natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvis man tager de svagheder, der er forbundet med offentligt forbrug, i betragtning, støtter vi et langt mere velbegrundet synspunkt, hvor vigtigheden af udbudsøkonomien fremhæves:
Considering the shortcomings associated with public spending, we support a much more founded view, highlighting the importance of the supply-side of the economy :
- For at finansiere ineffektive offentlige udgifter blev skattetrykket hævet så voldsomt, at den private sektor bukkede under.
→ To finance inefficient public expenditures, the level of taxation was raised to such high levels that the private sector was choked.
Hvis dette mødes med skepsis, behøver man blot kaste et blik på USA, hvor lave offentlige udgifter og en vedvarende fornuftig budgetpolitik har gjort det muligt for den private sektor at udnytte de teknologiske gennembrud, der fandt sted midt i 1990'erne, fuldt ud.
If you are sceptical, consider the American case, there, low public expenditures and a durably sound budgetary stance have allowed the private sector to fully exploit technological breakthroughs that happened in the mid-nineties.
Der findes ingen handlingsplaner, bureaukratiske foranstaltninger osv. til at vejlede økonomiske agenter.
You won't find action plans, bureaucratic schemes and the like to guide economic agents.
De arbejder ganske enkelt.
They simply work.
Og det virker.
And it works.
Der kan argumenteres for, at offentlige udgifter og skattesystemet kan bidrage til vækst, hvis de anvendes korrekt.
It might be argued that, if properly used, public spending and the tax system could contribute to growth.
Især har investeringer vist sig at fremme vedvarende vækst.
In particular, investment is shown to promote growth on a durable basis.
Set i lyset af dette kan alle former for investeringer, offentlige eller private, bidrage til vækst, hvilket taler for, at staten skal spille en mere aktiv rolle.
Against that background, any type of investment, public or private, could contribute to growth, providing arguments for a more active involvement of the State.
Uheldigvis, og dette er Kommissionen hurtig til at påpege, kan offentlige investeringer medføre højere skatter (hvilket fortrænger investeringer) eller større underskud/gæld (hvilket medfører højere rente og færre finansieringsmuligheder for den private sektor).
Unfortunately, and the Commission is quick to point it, public investment may result in higher taxes (discouraging investment) or in higher deficit/debt (which means higher interest rates and lower opportunities of financing for the private sector).
Derudover er der en risiko for at fortrænge private investeringer, der ville have været mere effektive.
Additionally, there is the risk of crowding out private investment that otherwise may have done the job more efficiently.
Endelig viser erfaringer, at offentlige investeringer ofte tildeles uhensigtsmæssigt og forvaltes dårligt.
Finally, experience tells us that public investment is often misallocated and mismanaged.
Japan er et sørgeligt eksempel på dette.
Sadly, the example of Japan is a clear example of that.
Spørgsmålet om, hvorvidt det offentlige forbrug skal øges i lande med et lavt offentlig forbrug, kan derfor diskuteres.
The question whether public spending should be increased in countries where it is at a low level is, accordingly, debatable.
Men i Europa, hvor det offentlige forbrug vedholdende har ligget på et højt niveau, selv efter et årti hvor politikerne har bestræbt sig på at nedskære forbruget, er der behov for, én gang for alle, at gøre op med forestillingen om, at øget offentligt forbrug er løsningen på alle problemer.
But in continental Europe, where public spending has shown its resilience at a high level even after a decade of efforts by policy makers to trim them, there a need to uproot for good the tendency to see in increased public spending the key to all the problem s of the old continent.
Punkt 1: Den kraftige vækst i den offentlige sektor har tvunget de europæiske regeringer til at hæve skatterne til et uacceptabelt niveau, som har bremset mulig vækst.
Point n°1 : the overextension of the public sector and the public expenditure have forced European government to raise their taxes at an unbearable level, sapping potential growth in the process.
Punkt 2: Vi støtter Kommissionen i sit syn på oppustede offentlige investeringer og de deraf følgende negative indvirkninger, som Kommissionen påpeger.
Point n°2 : we support the Commission's stance stressing the adverse effects of a bloated public investment.
Fastholdelse af sunde offentlige finanser i tredje fase af ØMU
Maintaining sound public finances in stage 3 of EMU
Det faktum, at EU opnåede et overskud i 2000, betyder ikke, at konsolideringen af de offentlige finanser er tilendebragt.
The fact that the EU has generated a surplus in 2000 does not mean that the consolidation of public finance is over.
I mange tilfælde er forbedringerne af de offentlige finanser opnået via konjunkturbetingede indtægter, midlertidige fald i udbetalingerne af sociale ydelser og arbejdsløshedsunderstøttelse, ekstraordinære indtægter fra salg af UMTS-licenser og et fald i renteudgifterne takket være rentekonvergens.
In many cases, improvements of public finances have been secured by cyclical receipts, social and unemployment benefits temporary fall, UMTS windfalls and the reduction in interest payments thanks to interest rate convergence.
Medlemsstaterne har mere eller mindre ingen indflydelse haft på disse fire faktorer, hvilket betyder, at det i begrænset omfang er deres fortjeneste.
These four factors have been more or less out of the control of member States, reducing their respective merits.
Især for de større lande er den finanspolitiske konsolidering ikke tilendebragt.
Especially for the bigger countries, fiscal consolidation is not over.
Der er i stedet en risiko for uhensigtsmæssige foranstaltninger rettet mod de offentlige udgifter eller skattenedsættelser, der ikke finansieres af en jævn strøm af indtægter.
Instead, there's the risk of inappropriate spending measures or tax cuts not financed by a steady stream of income.
Kommissionen er i sine gode ret til at erindre om, at medlemsstaterne tidligere har ført en procyklisk politik, hvilket gør konjunkturforløbet uhensigtsmæssigt svingende (hvilket er i modstrid med medlemsstaternes rolle, som er at udglatte konjunkturforløbet) og skaber fremtidig ubalance på budgettet.
The Commission is then fully right to recall that States have conducted a pro-cyclical policy in the past, adding inappropriate volatility to the cycle (which is a violation of their role of economic smoothing) and creating future budgetary imbalances.
Forværringen af de offentlige budgetbalancer i tilfælde af en økonomisk nedgangsperiode vil derfor ramme så meget desto mere pludselig, som det var tilfældet i 1992-1993.
The degradation of the public balance in case of an economic slowdown, will then be all the more sudden, as in 1992–1993.
Kommissionen gør opmærksom på, at seks EU-lande stadig har et konjunkturkorrigeret underskud på eller over 1 % af BNP (Tyskland, Frankrig, Italien, Østrig, Portugal og Grækenland), men mener samtidig, at den seneste budgetudvikling tyder på, at EU "er på rette vej".
The Commission recalls that six EU countries have still a cyclically adjusted deficit at or higher than 1 % of GDP (Germany, France, Italy, Austria, Portugal and Greece), but at the same time considers that recent budgetary developments indicate that the EU "is on the right track".
Vi beklager i nogen grad denne noget selvtilfredse konklusion, der ikke stemmer helt overens med Kommissionens hidtil nævnte vurdering, og denne konklusion kan meget vel give anledning til et løsere greb om budgetpolitikken i medlemsstaterne, særligt op til nationale valg.
We somewhat regret this rather complacent conclusion that does not match properly with the Commission's assessment mentioned hitherto and may well induce lax attitudes of members States, especially in the run-up to national elections.
Vi glæder os over de fire kriterier, som Kommissionen har opstillet i rapporten med henblik på at definere, hvad der kræves for at tilvejebringe en holdbar mindskelse af skattetrykket.
We welcome the four criteria set by the Commission in this paper to define what is a sustainable tax cut.
1) budgetsaldi "tæt på balance eller i overskud";
1) budgetary position 'close-to-balance or in surplus';
2) ingen procykliske tiltag;
2) no pro-cyclical measures;
3) der skal tages hensyn til omfanget af den offentlige gæld og budgetternes holdbarhed på lang sigt;
3) account must be taken of the level of government debt and long-term budget sustainability;
4) skattenedsættelser bør være led i en samlet reformpakke (dvs. øge incitamenterne til at arbejde og til iværksættervirksomhed);
4) tax reform should form part of a comprehensive reform package (i.e. to improve incentives for employment and entrepreneurial activity);
Punkt 3: Medlemsstaterne, især de større, skal advares grundigt om, at deres budgetmæssige konsolideringsproces endnu ikke er tilendebragt, og at forsøg på at lempe budgetpolitikken er risikable for hele euroområdets internationale troværdighed;
Point n°3 : Member states, especially bigger ones, should be warned firmly that their budgetary consolidation process is not over and attempts to loosen the budgetary stance are risky for the international credibility of the whole Euro area ;
Punkt 4: Man bør glæde sig over EU-Kommissionens forsøg på at udmåle relevante skattenedsættelser, og vi opfordrer Kommissionen til at fortsætte sin indsats på området ved at skabe en "adfærdskodeks" der har til formål at vejlede nationale regeringer i forbindelse med udformningen af skattenedsættelser;
Point n°4 : The attempt by the European Commission to gauge the relevant character of a tax cut should be welcomed and we would like the Commission to pursue their efforts by creating a "code of conduct" designed to guide national governments when they design tax cuts ;
Punkt 5: Vi støtter fuldt ud det synspunkt, at skattenedsættelser først skal gennemføres, når den budgetmæssige situation tillader dette.
Point n°5 : We support fully the view that tax cuts should be introduced only when the budgetary situation calls for them.
I den forbindelse bør de fire krav, som Kommissionen opstiller for at opnå effektive skattelettelser, støttes;
In this regard, the four prerequisites of an efficient tax cut put forward by the Commission should be backed ;
Indførelse af mere beskæftigelsesfremmende skatte- og socialsikringssystemer:
Towards more employment-friendly tax and benefit systems :
Kommissionen fremhæver, at skattetrykket navnlig er højt for lavtlønnede, hvilket fjerner incitamentet hos lavtkvalificerede arbejdstagere til aktivt at søge arbejde (som følge af forholdsvis høje sociale ydelser) og fjerner arbejdsgivernes incitament til at ansætte dem som følge af store samlede omkostninger (løn + socialsikringsbidrag).
The Commission emphasises that the fiscal burden is especially heavy on low wages, which discourages employees with lower qualifications to seek actively work (because of comparatively high social benefits) and discourages employers to hire them because of a high total cost of employment (wage + payroll taxes).
Dette støtter synspunktet om, at skattetrykket på arbejdskraft skal mindskes, men hvordan?
This supports the view that taxes on labour should be reduced, but how ?
Kommissionen understreger, at en skattenedsættelse, der opvejes fuldstændig af en nedskæring i det offentlige forbrug, sandsynligvis vil kunne få en positiv indvirkning på vækst, beskæftigelse, investeringer og endog medføre et fald i de offentlige underskud, hvorimod en ikke-finansieret skattenedsættelse vil forøge budgetunderskuddet, selv på mellemlang sigt.
The Commission stresses that a tax cut fully offset by a reduction in government consumption is likely to have a positive impact on growth, employment, investment and even the public balance whereas an unfunded tax cut will deteriorate the public balance, even in the medium term.
Et teoretisk snedigt træk ville være at mindske skattetrykket på arbejdskraft og samtidig finansiere udgifterne til dette ved at hæve momsen.
A theoretically astute move could be a decrease labour taxes and simultaneously to finance the shortfall by a rise in VAT.
Momsen er en bred skat, som er mere neutral og politisk mindre følsom, men der er ulemper forbundet med disse fordele:
VAT is a broad-based tax, more neutral and less sensitive politically but these advantages have negative counterparts :
– Skattenedsættelser for arbejdstagere udlignes stort set af nedgangen i deres købekraft som følge af momsstigningen.
– Tax cuts for employed people are largely offset by the reduction in household purchasing power because of the VAT hike.
Hvad regeringen giver med den ene hånd, tager den i en vis udstrækning tilbage med den anden;
What the government gives with one hand, it somewhat takes it back with the other ;
– Der er sandsynligt, at de sociale ydelser vil blive hævet mekanisk som følge af højere inflation.
– It is likely that social benefits will be mechanically raised because of higher inflation.
Der gives intet svar på, hvilke incitamenter der kræves for at tage arbejde;
The question of incentives to going back to work is then not addressed ;
– Der tages muligvis delvist fat på skattesystemets ineffektive struktur, men det overordnede skattetryk forbliver mere eller mindre uændret;
– The inefficient structure of the tax system may be partially addressed, but the level of the overall tax burden remains more or less the same ;
– I mange lande udgør momsindtægter (og mere generelt forbrugsafgifter) allerede en væsentlig del af de samlede skatteindtægter;
– In many countries, VAT receipts (and more generally accise taxes) are already a very significant part of the total fiscal receipts ;
– Da moms er en let og skjult måde at inddrive skat på, kan det bevirke, at nogle regeringer tager lettere på fremtidige budgetoverskridelser eller indførelsen af nye sociale ydelser;
– Because VAT is an easy and concealed way to collect taxes, it may make the government complacent about future spending overruns or the introduction of new social benefits ;
– Kommissionen viser ved hjælp af modelsimuleringer, at momsløsningen er mindre effektiv med hensyn til vækst, beskæftigelse og investeringer end skattenedsættelser, der finansieres af en nedskæringer i de offentlige udgifter.
– Through model simulations, the Commission shows that the VAT option is less efficient for growth, employment and investment than a tax cut financed by a reduction of public spending.
Derfor mener vi, at momsløsningen ikke er den rigtige løsning.
That's why we consider that the VAT option isn't the right solution.
Man kunne have ønsket sig en klarere holdning fra Kommissionens side med hensyn til dette.
A firmer position of the Commission on that matter would have been more preferable.
Punkt 6: "Arbejde skal kunne betale sig" skal være det primære finanspolitiske mål for at håndtere beskæftigelsesproblemerne og for at løse de såkaldte "strukturelle problemer" i Europa.
Point n°6 : "make work pay" should be a priority for fiscal policies to tackle employment problems and to solve the so-called "structural problems" in Europe.
Af denne grund skal nedsættelser af beskatningen af arbejdskraft rettes mod den lavtkvalificerede og lavtlønnede arbejdskraft.
That's why decreases in labour taxes should target especially the lower end of the labour market.
Da en ikke-finansieret skattenedsættelse ikke kan være selvfinansieret, skal skattenedsættelser opvejes af passende nedskæringer i de offentlige udgifter.
As an unfunded tax cut can't be self-financed, tax cuts should be matched by appropriate reductions of public spending.
Punkt 7: Momsstigninger, der har til formål at mindske skattetrykket på arbejdskraft, øger inflationen, kan give anledning til, at regeringerne indstiller deres bestræbelser på at optimere de offentlige finanser, og momsstigninger er, mere generelt, ikke nogen egentlig løsning på beskæftigelsesspørgsmålet.
Point n°7 : raising the VAT to reduce labour taxes fuels inflation, might induce governments to call off their efforts to optimise public spending and more generally does not address properly the employment issue.
Offentlige finanser til den videnbaserede økonomi:
Public finances for the knowledge-driven economy :
På det Europæiske Råds møde i Lissabon blev det understreget, at det er vigtigt, at der anvendes offentlige finanser til at støtte de strategiske mål om at bevæge sig i retning af en videnbaseret økonomi.
The Lisbon European Council stressed the importance of public expenditures that support the strategic goal of moving towards a knowledge-driven economy.
Men spørgsmålet er stadig, om den nye økonomi bedst støttes direkte – fuldstændig via offentlige finanser – eller indirekte ved at forbedre de lovgivningsmæssige og økonomiske rammer, der har indflydelse på private virksomheders adfærd.
But the question remains whether the new economy is best-supported directly -by outright public spending- or indirectly by an improvement of the legal and economic framework influencing the behaviour of private companies.
Kommissionen har ikke nogen klar holdning til dette, primært på grund af utilstrækkelige oplysninger om fordelingen af de offentlige investeringer og deres effektivitet.
The Commission has not a clear stance on that subject, mainly because of inadequate data regarding the breakdown and the efficiency of public investment.
Der er imidlertid fire punkter i Kommissionens rapport, der er værd at nævne:
Four points in the Commission’s paper are nevertheless worth noting :
– Udgifter, der stammer fra outsourcing-politikker, og som er rettet mod øget effektivitet, opføres som løbende udgifter i stedet for offentlige investeringer.
– Spending derived from outsourcing policies aimed at increased efficiency is recorded in current expenditures instead of public investments.
Denne tilsyneladende harmløse bemærkning har vigtige konsekvenser: Det såkaldte "alarmerende" fald i de offentlige investeringer, der så ofte anvendes som argument for at kræve fornyede offentlige investeringer, kan skyldes en simpel omrokering mellem statistiske kategorier inden for offentlige udgifter.
This apparently innocuous remark has important consequences : the so-called "alarming” decrease in public investment, so often invoked to call for a revival of public investment, may be caused by a mere reshuffling between statistical categories within public spending.
I lyset af konsekvenserne af den følgeslutning, der drages her, er det en skam, at Kommissionen ikke kunne beregne et cirkatal af denne skævhed;
Considering the consequences of the inference being made here, it is a pity that the Commission could not compute a ballpark figure of the bias ;
– I stedet for at øge forbruget skal der gennemføres en effektiv åbning af et konkurrencepræget marked for offentlige indkøb, hvilket ville optimere de offentlige udgifter til infrastruktur;
– Instead of spending more, the effective opening of public procurements to competition shall be better implemented, which would optimise public spending on infrastructure ;
– Det aftagende udbyttes lov gælder også for offentlige investeringer, hvilket betyder, at en stigning i de offentlige investeringer kan vise sig at være uøkonomisk.
– The law of diminishing returns applies also to public investments, which means that an increase of public investments may be wasteful.
Japan, hvis offentlige investeringer udgør 8 % af BNP, er et åbenlyst eksempel på dette.
Japan's case, with public investments reaching 8 % of GDP is a revealing example.
Efter vores mening kan denne tekniske vurdering udmærket suppleres med et mere politisk skøn.
From our standpoint, this technical assessment may well be complemented by a more political judgement.
Erfaringen viser, at offentlige investeringer og offentlige arbejder i mange tilfælde har været en bekvem måde, hvorpå regeringer har kunnet fordele midler til regioner eller befolkningsgrupper af politiske grunde.
Experience tells us that in many cases public investment and public works have been a convenient way to distribute handouts to regions or population subgroups for political reasons.
Resultatet af denne praksis taler sit tydelige sprog:
The outcome of such practices is all too clear :
- "Prestigeprojekter", hvis positive, økonomiske sidegevinster er tæt på nul;
- "Prestige" achievements, whose positive spillovers to the economy are close to nil;
- Urentable projekter, som fører til underskud, der skal dækkes af skatteyderne;
- Unprofitable projects which translate into deficits to be bailed out by the taxpayer;
- For lige fordeling af midler til for mange modtagere;
- Distribution of funds too evenly spread between too many beneficiaries;
- Spild af ressourcer på grund af for lille konkurrence på markedet for offentlige indkøb;
- Waste of resources because of little competition in public procurement;
- Udvikling af "rent-seeking"-vaner i den private sektor, der fører til energispild og faldende engagement i at sørge for, at de varer og tjenester, der leveres, er af høj kvalitet.
- Development of "rent-seeking" habits within the private sector, leading to a waste of energy and a decreasing commitment to provide a high-level of quality for the goods and services provided.
Punkt 8: Hvor tiltalende tanken end måtte være, kan øgede offentlige investeringer vise sig at være uøkonomiske og/eller ikke målrettede nok.
Point n°8 : however appealing the idea would be, an increased effort in public investment might be wasteful and/or ill targeted.
Ved at skabe et EU-dækkende og konkurrencepræget marked for offentlige indkøb, forudsat at reglerne forenkles, kan der opnås større afkast til lavere omkostninger.
Opening public procurement to Europe-wide competition may, given slimmed-down procedures, provide higher returns at a lower cost.
Hvad angår F&U, er de offentlige udgifter opgjort i procent af BNP lavere i USA end i Den Europæiske Union, (kilde: nøgleindikatorer 2000, GD Forskning), hvilket viser, at USA's nuværende teknologiske forspring ikke skyldes højere offentlige udgifter inden for dette område, men nærmere at amerikanske virksomheder nyder godt af lavere skatter og kan regne med støtte fra et uddannelsessystem, der er mindre modstræbende over for at indlede "win-win"-partnerskaber med den private sektor
As regards R&D, public outlays in GDP percentage are lower in the USA than in the European Union, (Source: key indicators 2000, DG Research) which shows that the American current technological advantage is not due to a higher public spending in this area, but rather that American companies are able to benefit from a lower tax burden and can count on an educational system less reluctant to embark on “win-win” partnerships with the private sector.
Punkt 9: En forbedring af F&U-området opnås bedre ved hjælp af institutionelle og lovgivningsmæssige rammer end ved direkte udgiftsreformer.
Point n°9 : Enhancing R&D may be better achieved by institutional and regulatory arrangements than direct spending measures.
Ved at tilskynde offentlige forskningsinstitutter og universiteter til at indlede partnerskaber med den private sektor er det muligt, at den eksisterende mængde ressourcer, der er afsat til forskning, kan optimeres.
Encouraging public research institutes and universities to embark on partnerships with the private sector may optimise the existing amount of resources devoted to research.
De offentlige finansers holdbarhed på lang sigt:
Long-term sustainability of public finances :
De nationale myndigheder har i samarbejde med EU-Kommissionen og Eurostat kørt simuleringer på holdbarheden af pensionsudgifterne i 2050 på grundlag af den lovgivning, der allerede er vedtaget.
National authorities, in co-operation with the European Commission and Eurostat, have run simulations on the sustainability of pension expenditures by 2050 if current dispositions are enforced.
Resultatet er, at udgifterne vil stige med mellem 1,7 og 8,3 % af BNP, afhængigt af det enkelte lands pensionssystem.
The result is that expenditures will rise by 1.7 to 8.3 GDP points, depending on each country’s pension system.