natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Men hvis samhørighedspolitikken skal være et bidrag til finansiering af innovation og forskning som led i Lissabon-strategien, er en fleksibel tilgang til prioritering af fonde nødvendig for at sikre en afbalanceret udvikling af regionerne.
But, while cohesion policy must make its contribution to innovation and research in the framework of the Lisbon Strategy, a flexible approach to earmarking funds is needed in order to ensure balanced development of territories.
Hvis samhørighedspolitikken imidlertid betragtes som et instrument til finansiering af Lissabon-strategien, bliver det ikke muligt at nå målene med samhørighedspolitikken eller målene i Lissabon-strategien.
This because to regard cohesion policy as a financial instrument of the Lisbon Strategy would mean that neither the objectives of cohesion policy nor those of the Lisbon Strategy were achieved.
Samhørighedspolitikken kan ikke betragtes som et instrument til at nå mål på andre politiske områder, det er en fællesskabspolitik med stor europæisk merværdi, som har sin egen eksistensberettigelse, nemlig samhørighed.
Cohesion policy cannot be seen as a mere tool for achieving the objectives of other sectoral policies; rather, it is a Community policy of high European added value with its own raison d’être – cohesion.
I betragtning af de dårlige resultater, der blev understreget ved midtvejsrevisionen, men også fordi den er stærkt begrænset af EU-budgettet i et EU med 27 medlemsstater, er det primære formål med samhørighedspolitikken ikke, at EU skal være den mest konkurrencedygtige videnøkonomi i verden.
Given the weak results brought to light by the mid-term review, but also because it is subjected to serious constraints under the European budget in a Europe of 27, the cohesion policy does not have as its first objective the goal of making Europe the most competitive knowledge-based economy in the world.
Det er en af grundene til, at strukturpolitikkerne ikke må blive placeret i et snævert perspektiv og være temaopdelt, men at de skal indgå i en tilgang, som er integreret med de andre EU-politikker og med medlemsstaternes offentlige politikker.
This is one of the reasons why structural policies must not be situated within a perspective that is compartmentalised by topic, but rather within an approach that is integrated with the other policies of the Union and the public policies pursued by the Member States.
Vedtagelsen af den territoriale dagsorden og Leipzig-chartret på ministermødet i Leipzig den 24. og 25. maj 2007 er et vigtigt skridt til fremme af en integreret tilgang.
The adoption of the European Territorial Agenda (ETA) and the Leipzig Charter on Sustainable European Cities at the ministerial meeting in Leipzig on 24 and 25 May 2007 was an important step in promoting the integrated approach.
Målene herfor bør resultere i vedtagelse af et konkret handlingsprogram med henblik på en bedre integration af den territoriale dimension i alle de offentlige og nationale politikker samt i EU-politikkerne.
Their objectives should be achieved through the adoption of a programme of concrete action and implementation, such that the territorial dimension will be better integrated into all public policies, both Community and national.
Fastholdelse af kursen for den territoriale samhørighed
Continuing to steer towards territorial cohesion
Samhørighedspolitikken skal fokusere på det grundlæggende mål om territorial samhørighed og må ikke (som en streng prioritering af lån medfører) være koncentreret om de regioner, hvor der er størst potentiale for en stigning i produktivitet og beskæftigelse, idet man således risikerer at marginalisere regioner med begrænset vækstpotentiale, og som heller ikke er støtteberettigede under konvergensmålet.
Cohesion policy must concentrate on the fundamental objective of territorial cohesion, and cannot be centred (as it would be if appropriations were strictly earmarked) on the regions with the greatest potential for rising productivity and employment, which would risk marginalising regions with a limited potential for growth but not, on the other hand, eligible for the convergence objective.
I den fjerde rapport gøres der status over den territoriale samhørighed i EU-27, og det konstateres, at der er en stor koncentration af den økonomiske aktivitet i hovedstæderne.
The fourth report gives a snapshot of territorial cohesion in the EU of 27, and notes a strong concentration of economic activity in the capitals.
Således stod hovedstadsområderne i 2004 i gennemsnit for 32 % af BNP i deres land, selv om de udgjorde 22 % af befolkningen.
In 2004, for example, the capital-city regions generated an average of 32% of their countries’ GDP, while representing 22% of the population.
Dette fænomen er mest udtalt og i stærkest udvikling i de nye medlemsstater.
This is a very noticeable phenomenon, and is most marked in the new Member States.
I rapporten analyseres den territoriale udvikling på lokalt plan, hvor den stigende urbanisering vender op og ned på den demografiske ligevægt, samtidig med at forstadsdannelsen er den dominerende tendens i de europæiske byer, og der sker en affolkning af landområderne.
The report analyses territorial developments at local level, where the acceleration of urbanisation is upsetting demographic balances, with a strong tendency to suburbanisation in Europe’s cities and to depopulation of rural areas.
Hvis man ikke ændrer de offentlige politikker, vil disse regionale forskelle blive øget i fremtiden.
If public policies remain unchanged, these territorial disparities can only become still more marked in the future.
Undersøgelsen fra Observationscenteret for EU's Fysiske og Funktionelle Udvikling (ORATE) om "Regionernes udvikling"
The ESPON report ‘Scenarios on the Territorial Future of Europe (Territorial Futures)’
Med undersøgelsen kan man sammenligne to scenarier for territorial udvikling på lang sigt.
It compares two long-term territorial development scenarios.
På den anden side viser et scenarium målrettet mod samhørighed en mere uklar model, hvad angår hovedstadsområders tiltrækningskraft og polariseringen omkring dem.
On the other hand, a scenario geared towards cohesion gives rise to a more diffuse model as far as the attraction and polarisation potentials of metropolitan areas are concerned.
Der kan opstå en række integrationsområder med gode økonomiske resultater både centralt i Europa og i mere eller mindre perifere områder.
Several high-performing zones of integration could emerge, both in the heart of Europe and in the more outlying regions.
I denne model med polycentrisk udvikling er der ganske vist en svagere økonomisk vækst end i det første scenarium, men den er bedre fordelt geografisk, og man undgår således en polarisering i et begrænset område af befolkningskonflikter og socialt og miljømæssigt pres.
This polycentric-development model, while yielding weaker economic growth than the first scenario, is better distributed geographically, thus avoiding a polarisation within a restricted area of population conflicts and social and environmental pressures.
Derfor er det vigtigt at målrette udgifterne endnu mere effektivt mod projekter, i hvilke alle regioners tiltrækningskraft struktureres.
It is for this reason that expenditure needs to be steered even more effectively towards projects geared towards enhancing the attractiveness of all territories.
Man må ikke glemme, at en af Europas store fordel, hvad angår konkurrenceevne, er dets mangfoldighed.
We must not forget that one of Europe’s great advantages in terms of competitiveness is its diversity.
Dette skal indgå i en afbalanceret og bæredygtig udvikling, i hvilken der tages hensyn til de regionale behov, som skal fastsættes hensigtsmæssigt.
Balanced, sustainable development which takes account of properly identified territorial needs must not ignore this fact.
EU's regionalpolitik skal derfor gennemføres i tæt partnerskab med de regionale aktører, og den skal være koordineret med de andre nationale og europæiske politikker.
The Union’s regional policy must therefore be pursued in close partnership with the regional players and in coordination with other national and European policies.
Det bør derfor undersøges, om den struktur, Kommissionen har etableret, og som er Fællesskabets strategiske retningslinjer, den nationale strategiske referenceramme og operationelle programmer, er den bedste måde at etablere et egentligt forvaltningssystem med flere niveauer og en passende fastlæggelse af regionale behov.
In this context, it would be useful to see whether the architecture put in place by the Commission: Community strategic guidelines – national strategic framework of reference – operational programmes – represents the best possible way to achieve genuinely multi-level governance and proper identification of territorial needs.
Nye regionale udfordringer og EU-budgettet
New territorial challenges and the EU budget
I den fjerde rapport anføres det, at de regionale og interregionale forskelle er betydeligt mere udtalte i EU end i USA og Japan.
The fourth report demonstrates that regional and interregional disparities are much more marked in the EU than in the United States or Japan.
Selv om den næsten samtidige optagelse af 12 nye medlemsstater har forstyrret statistikkerne lidt, er der alligevel kolossale regionale udfordringer, der skal tages op, hvad enten det drejer sig om økonomisk og teknologisk udvikling, tilgængelighed eller livskvalitet.
Even though the virtually simultaneous arrival of 12 new Member States caused some turmoil in the statistics, there is no doubt that the territorial challenges to be met are formidable, whether in terms of economic and technological development, accessibility or quality of life.
Disse nye udfordringer tilfører den territoriale udvikling en ny dimension, hvilket gør det nødvendigt at bibeholde strukturpolitikkerne efter 2013.
These new challenges bring a new dimension to territorial development, making it essential that structural policies are maintained after 2013.
Det er derfor nødvendigt ikke udelukkende at fokusere på de nye medlemsstater, da disse udfordringer også er meget vigtige for EU-15, og de betyder, at der skal anvendes en bredere tilgang end i Lissabon-strategien.
It is necessary, therefore, not to focus exclusively on the new Member States, since these challenges are also very important for the EU of 15 and call for a broader approach than that of the Lisbon Strategy.
Endvidere viser konklusionerne i den fjerde rapport om de fremtidige udfordringer for samhørighedspolitikken, at det er af afgørende betydning at udarbejde nye indikatorer ud over BNP pr. indbygger, som bedre gengiver den territoriale virkelighed i den enkelte region og graden af samhørighed i området.
Furthermore, the fourth report’s conclusions on future challenges to be faced by cohesion policy prove that new indicators supplementing per-capita GDP must be devised, which will be better able to depict the territorial realities of each region and the degree of cohesion already in existence on the ground.
Det vigtigt, at disse nye udfordringer integreres i strukturpolitikkerne, og at de tildeles de nødvendige ressourcer, da graden af territorial samhørighed i stigende grad afhænger af den territoriale virkning heraf, og på hvilken måde de kommer til at indgå i de offentlige politikker.
It is essential that the structural policies should incorporate the new factors and allocate the necessary resources to them, since the level of territorial cohesion will depend increasingly on their territorial impact and on the way in which they are taken into account by public policy.
Det er interessant at se den fornyede og stigende interesse, som f.eks. Kina og Rusland viser for EU's samhørighedspolitik som en måde at sikre en afbalanceret regional udvikling.
It is interesting to note the new and growing attention being shown by countries such as China and Russia to the EU’s cohesion policy as a means of achieving balanced regional development.
Denne udgør for tiden ca. en tredjedel af EU's budgetudgifter og bliver i 2008 den vigtigste post i budgetudgifterne.
The cohesion policy currently accounts for about one third of expenditure within the EU budget and, in 2008, it will become the largest item of budgetary expenditure.
Trods udvidelsen og nye territoriale udfordringer falder midlerne imidlertid i forhold til EU's BNP.
Nonetheless, despite enlargement and the new territorial challenges, the volume of funds is decreasing in relation to the EU’s GDP.
I henhold til Kommissionens overslag vil udgifterne til samhørighed i 2013 kun udgøre 0,35 % af BNP, hvilket svarer til niveauet i begyndelsen af 1990'erne.
According to the Commission’s estimates, by 2013 the expenditure linked to cohesion will represent only 0.35% of GDP, which would correspond to the level at the beginning of the 1990s.
Som bekendt forsøger visse medlemsstater at renationalisere samhørighedspolitikken, idet de er tilbøjelige til at anlægge en rent regnskabsmæssig tilgang til fællesskabspolitikkerne.
We know, of course, that cohesion policy is exposed to the temptations of renationalisation, to which some Member States seem particularly susceptible, in direct ratio to an attitude which views Community policies primarily in accounting terms.
Som det fremgår af den fjerde rapport om samhørighed er strukturprogrammers merværdi dog andet og mere end tal.
And yet, as the fourth report on cohesion shows, the added value of the structural programmes cannot be seen in terms of figures alone.
Når man gør status over, hvor sundt EU's budget er i 2008-2009, skal samhørighedspolitikken først og fremmest ses ud fra dens bidrag til den europæiske integration og ikke blot som et omfordelingsinstrument.
When the EU budget’s health check is carried out in 2008-2009, the cohesion policy must be perceived first and foremost in terms of its contribution to European integration, and not simply as a redistribution tool.
Hvis dette ikke sker, risikerer man at sætte selve den europæiske integrationsproces på spil.
Failing this, there is a great risk that the European project itself will be put in danger.
I den forbindelse glæder ordføreren sig over vedtagelsen i maj af den territoriale dagsorden, som er en nødvendig køreplan, der gør det muligt for Rådet og det enkelte EU-formandskab at sætte fokus på den politiske prioritering af territorial samhørighed.
Against this background, the rapporteur welcomes the adoption in May 2007 of the European Territorial Agenda, which provides an indispensable road-map for the emergence of a realisation, at the level of the Council and of every EU Presidency, of territorial cohesion as a political priority.
I fremtiden og især efter 2013 vil EU have behov for en permanent og dynamisk regionalpolitik med det formål at
For the future, before and, above all, after 2013, a durable, dynamic regional policy is needed in the European Union:
om fjerde rapport om den økonomiske og sociale samhørighed
on the 4th report on Economic and Social Cohesion
Budgetudvalget opfordrer Regionaludviklingsudvalget, som er korresponderende udvalg, til at optage følgende forslag i det beslutningsforslag, det vedtager:
The Committee on Budgets calls on the Committee on Regional Development, as the committee responsible, to incorporate the following suggestions in its motion for a resolution:
3. henleder opmærksomheden på den betydelige forsinkelse af udbetalingerne til de politiske tiltag under udgiftsområde 1b (Samhørighed), selvom der er tale om en EU-politisk prioritet inden for den finansielle ramme for 2007–2013;
Stresses the extent of the delays in payments for policies under heading 1b (Cohesion), given that this is supposed to be a political priority of the European Union under the financial framework for 2007-2013;
7. minder om, at princippet om automatisk frigørelse er afgørende for at kunne tilskynde forvaltningsmyndighederne til hurtigt at finansiere og gennemføre projekter; insisterer på, at princippet for den gældende N+2-regel (og N+3 i de nye medlemsstater i de første tre år af den finansielle ramme for 2007-2013) skal respekteres;
Points out that compliance with the automatic decommitment principle is essential to encourage the financing and rapid implementation of projects by the management authorities; insists that the principle of the N+2 rule (and N+3 in the new Member States during the first three years of the 2007-2013 financial framework) should be adhered to;
13. mener, at med dette mål for øje vil det være tilrådeligt at indføre fælles indikatorer for alle medlemsstaterne til måling af både kvantitativ og kvalitativ præstation, og minder om, at lønninger, fattigdomsindikatorer, livskvalitet, forventet levetid, konkurrenceevne og variationer i tallene for langtidsledighed såvel som omfanget af offentlige ydelser i regionerne især skal tælles med som kvalitative indikatorer; anmoder om, at de medlemsstater og regioner, som modtager EU-støttemidler, gør mere tydeligt opmærksom på EU's rolle, således at borgerne bliver klar over, at EU yder store bidrag til udviklingen af deres områder og til samhørigheden;
13. considère qu'à cette fin, il conviendrait de mettre en œuvre des indicateurs de performance quantitatifs et qualitatifs communs à l'ensemble des États membres et rappelle que la rémunération des salariés, l'indicateur de pauvreté, la qualité de la vie, l'espérance de vie, la compétitivité et les variations du niveau du chômage de longue durée ainsi que le niveau des services d'intérêt général dans les régions pourraient notamment être pris en compte en tant qu'indicateurs qualitatifs; demande qu'une communication plus claire soit effectuée par les États et régions bénéficiaires des fonds européens quant au rôle de l'Union européenne, afin que les citoyens sachent que l'Union européenne contribue largement au développement de leurs territoires et à la cohésion;
Laima Liucija Andrikienė, Reimer Böge, Konstantinos Botopoulos, Paulo Casaca, Daniel Dăianu, Valdis Dombrovskis, Brigitte Douay, Göran Färm, Szabolcs Fazakas, Ingeborg Gräßle, Louis Grech, Nathalie Griesbeck, Catherine Guy-Quint, Jutta Haug, Ville Itälä, Anne E. Jensen, Wiesław Stefan Kuc, Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk, Nils Lundgren, Vladimír Maňka, Cătălin-Ioan Nechifor, Gérard Onesta, Margaritis Schinas, Esko Seppänen, László Surján, Gary Titley, Kyösti Virrankoski, Ralf Walter
Laima Liucija Andrikienė, Reimer Böge, Konstantinos Botopoulos, Paulo Casaca, Daniel Dăianu, Valdis Dombrovskis, Brigitte Douay, Göran Färm, Szabolcs Fazakas, Ingeborg Gräßle, Louis Grech, Nathalie Griesbeck, Catherine Guy-Quint, Jutta Haug, Ville Itälä, Anne E. Jensen, Wiesław Stefan Kuc, Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk, Nils Lundgren, Vladimír Maňka, Cătălin-Ioan Nechifor, Gérard Onesta, Margaritis Schinas, Esko Seppänen, László Surján, Gary Titley, Kyösti Virrankoski, Ralf Walter
om fjerde rapport om den økonomiske og sociale samhørighed
on the fourth report on economic and social cohesion
Fiskeriudvalget opfordrer Regionaludviklingsudvalget, som er korresponderende udvalg, til at optage følgende forslag i det beslutningsforslag, det vedtager:
The Committee on Fisheries calls on the Committee on Regional Development, as the committee responsible, to incorporate the following suggestions in its motion for a resolution:
3. understreger, at der inden for fiskerisektoren i de seneste 10 år har været et fald i beskæftigelsen (på 35 %), i antallet af skibe (på 20 %) og i fangsten (på 28 %), som har haft alvorlige socioøkonomiske konsekvenser i ugunstigt stillede regioner og samfund;
Recalls that over the last ten years the fisheries sector has suffered reductions in jobs (35%), vessels (20%) and catch (28%), with severe social and economic consequences in less-favoured regions and communities;
10. mener, at samhørighedspolitikken er et vigtigt instrument til at fremme begrænsningen af regionale skævheder og sociale uligheder, fremme den reelle konvergens, stimulere vækst og beskæftigelse og fordele og kompensere for omkostningerne i forbindelse med det indre marked, navnlig i de ugunstigt stillede regioner; mener derfor, at det er nødvendigt at styrke fællesskabsfinansieringen af samhørighedspolitikken og sikre dens korrekte gennemførelse;
Believes that cohesion policy is a key instrument for promoting the reduction of regional asymmetries and social inequalities with a view to favouring real convergence and stimulating growth and employment, serving also as a factor of redistribution and compensation as regards the costs of the internal market, especially for the less-developed regions; considers, therefore, that it needs increased Community funding and guarantees of full implementation;
12. understreger i forbindelse med den kommende formulering af en søfartspolitik for EU princippet om, at der til nye mål skal afsættes nye og mere omfattende finansielle midler, og at EFF derfor ikke må blive berørt.
Stresses, in the context of the proposed creation of an EU 'maritime policy', the principle that the new priorities should be matched with new and more generous financial resources, and that, consequently, the EFF must not be prejudiced.
om den demografiske udvikling i Europa
on the demographic future of Europe
Karin Resetarits , Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling
Karin Resetarits , Committee on Women’s Rights and Gender Equality
UDTALELSE fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling(*) .21
OPINION of the Committee on Women's Rights and Gender Equality(*) 22
UDTALELSE fra Økonomi- og Valutaudvalget ..................................................27
OPINION of the Committee on Economic and Monetary Affairs ............28
UDTALELSE fra Regionaludviklingsudvalget ...................................................30
OPINION of the Committee on Regional Development ..................................31
UDTALELSE fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender 34
OPINION of the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs 35
RESULTAT AF DEN ENDELIGE AFSTEMNING I UDVALGET..........................................37
RESULT OF FINAL VOTE IN COMMITTEE.........................................................................38
− der henviser til sin beslutning af 14. marts 1997 om Kommissionens beretning til Rådet og Europa-Parlamentet om den demografiske situation i Den Europæiske Union (1995)
– having regard to its resolution of 14 March 1997 on the Commission report to the Council and European Parliament on the demographic situation in the European Union (1995)
− der henviser til sin beslutning af 12. marts 1998 om Kommissionens demografiske rapport 1997
– having regard to its resolution of 12 March 1998 on the Commission demographic report 1997
− der henviser til sin beslutning af 15. december 2000 om meddelelse fra Kommissionen om "Et Europa for alle aldersgrupper - Til fremme af velstand og solidaritet mellem generationerne"
– having regard to its resolution of 15 December 2000 on the Commission communication entitled ‘Towards a Europe for all ages – promoting prosperity and intergenerational solidarity’
EFT C 232 af 17.8.2001, s. 381. ,
OJ C 232, 17.8.2001, p.381. ,
− der henviser til Kommissionens meddelelse "Europas reaktion på verdens aldring - Fremme af økonomiske og sociale fremskridt i en aldrende verden - Et bidrag fra Europa-Kommissionen til den anden verdensforsamling om aldring" ( KOM(2002)0143 ),
– having regard to the Commission communication entitled ‘Europe’s response to World Ageing – Promoting economic and social progress in an ageing world – A contribution of the European Commission to the 2nd World Assembly on Ageing’ ( COM(2002)0143 ),
− der henviser til den europæiske ungdomspagt vedtaget af Det Europæiske Råd i Bruxelles den 22.–23. marts 2005,
– having regard to the European Youth Pact adopted by the Brussels European Council of 22 and 23 March 2005,
− der henviser til Kommissionens grønbog "Demografiske ændringer – behov for ny solidaritet mellem generationerne" ( KOM(2005)0094 ),
– having regard to the Commission Green Paper entitled ‘Confronting demographic change: a new solidarity between the generations’ ( COM(2005)0094 ),
− der henviser til sin beslutning af 23. marts 2006 om de demografiske udfordringer og solidariteten mellem generationerne
– having regard to its resolution of 23 March 2006 on demographic challenges and solidarity between the generations