natgillin/translations-raw huggingface dataset:
På mødet den 20. februar 2003 valgte Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked Diana Wallis til ordfører.
The Committee on Legal Affairs and the Internal Market appointed Diana Wallis rapporteur at its meeting of 20 February 2003.
På møder den 20. februar, 10. juni og 8. juli 2003 behandlede udvalget Kommissionens forslag og udkastet til betænkning.
The committee considered the Initiative of the Kingdom of the Netherlands at its meetings of 20 February 2003, 10 June 2003 and 8 July 2003.
Til stede under afstemningen var: Giuseppe Gargani (formand), Ioannis Koukiadis (næstformand), Ulla Maija Aaltonen, Paolo Bartolozzi, Ward Beysen, Michel J.M. Dary, Bert Doorn, Francesco Fiori (for Rainer Wieland, jf. forretningsordenens artikel 153, stk. 2), Janelly Fourtou, Marie-Françoise Garaud, Evelyne Gebhardt, José María Gil-Robles Gil-Delgado, Malcolm Harbour, Lord Inglewood, Hans Karlsson (for Maria Berger), Kurt Lechner, Klaus-Heiner Lehne, Sir Neil MacCormick, Toine Manders, Manuel Medina Ortega, Anne-Marie Schaffner, Astrid Thors (for Diana Wallis), Marianne L.P. Thyssen, Joachim Wuermeling og Stefano Zappalà.
The following were present for the vote Giuseppe Gargani (chairman), Ioannis Koukiadis (vice-chairman), Ulla Maija Aaltonen, Paolo Bartolozzi, Ward Beysen, Michel J.M. Dary, Bert Doorn, Francesco Fiori (for Rainer Wieland pursuant to Rule 153(2)), Janelly Fourtou, Marie-Françoise Garaud, Evelyne Gebhardt, José María Gil-Robles Gil-Delgado, Malcolm Harbour, Lord Inglewood, Hans Karlsson (for Maria Berger), Kurt Lechner, Klaus-Heiner Lehne, Sir Neil MacCormick, Toine Manders, Manuel Medina Ortega, Anne-Marie Schaffner, Astrid Thors (for Diana Wallis), Marianne L.P. Thyssen, Joachim Wuermeling and Stefano Zappalà..
Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender vedtog den 15. januar 2003 ikke at afgive udtalelse.
The Committee on Employment and Social Affairs decided on 15 January 2003 not to deliver and opinion.
Betænkningen indgivet den 9. juli 2003.
The report was tabled on 9 July 2003.
FORSLAG TIL EUROPA-PARLAMENTETS LOVGIVNINGSMÆSSIGE BESLUTNING om initiativ fra Kongeriget Nederlandene med henblik på vedtagelse af Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 44/2001 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civile og handelsretlige område (14363/2002 – C5‑0590/2002 – 2002/0824(CNS))
DRAFT EUROPEAN PARLIAMENT LEGISLATIVE RESOLUTION on the Initiative of the Kingdom of the Netherlands with a view to the adoption of a Council Regulation amending Regulation (EC) No 44/2001 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters (14363/2002 – C5‑0590/2002 – 2002/0824(CNS))
– der henviser til initiativ fra Kongeriget Nederlandene (14363/2002) EFT C 311 af {14/12/2002}14.12.2002, s. 16. ,
– having regard to the Initiative of the Kingdom of the Netherlands (14363/2002) OJ C 311, {14/12/2002}14.12.2002, p.
– der henviser til EF-traktatens artikel 67, der danner grundlag for Rådets høring af Parlamentet ( C5‑0590/2002 ),
– having regard to Article 67 of the EC Treaty, pursuant to which the Council consulted Parliament ( C5‑0590/2002 ),
– der henviser til betænkning fra Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked og udtalelse fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender ( A5‑0253/2003 ),
– having regard to the report of the Committee on Legal Affairs and the Internal Market ( A5‑0253/2003 ),
Nederlandene har forelagt et initiativ, hvorefter artikel 20 i forordning (EF) nr. 44/2001 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civile og handelsretlige område vil få tilføjet et nyt stykke 1a:
The Netherlands has proposed an initiative whereby Article 20 of Council Regulation (EC) No 44/2001 on jurisidiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters would be expanded to include a new paragraph 1a:
En arbejdsgiver kan også anlægge sag om ophævelse af en arbejdsaftale ved retten på det sted, hvor arbejdstageren sædvanligvis udfører sit arbejde, eller såfremt arbejdstageren ikke sædvanligvis udfører sit arbejde i et bestemt land, ved retten på det sted, hvor den virksomhed, som har antaget ham, er beliggende."
Proceedings brought by an employer to terminate a contract of employment may also be brought in the courts for the place where the employee habitually carries out his work or, if the employee does not habitually carry out his work in any one country, in the courts for the place where the business which engaged the employee is situated."
Forslaget bygger på følgende betragtninger:
The proposal is based on the following grounds:
"3) På grund af visse vanskeligheder, der er opstået i grænseoverskridende arbejdsforhold, er det blevet nødvendigt at ændre artikel 20 i forordning (EF) nr. 44/2001.
"(3) Due to difficulties that have arisen in trans-border labour relationships, it has become necessary to amend Article 20 of Regulation (EC) No 44/2001.
Ifølge nogle medlemsstaters arbejdsretlige bestemmelser vedrørende ophævelse af en arbejdsaftale har arbejdsgiverne mulighed for at anmode om ophævelse ved retsafgørelse i stedet for afskedigelse, og i nogle tilfælde er ophævelse ved retsafgørelse obligatorisk.
According to the labour law of some Member States, as regards the termination of an employment contract, employers have the option to petition for judicial annulment instead of a dismissal, and in some cases, judicial annulment is mandatory.
Ophævelse ved retsafgørelse indebærer fordele for både arbejdstager og arbejdsgiver.
Judicial annulments offer advantages for both the employee and the employer.
(4) Under hensyn til princippet om arbejdskraftens frie bevægelighed og med henblik på at forbedre betingelserne for ophævelse ved retsafgørelse skal arbejdsgiveren have mulighed for at anlægge sag ved retterne på det sted, hvor arbejdstageren sædvanligvis udfører sit arbejde.
(4) Considering the principle of free movement of workers and with a view to improving the conditions for judicial annulments, the employer is given the option to bring proceedings in the courts for the place where the employee habitually carries out his work.
Der består særlig snævre bånd mellem disse retter og tvisten, idet tilknytningskriteriet sædvanligvis er det samme, når det drejer sig om at fastlægge, hvilken lovgivning der finder anvendelse, og da disse retter generelt har de bedste muligheder for at indhente oplysninger."
These courts have a particularly close link to the dispute, the point of connection generally being the same for the determination of the applicable law, and generally have the best possibilities to obtain information".
Den nuværende udgave af artikel 20 lyder således:
The existing version of Article 20 reads as follows:
En arbejdsgiver kan kun anlægge sag ved retterne i den medlemsstat, på hvis område arbejdstageren har bopæl.
An employer may bring proceedings only in the courts of the Member State in which the employee is domiciled.
Denne afdeling berører ikke retten til at fremsætte modkrav ved den ret, der behandler hovedkravet i overensstemmelse med denne afdeling."
The provisions of this Section shall not affect the right to bring a counter-claim in the court in which, in accordance with this Section, the original claim is pending."
Artikel 5 i den oprindelige udgave af Bruxelles-konventionen lyder således:
Article 5 of the original Brussels Convention reads:
En person, der har bopæl på en kontraherende stats område, kan sagsøges i en anden kontraherende stat:
"A person domiciled in a Contracting State may, in another Contracting State, be sued:
1. … i sager om individuelle ansættelseskontrakter ved retten i den stat, hvor arbejdstageren sædvanligvis varetager sit arbejde; såfremt arbejdstageren ikke sædvanligvis varetager sit arbejde i nogen bestemt stat, kan arbejdsgiveren også sagsøges ved retten på det sted, hvor den virksomhed, som ansatte arbejdstageren, var eller er beliggende.
1. ... in matters relating to individual contracts of employment, this place is that where the employee habitually carries out his work, or if the employee does not habitually carry out his work in any one country, the employer may also be sued in the courts for the place where the business which engaged the employee was or is now situated;"
Baggrunden for initiativet
The origin of the proposed initiative
Oprindelsen til initiativet kan spores tilbage til en række spørgsmål stillet af et nederlandsk parlamentsmedlem til den nederlandske justitsminister den 6. marts 2002.
This can be traced back to a series of questions put by a Netherlands Member of Parliament to the Minister of Justice on 6 March 2002.
Spørgsmålene skyldtes bekymringer over, at Bruxelles I-forordningen kunne vanskeliggøre grænseoverskridende arbejde, idet andre landes retter ville kunne blive nødt til at dømme på grundlag af den nederlandske beskæftigelseslovgivning, eftersom forordningens artikel 20 fastsætter, at en arbejdsgiver kun kan anlægge sag ved retterne i den medlemsstat, på hvis område arbejdstageren har bopæl.
The concern seems to be that the Brussels I Regulation would impede transfrontier working in that foreign courts might have to adjudicate on Netherlands employment law in that it provides in Article 20 that a employer may bring proceedings only in the courts of the Member State where the employee is domiciled.
Initiativet vil give arbejdsgiveren mulighed for at ophæve en arbejdsaftale ved hans nationale retter.
The initiative would give the employer the option of terminating a contract of employment in his national courts.
Årsagen til problemets opståen er, at mange nederlandske statsborgere bor i Belgien og Tyskland, men stadig arbejder i Nederlandene.
In point of fact, the reason why this problem has arisen is that numerous Netherlands nationals reside in Belgium and Germany, yet continue to work in the Netherlands.
Det menes derfor, at Bruxelles I-forordningen har det utilsigtede resultat, at nederlandske arbejdsgivere må anlægge sager om nederlandske statsborgeres arbejdsaftaler, som er reguleret ved nederlandsk lov, i en anden medlemsstat, alene fordi de pågældende arbejdstagere har valgt at bosætte sig på den anden side af grænsen, i Belgien eller Tyskland.
Accordingly, it is considered that the Brussels I Regulation has the perverse result that Dutch employers have to bring proceedings relating to Netherlands nationals' contracts of employment governed by Netherlands law in another Member State merely because the employees in question have chosen to reside over the border in Belgium or Germany.
Det er blevet fremført, at Nederlandenes beskæftigelses-, socialsikkerheds- og skattelovgivning afviger betydeligt fra lovgivningen i Belgien og Tyskland, og at det kan være vanskeligt for retterne i de sidstnævnte lande at anvende den nederlandske lov, hvilket kan skade de nederlandske arbejdsgivere og muligvis også de berørte arbejdstagere.
It is argued that Netherlands employment, social security and tax law differs greatly from that of Belgium and Germany and that the courts of the latter countries could find difficulty in applying Netherlands law, to the detriment of Netherlands employers and possibly also the employees concerned.
Det menes, at noget bør gøres for at rette op på denne situation, som ganske givet ikke var tilsigtet af lovgiverne.
It is considered that something should be done to rectify this situation which was surely not intended by the legislator.
Kommissionen mener, at initiativet strider imod det grundlæggende princip i forordning nr. 44/2002, nemlig at en arbejdsgiver kun skal kunne sagsøge en arbejdstager i den medlemsstat, hvor sidstnævnte har sin bopæl, og at den svage part i dette særligt følsomme aftaleforhold skal beskyttes.
The Commission contends that the initiative runs counter to the basic principle incorporated into Regulation No 44/2001 to allow the employer to sue the employee only in the Member State of the latter’s domicile and thus to protect the weaker party in a particularly sensitive contractual relationship.
Betragtning 13 i præamblen til forordning nr. 44/2001 fastsætter, at "For forsikringsaftaler, forbrugeraftaler og arbejdsaftaler er det ønskeligt at beskytte den svage part ved hjælp af kompetenceregler, der er gunstigere for denne parts interesser end de almindelige kompetenceregler."
Recital 13 in the preamble to Regulation No 44/2001 states that “in relation to insurance, consumer contracts and employment, the weaker party should be protected by rules of jurisdiction more favourable to his interests than the general rules provided for”.
Det kan imidlertid i dette særlige tilfælde tænkes, at det ikke nødvendigvis er i arbejdstagerens interesse, at hans eller hendes arbejdsgiver skal anlægge sag i det land, hvor arbejdstageren er bosat.
However, it may well be that, in this particular case, it is not even necessarily in the employee's interest for his or her employer to have to bring proceedings in the country of his or her domicile.
Kommissionen anmodes derfor om at genoverveje dette spørgsmål, samtidig med at det grundlæggende princip om beskyttelse af den svage part bør fastholdes.
Consequently, the Commission is asked to reconsider this question, bearing in mind however that the basic principle of protecting the weaker party should be retained.
En mulig løsning kan være at finde frem til en kvalificeret definition af ordet "bopæl", en anden kan være indførelse af et krav om, at arbejdstageren skal give sit tilsagn, hvis en sag skal kunne anlægges i Nederlandene.
One possible solution might be to provide a qualified definition of the term "domicile"; another might be to require the employee to consent to the bringing of the proceedings in the Netherlands.
Kommissionen påpeger videre, at initiativet kommer kun ni måneder efter forordningens ikrafttræden.
The Commission further points out that the initiative comes only 9 months after the entry into force of the Regulation.
Selv om der er blevet stillet spørgsmål i Europa-Parlamentet og i det nederlandske parlament vedrørende den nuværende artikel 20, mener Kommissionen, at den rapport, den ifølge forordningens artikel 73 skal forelægge senest fem år efter forordningens ikrafttræden, vil være en tidsmæssigt mere passende anledning til at gøre sig overvejelser om ændringer af den art, der foreslås af Nederlandene.
Although questions have been put in this House and in the Netherlands Parliament concerning the present Article 20, the Commission considers that the report that it has to present on the application of the Regulation pursuant to its Article 73 no later than five years after its entry into force might be a more timely occasion for reflection on amendments such as that suggested by the Netherlands.
Ordføreren opfordrer Kommissionen til at behandle dette spørgsmål seriøst, da den nu er blevet gjort opmærksom på det, for at (a) undersøge, om der er opstået eller forventes at opstå problemer, og (b) overveje at stille forslag om en ændringsretsakt.
For her part, your rapporteur urges the Commission to address this question seriously now that it has been brought to its attention in order (a) to examine whether problems have arisen or are likely to arise and (b) to consider proposing amending legislation.
Uanset det velbegrundede i de fremførte argumenter viser det sig imidlertid, at Nederlandenes initiativ ikke kan godtages nu, hvor Nice-traktaten er trådt i kraft.
Whatever the merits of the various arguments, however, it would appear that the Netherlands initiative is not admissible now that the Treaty of Nice has entered into force.
Retsgrundlaget for initiativet
Admissibility of the initiative
Initiativet bygger på artikel 61, litra c), og artikel 67, stk. 1, i EF-traktaten.
The initiative is based on Articles 61(c) and 67(1) of the EC Treaty.
Artikel 61, litra c), lyder således:
Article 61(c) reads as follows:
"Med henblik på gradvis at indføre et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed vedtager Rådet
In order to establish progressively an area of freedom, security and justice, the Council shall adopt:
c) foranstaltninger vedrørende civilretligt samarbejde i henhold til artikel 65".
(c) measures in the field of judicial cooperation in civil matters as provided for in Article 65;
Artikel 65, som der henvises til, lyder således:
Article 65, to which it refers, provides:
"Foranstaltninger vedrørende samarbejde om civilretlige spørgsmål med grænseoverskridende virkninger, der skal træffes i henhold til artikel 67, og i det omfang de er nødvendige for det indre markeds funktion, omfatter
Measures in the field of judicial cooperation in civil matters having cross-border implications, to be taken in accordance with Article 67 and in so far as necessary for the proper functioning of the internal market, shall include:
a) forbedring og forenkling:
(a) improving and simplifying:
- af anerkendelsen og fuldbyrdelsen af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, samt af afgørelser i udenretslige sager" .
— the recognition and enforcement of decisions in civil and commercial cases, including decisions in extrajudicial cases;
Endelig lyder artikel 67 nu som følger:
Lastly, Article 67 now reads:
I en overgangsperiode på fem år efter Amsterdam-traktatens ikrafttræden Dvs. indtil den 1. maj 2004. træffer Rådet afgørelse med enstemmighed på forslag af Kommissionen eller på initiativ af en medlemsstat og efter høring af Europa-Parlamentet.
During a transitional period of five years following the entry into force of the Treaty of Amsterdam I.e. until 1 May 2004. , the Council shall act unanimously on a proposal from the Commission or on the initiative of a Member State and after consulting the European Parliament.
Uanset stk. 1 vedtager Rådet efter fremgangsmåden i artikel 251:
By derogation from paragraph 1, the Council shall adopt, in accordance with the procedure referred to in Article 251:
Som vi alle ved, omhandler artikel 251 ikke initiativer fra medlemsstater.
As we are all aware, Article 251 does not provide for a Member State initiative.
Desuden er det klart hensigten, at artikel 67, stk. 5, uagtet den efter ordførerens opfattelse ikke kan betragtes som noget mesterværk, skal træde i kraft samtidig med Nice-traktatens ikrafttræden, og der er ikke fastsat nogen overgangsbestemmelser.
Moreover, Article 67(5), albeit not a masterpiece of the draftsman's art, is clearly intended to enter into effect with the entry into force of the Treaty of Nice and no transitional provisions are provided for.
Der er ikke længere hjemmel for Kongeriget Nederlandenes initiativ i traktaten, og det må derfor afvises.
The initiative of the Kingdom of the Netherlands is no longer provided for in the Treaty and must be rejected.
Kommissionen opfordres ikke desto mindre til at se nærmere på det bagved liggende problem og rapportere tilbage til Parlamentet og om nødvendigt udarbejde et forslag til en ændringsretsakt.
Nevertheless, the Commission is called up to look into the underlying problem, report back to Parliament and, if necessary, produce a proposal for amending legislation.
9. juli 2003 ENDELIG A5-0254/2003 *
9 July 2003 FINAL A5-0254/2003 *
om forslag til Rådets afgørelse om indgåelse af aftalen om søtransport mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Folkerepublikken Kina på den anden side
on the proposal for a Council decision concluding an agreement on maritime transport between the European Community and the People's Republic of China
(6049/1/2003 REV1 – KOM(2002) 97 – C5‑0062/2003 – 2002/0048(CNS) )
(6049/1/2003 REV1 – COM(2002) 97 – C5‑0062/2003 – 2002/0048(CNS) )
Med skrivelse af 25. februar 2003 anmodede Rådet i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 300, stk. 3, første afsnit, Parlamentet om en udtalelse om forslag til Rådets afgørelse om indgåelse af aftalen om søtransport mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Folkerepublikken Kina på den anden side (6049/1/2003 REV1 – KOM(2002) 97 – 2002/0048(CNS)).
By letter of 25 February 2003 the Council consulted Parliament, pursuant to Article 300(3), first subparagraph of the EC Treaty, on the proposal for a Council decision concluding an agreement on maritime transport between the European Community and the People's Republic of China (6049/1/2003 REV1 – COM(2002) 97 – 2002/0048(CNS)).
På mødet den 27. marts 2003 meddelte Parlamentets formand, at dette forslag var henvist til Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme som korresponderende udvalg og til Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik og Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi som rådgivende udvalg ( C5‑0062/2003 ).
At the sitting of 27 March 2003 the President of Parliament announced that he had referred the proposal to the Committee on Regional Policy, Transport and Tourism as the committee responsible and the Committee on Foreign Affairs, Human Rights, Common Security and Defence Policy and to the Committee on Industry, External Trade, Research and Energy for their opinions ( C5‑0062/2003 ).
På mødet den 19. marts 2003 valgte Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme Mark Francis Watts til ordfører.
The Committee on Regional Policy, Transport and Tourism appointed Mark Francis Watts rapporteur at its meeting of 19 March 2003.
På møder den 12. juni og 8. juli 2003 behandlede udvalget forslag til Rådets afgørelse og udkastet til betænkning.
The committee considered the proposal for a Council decision and draft report at its meetings of 12 June and 8 July 2003.
På sidstnævnte møde vedtog det forslaget til lovgivningsmæssig beslutning (for: 26; imod: 12; hverken/eller: 1.
At the latter meeting it adopted the draft legislative resolution by 26 votes to 12, with 1 abstention.
Til stede under afstemningen var: Rijk van Dam (mødeformand), Gilles Savary (næstformand), Mark Francis Watts (ordfører), Sylviane H. Ainardi, Rolf Berend, Philip Charles Bradbourn, Felipe Camisón Asensio, Christine de Veyrac, Jan Dhaene, Den Dover (for Luigi Cocilovo), Jean-Maurice Dehousse (for Danielle Darras), Alain Esclopé, Giovanni Claudio Fava, Catherine Guy-Quint (for Garrelt Duin), Georg Jarzembowski, Konstantinos Hatzidakis, Nelly Maes, Emmanouil Mastorakis, Erik Meijer, Bill Miller (Ewa Hedkvist Petersen), Enrique Monsonís Domingo, Francesco Musotto, Giorgio Lisi, Francesco Musotto, Peter Pex, Joaquim Piscarreta (for Dieter-Lebrecht Koch), Samuli Pohjamo, Reinhard Rack, Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya, Dana Rosemary Scallon, Agnes Schierhuber (for Margie Sudre), Ingo Schmitt, Renate Sommer, Dirk Sterckx, Hannes Swoboda (John Hume), Joaquim Vairinhos, Ari Vatanen, Herman Vermeer og Brigitte Wenzel-Perillo (for James Nicholson).
The following were present for the vote Rijk van Dam acting chairman, Gilles Savary vice-chairman, Mark Francis Watts (rapporteur), Sylviane H. Ainardi, Rolf Berend, Philip Charles Bradbourn, Felipe Camisón Asensio, Christine de Veyrac, Jan Dhaene, Den Dover (for Luigi Cocilovo), Jean-Maurice Dehousse (for Danielle Darras), Alain Esclopé, Giovanni Claudio Fava, Catherine Guy-Quint (for Garrelt Duin), Georg Jarzembowski, Konstantinos Hatzidakis, Nelly Maes, Emmanouil Mastorakis, Erik Meijer, Bill Miller (Ewa Hedkvist Petersen), Enrique Monsonís Domingo, Francesco Musotto, Giorgio Lisi, Francesco Musotto, Peter Pex, Joaquim Piscarreta (for Dieter-Lebrecht Koch), Samuli Pohjamo, Reinhard Rack, Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya, Dana Rosemary Scallon, Agnes Schierhuber (for Margie Sudre), Ingo Schmitt, Renate Sommer, Dirk Sterckx, Hannes Swoboda (John Hume), Joaquim Vairinhos, Ari Vatanen, Herman Vermeer and Brigitte Wenzel-Perillo (for James Nicholson).
Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik og Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi vedtog hhv. den 3. juli og den 16. april 2002 ikke at afgive udtalelse.
The Committee on Foreign Affairs, Human Rights, Common Security and Defence Policy and the Committee on Industry, External Trade, Research and Energy decided respectively on 3 July 2002 and 16 April 2002 not to deliver an opinion.