natgillin/translations-raw huggingface dataset:
På møder den 11. september, 4. november og 17. november 2003 behandlede udvalget udkastet til betænkning.
The committee considered the draft report at its meetings of 11 September, 4 November and 17 November 2003.
Til stede under afstemningen var: Willi Rothley (mødeformand), Ioannis Koukiadis (næstformand), Willy C.E.H. De Clercq (ordfører), Ward Beysen, Bert Doorn, Raina A. Mercedes Echerer (for Uma Maija Aaltonen), Janelly Fourtou, Fiorella Ghilardotti, Malcolm Harbour, Lord Inglewood, Klaus-Heiner Lehne, Sir Neil MacCormick, Toine Manders, Arlene McCarthy, Manuel Medina Ortega, Marcelino Oreja Arburúa (for Kurt Lechner), Elena Ornella Paciotti (for Maria Berger), Marianne L.P. Thyssen og Ian Twinn (for Joachim Wuermeling, jf. forretningsordenens artikel 153, stk. 2).
The following were present for the vote: Willi Rothley, acting chairman; Ioannis Koukiadis, vice-chairman; Willy C.E.H. De Clercq, rapporteur; Ward Beysen, Bert Doorn, Raina A. Mercedes Echerer (for Uma Maija Aaltonen), Janelly Fourtou, Fiorella Ghilardotti, Malcolm Harbour, Lord Inglewood, Klaus-Heiner Lehne, Sir Neil MacCormick, Toine Manders, Arlene McCarthy, Manuel Medina Ortega, Marcelino Oreja Arburúa (for Kurt Lechner), Elena Ornella Paciotti (for Maria Berger), Marianne L.P. Thyssen and Ian Twinn (for Joachim Wuermeling pursuant to Rule 153(2)).
Betænkningen indgivet den 26. november 2003.
The report was tabled on 26 November 2003.
FORSLAG TIL EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING om en retlig ramme for fri bevægelighed på det indre marked for varer, hvortil ejendomsretten sandsynligvis vil blive bestridt (2002/2114(INI))
MOTION FOR A EUROPEAN PARLIAMENT RESOLUTION on a legal framework for free movement within the internal market of goods whose ownership is likely to be contested (2002/2114(INI))
- der henviser til Europarådets konvention af 23. juni 1985 om lovovertrædelser i tilknytning til kulturgoder og Rådets direktiv 93/7/EØF af 15. marts 1993 om tilbagelevering af kulturgoder, som ulovligt er fjernet fra en medlemsstats område EFT C 120 E af 24.4.2001, s. 182-183. ,
– having regard to the European Convention on Offences relating to Cultural Property of 23 June 1985 and Council Directive 93/7/EEC of 15 March 1993 OJ C 120 E , 24.4.2001, pp. 182-183. on the return of cultural objects unlawfully removed from the territory of a Member State,
- der henviser til betænkning fra Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked (A5‑0408/2003),
– having regard to the report of the Committee on Legal Affairs and the Internal Market ( A5-0408/2003 ),
A. der henviser til, at der på et tidligt tidspunkt efter 2. verdenskrig blev truffet foranstaltninger til at finde og tilbagelevere ulovligt erhvervet ejendom til oprindelseslandet,
A. whereas early moves were made following the end of the Second World War to find and return looted property to its country of origin,
B. der henviser til, at ulovligt erhvervet ejendom i vid udstrækning ikke er blevet tilbageleveret til ejerne eller deres arvinger,
B. whereas a very considerable amount of property has not been recovered by its owners or their successors,
C. der henviser til, at procesparter ofte har stået over for store problemer på grund af lovkonflikter, varierende forældelsesfrister og andre vanskeligheder, og at disse forhold vanskeliggør eller forhindrer en hurtig og effektiv afklaring af alle berørte parters interesser,
C. whereas litigants have often been confronted with difficult problems due to conflicts of law, varying prescriptive periods and other difficulties, and that this hampers or prevents access to swift and efficient resolution of the interests of all parties affected,
D. der henviser til, at der er tale om et stort menneskeligt og juridisk problem, eftersom ofrene fortsat oplever juridiske og tekniske problemer,
D. whereas this is an important human and legal problem as victims continue to encounter legal and technical problems,
E. der henviser til, at der blev afholdt en offentlig høring den 18. marts 2003,
E. whereas a public hearing was held on 18 March 2003,
F. der henviser til, at der er tale om et udbredt juridisk problem på europæisk plan,
F. whereas this is a widespread European legal problem,
3. bifalder den indsats, der er gjort af tredjelande (særlig USA og Den Russiske Føderation) for at træffe parallelle eller gensidige foranstaltninger;
Welcomes the efforts being made by third countries (especially the United States of America and the Russian Federation) to take parallel or reciprocal action;
- indførelse af et fælles katalogiseringssystem, der kan benyttes af såvel offentlige institutioner som private kunstsamlinger til at samle data om ulovligt erhvervede kulturgoder og den præcise status for eksisterende kravs vedkommende - opstilling af fælles principper for adgang til offentlige eller private arkiver, der indeholder oplysninger om identificering og lokalisering af ejendom, og sammenkobling af eksisterende databaser, der indeholder oplysninger om adkomsten til omtvistet ejendom - opstilling af fælles principper for anerkendelse af ejendomsret eller adkomst, forældelse, beviskrav samt retten til at eksportere eller importere tilbageleverede formuegoder - analyse af mulige tvistløsningsmekanismer, som kan træde i stedet for langstrakte og usikre retslige procedurer, og som tager højde for principperne om ret og rimelighed - det hensigtsmæssige i at oprette en grænseoverskridende, koordinerende forvaltningsmyndighed, der får til opgave at behandle tvister om adkomst til kulturgoder;
– establishing a common cataloguing system, to be used by both public entities and private collections of art to gather together data on the situation of looted cultural goods and the exact status of existing claims; – developing common principles regarding access to public or private archives containing information on property identification and location and tying together existing databases of information about title to disputed properties; – identifying common principles on how ownership or title is established, prescription, standards of proof, rights to export or import property which has been recovered; – exploring possible dispute resolution mechanisms that avoid lengthy and uncertain judicial procedures and take into account principles of fairness and equity; – the value of creating a cross-border coordination administrative authority to deal with disputes on title of cultural goods;
7. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, medlemsstaterne, tiltrædelseslandene og Europarådet.
Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission, the Member States, accession States and the Council of Europe.
Baggrund: Redegørelse for problematikken
Background: the Nature of the Problem
Der er indgået en række internationale aftaler, som omhandler forskellige forhold vedrørende ejendom, der blev ulovligt erhvervet som led i plyndringer under 2. verdenskrig.
Various aspects of the problem of property looted during World War II have been the subject of international agreements.
Dog er der stadig et udestående spørgsmål: hvad stiller man op med kulturgoder, hvortil ejendomsretten sandsynligvis vil blive bestridt.
One issue remains outstanding: the problem of cultural goods whose ownership is likely to be contested.
Problemet med ulovligt erhvervede kulturgoder (dvs. offentlig eller privat ejendom, der betragtes som et kunstværk eller som et kulturgode), som har skiftet ejer i krigstid ved vold, ved konfiskation eller ved tilsyneladende lovlige transaktioner eller auktioner, er desværre stadig aktuelt selv her i begyndelsen af det 21. århundrede.
The problem of looted cultural goods (i.e. public or private property considered as constituting an artistic creation or cultural property), which were plundered in wartime through acts of violence, confiscation or by apparently legal transactions or auctions, unfortunately remains part of human history even at the beginning of the twenty-first century.
Sådanne plyndringer har fundet sted siden tidernes morgen, men problemet blev mere akut i det 19. og det 20. århundrede.
Such plundering occurred throughout the ages, but became more acute during the nineteenth and twentieth centuries.
Under 2. verdenskrig blev kulturgoder gjort til genstand for massive plyndringer i et hidtil uset omfang.
During World War II cultural goods were looted on a massive scale never before seen.
Plyndringernes omfang var veldokumenteret både under og efter krigen, og det er et anerkendt faktum i alle medlemsstaterne.
The scale of the looting was well-documented both during and after the war, and has been recognised and accepted by all the Member States.
Ifølge optegnelser fra efterkrigstiden drejer det sig om adskillige millioner genstande, heriblandt museumsværdige kunstværker, møbler, bøger, religiøse effekter og andre kulturelt betydningsfulde værker.
Post-war records show that several million objects were looted, including museum quality works of art, furniture, books, religious objects and other culturally significant works.
Der findes optegnelser over de krav, der er fremsat af de overlevende og deres familier og af medlemsstaterne, og heraf fremgår det, at der er tusindvis af betydelige kunstværker i omløb (heriblandt kunstværker i museernes samlinger), som er af usikker oprindelse, og hvor disse usikkerhedsmomenter kan spores tilbage til 2. verdenskrig i Europa (1939-1945).
From the records of post-war claims made by survivors and their families, and by Member States it appears that thousands of major art works in circulation (including some in museum collections) have gaps in their provenance which are traceable to the World War II period in Europe (1939 - 1945).
Fra offentlig side erkendes det også, at betydelige mængder af kunstværker er passeret gennem kunstmarkedet uden klar dokumentation af adkomstforhold og med usikkerhedsmomenter omkring de skiftende ejere.
It is also acknowledged by public entities that considerable numbers of art works have been moved through the art market without any clear identification of title, and with gaps in the history of their ownership.
Museer og kunsthandlere erkender, at der er behov for at garantere retssikkerheden ved at skabe klarhed omkring oprindelsen af deres samlinger og nyerhvervelser.
Museums and art dealers acknowledge the need for legal certainty to clarify the provenance of their collections and acquisitions.
Det er almindeligt anerkendt, at der er ulovligt erhvervede kulturgoder i omløb, men alligevel har det ofte vist sig særdeles vanskeligt for private fordringshavere at få deres ejendom tilbage.
Although the problem of looted cultural goods is a matter of public knowledge, it has often proved remarkably difficult for private claimants to recover their property.
Det skyldes bl.a., at mange europæiske lande har valgt at se stort på de folkeretlige bestemmelser vedrørende denne ejendoms status og at gøre det muligt for tyve (eller hælere) at foretage en gyldig overdragelse af kulturgoderne ifølge national ret.
One reason for this is that many European nations have chosen to ignore international law regarding the status of this property, and permit a thief (or those in the chain of possession from the thief) to pass valid title to buyers under national law.
Hertil kommer, at sager om ulovligt erhvervede kulturgoder ofte giver anledning til komplicerede diskussioner om lovvalg og forældelsesfrister, alt efter hvor plyndringen fandt sted, hvor kulturgodet har befundet sig i den mellemliggende periode, eller hvor det blev fundet.
In addition, looted cultural goods cases often become enmeshed in complex issues of choice of law and statutes of limitation, based on where the art was looted, where it has been over time or where it was found.
Endelig har fordringshavere haft store problemer med at skaffe dokumentation for deres krav, fordi der gælder forskellige regler om arkivadgang i de europæiske lande.
Finally, claimants have faced significant hurdles in researching their claims, due to varying standards of archival access over Europe.
Umiddelbart efter 2. verdenskrig blev der i forskellige lande vedtaget lovgivning, som specifikt vedrørte spørgsmålet om ulovligt erhvervet ejendom, men efterfølgende bortfaldt mange af disse love.
Immediately after World War II, various national laws dealing specifically with looted property were adopted, many of which were then allowed to lapse.
Emnet blev igen højaktuelt, da Berlinmuren var faldet, og arkiverne i Østeuropa og Rusland blev åbnet.
The subject returned to the forefront of public attention when the Berlin Wall fell and archives in Eastern Europe and Russia were opened.
Mange private organisationer begyndte aktivt at arbejde med spørgsmålet om ulovligt erhvervede kulturgoder, og der blev nedsat en række nationale kommissioner og arbejdsgrupper, som fik til opgave at undersøge arkiverne og kunstværkernes oprindelse og i visse tilfælde at behandle individuelle anmodninger om tilbagelevering.
Many private organisations began to work actively on the issue of looted cultural goods, and various national commissions and working groups were established to scrutinise archives, enquire into the provenance of works of art and, in some cases, examine individual requests for restitution.
Desværre er det almindeligt anerkendt, at der også er sket ulovlig erhvervelse af kunstværker i Europa efter 1945.
Unfortunately, it is generally acknowledged that the problem of looted art in Europe did not end in 1945.
For eksempel har den kommission, der behandler krav vedrørende fast ejendom i Bosnien-Hercegovina, anerkendt krav vedrørende ejendom, som er mistet i forbindelse med den nylige serbiske "etniske udrensningskampagne" i Bosnien.
By way of example, the Commission on Real Property Claims in Bosnia-Herzegovina has recognised claims for loss of property in connection with the recent Serbian ‘ethnic cleansing’ campaign in Bosnia.
Beklageligvis vil tilsvarende krav sandsynligvis opstå i forbindelse med kommende konflikter.
Sadly, similar claims are almost certain to arise from future conflicts.
Den nuværende situation
Current State of Play
Det nazistiske regime bemægtigede sig store mængder af værdifulde kulturgoder ved plyndringer, ikke alene i Tyskland, men også i alle de allierede eller besatte lande, herunder Belgien, Frankrig, Italien, Luxembourg, Nederlandene, Norge, Polen, Rumænien, Tjekkoslovakiet, Ungarn og Østrig samt de tidligere sovjetiske republikker, der blev holdt besat af de nazistiske tropper (de baltiske lande, Rusland, Ukraine og Belarus).
The Nazi regime was responsible for looting vast amounts of valuable cultural goods, not only in Germany, but also in every country which was allied with or occupied by that regime, including Austria, Belgium, Czechoslovakia, France, Hungary, Italy, Luxembourg, the Netherlands, Norway, Poland, Romania and the former Soviet Republics occupied by Nazi forces (the Baltic Republics, Russia, Ukraine and Belarus).
Ifølge folkeretten var disse plyndringer ulovlige.
Under international law, this looting was illegal.
Under krigen fastslog FN, at ulovligt erhvervet ejendom, der var overtaget af staterne, skulle tilbageleveres til oprindelseslandet for der at blive overdraget til den oprindelige ejer.
During the war the United Nations made it clear that looted property recovered by States was to be restored to its nation of origin for return to its original owner.
Herefter fastslog Nürnberg-tribunalet, at ejendom, der var erhvervet ulovligt ved plyndringer, havde særstatus - tribunalet fastslog nemlig udtrykkeligt, at plyndring af privat ejendom i krigstid i henhold til Nürnberg-charterets artikel 6, litra b), udgjorde en forbrydelse i henhold til folkeretten.
This looted property was then granted special status by the Nuremberg Tribunal, which expressly ruled that under Article 6(b) of the Nuremberg Charter, the looting of private property during the war could constitute a crime under international law.
I sin endelige dom fastslog tribunalet endvidere, at visse plyndringer, der fandt sted efter den 1. september 1939, kunne udgøre en forbrydelse imod menneskeheden Jf.
In its final judgment, the Tribunal specifically ruled that certain looting conducted after September 1, 1939 was a crime against humanity.
Tyskland har selv i diverse traktater, som blev indgået efter krigen, erkendt, at de tidligere plyndringer var ulovlige).
Germany itself recognised the earlier looting as illegal in various post-war treaties).
I talrige traktater fra efterkrigstiden blev det ligeledes fastslået, at staterne var forpligtede til at tilbagelevere ulovligt erhvervet ejendom, uanset om der var sket overdragelser til tilsyneladende intetanende købere, og at staterne også var forpligtede til at opbevare og vedligeholde sådan ejendom, indtil der kunne ske tilbagelevering til oprindelseslandet.
Numerous post-war treaties also recognised that States had a duty to recover looted property, notwithstanding transfers to seemingly innocent purchasers, and a duty to care for and maintain that property pending return to the nation of origin.
Ifølge folkeretten blev staterne således betragtet som kustoder for ulovligt erhvervet ejendom, ikke som ejere.
Thus, under international law, States became custodians for looted property, not owners of it.
I den nationale lovgivning, der blev vedtaget efter krigen i Schweiz, Belgien, Frankrig, Tyskland, Grækenland, Italien og Nederlandene, anerkendte man dette princip og skabte således en formodning for, at ejendom, der var erhvervet ulovligt ved plyndringer i denne periode, skulle tilbageleveres til den oprindelige ejer.
National laws adopted after the war in Switzerland, Belgium, France, Germany, Greece, Italy and the Netherlands recognised this concept, creating a presumption in favour of the original owner of property looted during this period.
Nu er størstedelen af disse nationale love imidlertid bortfaldet eller udløbet på grund af forældelsesfrister, og der findes ingen international konvention, som finder anvendelse på perioden omkring 2. verdenskrig.
Today, however, the majority of these national laws have lapsed or expired owing to statutes of limitations, and there is no international convention applicable to the World War II period.
Man har anerkendt problemets eksistens, men staterne arbejder stadig på at finde frem til retlige instrumenter, som kan benyttes til at harmonisere afvigelserne mellem de forskellige landes lovgivninger.
Given that the problem is recognised, States are still seeking legal instruments to harmonise discrepancies in national laws.
På det institutionelle plan har Europarådets Parlamentariske Forsamling vedtaget en beslutning om ulovligt erhvervede jødiske kulturgoder Beslutning nr. 1205, vedtaget den 4. november 1999. .
At institutional level, the Parliamentary Assembly of the Council of Europe has adopted a Resolution on Looted Jewish Cultural Property Resolution 1205, adopted on 4 November 1999. .
Ud over disse retningslinjer har 44 stater, herunder samtlige EU-medlemsstater, den 3. december 1998 på en diplomatisk konference i Washington om ulovligt erhvervede kulturgoder fra holocaust-perioden vedtaget "ikke-bindende" principper og påtaget sig en moralsk forpligtelse til at tilbagelevere ulovligt erhvervede kulturgoder.
In addition to these rules, on the occasion of a diplomatic conference in Washington on Holocaust Era Assets on 3 December 1998, 44 States including all EU Member States adopted ‘non-binding’ principles and morally undertook to return looted cultural goods.
De deltagende stater erkendte, at der stadig er store mængder af ulovligt erhvervede kulturgoder i omløb, og de vedtog elleve henstillinger, der tog sigte på (i) at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at identificere og udsende en liste over kunstværker af tvivlsom oprindelse, (ii) at udvikle mekanismer til bilæggelse af tvister om ejendomsret under hensyntagen til de vanskeligheder, som fordringshavere ofte har med at bevise deres adkomst, og (iii) at lempe de bevisbyrdekrav, der stilles til fordringshavere, som kræver ulovligt erhvervet ejendom tilbageleveret.
The participating States recognised the mass of looted cultural goods still in circulation and enacted eleven recommendations by which they agreed to (i) take all measures to identify and distribute a list of works of art of doubtful origin, (ii) develop mechanisms allowing the resolution of ownership issues and taking into account the difficulties claimants often have to establish their title, and (iii) ease the requirements regarding the burden of proof faced by claimants seeking return of looted property.
Formålet med den efterfølgende konference i Vilnius i oktober 2000 ("International Forum on Holocaust Era Looted Cultural Assets") var at sikre gennemførelse af Washington-principperne og Europarådets beslutning Henvisningen til "holocaust-perioden" betyder ikke, at disse initiativer kun vedrører kunst, som blev erhvervet ulovligt ved plyndring af jøder.
The follow-up October 2000 Vilnius International Forum on Holocaust Era Looted Cultural Assets aimed at bringing the Washington principles and the Council of Europe Resolution into effect The reference to the ‘Holocaust Era’ should not be taken to indicate that these initiatives were concerned only with art looted from Jews.
I den pågældende periode blev talrige privatpersoner og grupper over hele Europa udsat for plyndringer af denne art, som blev udført af mange forskellige gerningsmænd. .
During the period in question, large numbers of individuals and groups throughout Europe were victims of such looting, carried out by a variety of perpetrators. .
Visse EU-medlemsstater og tredjelande som f.eks. Rusland Det russiske parlament ændrede den russiske lovgivning om kulturgoder i 2000. har for nylig vedtaget foranstaltninger til fordel for de mennesker, der har mistet kunstværker ved plyndringer - eksempelvis behandler man anmodninger om tilbagelevering af ejendom Forbundsrådet i Tyskland vedtog i efteråret 2001 en beslutning om "Lov om modernisering af obligationsretten" (" Gesetz zur Modernisierung des Schuldrechts") , som bekræfter Berlin-erklæringen og fastslår, at formålet med den seneste lovgivning ikke er at ændre tysk lovgivning for at afskære krav om tilbagelevering af ulovligt erhvervet kunst. , der er sket lempelser af de erstatnings- og ejendomsretlige regler som f.eks. forældelsesregler, og der er nedsat parlamentariske kommissioner til at behandle dette spørgsmål.
Some EU Member States and third countries such as Russia The Russian Parliament modified its law on cultural assets in 2000. have recently adopted measures for victims of looted art, for example examination of recovery claims A Bundesrat Resolution regarding the ‘Modernisation of the Law of Obligations Act’ ( Gesetz sur Modernisierung des Schuldrechts) reaffirmed the Berlin declaration and made it clear that the recent legislation was not intended to alter German law to cut off looted art claims (Autumn 2001). , relaxation of the rules of tort and property law, such as limitation periods, and the establishment of Parliamentary Commissions to study this subject.
På europæisk plan foreligger direktiv 93/7/EØF af 15. marts 1993 om tilbagelevering af kulturgoder, som ulovligt er fjernet fra en medlemsstats område.
At European level, Directive 93/7/EEC of 15 March 1993 addressed the return of cultural objects unlawfully removed from the territory of a Member State.
Formålet med direktivet var at etablere et samarbejde mellem medlemsstaterne for at nå frem til en gensidig anerkendelse af de relevante nationale lovgivninger om "nationale skatte" på kulturområdet.
This Directive aimed to establish cooperation between Member States and create mutual recognition of the relevant national laws in the field of cultural national treasures.
Imidlertid er der ikke indført ensartede spilleregler for behandlingen af individuelle krav, som stadig er underlagt vidt forskellige nationale lovbestemmelser.
However, it did not establish a level playing field for individual claims, which must still rely on extremely varied national legal requirements.