natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Man håber på, at protokollen er trådt i kraft inden afholdelsen af den såkaldte "Rio+10-konference" i Johannesburg i september 2002.
It is hoped that the Protocol will have come into force by the time of the 'Rio+10' Conference which is scheduled for September 2002 in Johannesburg.
Status over ti års forhandlinger
Ten years of negotiations: the balance-sheet
a) Der er spildt ti år med forhandlinger og snak.
a) Ten years have been lost in negotiations and talks.
Og i disse ti spildte år mellem konferencen i Rio de Janeiro, hvor idéen om en global politik til løsning af drivhuseffekten blev præsenteret, og konferencen i Marrakesh, hvor udformningen af Kyoto-protokollen blev afsluttet, er problemet blevet forværret.
Over those ten lost years, between the Rio Conference which saw the launch of the idea of a planet-wide policy for action against the greenhouse effect, and the Marrakesh Conference which finalised the text of the Kyoto Protocol, the problem has become worse.
b) Da USA ikke er part i Kyoto-protokollen, selv om det tegner sig for over 25% af alle emissioner, er protokollen ikke blevet så omfattende, som det var ønskeligt.
b) The fact that the US, which is responsible for more than 25% of all emissions, failed to participate in the Kyoto Protocol represents a serious limit on its inclusiveness.
c) Protokollen er mindre ambitiøs end den var i sin oprindelige udformning.
c) The Protocol is less ambitious than originally projected.
d) Alternativet til dette beskedne skridt ville imidlertid have været langt værre.
d) Even if only a small step has been taken, the alternative would have been far worse.
Uden den politiske aftale, der blev indgået i Bonn, og som i Marrakesh fik form af en retsakt, havde det været slut med Kyoto-protokollen, og i stedet for at gå i gang med at løse problemerne, ville man have spildt endnu ti år med forhandlinger om en ny protokol.
Had it not been for the political agreement reached in Bonn and transposed into legal form in Marrakesh, the Kyoto Protocol would have been killed off, and, instead of beginning to act, we would have had to lose another ten years in negotiations for a fresh protocol.
e) Ud over at være et yderst alvorligt miljøproblem har klimaændringerne fået en symbolsk dimension i protestbevægelsen mod globaliseringens negative virkninger.
e) Climate change is not only an extremely grave environmental problem but an issue which had been increasingly acquiring a symbolic profile in the protest movement against the destructive effects of globalisation.
Denne aftale om Kyoto-protokollen må således siges at være af stor betydning i forbindelse med reguleringen af globaliseringen og den internationale styring.
It may therefore be affirmed that this agreement on the Kyoto Protocol was of major importance in terms of the regulation of globalisation and international governance.
f) Den Europæiske Union har vist lederevne.
f) The EU has given proof of its leadership capacities.
Uden EU's vedholdenhed ville det ikke have været muligt at splitte den såkaldte paraplygruppe og forhindre, at andre fulgte USA's eksempel, og således redde Kyoto-protokollen fra den næsten visse død.
Without the Union's determination, it would not have been possible to fragment the 'umbrella group', thus ensuring that other countries did not follow the example of the US and rescuing the Kyoto Protocol from an otherwise almost certain death.
g) Økonomien er kulstofbaseret: fremover må økonomien internalisere de eksterne omkostninger ved den globale opvarmning (ødelæggelse af kystområder, oversvømmelse af visse øer, formindskelse af fødevarelagre, 150 millioner fordrevne, spredning af sjældne sygdomme, tab af biologisk mangfoldighed).
g) We are now living in the 'carbon economy': our economy will in future have to internalise the cost of the externalities associated with global warming (destruction of coastline, submergence of islands, reduction in food stocks, 150 m displaced people, spread of rare diseases, loss of biodiversity).
Der vil blive fastsat en markedspris pr. ton kulstof, og emissionerne af kuldioxid vil være en omkostning, der skal medtages i den generelle vægtning af priser på alle produkter og aktiviteter.
The price of a tonne of carbon will be quoted on the markets, and CO 2 emissions will represent a cost to be reflected in the general weighting of the prices of all products and activities.
Den, der kan fremstille det samme produkt med anvendelse af en renere teknologi, går af med sejren.
The winners will be those able to produce the same things using cleaner technologies.
Byrdefordelingen i Den Europæiske Union
Burden sharing in the EU
Fordelingen af den kvote, som EU har fået pålagt inden for rammerne af Kyoto-protokollen (8% reduktion af drivhusgasemissionerne fra 2008-2012 i forhold til 1990-niveauet), mellem de femten medlemsstater blev fastlagt i 1998 ved hjælp af byrdefordelingsaftalen (burden sharing agreement).
The breakdown of the quota allotted to the EU under the Kyoto Protocol (an 8% cut in greenhouse gas emissions over the period 2008-2012 with 1990 levels as the reference point) between the fifteen Member States was decided in 1998 by means of the Burden Sharing Agreement.
Der er intet, der taler for at ændre denne aftale, som fastsætter de femten medlemsstaters forpligtelser med hensyn til at reducere emissionsniveauet i deres lande.
There are no reasons to justify any alteration in this agreement fixing the emissions commitments for the Fifteen.
Disse procentmæssige forpligtelser skal omsættes til absolutte tal udtrykt i ton CO 2- ækvivalent inden udgangen af 2007.
The deadline for the translation of these relative agreements into absolute emission levels expressed in tonnes of CO 2 equivalent is the end of 2007.
For at undgå usikkerhedsmomenter, der kan undergrave Kyoto-protokollens troværdighed, er det vigtigt, at emissionsniveauet for referenceåret (1990) for de enkelte medlemsstater fastsættes på grundlag af pålidelige videnskabelige metoder, der svarer til de metoder, der er defineret i FN's rammekonvention og i Kyoto-protokollen.
To prevent any uncertainties undermining the credibility of the Kyoto Protocol it is essential that the emission levels for the reference year of 1990 for each Member State are determined using sound scientific methods, such as those defined by the UN framework convention and by the Kyoto Protocol.
Den nuværende situation
The present state of affairs
I virkeligheden giver situationen anledning til bekymring.
The full picture, however, still gives cause for concern.
Oplysningerne for de enkelte lande viser, at denne positive udvikling praktisk taget kun skyldes reduktioner i England (14%) og Tyskland (19%).
It is clear from the national data that this positive result is due almost entirely to the reductions achieved in the UK (14%) and Germany (19%).
De fleste andre medlemsstaters indsats lader meget tilbage at ønske.
Most of the other Member States still have much ground to make up.
Og også den reduktion, der er opnået i England og Tyskland, skyldes mere eksterne forhold (for Englands vedkommende, en omstilling af elektricitetsværker fra kul til naturgas, og for Tysklands vedkommende, den industrielle omstrukturering af det tidligere DDR), end en strategi, der specielt tager sigte på drivhuseffekten.
Furthermore, even the reductions obtained in the UK and Germany are more the result of externalities (in the British case, the changeover from coal to natural gas at the electric power stations and, in the German case, industrial conversion in the former GDR) than of any strategy specifically centred on the greenhouse effect.
I forbindelse med dette meget foruroligende billede af situationen er der især grund til at fremhæve transportsektoren.
In the context of this quite disturbing picture, particular emphasis should be placed on the transport sector.
I henhold til Det Europæiske Miljøagentur vil der i de kommende ti år kunne ske en forøgelse af emissionerne fra denne sektor på 50%, hvilket vil gøre det vanskeligt at opfylde forpligtelserne i henhold til Kyoto-protokollen.
The European Environment Agency states that emissions could rise by 50% over the next ten years: such a development would threaten our chances of complying with the Kyoto Protocol.
EU og den kulstofbaserede økonomi a) Fælles og samordnede politikker vedrørende klimaændringerne
The EU in the carbon economy a) Common and coordinated policies on climate change
EU har arbejdet på at udforme en række fællesskabsinstrumenter til begrænsning af drivhusgasserne.
The EI has been working on the project of devising a set of Community instruments for the reduction of greenhouse gas emissions.
Denne upstream-fremgangsmåde giver ikke blot mulighed for stordriftsfordele, således at de enkelte landes begrænsninger kan ske hurtigere og billigere, men også for at overvinde en vis national modvilje mod at handle ved at benytte fællesskabsforanstaltninger.
This upstream approach will permit economies of scale, thus paving the way for swifter and less costly reductions at national level, and will also make it possible to get round national reluctance to act by means of a Community orientation.
b) Medlemsstaternes rolle
b) The role of the Member States
Det er ikke hensigtsmæssigt, at medlemsstaterne i forbindelse med opfyldelsen af Kyoto-protokollen vedtager en strategi, der blot består i på nationalt niveau at gennemføre begrænsende foranstaltninger, der medfører lave økonomiske og politiske omkostninger.
It would not be desirable, in the context of compliance with the Kyoto Protocol, for the Member States to adopt a strategy confined to the implementation at national level of those reduction measures which entail low costs in both economic and political terms.
Det ville være det samme som at løse problemet ved at begrænse emissionerne i industrien og energisektoren og se bort fra både transport og byggeri (dvs. hele byggeindustrien).
This would amount to trying to resolve the problem by reducing industrial and energy-sector emissions while failing to tackle transport and buildings (i.e. the civil construction industry).
Denne løsning ville imidlertid miljømæssigt være utroværdig og økonomisk irrationel.
Such an option would constitute an environmental deceit and would not be economically rational.
Ved at undlade at fastsætte en politik for visse sektorer (såsom transportsektoren, hvor der i EU forudses en stigning i emissionerne på over 50% i de kommende ti år) vil medlemsstaterne ikke blot miste muligheden for teknologisk forandring, men også øge omkostningerne til emissionsbegrænsning i fremtiden.
If the Member States were to avoid implementing a policy for certain sectors (including transport, despite the 50% rise in emissions within the EU predicted for the next decade), they would be failing to exploit opportunities for technological change and would also run up a much higher reduction bill for the future.
Strategien bør ud fra en økonomisk og miljømæssig rationel synsvinkel bestå i at gennemføre ændringer inden for alle økonomiske sektorer.
Economic and environmental logic call for a strategy requiring change in all sectors of the economy.
Kyoto-processen rækker langt ud over 2012 og indebærer meget større begrænsninger af emissionerne end det nuværende mål på 5,2%.
The Kyoto process will continue long after 2012, and the emissions reductions needed will bite much deeper than the present 5.2% target.
Hvis medlemsstaterne således ønsker at dæmpe klimaændringerne og sikre konkurrenceevnen i denne nye økonomi – hvor den, der kan producere det samme med færre emissioner, vinder – må de lægge den økonomiske politik om ved at internalisere drivhuseffektens miljøomkostninger i alle de økonomiske sektorer.
If the Member States wish to counter climate change and ensure their competitiveness in the emerging economy - in which the winners will be those who produce at the lowest emissions levels - they will have to reorientate their economic policies and internalise the environmental costs of the greenhouse effect in all economic sectors.
24. januar 2002 ENDELIG A5-0026/2002 ***III
24 January 2002 FINAL A5-0026/2002 ***III
om Forligsudvalgets fælles udkast til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om indførelse af en generel ramme for information og høring af arbejdstagerne i Det Europæiske Fællesskab
on the joint text approved by the Conciliation Committee for a European Parliament and Council directive establishing a general framework for improving information and consultation rights of employees in the European Community
(PE-CONS 3677/2001 – C5‑0687/2001 – 1998/0315(COD) )
(PE-CONS 3677/2001 – C5‑0687/2001 – 1998/0315(COD) )
På mødet den 14. april 1999 vedtog Parlamentet sin holdning ved førstebehandling til forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om indførelse af en generel ramme for information og høring af arbejdstagerne i Det Europæiske Fællesskab ( KOM(1998) 612 - 1998/0315(COD)).
At the sitting of 14 April 1999 Parliament adopted its position at first reading on the proposal for a European Parliament and Council directive establishing a general framework for improving information and consultation rights of employees in the European Community ( COM(1998) 612 – 1998/0315 (COD)).
På mødet den 5. september 2001 meddelte Parlamentets formand, at den fælles holdning var modtaget og henvist til Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender (9919/1/2001 - C5-0388/2001 ).
At the sitting of 5 December 2001 the President of Parliament announced that the common position had been received and referred to the Committee on Employment and Social Affairs (9919/1/2001 – C5‑0388/2001 ).
På mødet den 23. oktober 2001 vedtog Parlamentet ændringer til den fælles holdning.
At the sitting of 23 October 2001 Parliament adopted amendments to the common position.
Med skrivelse af 12. december 2001 meddelte Rådet, at det ikke var i stand til at godkende alle Parlamentets ændringer.
By letter of 12 December 2001 the Council stated that it was unable to approve all Parliament's amendments.
Rådets formand indkaldte efter aftale med Parlamentets formand til møde i Forligsudvalget den 17. december 2001.
The President of the Council, in agreement with the President of Parliament, convened a meeting of the Conciliation Committee on 17 December 2001.
På dette møde nåede det til enighed om et fælles udkast.
At the same meeting it reached agreement on a joint text.
På mødet den 12. december 2001 godkendte Parlamentets delegation enstemmigt forligsresultatet.
At the meeting of 12 December 2001 Parliament's delegation to the Conciliation Committee approved the outcome of the conciliation unanimously.
I afstemningen deltog: Renzo Imbeni (næstformand og formand for delegationen), Michel Rocard (formand for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender), Fiorella Ghilardotti (ordfører), Sylviane H. Ainardi, Theodorus J.J. Bouwman (for Hélène Flautre), Luigi Cocilovo (for Ingo Friedrich ), Anne-Karin Glase (for James L.C. Provan), Marie-Thérèse Hermange, Stephen Hughes, Anne Elisabet Jensen, Winfried Menrad, Bartho Pronk, Miet Smet og Anne E.M. Van Lancker.
The following were present for the vote: Renzo Imbeni, vice-president and chairman of the delegation; Michel Rocard, chairman of the Committee on Employment and Social Affairs; Fiorella Ghilardotti, rapporteur; Sylviane H. Ainardi, Theodorus J.J. Bouwman (for Hélène Flautre), Luigi Cocilovo (for Ingo Friedrich), Anne-Karin Glase (for James L.C. Provan), Marie-Thérèse Hermange, Stephen Hughes, Anne Elisabet Jensen, Winfried Menrad, Bartho Pronk, Miet Smet and Anne E.M. Van Lancker.
FORSLAG TIL LOVGIVNINGSMÆSSIG BESLUTNING Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutning om Forligsudvalgets fælles udkast til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om indførelse af en generel ramme for information og høring af arbejdstagerne i Det Europæiske Fællesskab (PE-CONS 3677/2001 – C5‑0687/2001 – 1998/0315(COD))
DRAFT LEGISLATIVE RESOLUTION European Parliament legislative resolution on the joint text approved by the Conciliation Committee for a European Parliament and Council directive establishing a general framework for improving information and consultation rights of employees in the European Community (PE-CONS 3677/2001 – C5‑0687/2001 – 1998/0315(COD))
– der henviser til Forligsudvalgets fælles udkast og Rådets, Kommissionens og Europa-Parlamentets fælles erklæring hertil (PE-CONS 3677/2001 – C5‑0687/2001 ),
– having regard to the joint text approved by the Conciliation Committee and the relevant Council, Commission and Parliament joint statement (PE-CONS 3677/2001 – C5‑0687/2001 ),
– der henviser til Kommissionens udtalelse om Parlamentets ændringer til den fælles holdning ( KOM(2001) 701 ‑ C5-0603/2001 Endnu ikke offentliggjort i EFT. ),
– having regard to the Commission's opinion on Parliament's amendments to the common position ( COM(2001) 701 ‑ C5‑0603/2001 ) OJ C not yet published. ,
– der henviser til betænkning fra sin delegation til Forligsudvalget ( A5‑0026/2002 ),
– having regard to the report of its delegation to the Conciliation Committee ( A5‑0026/2001 ),
2. pålægger sin formand sammen med Rådets formand at undertegne retsakten, jf. EF-traktatens artikel 254, stk. 1;
Instructs its President to sign the act with the President of the Council pursuant to Article 254(1) of the EC Treaty;
Selv om der på fællesskabsplan og på nationalt plan har eksisteret lovbestemmelser, der tog sigte på at sikre arbejdstagernes inddragelse i virksomhedens drift og de beslutninger, der vedrører dem, har det ikke altid forhindret, at alvorlige beslutninger vedrørende arbejdstagerne blev truffet og offentliggjort, uden at der på forhånd var etableret passende procedurer for information og høring.
The existence, at Community and national levels, of legislation designed to ensure that employees are involved in the running of their firms and decisions concerning them has not always prevented decisions with serious implications for workers being taken and made public without proper information and consultation procedures having first been put in place.
Ofte er det sådan, at de lovgivningsmæssige rammer vedrørende information og høring af arbejdstagerne, der eksisterer på disse niveauer, i alt for høj grad tager sigte på den efterfølgende behandling af ændringerne, ikke tager højde for de økonomiske aspekter ved beslutningerne og ikke reelt fremmer udviklingen i beskæftigelsen i virksomheden og risikoforebyggelsen.
The Community and national legal frameworks that do exist for informing and consulting workers are often overly geared to managing change after the event, neglect the economic aspects of decisions and do not contribute to any real anticipation of employment trends within the undertaking or risk prevention.
Den politiske, økonomiske, sociale og lovgivningsmæssige udvikling under ét gør det nødvendigt med en tilpasning af disse rammer, der indebærer indførelse af juridiske og praktiske instrumenter, der gør det muligt at udnytte retten til information og høring, navnlig hvad angår virksomhedens økonomiske og finansielle situation, beskæftigelsen, tilrettelæggelsen af arbejdet og ansættelseskontrakterne.
Developments in the political, economic, social and legislative environment make it necessary to change these frameworks so as to provide legislative and practical instruments that will allow employees to exercise the right to be informed and consulted, particularly about the economic and financial position of the undertaking, employment, the organisation of work and work contracts.
Formålet med den nye generelle ramme er at fastsætte minimumskrav, der skal være gældende i hele Fællesskabet, uden at de hindrer medlemsstaterne i at indføre bestemmelser, der er mere fordelagtige for arbejdstagerne.
The aim of the new general framework is to establish minimum requirements applying throughout the Community while leaving Member States free to adopt provisions that are more favourable to employees.
Medlemsstaterne skal tilpasse fællesskabsbestemmelserne til deres nationale situation og samtidig sikre, at arbejdsmarkedets parter får afgørende indflydelse, der giver dem mulighed for ved overenskomst frit at fastlægge de bestemmelser for information og høring, som efter deres opfattelse passer bedst til deres behov og ønsker.
The Member States will have to adapt the Community provisions to their specific national situations, giving the social partners a leading role which enables them to define freely, by way of agreement, the information and consultation arrangements that best suit their needs and aspirations.
For at undgå problemer, der kunne skabe hindringer for etableringen og udviklingen af små og mellemstore virksomheder, er direktivets anvendelsesområde begrænset til virksomheder, der beskæftiger mindst 50 arbejdstagere, og forretningssteder, der beskæftiger mindst 20 arbejdstagere.
In order to avoid constraints which would create obstacles to the setting-up and development of small and medium-sized firms, the scope of application of the directive is restricted to undertakings employing at least 50 workers and establishments employing at least 20 workers.
Første- og andenbehandlingen
First and second reading
Betænkningen af Ghilardotti (PSE, I), der blev vedtaget ved førstebehandlingen den 14. april 1999, var baseret på dette direktivforslag.
The report by Mrs Ghilardotti (PSE, I), adopted at first reading on 14 April 1999 examined this proposal for a directive.
Vedtagelsen blev bekræftet den 16. september samme år.
The vote was then confirmed on 16 September 1999.
Kommissionen ændrede sit oprindelige forslag den 23. maj 2001.
The Commission amended its original proposal on 23 May 2001.
Nogle af ændringerne fra førstebehandlingen blev overtaget, navnlig ændringerne vedrørende undtagelser, visse definitioner og minimumskravene for høring.
Several of the amendments adopted at first reading were accepted, in particular those concerning the exemptions, some definitions and the minimum requirements for consultation.
Andre ændringer blev ikke overtaget for ikke at gøre det endnu vanskeligere at opnå en aftale eller et tilstrækkelig stort flertal i Rådet.
The Commission did not accept other amendments to avoid making it more difficult to reach agreement or secure an adequate majority in the Council.
Endelig indarbejdede Kommissionen en række ændringer, der udsprang af forhandlingerne i Rådet og især af de bekymringer, medlemsstaterne havde givet udtryk for, og som hang sammen med deres nationale særegenheder.
Finally, the Commission introduced a number of changes in response to the discussions in the Council and, in particular, the concerns expressed by the Member States because of particular national situations.
Forhandlingerne i Rådet havde båret præg af, at nogle nationale delegationer havde problemer.
The difficulties facing a number of national delegations became evident during the discussion in the Council.
Ikke desto mindre havde et flertal af medlemsstaterne erklæret sig principielt enige i de centrale dele af forslaget, især i målsætningen om at opstille en generel ramme med minimumskrav og anerkendelsen af de kollektive forhandlingers betydning og af arbejdsmarkedets parters rolle under hensyntagen til national praksis, direktivets anvendelsesområde og den generelle udformning af denne ramme (tiltagenes effektivitet og samarbejdsånden mellem arbejdsmarkedets parter, henvisning til medlemsstatsniveau af vedtagelsen af mere detaljerede bestemmelser og beskyttelse af fortroligheden i forbindelse med følsomme oplysninger).
Nevertheless, a majority of the Member States expressed agreement in principle to the main elements of the proposal, in particular the aim of establishing a general framework laying down minimum requirements and recognition of the importance of collective bargaining and the role of the social partners in compliance with national practice, the scope of application of the directive and the broad lines of the framework (benefits of the procedures and spirit of cooperation between the social partners, leaving it up to the Member States to adopt more detailed provisions, and protection of confidentiality of sensitive information).