natgillin/translations-raw huggingface dataset:
U. der henviser til, at der i forbindelse med frie varebevægelser blev indsat følgende klausul (kendt som "Montiklausulen") i Rådets forordning (EF) nr. 2679/98
U. whereas for the free movement of goods the following clause (known as the “Monti clause") was included in Council Regulation (EC) No. 2679/98
Disse rettigheder kan desuden omfatte retten eller friheden til at træffe andre foranstaltninger, der hører ind under særlige arbejdsmarkedsordninger i medlemsstaterne",
These rights may also include the right or freedom to take other actions covered by the specific industrial relations systems in Member States”,
V. der henviser til, at tjenesteydelsesdirektivets artikel 1, stk. 7, fastsætter, at: "Dette direktiv berører ikke udøvelsen af grundlæggende rettigheder, som er anerkendt i medlemsstaterne og fællesskabsretten.
V. whereas Article 1(7) of the Services Directive provides that: “This Directive does not affect the exercise of fundamental rights as recognised in the Member States and by Community law.
Det berører heller ikke retten til at forhandle, indgå og håndhæve kollektive aftaler og retten til at gennemføre faglige aktioner i overensstemmelse med national ret og praksis, der respekterer fællesskabsretten",
Nor does it affect the right to negotiate, conclude and enforce collective agreements and to take industrial action in accordance with national law and practices which respect Community law”,
W. der henviser til, at Rådet har fastlagt principper for at skabe arbejdsmarkedsmodeller, der ud over et højt sikkerhedsniveau har et højt fleksibilitetsniveau (kendt under betegnelsen ”flexicuritymodellen”); der henviser til, at det anerkendes, at en vigtig del af en vellykket flexicuritymodel indebærer stærke arbejdsmarkedsparter med væsentligt råderum inden for kollektive forhandlinger,
W. whereas the European Council has established principles to create labour market models that have, in addition to a high level of security, a high level of flexibility, (known as "the flexicurity model"); whereas it is recognised that an important part of a successful flexicurity model includes strong social partners with significant scope for collective bargaining,
X. der henviser til, at det er EF-Domstolens opgave at fortolke fællesskabsretten under hensyntagen til grundlæggende rettigheder og friheder og sikre, at balancen mellem målene bevares i forbindelse med fortolkningen og gennemførelsen af EF-traktaten,
X. whereas it is the role of the ECJ to interpret Community law in the light of fundamental rights and freedoms and to ensure that in the interpretation and application of the EC Treaty the law is observed,
Y. der henviser til, at det er op til nationale domstole fra sag til sag at forvisse sig om, at kriterierne vedrørende begrænsningen af grundlæggende rettigheder og deres forenelighed med fællesskabsretten er opfyldt,
Y. whereas it is up to national courts to ascertain, on a case-by-case basis, whether the criteria regarding the restriction of fundamental freedoms and their compatibility with Community law are fulfilled,
Z. der henviser til, at retten til at gennemføre faglige aktioner og indgå kollektive aftaler er en grundlæggende rettighed, der udgør en integreret del af fællesskabsrettens generelle bestemmelser; der henviser til, at EF-Domstolen i den forbindelse ikke bør stole på en erklæring fra Rådet og Kommissionen dateret den 24. september 1996, som Parlamentet undlod at tilslutte sig (som medlovgiver), der ville indskrænke fortolkningen af begreberne "public policy provisions" (grundlæggende retsprincipper) og "national provisions crucial to political order" (nationale bestemmelser) til de i lovgivningen fastlagte bindende bestemmelser,
Z. whereas the right to take collective action and to conclude collective agreements is a fundamental right which forms an integral part of the general principles of Community law; whereas in that context the ECJ should not rely on a statement of the Council and the Commission dated 24 September 1996 that has not been adopted by Parliament (as co-legislator) which would restrict the interpretation of the concepts of "public policy provisions" and "national provisions crucial to political order" merely to mandatory rules laid down in legislation,
AA. der henviser til, at Albanydommen (C-67/96) på konkurrenceområdet gav fagforeninger en væsentlig grad af frihed vedrørende arbejdsmarkedsspørgsmål,
AA. whereas the Albany judgement (C-67/96) in the field of competition law gave trade unions a significant degree of discretion regarding labour market issues,
AB. der henviser til, at der blev konstateret afvigende synspunkter og fortolkninger inden for EF-Domstolen og mellem Domstolen og dens generaladvokater i de forskellige sager, der er relateret til udstationeringsdirektivet, navnlig i sag C-341/05 Laval
AB. whereas it has been noted that differing views and interpretations existed within the ECJ and between the Court and its Advocates-General in the various cases relating to the PWD, in particular in Case C-341/05 Laval
EF-Domstolens dom af 18.12.2007 i sag C-341/05 Laval un Partneri Ltd [2007] Samling af Afgørelser I-11767 ( Lavalsagen ). og sag C-346/06 Rüffert
Judgment of the Court of Justice of 18 December 2007 in Case C-341/05 Laval un Partneri Ltd [2007] ECR I‑11767 (the Laval case). and Case C-346/06 Rüffert
EF-Domstolens dom af 3.4.2008 i sag C-346/06 Rüffert , endnu ikke publiceret i Samling af Afgørelser (se EUT C 128 af 24.5.2008, s. 9). ; der henviser til, at der, når sådanne synspunkter og fortolkninger er forskellige, kan være behov for tydeliggørelse af balancen mellem grundlæggende rettigheder og friheder,
Judgment of the Court of Justice of 3 April 2008 in Case C-346/06 Rüffert , not yet published in the ECR (see OJ C 128, 24.5.2008, p.
2. mener, at enhver EU-borger bør have ret til at arbejde overalt i Den Europæiske Union og dermed bør have ret til ligebehandling; beklager derfor, at denne ret ikke finder ensartet anvendelse i hele EU; indtager den holdning, at de resterende overgangsordninger bør gennemgås nøje af Kommissionen for at vurdere, hvorvidt de virkelig er nødvendige for at forebygge skævheder på de nationale arbejdsmarkeder, og at de, hvis dette viser sig ikke at være tilfældet, bør fjernes så hurtigt som muligt;
Is of the opinion that any EU citizen should have the right to work anywhere in the European Union and thus should have a right to equal treatment; therefore regrets that this right is not applied uniformly across the EU; is of the view that transitional arrangements remaining in place should be subject to rigorous review by the Commission, to assess whether they are truly necessary to prevent distortions in national labour markets and, that where that is not found to be the case, they should be removed as quickly as possible;
11. glæder sig over, at mange medlemsstater – i henhold til EU’s principper og traditioner – i samarbejde med arbejdsmarkedets parter har indført høje standarder for arbejdsforhold, som øger alle arbejdstageres velbefindende og styrker økonomisk vækst og konkurrenceevne;
Welcomes the fact that, according to the principles and traditions of the European Union, many Member States, in cooperation with social partners, have put in place high standards of working conditions that improve the well-being of all workers and enhance economic growth as well as competitiveness;
24. opfordrer alle medlemsstaterne til at gennemføre udstationeringsdirektivet korrekt; understreger desuden, at arbejdsmarkedslovgivningen og regler vedrørende forhandlinger og kollektive aftaler hører under medlemsstaternes og arbejdsmarkedets parters kompetence; påpeger i den forbindelse, at det er medlemsstaternes opgave at forbedre og udnytte forebyggelses-, overvågnings- og håndhævelsesforanstaltningerne fuldt ud i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet;
Calls on all Member States properly to enforce the PWD; further emphasises that labour market legislation and rules concerning negotiations and collective agreements are the competence of Member States and social partners; points out, in this respect, that itis the task of the Member States to improve and to make full use of prevention, monitoring and enforcement measures, in conformity with the subsidiarity principle;
32. anmoder medlemsstaterne og Kommissionen om at vedtage foranstaltninger til bekæmpelse af misbrug, navnlig hvad angår aktiviteterne i de ”skuffeselskaber”, som ikke er involveret i nogen virkelig og effektiv virksomhed i etableringslandet, men som er blevet skabt – sommetider endda direkte af hovedentreprenøren i værtslandet – udelukkende med det formål at drive virksomhed i værtslandet for at omgå fuld anvendelse af værtslandets regler og forordninger, navnlig med hensyn til løn og arbejdsforhold; opfordrer Kommissionen til opstille klare regler for bekæmpelse af ”skuffeselskaber” i sin etiske adfærdskodeks for virksomheder i servicedirektivet;
Asks the Member States and the Commission to adopt measures to combat abuses, in particular regarding activities of those "letterbox-companies" which are not engaged in any genuine and effective business in the country of establishment but which have been created, sometimes even directly by the main contractor in the host country, for the sole purpose of carrying out business in the host country, in order to circumvent the full application of host country rules and regulations in particular with regard to wages and working conditions ; calls on the Commission to lay down clear rules to combat "letterbox companies" in its code of conduct for undertakings under the Services Directive;
I december 2007 afsagde De Europæiske Fællesskabers Domstol (EF-Domstolen) dom i to sager om, hvordan EU balancerer traktatens økonomiske og sociale mål.
In December 2007 the European Court of Justice (ECJ) delivered its judgments in two cases on how the EU balances the economic and the social objectives of the Treaty.
Vikingsagen vedrører et kollektivt skridt vedrørende omflagning af et fartøj fra Finland til Estland.
The Viking case concerns a collective action relating to the reflagging of a vessel from Finland to Estonia.
I Lavalsagen havde en svensk fagforening ved hjælp af kollektive skridt forsøgt at tvinge en lettisk tjenesteydelsesleverandør til at underskrive en kollektiv aftale, når denne udførte tjenesteydelser i Sverige.
In the Laval case a Swedish trade union, by means of collective action, had tried to force a Latvian provider of services to sign a collective agreement when performing services in Sweden.
I april 2008 afsagde EF-Domstolen endnu en dom i Rüffertsagen .
In April 2008 the ECJ delivered another verdict in the Rüffert case .
Sagen drejer sig om, hvorvidt offentlige myndigheder, når de tildeler arbejdskontrakter, har ret til at kræve, at virksomheder, der afgiver bud, forpligter sig til at udbetale lønninger, der er i overensstemmelse med de satser, der allerede er opnået enighed om via kollektive forhandlinger, hvor arbejdet udføres, eller hvorvidt dette kan forbydes som en begrænsning af friheden til at udveksle tjenesteydelser i henhold til traktatens artikel 49.
The case concerns the right of public authorities, when awarding contracts for work, to demand that tendering companies commit themselves to pay wages that are in line with rates already agreed through collective bargaining where the work is carried out, or whether this could be outlawed as a restriction on the freedom to provide services under Article 49 of the Treaty.
Betænkningen fokuserer på hovedkonsekvenserne af dommene og ikke så meget på de nationale problemer ved gennemførelsen, som omgående bør behandles på nationalt niveau.
The report is focusing on the principle consequences of the verdicts and not so much on national problems in the implementation which should be dealt with promptly at the national level.
Betænkningens første del omhandler de vejledende principper for det indre marked og den nødvendige balance mellem tjenesteydelsers frie bevægelighed og arbejdstageres rettigheder.
The first part of the report deals with the guiding principles for the internal market and the necessary balance between the free movement of services and the rights of workers.
Alle bør have ret til at arbejde overalt i Den Europæiske Union, og det er beklageligt, at denne ret ikke finder ensartet anvendelse i hele EU.
Anyone should have the right work anywhere in the European Union and it is regretful that this right is not applied uniformly across the EU.
Dog skal dette afvejes mod grundlæggende rettigheder og muligheden for, at regeringer og fagforeninger kan sikre ikkediskrimination og ligebehandling.
However this has to be balanced against fundamental rights and the possibility for governments and trade unions to ensure non-discrimination and equal treatment.
Vi kan ikke vende det blinde øje til, når vandrende arbejdstagere betales mindre i løn end de nationale arbejdstagere, hvorved man sender et signal om, at han/hun er mindre værd end de nationale arbejdstagere, der udfører det samme arbejde.
We cannot turn a blind eye when migrant workers are paid less then national workers, sending the message she/he is worth less than the national workers performing the same job.
Det er i alles interesse, at arbejdstagere nyder de samme vilkår, hvad enten de er nationale eller vandrende.
It is in everybody's interest that workers enjoy equal conditions, whether national or migrant.
Derfor bør hovedprincippet altid være ligebehandling og ligeløn for samme arbejde.
Thus, equal treatment and pay for equal work should always be the main principle.
Virkninger af EF-Domstolens domme
Effects of the ECJ ruling
Traditionelt set har udstationeringsdirektivet været fortolket som et minimumsdirektiv forstået på den måde, at det fastsætter en "hård kerne" af minimumsstandarder for arbejdsvilkår, som medlemsstaterne skal sikre, og som også gælder for midlertidige, udenlandske arbejdstagere.
Traditionally, the PWD has been interpreted as a minimum directive in the sense that it lays down a “hard core” of minimum working conditions that member states have to ensure and that also applies to temporary, foreign workers.
Udstationeringsdirektivet udelukker dog ikke ordninger med højere beskyttelse.
However, the PWD does not exclude systems with higher protection.
Grundene til denne fortolkning skal primært findes i direktivets artikel 3, stk. 7, "Stk.
The reasons for this interpretation are mainly to be found in article 3(7) in the directive “ Paragraphs 1 to 6 shall not prevent application of terms and conditions that are more favourable to workers ”.
1-6 er ikke til hinder for anvendelse af arbejds- og ansættelsesvilkår, der er mere favorable for arbejdstagerne" .
This perception is, however, changed with the Laval ruling, in which the court states that article 3(7) in the Posting Directive “ cannot be interpreted as allowing the host Member State to make the provision of services in its territory conditional on the observance of terms and conditions of employment which go beyond the mandatory rules for minimum protection ”.
Denne opfattelse ændres dog i Lavaldommen, i hvilken Domstolen fastslår, at artikel 3, stk. 7, i udstationeringsdirektivet "især ikke fortolkes således, at bestemmelsen gør det muligt for værtsmedlemsstaten at betinge gennemførelsen af levering af tjenesteydelser på sit område af overholdelsen af arbejds- og ansættelsesvilkår, der går videre end de ufravigelige regler om minimumsbeskyttelse" .
The ruling furthermore states that the PWD lays down the degree of protection that the host member state “ is entitled to require those undertakings to observe ” (our emphasis) (Para.
Dommen fastslår yderligere, at udstationeringsdirektivet fastsætter beskyttelsesniveauet, som værtsmedlemsstaten " kan kræve iagttaget af virksomheder" (vores fremhævelse) (præmis 80), og fortsætter i næste præmis "er det beskyttelsesniveau, der skal garanteres over for udstationerede arbejdstagere på værtsmedlemsstatens område, i princippet begrænset til det, der er fastsat i artikel 3, stk. 1, første afsnit, litra a)-g), i direktiv 96/71" .
80), and continues in the next paragraph “ the level of protection which must be guaranteed to workers posted to the territory of the host Member State is limited, in principle, to that provided for in Article 3(1), first subparagraph, (a) to (g) of Directive 96/71 ”.
Hvad værtsmedlemsstaten kan pålægge en besøgende virksomhed, er således begrænset til kernen i udstationeringsdirektivet og intet ud over det.
What the host member state can impose on a visiting company is thus limited to the core of the PWD, and nothing beyond that.
Med andre ord er det, vi troede var et minimumsdirektiv, blevet til et maksimumdirektiv .
In other words, what we thought was a minimum directive has become a maximum directive.
I ræsonnementet til denne dom har Domstolen af praktiske årsager ophævet artikel 3, stk. 7, for at tillade mere favorable arbejds- og ansættelsesvilkår.
In the reasoning of this ruling, the court has, for practical purposes, abolished article 3(7) allowing more favourable terms and conditions.
Således kan nationale lønaftaler undergraves for udstationerede arbejdstagere.
Thus, national wage agreements can be undercut for posted workers.
Denne fortolkning udvikles yderligere og forklares i Rüffertsagen.
This interpretation is further developed and explained in the Rüffert case.
EF-Domstolen fastslår i stk. 32, at den normale løn i Niedersachsen "ikke betragtes som et arbejds- eller ansættelsesvilkår, der er mere favorabelt for arbejdstagerne, i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 3, stk. 7, i direktiv 96/71" .
The ECJ states in paragraph 32 that the normal wage in Niedersachsen " cannot be considered to be a term and condition of employment which is more favourable to workers within the meaning of Article 3(7) of Directive 96/71. "
Domstolen fortsætter med at fastslå, at "En sådan fortolkning ville desuden berøve direktivet sin effektive virkning (dommen i sagen Laval un Partneri, præmis 80)" .
The Court continues to say that " such an interpretation would amount to depriving the directive of its effectiveness (see Laval un Partneri , paragraph 80). "
Med andre ord kunne direktivet ikke fortolkes, som det er skrevet, da det ville være i modstrid med direktivets formål, der ifølge Domstolen er at skabe frihed til at udveksle tjenesteydelser og ikke beskyttelse af arbejdstagerne.
In other word the directive could not be interpreted in the way it is written since it would go against the purpose of the directive which according to the court is to bring about the freedom to provide services and not the protection of workers.
Balancen mellem tjenesteydelsers frie bevægelighed og den grundlæggende ret til at strejke
The balance between the free movement of services and the fundamental right to strike
EF-Domstolen indfører med Viking- og Lavalsagerne en horisontal direkte indvirkning af artikel 43 og 49, som kan anvendes af arbejdsgivere og tjenesteydelsesleverandører til at udfordre kollektive aftaler og faglige aktioner med en grænseoverskridende virkning.
The ECJ in the Viking and Laval cases introduces a horizontal direct effect of article 43 and 49 which can be used by employers and service providers to challenge collective agreements and industrial actions with a cross-border effect.
De kollektive forhandlingers uafhængighed af konkurrencereglerne udvides dermed ikke til området for fri bevægelighed.
The autonomy for collective bargaining from competition rules is thereby not extended to the field of free movement.
Dette medfører visse risici: arbejdsmarkedsordninger i medlemsstaterne kan underlægges en juridisk vurdering, usikkerhed, hvad angår arbejdsmarkedsordninger, en strøm af sager til EF-Domstolen.
This brings about risks: Industrial relations in the Member States could be put under legal scrutiny; uncertainty in industrial relations; a “flood” of cases to the ECJ.
Enhver virksomhed i en tværnational kontrovers har muligheden for at bruge denne dom mod faglige aktioner under påberåbelse af, at den var "uforholdsmæssig".
Any company in a transnational dispute has the opportunity to use this judgement against union actions, alleging that it was" disproportional”.
Dommen fastslår, at retten til at strejke er en grundlæggende rettighed, men ikke så grundlæggende som EU's bestemmelser om den frie bevægelighed.
The verdict says that the right to strike is a fundamental right but not so fundamental as the EU's free movement provisions.
Dette kan føre til konkurrence om lønninger og gøre det svært for fagforeninger at sikre ligebehandling.
This could lead to wage competition and make it difficult for trade unions to ensure equal treatment.
Eftersom disse domme har bevist, at den eksisterende lovgivning ikke er tilstrækkelig til at skabe en balance mellem friheden til at udveksle tjenesteydelser og arbejdstagernes rettigheder, er vi nødt til straks at træffe foranstaltninger, der skal sikre, at de nødvendige ændringer af den europæiske lovgivning finder sted for at modvirke den potentielt skadelige sociale, økonomiske og politiske indvirkning, som EF-Domstolens domme kan have.
Since these verdicts have proven that the current legislation is not sufficient enough to provide a balance between the freedom to provide services and the workers rights, we need to take immediate action to ensure that necessary changes in European legislation are made in order to counter the possible detrimental social, economical and political effects of the ECJ judgements.
Følgende ændringer bør overvejes:
These changes should be considered;
· Evaluering af udstationeringsdirektivet.
· Review the PWD.
· Sammenfatning af de sociale bestemmelser i Montidirektivet og i servicedirektivet i en social klausul i primærretten eller i en interinstitutionel aftale.
· Summarize the social clauses of the Monti directive and the Service directive in a social clause in primary law or in an inter-institutional agreement.
· Omgående vedtagelse af direktivet om vikaransattes arbejdsforhold, hvori det tydeliggøres, at der straks bør gælde samme regler for vikarer, som hvis de var ansat direkte af virksomheden selv.
· Immediately adopt the Temporary Agency Directive in which it is clarified that the same rules should immediately apply to temporary agency workers as if they were employed directly by the enterprise.
· Vedtagelse af foranstaltninger, der skal bekæmpe skuffeselskaber – virksomheder, der ikke driver en ægte og meningsfuld forretning i oprindelseslandet, men som kun er oprettet – nogle gange endda direkte af hovedentreprenøren i værtslandet – med det formål at tilbyde "tjenesteydelser" til værtslandet for at undgå fuldt ud at skulle anvende værtslandets bestemmelser, navnlig med hensyn til lønninger og arbejdsvilkår.
· Adopt measures to combat letterbox-companies, undertakings not engaged in any genuine and meaningful business in the country of origin but created, sometimes even directly by the main contractor in the host country, for the sole purpose of offering ‘services’ to the host country in order to avoid the full application of host country rules and regulations especially with regard to wages and working conditions.
UDTALELSE fra Retsudvalget (*)
OPINION of the Committee on Legal Affairs (*)
(*) Associerede udvalg – forretningsordenens artikel 47
(*) Associated committees – Rule 47 of the Rules of Procedure
Retsudvalget opfordrer Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, som er korresponderende udvalg, til at optage følgende forslag i det beslutningsforslag, det vedtager:
The Committee on Legal Affairs calls on the Committee on Employment and Social Affairs, as the committee responsible, to incorporate the following suggestions in its motion for a resolution: