natgillin/translations-raw huggingface dataset:
FORSLAG TIL BESLUTNING Europa-Parlamentets beslutning om generelle aspekter af forbrugerbeskyttelsespolitikken og navnlig forbrugeroplysning i forbindelse med anvendelsen af direktiv 90/314/EØF (2001/2136(INI))
MOTION FOR A RESOLUTION European Parliament resolution on general aspects of consumer protection and information policy on application of Directive 90/314/EEC (2001/2136(INI))
- der henviser til Rådets direktiv 90/314/EØF om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure EFT L 158 af 23.6.1990, s. 59-64. ,
– having regard to Council Directive 90/314/EEC on package travel, package holidays and package tours, OJ L 158, 23.06.1990, p.59-64.
- der henviser til Kommissionens arbejdsdokument om gennemførelsen af direktiv 90/314/EØF om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure, i EU-medlemsstaternes nationale lovgivning SEK(1999) 1800 af 5.11.1999. ,
– having regard to the Commission's working paper on the implementation of Directive 90/314/EEC on package travel and holiday tours in the domestic legislation of EC Member States, SEC(1999)1800, 05.11.1999.
- der henviser til direktiv 93/13/EØF om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler EFT L 95 af 21.4.1993, s. 29-34. ,
– having regard to Directive 93/13/EEC on unfair contract term, OJ L 095, 21.04.1993, p.29-34.
- der henviser til sin beslutning af 31. marts 1998 om forbedring af sikkerheden, forbrugerrettighederne og handelsnormerne inden for turistsektoren EFT C 138 af 4.5.1998, s. 4. ,
– having regard to its resolution of 31 March 1998 on improving safety, consumers' rights and trading standards in the tourism sector, OJ C 138, 4.5.1998, p.
- der henviser til konklusionerne fra ekspertgruppens rundbordsdiskussion om pakkerejsekontrakter,
- having regard to the Conclusions of the Expert Group Round Table on Package Travel Contracts,
- der henviser til forretningsordenens artikel 47, stk. 2, og artikel 163,
– having regard to Rule 47(2) and to Rule 163 of its Rules of Procedure,
- der har givet Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik bemyndigelse til at træffe afgørelse, jf. forretningsordenens artikel 62,
– having delegated the power of decision, pursuant to Rule 62 of its Rules of Procedure, to the Committee on the Environment, Public Health and Consumer Policy,
- der henviser til betænkning fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik ( A5‑0463/2001 ),
- having regard to the report of the Committee on the Environment, Public Health and Consumer Policy ( A5-0463/2001 ),
A. der henviser til, at turismen er en af de økonomiske og kulturelle aktiviteter, der for tiden giver de bedste resultater, og som har de bedste fremtidsudsigter i Europa,
A. Whereas tourism is one of the economic and cultural activities with the best present results and future prospects in Europe,
B. der henviser til, at et af direktivets vigtigste mål har været, at forbrugerne skulle have en enkel aftalepartner, som er let at komme i kontakt med, og som alene er ansvarlig for hele pakken, et mål, der generelt ikke i praksis er nået i mange medlemsstater på grund af forbrugernes vanskeligheder med at håndhæve deres rettigheder,
B. Whereas a main objective of the Directive has been to provide consumers with a single, easily accessible contract partner solely responsible for the whole package, a goal which is not generally met in practice in many Member States because of difficulties in consumers obtaining their rights,
C. der henviser til, at i mange medlemsstater, herunder også Det Forenede Kongerige – hvor flere indbyggere rejser til udlandet på pakkerejser end i noget andet EU-land – er antallet af klager over pakkeferier i årenes løb steget stærkt; eftersom 80% af klagerne støttes af ABTA (Association of British Travel Agents) må konklusionen være, at det ikke er lykkedes direktivet at højne normerne inden for EU’s pakkerejseindustri tilstrækkeligt, og at det derfor i sin nuværende form har svigtet forbrugerne,
C. Whereas in many Member States, including the United Kingdom –which sends more of its inhabitants abroad on package holidays than any other EU country – complaints about package holidays have continued to rise sharply year on year; with 80% of the complaints in the UK being upheld by ABTA, the conclusion has to be that the Directive has failed to raise standards in the EU package travel industry sufficiently and has thereby failed consumers in its present form,
D. der henviser til, at et betydeligt antal bestemmelser i dette direktiv giver mulighed for brede fortolkninger, hvilket medfører meget forskellige holdninger i forskellige medlemsstater,
D. Whereas a considerable number of provisions of this Directive allow for wide-ranging interpretation, thereby leading to very different approaches by different Member States,
E. der henviser til, at navnlig gennemførelsen af artikel 7 i national lovgivning har afsløret, at de garantier, der stilles i tilfælde af rejsearrangørens eller formidlerens insolvens, såvel som det beskyttelsesniveau, der ydes forbrugerne, varierer meget fra medlemsstat til medlemsstat,
E. Whereas specifically the transposition of Article 7 into domestic legislation has revealed that the securities offered against travel organisers' or retailers' insolvencies varies considerably by each Member State, as does the level of protection afforded to consumers,
F. der henviser til, at mange pakkerejsearrangører for tiden konsekvent fralægger sig ansvaret for flyselskabers, hotellers eller andre agenters mangelfulde tjenesteydelser, selv når disse eventuelt er datterselskaber af samme moderselskab,
F. Whereas many package travel operators currently consistently deny responsibility for failures to deliver by airlines, hotels or other agents, even when such agents may be fellow subsidiaries of the same parent company,
G. der henviser til, at der ikke i direktivet om pakkerejser findes bestemmelser vedrørende aflysning, og at medlemsstaterne har indbyrdes afvigende ordninger for forbrugerbeskyttelse på dette område,
G. Whereas there are no rules for cancellations in the Package Travel Directive, and differing systems of consumer protection prevail in different Member States in this regard,
H. der henviser til, at direktivet ikke finder anvendelse på flyrejser, medmindre disse er en del af en pakke, til trods for flere og flere forbrugerklager herover,
H. Whereas the Directive is not applicable to air travel except when included in a package, despite increasing complaints by consumers in this regard,
I. der henviser til, at der vil kunne opstå problemer på grund af uklarhed omkring forbrugerbeskyttelse i forbindelse med pakkerejser købt på tværs af grænserne via Internettet,
I. Whereas there could become problems of unclear consumer protection arising in the context of cross-border purchases of travel packages via the internet,
J. der henviser til, at pakkerejser ofte foregår på tværs af grænserne, og derfor må forbrugerbeskyttelsen have et tværnationalt grundlag og ikke indordnes under subsidiaritetsprincippet,
J. Whereas package travel is often cross-border, and therefore consumer protection must be on a cross-border basis rather than be subsumed under the issue of subsidiarity,
K. der henviser til, at det er vigtigt, at man effektivt forsøger at fjerne anomalier og udeladelser inden for dette direktiv inden ansøgerlandenes tiltrædelse, således at disse problemer ikke forstærkes,
K. Whereas it is important that anomalies and omissions within this Directive are effectively addressed prior to the accession of candidate countries, lest such problems become magnified,
3. kræver, at der tages højde for EF-Domstolens retspraksis, og at den kodificeres i et nyt direktiv;
Calls for European Court of Justice case law to be taken into account and codified in the new directive;
14. kræver, at rejsearrangøren og/eller formidleren underretter forbrugeren om forhold, som han eller hun har kendskab til, og som kan påvirke forbrugerens ferieglæde (f.eks. igangværende byggearbejde i hotellet, dets umiddelbare nærhed eller i kvarteret);
Calls for the organiser and/or the retailer to be obliged to inform the consumer of any circumstances that he/she is aware of which might impact upon the enjoyment of the holiday (for example, ongoing construction work in the hotel, the immediate area and/or nearby);
16. kræver, at rejsearrangøren i medfør af artikel 4, stk. 5, underretter forbrugeren om væsentlige ændringer i de vigtigste feriekontraktvilkår senest 14 dage før afrejsedatoen;
Calls for the organiser, pursuant to Article 4 (5), to inform the consumer of any significant changes to the essential terms of the holiday no later than 14 days before the departure date;
19. kræver, at der bliver givet flere oplysninger om mulighed for ferieindkvartering af handicappede forbrugere, og at alle medlemsstaterne vedtager flere fælles definitioner for forhold som adgang for kørestole;
Calls for more information to be provided regarding the accessibility of holiday accommodation to disabled consumers, with more common definitions of aspects such as wheelchair access being adopted by all Member States;
Pakkerejsedirektivet var et resultat af et forbrugerbeskyttelsesprogram, som Rådet vedtog i 1986.
The Package Travel Directive was a result of a consumer protection programme adopted by the Council in 1986.
Forbrugerbeskyttelsespolitik kræver et minimumsniveau af bestemmelser på europæisk plan, skønt dette i det foreliggende tilfælde kompliceres af den kendsgerning, at der ikke i traktaten har været et særskilt og specifikt kapitel om turismen.
Consumer protection policy requires a minimum standard of regulation at the European level, though it is complicated in this instance by the fact that there has not been a separate and specific Tourism Chapter in the Treaty.
Eftersom forbrugerbeskyttelsespolitikken respekterer subsidiaritetsprincippet, findes der imidlertid kun på nationalt plan, og ikke på europæisk plan, bestemmelser vedrørende beskyttelse mod insolvens.
However, because it respects subsidiarity, there is only provision for national insolvency protection rather than one at European level.
Dette er ikke nødvendigvis forkert; det betyder imidlertid heller ikke, at beskyttelsen mod insolvens på nationalt plan for tiden er tilstrækkelig i alle medlemsstater.
This is not necessarily wrong: however, neither does it mean that national insolvency protection is currently adequate in every Member State.
Direktivet har også til formål at bidrage til det indre markeds fuldstændiggørelse, hvilket betyder, at der måtte indføres retlige rammer for rejsearrangørers tjenesteydelser inden for hele det indre marked, således at de europæiske forbrugere kan drage fordel af forhold, der reelt kan sammenlignes, når de køber en pakkerejse i en hvilken som helst medlemsstat.
The Directive is also intended to contribute to the completion of the Internal Market, meaning that it had to establish a legal framework for the services of tour operators within the entire internal market, enabling European consumers to benefit from genuinely comparable conditions when buying a package holiday in any Member State.
I denne særlige betænknings første konklusion opfordres Kommissionen til straks at videreføre kontrollen med håndhævelsen af direktivet om pakkerejser (90/314/EØF) og i lyset af derved konstaterede problemer eller mangler i de nationale gennemførelseslove at anmode medlemsstaternes regeringer om at sørge for, at direktivet bliver gennemført korrekt, navnlig hvad angår den i artikel 7 omhandlede garanti i tilfælde af rejsearrangørens og/eller formidlerens insolvens eller konkurs, og om nødvendigt indlede overtrædelsesprocedure; Kommissionen opfordres ligeledes til at indhente en udtalelse fra de berørte sektorer om dette direktivs virkninger.
This particular Report, in its very first conclusion, called upon the Commission to continue verifying, as a matter of the greatest urgency, compliance with the Directive on Package Travel (1990/314EEC), and to ask the Member States' Governments, in the light of any problems encountered or the legislative shortcomings related to the incorporation of that Directive, to ensure its proper application, with particular regard to the guarantee laid down in Article 7 concerning compensation in the event of insolvency or bankruptcy of the travel organiser and/or retailer, resorting if necessary to the infringement procedure for Community law; and called upon the Commission also to collect the views of the professional sectors concerned in the impact of the Directive.
I henhold til denne artikel har køberen af en pakkerejse rettigheder, idet han garanteres tilbagebetaling af erlagte beløb og hjemtransport i tilfælde af rejsearrangørens og/eller formidlerens insolvens.
This Article grants rights to package travellers guaranteeing a refund of money paid over and their repatriation in the event of the organiser and/or retailer’s insolvency.
Det er denne artikel, der har været åben for meget forskellige fortolkninger i medlemsstaterne.
It is this Article that has been open to particularly differing interpretations by different Member States.
Konklusioner fra Rådet i Luxembourg
Luxembourg Council Conclusions
Rådet konkluderede på sin samling den 13. april 2000 i Luxembourg, at en lang række bestemmelser i direktivet giver vidtrækkende fortolkningsmuligheder, og at de nationale lovgivere derfor også har benyttet forskellige fremgangsmåder, men at medlemsstaterne alligevel har omsat direktivet korrekt i deres nationale lovgivning under hensyntagen også til særlige nationale forhold.
The Luxembourg Council Meeting of 13th April 2000 concluded that a considerable number of provisions of this Directive allowed a wide-ranging interpretation, thus leading to different approaches by national law-makers, without prejudice to a technically correct transposition into national legislation by Member States taking into account national circumstances.
Rådet noterede sig navnlig følgende:
Specifically it noted:
a) det forhold, at direktivet i sin nuværende udformning ikke begrænser forbrugeransvaret, hvis forbrugeren i rimelig tid trækker sig ud af kontrakten, bør måske tages op til fornyet overvejelse;
a) the fact that the Directive, as it stands, does not limit consumer liability in case of withdrawal by the consumer within a reasonable time from the contract, may need to be reconsidered;
b) afvigende fortolkninger medlemsstaterne imellem af det i artikel 7 anvendte udtryk "tilstrækkelig garanti" til i tilfælde af rejsearrangørens/formidlerens insolvens eller konkurs at sikre tilbagebetaling og/eller hjemtransport af forbrugeren;
b) that in Article 7, the coverage of “sufficient evidence of security” in the case of insolvency or bankruptcy of the operator/agency, namely for refunding and/or repatriating the consumer, is the subject of differing interpretation by Member States;
c) der findes nu en praksis fra EF-Domstolen vedrørende artikel 7, og Kommissionen bør analysere dette spørgsmål yderligere sammen med medlemsstaterne;
c) there is now ECJ Case Law regarding Article 7, and the Commission should analyse this issue further together with Member States;
d) Kommissionen bør fortsætte arbejdet med henblik på bedre at beskytte forbrugeren for så vidt angår pakkerejsekontrakter, navnlig ved at gå ind for, at de berørte parter udarbejder en adfærdskodeks på området.
d) the Commission should carry on its work undertaken with a view to better protecting the consumer regarding contracts on package travel, in particular by supporting the drawing-up of a code of conduct by the parties concerned in this sector.
Arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene 1999
Commission Staff Working Paper 1999
I dette dokument undersøgtes forskellige indbyrdes afvigende fortolkninger i medlemsstaterne, og det foresloges, at der enten burde være en mere fælles fortolkning af direktivet, eller, om nødvendigt, ændringer af direktivet selv.
This paper probed various discrepancies in interpretation among Member States, and suggested that either there should be a more common interpretation of the Directive, or if necessary modifications to the Directive itself.
Det påpegedes, at disse ændringer bl.a. kunne omfatte:
It was considered, inter alia, that such modifications might include
- klarere beskrivelser, med en klar definition af en pakkerejse "der sælges eller udbydes til salg til en samlet pris";
- clearer descriptors, clarifying the definition of a package holiday “sold or offered at an inclusive price”;
- ansvar med henblik på klarere at fastsætte rejsearrangørens og formidlerens respektive ansvar;
- liability, to determine more rigorously the respective liabilities of organisers and retailers;
- anvendelsesområde, som måske skulle omfatte sightseeing-ture eller organiserede ture og begivenheder;
- scope, perhaps to include sightseeing excursions or organised tours and events;
- forbrugerbeskyttelse inden for luftfarten.
- consumer protection in the field of aviation.
Medlemsstaternes lovgivning vedrørende beskyttelsesniveauerne i artikel 7
Member States’ Legislation concerning Article 7 standards of protection
Disse forskellige beskyttelsesniveauer afspejles i medlemsstaternes lovgivning.
These different amounts of protection are reflected in Member States' legislation.
I Tyskland skal det erlagte beløb i henhold til gennemførelsesbestemmelserne tilbagebetales, for så vidt som tjenesterne ikke ydes på grund af rejsearrangørens og/eller formidlerens insolvens eller konkurs.
In Germany the implementing provision provides for the refund of the price that has already been paid, as far as services are not performed because of the insolvency or bankruptcy of the organiser and/or retailer.
Derudover refunderes de nødvendige udgifter til hjemtransport af forbrugeren, som denne har haft som følge af rejsearrangørens og/eller formidlerens insolvens eller konkurs.
In addition to this, necessary costs for the repatriation of the consumer which he has incurred as a consequence of the insolvency or bankruptcy of the organiser and/or retailer shall be refunded.
I Nederlandene skal i henhold til den relevante bestemmelse rejsearrangørens og/eller formidlerens forpligtelse alternativt overføres til en anden person, eller beløbet skal tilbagebetales.
In the Netherlands the relevant provision demands, alternatively, the transfer of the obligation of the organiser and/or retailer to another person or refund of the price.
Under alle omstændigheder skal forbrugerens hjemtransport "ordnes", hvilket må formodes at betyde, at den rent faktisk skal arrangeres, og at udgifterne til den skal refunderes.
In any event the repatriation of the consumer has to be “taken care of”, which seems to allow its actual arrangement as well as a refund of its costs.
I de forberedende dokumenter til den hollandske lov hedder det, at udgifterne til hjemtransport "i praksis" kan trækkes fra tilbagebetalingen af beløbet.
The preparatory documents to the Dutch Act state that “as a matter of fact” the costs for the repatriation can be deducted from the refund of the price.
Det hollandske SGR (en garantifond for rejseindustrien) tilbagebetaler erlagte beløb, såfremt et af dens medlemmer som følge af "betalingsvanskeligheder" ikke kan efterkomme sine forpligtelser.
The Dutch SGR (a guarantee fund for the travel industry) refunds prepayments if one of its members is, as a consequence of “financial inabilities” unable to fulfil his obligation.
I Danmark henhører i henhold til loven fire tjenesteydelser under garantifonden (obligatorisk): det erlagte beløb tilbagebetales, såfremt rejsen ikke kan påbegyndes på grund af rejsearrangørens og/eller formidlerens finansielle vanskeligheder.
In Denmark the law specifies four services of the (obligatory) guarantee fund: the prepaid amount is refunded if the trip cannot start because of financial difficulties of the organiser and/or retailer.
Fonden tager sig af forbrugerens hjemtransport.
Repatriation of the consumer shall be arranged by the fund.
Fonden yder også "rimelig erstatning" for et væsentligt brud på aftalen under rejsen.
The fund also grants “reasonable compensation” for a fundamental breach of contract during the trip.
Indkvartering i udlandet kan arrangeres, men forbrugeren har ikke nogen bindende ret til det.
Accommodation abroad can be arranged, but the consumer has no enforceable right to it.
I Det Forenede Kongerige overtages direktivets ordlyd i gennemførelseslovgivningen, og det tilføjes, at med henblik på en minimumsbeskyttelse skal en kontrakt betragtes som opfyldt, såfremt pakken, eller i påkommende tilfælde en del af pakken, er leveret, uanset om forpligtelserne i henhold til kontrakten er korrekt overholdt for så vidt angår rejsearrangørens og/eller formidlerens ansvar for kontraktens opfyldelse.
In the United Kingdom the implementing law takes over the wording from the Directive and adds that for the purpose of minimum protection "a contract shall be treated as having been fully performed if the package or, as the case may be, the part of the package has been completed irrespectively of whether the obligations under the contract have been properly performed for the purposes of liability of the organiser and/or retailer for proper performance.
Dette tyder på, at et ringere niveau af opfyldelse ikke medfører krav om tilbagebetaling, og bevirker, at følgerne af aflysning af en pakke efter afrejsen er uklare.
This seems to indicate that lower quality of performance does not lead to a refund claim and leaves the consequences of a cancellation of a package after departure unclear.
Imidlertid er Det Forenede Kongerige tilsyneladende det eneste land, som har en regeringsstøttet garanteret reservefond; erfaringen tyder på, at forskellige former for sikkerhed og forsikring, som udelukkende ydes af det kommercielle marked, aldrig vil kunne garantere kravene 100%, således som man klart forestiller sig i direktivet.
However, the UK is apparently the only country that has a Government-backed guaranteed back-up fund : experience suggests that bonding or insurance provided solely by the commercial market could never guarantee 100% of claims as the Directive clearly envisages.
Østrig gennemførte resten af direktivet først, og ventede derpå et stykke tid, inden det vedtog en bestemmelse vedrørende beskyttelse i tilfælde af insolvens.
Austria implemented the rest of the Directive first, and waited a while until it issued an ordinance concerning insolvency protection.
I denne hedder det, at garantien skal dække tilbagebetaling af erlagte beløb, for så vidt som tjenester ikke er blevet ydet på grund af rejsearrangørens og/eller formidlerens insolvens.
This states that the security must cover the refund of prepayments, as far as services have not been performed due to the insolvency of the organiser and/or retailer.
Garantien skal også dække alle nødvendige udgifter, forbrugeren har afholdt i forbindelse med sin hjemtransport.
The security must also cover all necessary costs incurred by the consumer for his repatriation.
Disse kan omfatte prisen for en billet, en overnatning i et hotel (mens man venter på det næste fly), telefonopringninger osv.
These can be the price of a ticket, a night spent in a hotel (waiting for the next available flight), telephone calls etc.
Rent umiddelbart ser den italienske forordning til gennemførelse af direktivet ikke ud til at være bedre i denne henseende; den giver tydeligt nok mulighed for at sikre tilbagebetaling af erlagte beløb og hjemtransport af forbrugeren, men problemerne er stadig ikke løst, og overlades til fagfolk og dommere.
At first sight the Italian decree implementing the Directive seems no better in this respect: it plainly provides for securing the refund of prepayments and the repatriation of the consumer but the questions remained unresolved and are left to scholars and judges.