates to a large extent in accordance with the principles underpinning a parliamentary system.
"Den almindelige lovgivningsprocedure" er den procedure, hvorefter Europa-Parlamentet og Rådet træffer beslutning i fællesskab efter forslag fra Kommissionen.
The 'ordinary legislative procedure' will be codecision between the European Parliament and the Council, on a proposal from the Commission.
Denne procedure finder, med visse særlige bestemmelser, ligeledes anvendelse på budgettets udgiftsdel.
This procedure, with a few adjustments, is also to be used for the expenditure side of the budget.
Lissabontraktaten stadfæster og bestyrker således "fællesskabsmetoden" og styrker navnlig tokammersystemet: Europa-Parlamentet – Rådet.
The Lisbon Treaty reaffirms and consolidates the 'Community method' and, in particular, strengthens the 'bicameral' system (European Parliament and Council).
Europa-Parlamentets kompetence udvides ligeledes som følge af søjlestrukturens ophævelse.
Parliament's sphere of competence is also extended by the abolition of the pillar system.
Inden for området frihed, sikkerhed og retfærdighed er det i princippet den almindelige lovgivningsprocedure, der finder anvendelse (selvom der er visse særregler).
The ordinary legislative procedure is to be used as a general rule in the area of freedom, security and justice, although a number of special arrangements will apply.
Samtidig præciserer Lissabontraktaten Unionens kompetence på energiområdet.
The Lisbon Treaty also specifies the Union's competences in the energy field.
Selv inden for FUSP, som i vidt omfang beror på et mellemstatsligt samarbejde, kommer Europa-Parlamentet til at spille en vigtig rolle (jf. nedenfor).
Parliament will have an important role to play even in the CFSP, which remains largely intergovernmental in nature (see below).
I denne forbindelse er Parlamentets beføjelser med hensyn til vedtagelsen af internationale aftaler blevet styrket, da Parlamentet skal godkende alle aftaler vedrørende områder, som internt i EU er undergivet den almindelige lovgivningsprocedure.
In that regard, Parliament will have greater powers in connection with the adoption of international agreements, because its approval will be necessary for all agreements dealing with matters which come under the ordinary legislative procedure at the internal level.
Lissabontraktaten stadfæster og præciserer, at Europa-Parlamentet skal inddrages fuldt ud på lige fod med Rådet i forbindelse med kontrol af Kommissionens udøvelse af sine delegerede beføjelser.
Parliament's full involvement, on an equal footing with the Council, in scrutinising the exercise of delegated powers by the Commission is confirmed and clarified.
Traktaten indfører faktisk en sondring mellem delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter.
The Lisbon Treaty makes a distinction between delegated acts and implementing acts.
Parlamentet kan ifølge EUF-traktatens artikel 290 på lige fod med Rådet beslutte at tilbagekalde delegerede retsakter, der er vedtaget af Kommissionen i henhold til en retlig bemyndigelse.
Article 290 TFEU empowers Parliament and the Council to revoke delegated acts adopted by the Commission on the basis of a legislative delegation.
EUF-traktatens artikel 291 bestemmer, at Europa-Parlamentet og Rådet ved forordning efter den almindelige lovgivningsprocedure på forhånd fastsætter generelle regler og principper for, hvordan Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelserne skal kontrolleres.
Article 291 TFEU stipulates that Parliament and the Council, acting by means of regulations in accordance with the ordinary legislative procedure, shall lay down in advance the rules and general principles concerning mechanisms for control of the Commission's exercise of implementing powers.
I henhold til den gældende EF-traktats artikel 202 er det alene Rådet, der træffer en sådan afgørelse (en såkaldt "komitologi-afgørelse") efter udtalelse fra Europa-Parlamentet.
Under Article 202 of the current EC Treaty, the Council alone is empowered to take such decisions (known as 'commitology' decisions), after having obtained Parliament's opinion.
Parlamentet skal også godkende en lang række beslutninger truffet af Det Europæiske Råd eller af Rådet, som er af stor politisk betydning for Unionens virke, beslutninger vedrørende anvendelsen af visse klausuler, der gør det muligt at gå fra enstemmighed til kvalificeret flertal (eller fra særlige lovgivningsprocedurer til den almindelige lovgivningsprocedure), beslutninger vedrørende fleksibilitetsmekanismer m.v.
Parliament's consent will also be required for a whole range of European Council or Council decisions of central political importance to the operation of the Union, including decisions on the use of specific clauses enabling decisions to be taken by a qualified majority instead of unanimously (or the ordinary legislative procedure to be used in place of special legislative procedures) and decisions on flexibility mechanisms.
Europa-Parlamentet bør tilpasse sin organisation og sine procedurer til den udvidede kompetence.
Parliament will need to make appropriate organisational and procedural adjustments in response to the extension of its powers.
Flere betænkninger, der indeholder henstillinger på området, er under udarbejdelse.
A number of reports setting out relevant recommendations are currently being drawn up.
Parlamentet vælger Kommissionens formand.
Parliament is to elect the President of the Commission.
Dette valg ændrer karakteren af udnævnelsen af Kommissionens formand.
This changes the whole nature of the appointment process.
Den omstændighed, at formanden vælges af Europa-Parlamentet giver den pågældende en stor demokratisk legitimitet og styrker dennes position i alle Unionens institutioner.
The Commission President's election by Parliament will give the former substantial democratic legitimacy and strengthen his or her position within the Union's institutional setup.
I traktaten præciseres, at Det Europæiske Råd foreslår en kandidat til posten som formand for Kommissionen "under hensyntagen til valget til Europa-Parlamentet og efter passende høringer" (EUT artikel 17, stk. 7).
The Treaty stipulates that the European Council is to propose a candidate for President of the Commission, 'taking into account the elections to the European Parliament and after having held the appropriate consultations' (Article 17(7) TEU).
Denne bestemmelse stadfæster og formaliserer den fremgangsmåde, som rent faktisk blev anvendt ved udnævnelsen af Kommissionens formand i 2004.
This provision endorses and places on a formal footing the ad hoc procedure used to appoint the President of the Commission in 2004.
I erklæring 11 (ad TEU artikel 17, stk. 6 og 7) bestemmes, at "Europa-Parlamentet og Det Europæiske Råd […] [har] et fælles ansvar for, at den proces, der fører til valg af formanden for Europa-Kommissionen, forløber hensigtsmæssigt.
Declaration 11 (on Article 17(6) and (7) TEU) states that 'the European Parliament and the European Council are jointly responsible for the smooth running of the process leading to the election of the President of the European Commission.
Forud for afgørelsen i Det Europæiske Råd foretager repræsentanter for Europa-Parlamentet og Det Europæiske Råd derfor de nødvendige høringer inden for de rammer, der anses for mest velegnede.
Prior to the decision of the European Council, representatives of the European Parliament and of the European Council will thus conduct the necessary consultations in the framework deemed the most appropriate.
I overensstemmelse med artikel 17, stk. 7, første afsnit, skal disse høringer vedrøre profilen for kandidaterne til posten som formand for Kommissionen under hensyntagen til valget til Europa-Parlamentet.
These consultations will focus on the backgrounds of the candidates for President of the Commission, taking account of the elections to the European Parliament, in accordance with the first subparagraph of Article 17(7).
De nærmere retningslinjer for disse høringer kan fastsættes i god tid efter fælles aftale mellem Europa-Parlamentet og Det Europæiske Råd".
The arrangements for such consultations may be determined, in due course, by common accord between the European Parliament and the European Council'.
Der skal således fastsættes sådanne retningslinjer.
Specific arrangements therefore need to be laid down as a matter of urgency.
Nærværende dokument indeholder et udkast til visse retningslinjer (jf. afsnit D).
The present document outlines a number of possibilities (see section D below).
Formanden, Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og de øvrige medlemmer af Kommissionen skal godkendes samlet ved en afstemning i Europa-Parlamentet.
The President, the High Representative and the other Members of the Commission are to be subject as a body to a vote of consent by Parliament.
Europa-Parlamentet har i en betænkning præciseret procedurerne for høringen af kandidaterne til kommissærposterne med henblik på en harmonisering heraf
Parliament set out standard procedures for hearings of Commissioners-designate in an earlier report
A6 - 0179/2005: Betænkning om proceduren for Europa-Parlamentets godkendelse af Kommissionen (7. juni 2005, Andrew Duff). .
A6 - 0179/2005: Report on guidelines for the approval of the European Commission (7 June 2005, Andrew Duff). .
Parlamentet skal godkende forslag om forstærket samarbejde (TEUF artikel 329).
Enhanced cooperation proposals are to be subject to the consent of Parliament (Article 329 TFEU).
Parlamentets rolle i forbindelse med iværksættelsen af et forstærket samarbejde og navnlig med hensyn til, hvordan det skal fungere, vil på et senere tidspunkt kunne gøres til genstand for en initiativbetænkning fra Udvalget om Konstitutionelle Anliggender.
The Committee on Constitutional Affairs could, at a subsequent stage, draft an own-initiative report on Parliament's role in the initiation – and, above all, the implementation – of enhanced cooperation arrangements.
Parlamentet har i henhold til Lissabontraktaten en initiativret med hensyn til revision af traktaterne.
The Lisbon Treaty gives Parliament a right of initiative in connection with revision of the Treaties.