natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kommissionens initiativ til en revision af erklæringen om udviklingspolitikken fra 2000 (DPS) og til fastlæggelse af nye rammer for politikken for udviklingssamarbejde er prisværdigt.
The Commission's initiative to review the 2000 Development Policy Statement (DPS) and to reframe its development cooperation policy is commendable.
De mest slående eksempler på dette er vedtagelsen af millenniumerklæringen og millenniumudviklingsmålene, begivenhederne den 11. september 2001 og de efterfølgende sikkerhedsproblemer, WTO's Doha-runde, Monterrey-konferencen om finansiering af udvikling, verdenstopmødet om bæredygtig udvikling, Rom- og Paris-erklæringerne om harmonisering blandt donorerne, rapporten om udviklingen i økosystemerne ( Millennium Ecosystem Assessment ), overbevisende belæg for klimaændringernes skadelige konsekvenser for mange lavindkomstlande og den hurtige spredning af hiv/aids og de ødelæggende virkninger heraf.
Prominent examples are the adoption of the Millennium Declaration and the MDGs, 9/11 and subsequent security-related concerns, the WTO Doha Round, the Monterrey conference on financing for development, the World Summit on Sustainable Development, the Rome and Paris conferences on harmonisation among donors, the Millennium Ecosystem Assessment, the increasing evidence of adverse effects of climate change on many low-income countries, the rapid spread of HIV/AIDS and its devastating effects.
Dette initiativ burde være taget for længe siden.
The initiative is long overdue.
Det er tegn på en væsentlig udvikling, at EU-medlemsstaterne i den seneste tid har forpligtet sig til at øge tildelingen af bistand, men der er stadig lang vej endnu, hvad angår bistandens effektivitet.
While recent commitments by EU Member States to increase aid allocations represent a significant development, much remains to be done in the area of aid effectiveness.
Et alvorligt problem i den forbindelse er manglen på politisk kohærens.
One serious problem is lack of policy coherence.
Det er altafgørende, at der sikres en tættere koordinering mellem Kommissionens forskellige direktorater, især mellem direktoraterne for handel, miljø, fiskeri, RELEX og udvikling.
Closer coordination between the various Commission directorates, notably trade, environment, fisheries, RELEX and development is an absolute necessity.
Der er også en alvorlig mangel på sammenhæng mellem de forskellige medlemsstaters bistandspolitikker, herunder fællesskabsstøtten.
There is also a serious lack of consistency between the aid policies of the different Member States - including Community aid.
Som anført i udtalelsen fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg fører den manglende koordinering og synergi til høje transaktionsomkostninger, spild, dobbeltarbejde og alvorlige komplikationer for partnerlandene.
As stated in the opinion of the Economic and Social Committee, the lack of synergy and coordination leads to high transaction costs, wastage, duplication of work and serious complications for partner countries.
De fortsatte bestræbelser på at øge harmoniseringen af donorernes planlægning og tildeling af bistand er, som de kommer til udtryk i Paris-erklæringen fra marts 2005 og Rådets konklusioner fra november 2004, meget velkomne.
The ongoing efforts for greater harmonisation in the way donors plan and deliver their aid, as expressed in the Paris Declaration of March 2005 and the Council conclusions of November 2004, are welcome.
EU bør gå forrest i denne proces som et godt eksempel for resten af verden.
The EU ought to take a strong lead in this process, providing a positive example to the rest of the world.
Den foreslåede fælleserklæring er en god anledning til at omsætte målene i praksis og nå til enighed om arbejdsdelingen i udviklingssamarbejdet inden for EU og om en tydeligere klarlæggelse af Fællesskabets egen rolle.
The proposed Joint Declaration offers a good opportunity to move the agenda forward, and to reach agreement on the division of labour in development cooperation within the EU and on a clearer definition of the specific role of the Community itself.
En politik i to dele
A policy in two parts
Fælleserklæringen er opdelt i to dele.
The Joint Declaration is divided into two parts.
Første del har til formål at fastlægge en vejledende politikramme for EU og medlemsstaterne i forbindelse med udviklingssamarbejdet.
The first part aims at defining an indicative policy framework for development cooperation for the EU and its Member States.
I anden del sigtes mod at tilvejebringe rammerne for gennemførelsen af EU's strategi på fællesskabsplan, og Kommissionens rolle fastlægges.
The second part is intended to provide the framework for the implementation of the EU strategy at Community level, clarifying the specific role of the Commission.
Denne togrenede tilgang er fuldt berettiget.
This two-pronged approach is totally justified.
Der er et tydeligt behov for større synergi og sammenhæng i EU's udviklingssamarbejde.
The EU clearly needs greater synergy and consistency in its development cooperation.
EU er sammen med EU-medlemsstaterne verdens største bidragyder.
Together with its Member States, the EU is the world's single largest donor.
Den manglende koordinering bevirker imidlertid, at Unionen sjældent taler med én stemme.
However, lack of coordination means that the Union seldom speaks with a common voice.
Hovedformålet med DPS bør være at nå frem til en "europæisk konsensus" i udviklingsspørgsmål.
A primary objective of the DPS should be the emergence of a “European Consensus” on development issues.
Forslaget indeholder mange positive aspekter.
The proposal contains many positive elements.
Det er dog en alvorlig fejl, at dets formelle status efter vedtagelsen ikke er tydeligt defineret – det er især uklart, hvordan det vil fungere i forhold til finansieringsinstrumentet for udviklingssamarbejde, som på nuværende tidspunkt er genstand for drøftelser.
However, a major shortcoming is that its formal status, once adopted, remains unclear – notably how it will relate to the financing instrument for development cooperation currently under discussion.
Forslaget indeholder heller ingen konklusioner om effektiviteten af EU-bistanden, herunder indvirkningerne af DPS'en fra 2000 på fællesskabsstøtten.
Nor does the paper attempt to draw any conclusions on the effectiveness of EU aid since its incipience, including the impact of the 2000 DPS on Community aid.
Denne mangel på analyse kan meget vel være en af grundene til, at dokumentet er uklart, både hvad angår de indsatsområder, man har valgt at prioritere, især på fællesskabsplan, og Kommissionens særlige rolle.
This absence of analysis may be one of the reasons why the document remains very unclear both on priorities selected for action - notably at Community level - and on the specific role of the Commission.
Selv om det er forholdsvist enkelt at fastlægge en række områder, hvor Fællesskabets tildeling af støtte gør en forskel, er der ikke gjort noget egentligt forsøg på at fastlægge de komparative fordele ved fællesskabsstøtten.
Although it is relatively easy to define a number of areas where Community delivery of aid makes a difference, no real attempt is made to define the comparative advantage of Community aid.
Mens del 1 og bestræbelserne på at fastlægge et sæt fælles mål og principper for EU's og medlemsstaternes bistand hilses velkommen, er der brug for mere klarhed, både hvad angår de overordnede mål for EU-bistanden og de prioriterede indsatsområder.
While welcoming part 1 and the efforts to define a set of common objectives and principles for EU and Member States' aid, the proposal would benefit from greater clarity, both regarding the overall objectives of EU aid and priorities for action.
Forslagene vedrørende en styrkelse af bistandens effektivitet bør endvidere være mere uddybende, både med hensyn til arbejdsdelingen i Unionen og Fællesskabets rolle.
Moreover, the proposals for strengthening aid effectiveness should be more descriptive, both with regard to the division of labour within the Union and the specific role of the Community.
Hovedformål: nedbringelse af fattigdommen
The main objective: poverty reduction
Formålet var meget tydeligere formuleret i DPS'en fra 2000, idet der blev givet uforbeholden støtte til at mindske fattigdommen.
The objective, as spelled out in the 2000 DPS, was much stronger in giving unequivocal support to poverty reduction.
Det bør i fælleserklæringen gøres utvetydigt klart, at det overordnede mål med EU's udviklingssamarbejde er at nedbringe og i sidste ende at udrydde fattigdom, som det fremgår af traktaten.
The Joint Declaration should make it unambiguously clear that the main objective of EU development cooperation is “the reduction and ultimately eradication of poverty”, as stated in the Treaty.
En naturlig følge heraf bør være at øge den andel af udviklingsbudgettet, som tildeles lavindkomstlande.
One of the implications of this should be to increase the share of the development budget allocated to low-income countries.
Der ligger meget store udfordringer foran os.
The challenges for the future are huge.
Selv om der i de seneste år er sket visse fremskridt med hensyn til nedbringelse af fattigdom, er de overordnede fremskridt, der er sket i opfyldelsen af millenniumudviklingsmålene, nedslående få.
While over the last years some advances have been made in poverty reduction, overall progress in meeting the MDGs makes for depressing reading.
Mange lande er meget langt fra at opfylde de fleste af millenniumudviklingsmålene.
Many countries are off track for most of the MDGs.
I 2005-rapporten om menneskelig udvikling anslås det, at der i omkring 50 lande (hvoraf de fleste ligger syd for Sahara), med en samlet befolkning på 900 millioner, sker tilbageskridt i forhold til ét eller flere områder inden for millenniumudviklingsmålene.
The Human Development Report 2005 finds that an estimated 50 countries (most of them in sub-Saharan Africa), with a combined population of 900 million people, are moving backwards in one or more MDG areas.
Sydasien er også en region, der vækker bekymring.
South Asia is another region causing concern.
Der er flere underernærede i Sydasien end i landene syd for Sahara, og der er flere, der ikke har adgang til forbedrede sanitære forhold og flere, der lever i slumområder.
It has more malnourished people than sub-Saharan Africa, more people without access to improved sanitation and more people living in slums.
Hvis den nuværende tendens fortsætter på verdensplan, vil mere end 800 millioner leve i ekstrem fattigdom i 2015, hvilket er 380 millioner mere end det antal, der fastsættes i det første millenniumudviklingsmål.
If current trends continue world wide, there will be over 800 million people living in abject poverty by 2015, 380 million above the target set in MDG 1.
Millenniumudviklingsmålene er et yderst nyttigt redskab til at øge opmærksomheden omkring fattigdomsrelaterede målsætninger.
The MDGs are extremely useful for focussing attention on poverty-related targets.
Udviklingspolitikken skal have mennesker som centrum, og det er meget vigtigt, at der investeres i deres uddannelse, sundhed, ernæring og sociale sikkerhed.
People must be at the centre of the development agenda, and investing in their education, health, nutrition and social security is paramount.
Der er imidlertid en fare for, at man ved hovedsageligt at fokusere på millenniumudviklingsmålene overser andre vigtige udviklingsaspekter.
However, there is a risk that by paying attention primarily to the MDGs, other important aspects of development are neglected.
Investeringer i skabelse af velstand og emner såsom iværksætterånd, jobskabelse, kreditmuligheder og ejendomsret bør tillægges lige så stor værdi.
Investments in wealth generation are equally important, as are issues such as entrepreneurship, job creation, access to credits and technologies and property rights.
Ejerskab og partnerskab er afgørende
Ownership and partnership are crucial
Principperne for ejerskab og partnerskab er grundlæggende og bør ligge til grund for alle EU's politikker for udviklingssamarbejde.
The principles of ownership and partnership are fundamental and should guide all EU development cooperation policies.
Kommissionsmedlem Michel har korrekt anført, at EU ikke bør kræve, men anmode.
Commissioner Michel has rightly stated that “the EU should not impose, the EU should invite”.
Dette betyder, at EU bør forpligte sig til en politik, der støtter udviklingslandenes egne udviklingsstrategier.
Simply put, the EU should be strongly committed to a policy supporting the development strategies of developing countries themselves.
Det er ikke muligt at gennemføre en vellykket politik uden fuld deltagelse fra alle de berørte parter.
No policy can be successful without full participation of all the people concerned.
Dette er ikke nemt at opnå, navnlig ikke i lande, der har begrænset erfaring med demokratisk dialog.
To achieve this is not easy, notably in countries with limited experience of democratic dialogue.
Det civile samfunds rolle er i den forbindelse afgørende, da det ikke blot er vigtigt som tjenesteudbyder, men også i sikringen af demokrati og menneskerettigheder.
The role of civil society is crucial: it is important, not only as a service provider, but also for democracy and human rights.
En rettighedsbaseret tilgang til udvikling
A rights-based approach to development
Udvalget er enigt i erklæringen om, at man ikke kan "få nogen bæredygtig udvikling uden fred og sikkerhed", og mener, at det samme gør sig gældende for demokrati og overholdelse af menneskerettigheder.
While agreeing with the statement “that there cannot be sustainable development without peace and security”, the same can be said about democracy and respect for human rights.
Der bør sættes særlig fokus på ligestilling og børns rettigheder.
Gender equality and children's rights should be given special attention.
Politisk sammenhæng
Policy coherence
Der er en alvorlig mangel på politisk sammenhæng i EU's politikker for udviklingssamarbejde.
The lack of policy coherence is a major shortcoming of development cooperation policies within the EU.
Det er absolut nødvendigt, at der i fælleserklæringen gøres op med EU-politikker, som undergraver udviklingen, såsom politikker vedrørende samhandel, den fælles landbrugspolitik og fiskeri.
The Joint Declaration must address EU policies that are seriously undermining development, such as trade, CAP and fisheries.
Som det udtrykkeligt anføres i traktatens artikel 178, skal udviklingssamarbejde ikke underordnes andre politikområder.
As is stated explicitly in Article 178 of the Treaty, development cooperation should not be subordinated to other policy areas.
Hvad angår sikkerhed, er det f.eks. vigtigt ikke at sammenblande politikkerne til bekæmpelse af henholdsvis terrorisme og fattigdom.
On security, for instance, policies designed to fight terrorism and those fighting poverty should not be intermingled.
Det er vigtigt, at man i erklæringen erkender, at der ikke består nogen automatisk sammenhæng mellem økonomisk vækst og åbning af markederne på den ene side og mindskelse af fattigdommen på den anden.
The statement needs to acknowledge that there is no automatic relationship between economic growth and market opening on the one hand, and poverty reduction on the other.
Flere undersøgelser har endvidere tydeligt vist, at fjernelsen af handelshindringer for eksport fra nogle af verdens fattigste lande vil give langt større resultater end en forøgelse af bistanden.
Moreover, several studies convincingly show that the elimination of trade barriers for exports from the world's poorer nations would give far greater benefits than increased aid.
Mange udviklingslande har ganske vist problemer med forsyningen.
Certainly, there are supply side problems in many developing countries.
Det er imidlertid et problem, som skal afhjælpes ved hjælp af målrettede bistandsprogrammer, og det bør ikke bruges som undskyldning for at opretholde en politik med høje toldsatser og eksportstøtte.
This problem, however, needs to be addressed through well-targeted aid programmes and should not be used as an excuse to maintain a policy of high tariffs and export subsidies.
Prioriteter og forpligtelser
Priorities and responsibilities
Erklæringen er alt for vagt formuleret, hvad angår tematisk fokus og prioriteter.
The paper is far too vague on thematic focus and priorities.
I første del er sondringen mellem værdier, principper, mål og aktionstemaer uklar.
In part 1, there is confusion between values, principles, objectives and action themes.
I anden del er der ingen reel fastlæggelse af den komparative fordel ved Kommissionens bistand.
Part 2 makes no real attempt to define the comparative advantage of aid managed by the Commission.
Teksten giver indtryk af, at Kommissionen ønsker at sikre sig selv mest mulig fleksibilitet i fastlæggelsen af de områder, som den vælger at tildele støtte.
The impression given is that the Commission wants for itself maximum flexibility on determining the areas in which it chooses to be involved.
Der bør fastsættes prioriteter for at sikre en bedre koordinering og komplementaritet – og dermed større effektivitet – i Unionen samt sikre gennemsigtighed og demokratisk ansvarlighed over for EU's borgere.
For the sake of greater coordination and complementarity – and hence effectiveness – within the Union, but also as a form of transparency and democratic accountability towards the European public, priorities should be set.
Kommissionen bør ikke, heller ikke af sig selv, betragtes som EU's 26. bidragyder.
The Commission should not be viewed, nor should it view itself, as the 26 th donor.
Merværdien af fællesskabsstøtten bør derimod fastsættes nøje, og der bør især fokuseres på dens muligheder for at styrke koordineringen (under hensyntagen til princippet om partnerlandets ejerskab), Kommissionens neutrale image, dens arbejde i forbindelse med regeringsførelse, demokrati og menneskerettigheder, dens rolle som global aktør, dens mulige rolle som politisk tænketank osv.
Rather, the value-added of Community aid should be well defined, giving particular attention to its potential for enhancing coordination (keeping in mind the principle of partner country ownership), its size, its image of neutrality, its experience and expertise in regional cooperation, governance, democracy and human rights, its role as a global player, its potential role as a policy think tank, etc.
En vellykket udvikling er organisk og skal baseres på systemer.
Successful development is organic and has to be systems-based.
Kommissionen kan i den forbindelse spille en vigtig rolle, navnlig for så vidt angår millenniumudviklingsmålene.
Here, the Commission could play an important role, not least in relation to the MDGs.
Mens FN er organiseret sektorielt, vil Kommissionen, i det mindste i teorien, kunne gøre en mere horisontal indsats for at opfylde målene om mindskelse af fattigdommen.
While the UN system is organized along sector lines, the Commission has a potential – at least in theory – to pursue the poverty reduction agenda in a more horizontal way.
Det forekommer passende, at Unionen som helhed skal involveres i alle de vigtigste udviklingsområder.
It seems fitting that the Union as a whole should be engaged in all major areas of development.
Der bør tages hensyn til sådanne problemstillinger i fælleserklæringen og udvikles en proaktiv politik for at behandle dem.
The Joint Declaration should heed recognition to such issues and develop a proactive policy to address them.
Forslaget indeholder en kortfattet drøftelse af de mest presserende udviklingsspørgsmål.
The proposal briefly discusses a number of the most important development issues at stake today.
Visse vigtige aspekter i forbindelse med udvikling og udryddelse af fattigdom nævnes imidlertid ikke eller behandles kun overfladisk.
However, some important aspects of development and poverty eradication are either missing or dealt with in a summary fashion.
Mange lavindkomstlande sakker bagud i forbindelse med opfyldelsen af de sundhedsrelaterede millenniumudviklingsmål.
Many low-income countries are off track in pursuing the health related MDGs.
Et af de største problemer er den håbløse mangel på medicinsk personale, navnlig i Afrika syd for Sahara.
A major issue is the desperate shortage of medical personnel, notably in sub-Saharan Africa.
Det er et problem, der kræver en mere systematisk tilgang til sundhed og udvikling, og at der gives højeste prioritet til styrkelse af sundhedssektoren.
This problem calls for a more systems-based approach to health and development, giving highest priority to the strengthening of health systems.
Der bør dog i højere grad fokuseres på de nationale og regionale parlamenters vigtige rolle.
However, more attention should be paid to the important role of national and regional parliaments.
Parlamenterne bliver ofte hægtet af og deres vigtige rolle ignoreret, når der udarbejdes strategier for udvikling og nedbringelse af fattigdom.
Parliaments are often marginalized and their role overlooked when strategies for development and poverty reduction are devised.
Parlamenterne bør støttes, således at de bliver i stand til at udføre deres vigtige tilsynsrolle.
Parliaments should be supported, in order to enable them to carry out their important oversight role.
Udkastet behandler stort set ikke de ødelæggende konsekvenser, som den hurtige nedbrydning af skove, jord og havressourcer samt den voksende vandmangel har for de fattige landdistriktsbefolkningers eksistens.
The paper more or less ignores the devastating impact on the livelihoods of the rural poor of rapidly degrading forests, depletion of soils and marine resources, and fresh water scarcity.
De fattige landbefolkninger er afhængige af en traditionel naturaløkonomi, og en sikker måde at løfte dem ud af fattigdommen på ville være iværksættelse af omfattende programmer for genskovning, jordbundsbevaring, beskyttelse af havmiljøet og forvaltning af vandressourcer.
The rural poor are totally dependent on a traditional biomass-based economy, and a secure way to lift them out of poverty would be through massive programmes of reforestation, soil conservation, marine protection and water management.
Sådanne programmer bør være en prioritet for Unionen som helhed.
Such programmes ought to be a priority for the Union as a whole.
Fællesskabet og medlemsstaterne skal endvidere fremme brugen af nationale miljøprofiler og konsekvensanalyser af bæredygtigheden i alle deres udviklingsaktiviteter.
Moreover, the Community and the Member States should promote the use of Country Environmental Profiles and Sustainability Impact Assessments in all their development activities.
Et andet vigtigt aspekt, som også er forbundet med miljøet, er det forhold, at udviklingslandende i moderniseringen af deres økonomier ikke behøver gentage de fejltagelser, som industrilandene begik i forbindelse med forurening.
Another important aspect – also related to the environment – is the fact that developing countries need not repeat the polluting mistakes of industrialised countries in modernising their economies.
Investeringer i ren teknologi, navnlig inden for energi- og transportområdet, skal støttes med henblik på at fremme udviklingen af mere miljøvenlige produktions- og forbrugssystemer.
Investments in clean technology, notably in areas such as energy and transport, should be supported in order to help the development of more environment-friendly production and consumption systems.
Dette ville komme ikke blot udviklingslandene til gavn, men også resten af verden.
This would benefit the developing countries as well as the rest of the world.
Flere hundrede millioner fattige lever i områder, hvor der er stor risiko for naturkatastrofer.
Hundreds of millions of poor people live in high-risk areas for natural disasters.
Den eneste løsning på dette problem er at gøre styringen af katastroferisici til en integreret del af udviklingsplanlægningen, frem for at den blot er en humanitær problemstilling.
The only solution to this problem is to manage disaster risks as an integral part of development planning, rather than merely a humanitarian issue.