natgillin/translations-raw huggingface dataset:
En effektiv konkurrencepolitik skal forhindre de økonomiske omkostninger og den undergravelse af tilliden, som overtrædelserne forårsager.
An effective competition policy must avoid the economic costs and loss of confidence generated by infringements.
Konkurrencereglernes private dimension
The private pillar of Community competition
Konkurrencereglerne danner grundlag for de administrative relationer, der henhører under begrebet markedsdisciplin, og for relationerne mellem privatpersoner.
Competition rules generate specific administrative relations as regards market discipline, and regulate private relations.
Den private dimension af traktatens artikel 81 og 82 ligger i førstnævntes stk. 2, ifølge hvilket de fremgangsmåder, som er forbudt i medfør af selv samme artikel, ikke har nogen retsvirkning.
The private dimension of Articles 81 and 82 of the Treaty can be seen in Article 81(2), which states that any prohibited action shall automatically be void.
Lige siden dommene i sagerne Geus mod Bosch (sag 13/61) og Van Gend & Loos (sag 26/62) har det været anerkendt, at traktatens bestemmelser ikke blot indebærer forpligtelser for borgerne, men også sikrer dem rettigheder, som de kan påberåbe sig ved en domstol.
The judgments in Geus v Bosch (case 13/61) and Van Gend & Loos (case 26/62) recognised that the provisions of the Treaty impose obligations on the public and also create rights in their favour on which they can rely in law.
Hovedrollen i kampen mod konkurrencebegrænsende adfærd har altid været spillet af offentlige søgsmål.
The leading role in the tackling of anti-competitive behaviour has come to be filled by public proceedings.
Den centralisering af anvendelsen af artikel 81, stk. 3, som Kommissionen oprindeligt indførte via systemet med anmeldelse og tilladelse, og som var en forudsætning for gennemførelsen af Fællesskabets konkurrencepolitik, har givet det offentlige initiativ en fortrinsstilling.
Initial centralisation of the application of Article 81(3) by the Commission through a system of notification and authorisation, which proved decisive for the introduction of Community competition policy, placed the emphasis on public initiative.
Det forhold, at Kommissionen fra begyndelsen af 80'erne udvidede sin rolle gennem vedtagelse af forordninger med en bloc-undtagelser for visse typer af aftaler, gjorde ganske vist systemet mindre tungt, men medførte ikke nogen administrativ kursændring.
The extension of the Commission's role, with the adoption, from the 1980s onwards, of block exemption rules for some classes of agreement, may have speeded up the system but did not change its administrative leanings.
Systemet sejrede sig så at sige ihjel: efterspørgslen på mere og bedre konkurrence viste sig at være uforenelig med systemets økonomiske ineffektivitet og juridiske utilstrækkelighed.
Its weakness stemmed from success: the demand for more and better competition was incompatible with the economic inefficiency and judicial inadequacy of the system.
Det forsvandt derfor med forordning 1/2003, som brød med Kommissionens monopol og indførte et mere komplekst og åbent system, som skulle anvendes decentralt af de nationale konkurrencemyndigheder og domstole.
It was therefore done away with under Regulation 1/2003, which broke the Commission's monopoly and established a more complex and open system, applicable in a decentralised manner by the competition authorities and by the national judicial authorities.
En milepæl i moderniseringsprocessen var Domstolens dom den 20. september 2001 i sagen Courage mod Crehan, hvori det i overensstemmelse med den oprindelige retspraksis udtrykkeligt blev fastslået, at artikel 81 kan påberåbes ved en domstol, ligesom det fastsloges, at den fulde virkning af denne artikel ville blive bragt i fare, hvis det ikke var muligt for nogen at kræve erstatning for skade påført dem som følge af en konkurrencebegrænsende adfærd.
A milestone in the modernisation process came with the judgment of the Court of Justice of the European Communities in the case Courage v Crehan of 20 September 2001 which, in tying in with basic jurisprudence, expressly recognised that Article 81 could be relied on in law and, moreover, indicated that its full effectiveness would be restricted if the victim of anti-competitive behaviour were not able to claim damages for losses.
I dommen i Manfredi-sagen af 13. juli 2006 påpeges det, at " erstatningssøgsmål for de nationale domstole [kan] yde et væsentligt bidrag til opretholdelsen af en effektiv konkurrence inden for Fællesskabet ".
The judgment in the Manfredi case of 13 July 2006 also pointed out that 'actions for damages before the national courts can make a significant contribution to the maintenance of effective competition in the Community' .
Offentlige og private søgsmåls komplementære karakter
Complementary nature of public and private legal actions
Offentlige og private søgsmål udgør to søjler i anvendelsen af de fælles konkurrenceregler.
Public actions and private actions form two pillars in the application of Community competition rules.
Konkurrencepolitikken skal opretholde markedsdisciplinen som social institution og beskytte interesserne for deltagerne på samme marked, det være sig virksomheder eller forbrugere.
Competition policy must safeguard market discipline, as a social principle, and the interests of the players on that market, be they undertakings or consumers.
I et avanceret system bør de offentlige søgsmål, der skal sikre, at virksomheder, der overtræder reglerne, ikke går fri for straf, suppleres med private søgsmål til sikring af, at de heller ikke slipper for at yde erstatning til privatpersoner.
In an advanced system, public action against the impunity of infringer undertakings should be backed with private action against their immunity and indemnity vis-à-vis private individuals.
De offentlige myndigheders idømmelse af bøder har begrænset rækkevidde, men det ville være utænkeligt, at de også skulle tage sig af private krav, fordi dette ville overbebyrde dem og dermed være ineffektivt, ligesom tanken er fremmed for europæisk retskultur.
The imposition of fines by the public authorities is a limited response and it would be unacceptable for them also to address private claims as this would overburden them, resulting in inefficiency, and would be alien to European legal culture.
I den europæiske model er de private søgsmål et supplement til, ikke en erstatning for, de offentlige søgsmål.
In the European model, private legal actions are a complement to public actions, rather than a substitute for them.
En åbning af det europæiske system for private søgsmål vil ikke være en ændring af modellen, men blot en videreudvikling af dens oprindelige form.
The opening-up of the European system to private actions, rather than a change in that model, is an evolution from its original form.
Sammenhængen i systemet skal sikres i overensstemmelse med den frie erhvervsudøvelse og privatpersoners subjektive rettigheder.
The consistency of the system must be ensured in accordance with the right to conduct a business and the subjective rights of private individuals.
For at sikre sammenhængen mellem de to former for søgsmål er det nødvendigt, at de koordineres, at man gør det lettere at følge afgørelser fra konkurrencemyndigheder, der konstaterer overtrædelser, op med private søgsmål, og at man anerkender den bindende karakter af forudgående endelige afgørelser truffet af kompetente myndigheder.
Articulation of the two pillars calls for the coordination of activities under them, facilitation of the following-up with private actions of infringement decisions adopted by the competition authorities, and recognition of the binding nature of prior final rulings adopted by the competent authorities.
En decentralisering af de offentlige søgsmål og udvikling af de private ditto vil åbne mulighed for at gøre de offentlige søgsmål mere strategiske og målrettede ved at koncentrere dem om væsentlige og prioriterede spørgsmål.
The decentralisation of public legal action and the development of private actions will enable a more strategic and selective focus to be adopted for public actions, centring these on major questions and priority issues.
Mere konkurrence, ikke flere retssager
Promoting competition rather than litigation
De private søgsmål er et instrument for konkurrencepolitikken, ikke et mål i sig selv.
Private legal actions are an instrument of competition policy and not an end in themselves.
En anerkendelse af instrumentets rolle fører ikke nødvendigvis til anvendelse heraf, men kan tværtimod være et stærkt incitament til at undgå dette.
Recognising their role does not necessarily entail implementation can act as a powerful incentive to avoiding them.
Under alle omstændigheder er indgivelsen af private søgsmål i realiteten en handling, der har til formål at rette op på de økonomiske skævheder, overtrædelsen har forvoldt.
In any event, the bringing of private actions is in reality a means of remedying the economic imbalances arising from infringement.
En hensigtsmæssig regulering af de private søgsmål vil også kunne nedbringe antallet af retssager ved at fjerne den uvished, som virker fremmende på dem.
Appropriate regulation of private actions will also reduce the number of lawsuits by removing the uncertainties which help to encourage them.
Endelig vil det gøre det lettere for de retlige myndigheder at anvende fællesskabsreglerne i de tilfælde, hvor en retssag er uundgåelig.
In the final analysis, it will enable the judicial authorities to implement Community rules more effectively when litigation is inevitable.
Man bør undgå en kunstig vækst i antallet af retssager samt regler, der er til skade for en retfærdig og afbalanceret proces, hvor begge parter har lige stærke våben til rådighed.
Litigation should not be encouraged artificially or with rules detrimental to fair and equitable process, with equality of arms for both parties.
Formålet er ikke juridisk aktivisme, men en rationel anvendelse af retssager.
The aim is not activism but the rational use of legal action.
Der bør i forbindelse med erstatningskrav tilskyndes til, at sagen løses ved mindelig overenskomst, udenretlig voldgift eller retsforlig.
Self-settlement, out-of-court settlements and plea agreements should be promoted in actions for damages.
Der bør åbnes mulighed for, opfyldelse af erstatningskrav kan godskrives og tages i betragtning ved fastsættelsen af den bøde, der skal betales.
It should be possible for their remedying to be justified and taken into account when it comes to deciding on what fine to set.
Forskelle i forhold til den amerikanske model
Differences with the North American model
I USA tager 90 % af de sager, der vedrører den amerikanske konkurrencelovgivning, form af private erstatningskrav, hvorimod anvendelsen af sådanne er meget begrænset inden for EU.
While competition legislation in the United States is implemented in 90% of cases via private damages actions, these are very rarely brought in the European Union.
Praksis er således forskellig, men af endnu større relevans er en sammenligning af de kvalitative aspekter.
Practices differ, but a comparison of the qualitative aspects is still more relevant.
I USA tilkender de retslige myndigheder, der beskæftiger sig med private erstatningskrav, erstatninger, der samtidig fungerer som straf ved at have et omfang på tre gange skadens værdi.
In the United States, the judicial authorities that rule on private claims impose punitive damage payments of three times the damage occasioned.
Inden for EU har konkurrencemyndighederne monopol på idømmelsen af bøder, og de private søgsmål tjener i den europæiske model til at supplere frem for at erstatte de offentlige søgsmål.
In the European Union, the competition authorities have the monopoly on imposing fines, and the European model of private actions is a complement rather than an alternative to public legal action.
Den amerikanske model bygger på et sammenfald af forskellige elementer (retsorganer sammensagt af lægfolk, kollektive søgsmål ("class actions"), særligt strenge krav om offentliggørelse af dokumenter, tilkendelse af "punitive" erstatninger på tre gange skadens værdi, sagsanlæg uden risiko, fordi advokatens salær afhænger af sagens udfald, og de enkelte parter afholder deres egne sagsomkostninger, etc.).
The North American model is based on a set of elements (judicial bodies consisting of non-professionals, 'class actions', strict requirements on the disclosure of documents, punitive damage payments of three times the damage occasioned, risk-free litigation owing to the lawyer's fees being pegged to the outcome and payment by each party of the costs of litigation, etc.).
I europæisk retspraksis findes ingen tilsvarende model.
No formula of this type exists in European legal practice.
Blot at fokusere på et eller flere af disse elementer vil ikke være tilstrækkeligt til at sammenligne den europæiske model med den amerikanske.
The European model cannot be compared to the North American one simply on the basis of some of these elements.
I denne betænkning foreslås en tilgang, som klart lægger vægten på Fællesskabets og medlemsstaternes erfaringer.
This report proposes a clearly differential approach, in line with the experience acquired by the Community and the Member States.
Nødvendigheden af en fælles tilgang inden for Den Europæiske Union
Need for a common focus in the European Union
Traktatens artikel 81 og 82 bør anvendes på ensartet vis, uafhængigt af den administrative eller retslige karakter af den myndighed, der træffer afgørelse.
Articles 81 and 82 of the Treaty should be implemented uniformly regardless of the administrative or judicial nature of the authority giving the ruling.
Afgørelserne bør være konsistente og respektere fælles principper for sikkerhed og effektivitet med henblik på at undgå skævheder og inkonsekvenser inden for EU.
Decisions should be consistent and reflect common principles of security and effectiveness that avoid distortions and a lack of cohesion within the Union.
Kommissionens grønbog rejser visse spørgsmål af relevans for den fremtidige behandling.
The Commission's Green Paper raises several interesting points on the way these should be addressed in the future.
Private søgsmål kan have opfølgende karakter (dvs. i kølvandet på en konkurrencemyndigheds afgørelse om, at der foreligger en lovovertrædelse), eller de kan være selvstændige (når der ikke foreligger en sådan afgørelse, og den retlige myndighed derfor skal tage stilling til dette spørgsmål, før den kan træffe afgørelse om et eventuelt erstatningsansvar).
Private actions can be follow-up actions (after adoption of a decision by the competition authorities establishing that a breach has been committed) or autonomous ones (where no breach has been established and the judicial authority must deliver a ruling as a precondition for liability for damages).
Sammenhængen i systemet gør det nødvendigt, at der træffes ensartede afgørelser om eksistensen af lovovertrædelser baseret på fælles normer og ensartede beføjelser, således at man kan:
In the interests of the consistency of the system, undifferentiated decisions on whether a breach has been committed must be reached through common rules and equivalent powers to enable:
- træffe foreløbige, forberedende og foregribende foranstaltninger
- adoption of provisional measures, measures of enquiry and anticipatory measures;
- fastslå sagens fakta, placere bevisbyrden og vurdere samme
- establishment of the facts and establishment and assessment of the burden of proof;
- beskytte fortrolige oplysninger og effektiviteten af programmer for bødenedsættelse
- protection of confidential information and the effectiveness of leniency programmes;
- styrke samarbejdet mellem myndighederne med henblik på at gøre systemet mere effektivt og sikkert.
- reinforced cooperation between authorities, making for a more reliable and effective system.
Der er desuden behov for et mere specifikt retsgrundlag, der kan sætte de retlige myndigheder i stand til at træffe ensartede afgørelser om erstatningskrav.
There is also a need for more specific bases, in order for the judicial authorities to rule on claims for compensation in a uniform manner.
“Regulation versus litigation”
'Regulation versus litigation'
Domstolen har understreget den supplerende karakter af sin doktrin (" når der ikke findes fællesskabsretlige bestemmelser på området ") ved at fastslå, at de nationale myndigheders afgørelser af spørgsmål om erstatningsansvar bør træffes i henhold til princippet om effektivitet og ækvivalens.
The Court of Justice of the Communities has pointed to the supplementary nature of its case law (' in the absence of Community rules governing the matter '), in establishing that actions for damages before the national authorities should be settled in accordance with the principles of effectiveness and equivalence.
En stærk vækst i antallet af retssager og af den juridiske kompleksitet vil være til skade for borgerne og for systemets effektivitet.
An increase in litigiousness and judicial complexity is detrimental to claimants and to the effectiveness of the system.
Løsningen af problemet kræver en retlig ramme på EU-plan, som kan give større sikkerhed og effektivitet.
The area requires a Community regulatory framework which affords greater security and efficacy.
De retlige myndigheders rolle inden for Fællesskabets konkurrencelovgivning er ikke at skabe ret, men at gøre gældende ret effektiv ved at afgøre konkrete sager via en forhandling "inter pares".
The task of the judicial authorities in the field of Community competition law is not to write the law but to render it effective by settling concrete cases through ' inter partes ' debates.
Det er lovgiverens rolle at udvælge alternative løsninger af grundlæggende spørgsmål og fastlægge bestemmelser på grundlag af en åben offentlig debat i EU, der kan sikre øget legitimitet og forståelse for almenhedens interesser.
It is up to the regulator to select alternatives in fundamental issues and to lay down provisions, via public and open debate in the European Union, thereby bestowing greater legitimacy and taking to account the general interest.
Kommissionens særlige rolle
The special role of the European Commission
Indgivelse af private søgsmål ændrer ikke Kommissionens traktatfæstede beføjelser eller ansvar inden for konkurrencelovgivningen.
The bringing of private actions does not alter the powers or responsibilities conferred on the Commission under the Treaty.
Dens beføjelser med hensyn til at overvåge anvendelsen af principperne i traktatens artikel 81 og 82 er af stor betydning.
Its functions as regards ensuring the application of the principles set out in Articles 81 and 82 of the Treaty are of major importance.
Overgangen fra en situation med kun få private søgsmål til et afbalanceret system baseret på to komplementære søjler kræver politisk beslutsomhed og intellektuelt lederskab.
Moving from stunted private actions to a balanced system, with two complementary pillars, calls for political will and intellectual leadership.
Kommissionen bør tage denne udfordring op ved at udarbejde en referenceramme for anvendelsen af konkurrencelovgivningen og tage initiativer, der kan sikres systemets succes.
The Commission must address this challenge in the form of a reference work on the application of competition law, and adopt measures to ensure its success.
Blandt de grundlæggende opgaver er ajourføring af reglerne, udarbejdelse af retningslinjer, der kan lette videreudviklingen heraf, offentliggørelse af dokumenter, der kan lette forståelsen af den overordnede politik og fremme af samarbejdet mellem de kompetente myndigheder.
As basic tasks it must update the regulations, set out guidelines that enable their development, publish general policy documents to increase understanding of them and spur cooperation between the competent authorities.
Styrkelse af Europa-Parlamentets rolle i konkurrencepolitikken
Strengthening of the European Parliament's role in competition policy
Europa-Parlamentet bør som den institution, der repræsenterer borgerne, sikre den demokratiske legitimitet, som konkurrencepolitikken har behov for.
As a representative institution, Parliament must lend competition policy the democratic legitimacy it needs.
En udvidelse af konkurrencekulturen til hele samfundet forudsætter, at Parlamentet spiller en større og mere aktiv rolle.
Parliament must play a more leading and more active role if a culture of competition is to be extended throughout society.
Fællesskabets konkurrencepolitik er ikke længere en spæd administrativ disciplin, men en konsolideret politik af gennemgribende betydning for erhvervslivet og for borgernes tilværelse, et kernepunkt i den europæiske integration.
Competition in the Community is no longer a budding administrative discipline but a consolidated policy of enormous significance for undertakings and the public, and one fundamental to European integration.
Dens fulde demokratiske legitimitet kræver, at Parlamentets rolle styrkes ved at udvide dets impulsgivende og kontrollerende funktioner og give det medlovgivende beføjelser.
If it is to be made fully democratic, Parliament's role must be strengthened, its powers of recommendation and monitoring increased and its co‑legislative status recognised.
om grønbogen: Erstatningssøgsmål for overtrædelse af EF's kartel- og monopolregler
on the Green Paper: Damages actions for breach of the EC antitrust rules
A. der henviser til, at forbrugere og virksomheder, der har lidt skade som følge af en overtrædelse af kartel- og monopolreglerne, har krav på erstatning,
A. whereas consumers and businesses who have suffered damage as a result of breach of antitrust rules have a right to compensation,
B. der henviser til, at konkurrenceretten i medlemsstaterne fortrinsvis håndhæves ad offentligretlig vej, og at der på medlemsstatsniveau findes betydelige vanskeligheder og forhindringer, der kan afholde potentielle sagsøgere fra at søge erstatning,
B. whereas in the Member States, competition law is chiefly enforced through public-law channels and considerable differences and obstacles exist at Member State level which may prevent potential claimants from pursuing actions for compensation,