natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For det første vil jeg med størst mulig professionalisme og integritet arbejde for, at ECB når hovedmålet i traktaten, nemlig fastholdelse af prisstabilitet.
First, while adhering to the highest possible degree of professionalism and integrity, I would be committed to the achievement of the ECB’s primary objective as laid down in the Treaty, namely the maintenance of price stability.
For det andet vil jeg handle i hele euroområdets interesse.
Second, I would act in the general interest of the euro area as a whole.
For det tredje vil jeg udføre de opgaver og de roller, jeg får tildelt, uafhængigt og sikre, at det sker med stor åbenhed og ansvarlighed.
Third, I would fulfil my functions and roles with independence, while maintaining a high level of transparency and accountability.
Og for det fjerde vil jeg bestræbe mig på at udføre mine opgaver i overensstemmelse med principperne om kollegialitet i ECB’s besluttende organer.
And fourth, I would strive to perform my duties in accordance with the principle of collegiality in the functioning of the decision-making bodies of the ECB.
Hvis jeg husker rigtigt, meddelte Styrelsesrådet i 1998, at den pengepolitiske strategi ville blive baseret på en kvantitativ definition af prisstabilitet, nemlig en år-til-år stigning i HICP på under 2 %.
My own recollection is that in 1998 the Governing Council announced that its monetary policy strategy was going to be based on a quantitative definition of price stability, defined as a year-on-year increase in the HICP of below 2%.
I maj 2003 bekræftede Styrelsesrådet definitionen af prisstabilitet og præciserede, at det i sine bestræbelser på at fastholde prisstabilitet vil sigte mod en inflationstakt i euroområdet på under, men tæt på 2 %.
In May 2003 the Governing Council confirmed its definition of price stability and clarified that, in the pursuance of price stability, its aim was for inflation rates in the euro area below but close to 2%.
Når det er sagt, er det min overbevisning, at inflationsprognoser er et nyttigt redskab til at strukturere en stor mængde økonomiske data.
That said, I believe inflation forecasts are a useful tool for organising a large body of economic data.
Og som sådan er de en vigtig informationskilde for de politiske beslutningstagere.
In this respect, they are an important piece of information for the policymaker.
Det er den vurdering, der ligger til grund for Styrelsesrådets beslutning om to gange årligt at offentliggøre makroøkonomiske fremskrivninger udarbejdet af de ansatte i Eurosystemet, en proces, der sikrer, at den eksisterende tekniske ekspertise i både de nationale centralbanker og ECB bliver udnyttet fuldt ud.
This assessment lies behind the Governing Council’s decision to publish the Eurosystem staff’s macroeconomic projections on a bi-annual basis, a process which fully harnesses the technical expertise existing both at the local NCB level and at the ECB.
Jeg mener dog ikke, at inflationsfremskrivninger er et redskab, der kan anvendes i alle sammenhænge i forbindelse med den politiske beslutningsproces eller i den eksterne kommunikation af politiske beslutninger, da fremskrivninger kan indebære en række ulemper.
However, in my view inflation projections cannot be an all-encompassing tool for the policy-decision process or for the external communication of policy decisions, as they may have a number of drawbacks.
Man må f.eks. aldrig glemme, at inflationsprognoser er modelspecifikke, og at de ikke rettidigt kan tage højde for alle de data og analyser, der offentliggøres.
For example, one should never forget that inflation forecasts are model-specific and cannot take into consideration in a timely manner all available data and analyses.
Dette gælder især for euroområdet, idet mange statistikker offentliggøres med en vis forsinkelse, der kan være af forskellig varighed.
This is particularly true for the euro area, as many statistics become available with various time lags.
Desuden indgår udviklingen i de finansielle og monetære forhold, der er af stor betydning for bestemmelsen af prisdynamikken, normalt ikke i de makroøkonomiske standardmodeller, der anvendes til at udarbejde makroøkonomiske prognoser.
In addition, developments in financial and monetary conditions, which are of great importance for the determination of price dynamics, are generally not included in the standard macroeconomic models employed to construct macroeconomic forecasts.
For at træffe pengepolitiske beslutninger er der endvidere behov for en vis dømmekraft, hvilket ofte kræver mere end mekaniske prognoser.
Furthermore, in order to take monetary policy decisions one also needs to apply judgement, which often goes beyond mechanistic forecasts.
Offentliggørelsen af prognoser med et på forhånd fastsat mellemlangt sigte skaber også visse problemer.
There are also some problems related to publishing forecasts at a pre-specified medium-term horizon.
Eksempelvis kan nævnes, at enhver usikkerhed naturligvis forstærkes, jo længere prognosens horisont ligger ude i fremtiden.
One problem is that all sources of uncertainty are, of course, exacerbated as the horizon lengthens.
Et andet eksempel er selve anvendelsen af det mellemlange sigte i udarbejdelsen af prognoser.
Another problem concerns the very notion of the medium term in relation to forecasts.
Om det er relevant og hensigtsmæssigt at udarbejde en inflationsprognose med en specifik horisont afhænger derfor af oprindelsen, arten og omfanget af de stød, der påvirker økonomien på et givet tidspunkt.
As a consequence, the degree of relevance and appropriateness of constructing an inflation forecast over a specific horizon varies with the origin, nature and magnitude of the shocks besetting the economy at a particular time.
Den passende tidshorisont for en analyse af inflationseffekter fra et efterspørgsels- og et udbudsstød er f.eks. meget forskellig.
For example, the appropriate time frames for analysing the inflation effects of a demand and a supply shock are quite different.
Efter min mening er dette grund nok til at tro, at valget af inflationsprognoser som Centralbankens vigtigste kommunikationsmiddel i forhold til offentligheden kan give en del problemer.
In my view, these are sufficient reasons to believe that the adoption of inflation forecasts as the main communication tool of the central bank with the public involves quite a few problems.
Med forbehold af målsætningen om prisstabilitet (som for øjeblikket synes at være under kontrol), hvordan bør ECB efter Deres opfattelse efterkomme sine sekundære forpligtelser i henhold til traktaten (med hensyn til at bidrage til økonomisk vækst og fuld beskæftigelse), og hvilke instrumenter kan ECB i den forbindelse gøre brug af?
Without prejudice to the objective of price stability (which seems at present to be under control), how in your view should the ECB fulfil its secondary obligations under the Treaty (to contribute to economic growth and full employment) and what instruments could the ECB use to do so?
Det er ikke kun min overbevisning, men også konklusionen så godt som overalt i den akademiske verden, at ECB via sin forpligtelse til at fastholde prisstabilitet på mellemlang sigt yder det bedste bidrag til bæredygtig økonomisk vækst og større velfærd i samfundet.
It is not only my belief, but also the almost unanimous conclusion of the academic community, that the ECB, through its commitment to maintaining price stability over the medium term, provides its best contribution to sustainable economic growth and higher welfare in society.
Dette kan ske gennem flere kanaler.
This can occur through several channels.
Prisstabilitet minimerer inflationsrisikopræmierne på renter, således at finansieringsomkostningerne bliver lavere og investeringerne stimuleret.
Price stability minimises inflation risk premia in interest rates, thus lowering financing costs and stimulating investment.
Det mellemlange sigte i forbindelse med fastholdelsen af prisstabilitet bidrager endvidere til at forhindre, at der opstår unødvendig volatilitet i økonomien, og indebærer, at der tages hensyn til og bidrages til en stabilisering af produktion og beskæftigelse.
Furthermore, a medium-term orientation in the maintenance of price stability can avoid introducing unnecessary volatility into the economy and embodies a concern for and a contribution to the stabilisation of output and employment.
Dette er især vigtigt, når økonomien rammes af udbudsstød.
This is particularly important when the economy is hit by supply shocks.
I andre tilfælde, som f.eks. når efterspørgselsstød påvirker økonomien, indebærer en pengepolitik baseret på prisstabilitet ikke normalt et trade-off med en stabilisering af produktion og beskæftigelse.
In other instances, namely in the face of demand shocks impacting the economy, a monetary policy based on price stability does not normally entail a trade-off with stabilising output and employment.
Prisstabilitet bidrager til at opnå høj økonomisk vækst og beskæftigelse på andre måder.
Price stability contributes to achieving high levels of economic growth and employment in other ways.
Prisstabilitet minimerer således de faktiske omkostninger, der opstår, når inflation forstærker den forvridning, som skatte- og velfærdssystemet skaber.
Thus, price stability minimises the real costs entailed when inflation exacerbates the distortions created by tax and social security systems.
Samtidig reducerer prisstabilitet transaktionsomkostningerne ved kontantforretninger.
At the same time, price stability reduces transactions costs in cash operations.
Desuden forhindrer prisstabilitet en tilfældig omfordeling af formue og indkomst.
Furthermore, price stability prevents the arbitrary redistribution of income and wealth.
Det er dog vigtigt at anerkende, at pengepolitikken har begrænsninger, og at den ud over sit bidrag til økonomisk vækst via fastholdelsen af prisstabilitet på mellemlang sigt ikke kan øge vækstpotentialet i økonomien eller nedbringe den høje arbejdsløshed, der desværre plager euroområdet.
It is however important to recognise that monetary policy has limitations and, beyond its contribution to economic growth via the maintenance of price stability in the medium term, it cannot increase the growth potential of the economy or reduce the high level of unemployment which unfortunately plagues the euro area.
Forbedrede vækst- og beskæftigelsesudsigter opnås kun ved hjælp af strukturreformer.
Improving growth and employment prospects must rely on structural reforms.
Det historisk lave renteniveau, som euroområdet oplever for tiden, er efter min opfattelse et bevis på, at det mellemlange sigte i ECB’s pengepolitik fuldt ud er i stand til at understøtte produktions- og beskæftigelseshensyn.
In my view, the unprecedented low levels of interest rates currently prevailing in the euro area offer evidence that the medium-term orientation of the monetary policy of the ECB is able to provide full support to output and employment considerations.
Som led i debatten om stabilitets- og vækstpagten, hvordan mener De, at den bør udvikles inden for den nærmeste fremtid?
In the context of the debate on the Stability and Growth Pact (SGP), what is your opinion on how the Pact should evolve in the near-term future?
Anser De stabilitets- og vækstpagten for at være enten en regelbaseret eller politisk baseret ordning?
Do you consider the SGP as either a rules-based system or a policy-based one?
Hvad kan der i økonomisk gode tider gøres for at omdefinere de på mellemlang sigt fastsatte budgetmål og korrigere de procykliske fiskale skævheder ved stabilitets- og vækstpagten?
What can be done to redefine the medium-term budgetary targets, and correct the pro-cyclical fiscal bias of the SGP in good times?
Hvordan agter De at løse manglen på korrekt håndhævelse af pagten, og hvordan er det muligt at bevæge sig hen imod upartisk anvendelse af reglerne?
How would you solve the lack of proper enforcement of the Pact, and what is the way to move towards non-partisan application of the rules?
Hovedformålet med stabilitets- og vækstpagten er at bevare de offentlige finansers holdbarhed, samtidig med at der sikres tilstrækkelig fleksibilitet til at udjævne konjunkturudsving.
The main objective of the Stability and Growth Pact is to preserve the sustainability of public finances while ensuring adequate flexibility to smooth economic fluctuations.
De finanspolitiske regler i stabilitets- og vækstpagten skaber en passende ramme for at nå disse mål.
The fiscal rules set in the Stability and Growth Pact provide an appropriate framework to achieve these objectives.
De offentlige finansers holdbarhed er garanteret, hvis medlemsstaterne overholder traktatens referenceværdier og fastholder en budgetstilling tæt på balance eller i overskud.
Fiscal sustainability is guaranteed if Member States comply with the reference values in the Treaty and the close-to-balance-or-in-surplus position.
En budgetstilling tæt på balance eller i overskud gør det samtidig muligt for de automatiske stabilisatorer at virke i fuldt omfang under hele konjunkturcyklen og at udjævne økonomiske udsving.
At the same time, maintaining a budgetary position close to balance or in surplus allows automatic stabilisers to operate fully over the cycle, and to smooth economic fluctuations.
Overholdelse af pagten sikrer derfor, at finanspolitikken får en symmetrisk effekt under hele konjunkturcyklen, og at den ikke bliver konjunkturmedløbende.
Compliance with the Pact therefore ensures that fiscal policy works symmetrically over the cycle and that there is no pro-cyclical bias.
Set fra et proceduremæssigt synspunkt er stabilitets- og vækstpagten på den anden side heller ikke en fuldstændig ufleksibel ordning, der har til formål at indskrænke det finanspolitiske råderum.
From a procedural perspective, the Stability and Growth Pact is not a blind and rigid scheme to constrain fiscal policies either.
Stabilitets- og vækstpagten indeholder en række incitamenter, som skal tilskynde landene til at forebygge og korrigere alvorlige ubalancer i budgettet.
The Stability and Growth Pact sets up a sequence of incentives for countries to prevent and correct severe budgetary imbalances.
I hver enkelt af forløbets faser vurderes landets finanspolitiske tiltag, og ændringer i de økonomiske forhold tages med i betragtning ved udformningen af de videre skridt.
At each instance of this sequence, a country’s fiscal efforts and changes in the economic environment are assessed and taken into account for the design of further steps.
Det krav om udgiftsbegrænsning, som stabilitets- og vækstpagten indeholder, forankrer de økonomiske aktørers tillid til de offentlige finansers holdbarhed, der i sig selv er en forudsætning for, at den monetære union fungerer efter hensigten.
The fiscal restraint imposed by the Stability and Growth Pact anchors economic agents’ confidence in the soundness of public finances which, in turn, is a pre-condition for the proper operation of the monetary union.
Dette understøtter tilliden, medfører gunstige investeringsvilkår og er derfor af stor betydning, når målet er vækst på lang sigt.
It contributes to confidence, provides favourable conditions for investment, and is therefore an important ingredient as regards long-term growth.
Bidraget til væksten på lang sigt øges, hvis regeringerne som led i et omfattende strukturreformprogram, der også forbedrer "de offentlige finansers kvalitet", korrigerer den manglende budgetbalance.
The contribution to long-term growth is enhanced if governments correct fiscal imbalances as part of a comprehensive structural reform agenda that also improves the “quality of public finances”.
En begrænsning af de offentlige udgifter er afgørende i denne forbindelse.
In this regard public expenditure restraint is pivotal.
Kun en udgiftsbegrænsning kan hjælpe med til at finansiere en eliminering af ubalancerne, en yderligere nedsættelse af skatterne og en omlægning af udgifterne til produktive områder.
Only expenditure restraint can help finance the elimination of imbalances, the further reduction of taxes and the shifting of spending to productive areas.
Fiskale strukturreformer, der gennemføres samtidig med, at underskuddet og gælden nedbringes, vil også bidrage til, at regeringerne bedre kan forberede sig til de øgede omkostninger i forbindelse med befolkningens aldring.
Fiscal structural reform in conjunction with deficit and debt reduction will also help prepare for the costs of population ageing.
Fordelene på mellemlang sigt er vigtige, og de har ikke altid fået tilstrækkelig opmærksomhed i debatten om pagten.
These medium-term benefits are important and have not always received sufficient attention in the debate on the Pact.
Stabilitets- og vækstpagten er et regelbaseret system, der nærmere præciserer bestemmelserne i Maastricht-traktaten.
The Stability and Growth Pact is a rules-based system that further specifies the legal provisions of the Maastricht Treaty.
Hvad angår eventuelle forslag til ændring af reglerne i de nuværende rammer, mener jeg ikke, at der er i øjeblikket er behov for at ændre reglerne, som de er udformet i Maastricht-traktaten og stabilitets- og vækstpagten.
With regard to any policy proposals to change the rules of the current framework, it is my view that there is no need for changes in the current form of the Maastricht Treaty or the Stability and Growth Pact.
Gennemførelsen af pagtens bestemmelser kunne dog yderligere forbedres, især med hensyn til analysen af de strukturelle balancer og styrkelsen af incitamentet til at føre en holdbar finanspolitik i gode tider.
However, the implementation of the Pact could be further improved, in particular as regards the analysis of structural balances and the strengthening of the incentives for sound fiscal policies in good times.
De finanspolitiske rammer bør også styrkes, så de bliver mere gennemsigtige og lettere at håndhæve.
Clarity and enforceability of the fiscal framework should also be enhanced.
Det er min personlige mening, at de nuværende problemer ikke skyldes, at rammerne er unødigt stive.
In my personal opinion, current problems are not the result of undue rigidities of the framework.
De afspejler snarere den politiske uvilje i nogle lande mod at overholde de i fællesskab vedtagne regler.
Rather, they reflect the political unwillingness of some countries to comply with the commonly agreed rules.
Det, der er behov for nu, og som også fremover vil være vigtigt, er derfor en klar forpligtelse fra alle implicerede parter til at fastholde effektive rammer for samordningen af politikkerne og til at forbedre gennemførelsen af de gældende regler.
What is needed now, and what will remain essential in the future, is therefore a clear commit by all parties involved to maintain an effective framework for policy co-ordination and totmen improve the implementation of the existing rules.
Hvad er efter Deres mening de vigtigste årsager til euroens kursudsving og de dermed forbundne politiske, økonomiske og finansielle konsekvenser?
What are in your view the main causes of the volatility of the exchange rate of the Euro, and its consequences in political, economic and financial terms?
Anser De disse kursudsving for at være en risiko for den monetære politik, og hvad kan der i bekræftende fald gøres for at reducere denne risiko?
Do you consider this excessive volatility as a danger for monetary policy, and if so, what can be done to reduce it?
Hvilken betydning tillægger De i denne sammenhæng risici, der er forbundet med det dobbelte underskud i USA?
What importance do you give in this context to the dangers posed by the twin US deficits?
Når det er sagt, bør det straks tilføjes, at det altid er svært at forklare udviklingen på valutamarkederne.
That said, it is immediately necessary to add that it is always difficult to explain developments in foreign exchange markets.
Valutamarkederne kan f.eks. være blevet påvirket af, at der på trods af de forbedrede udsigter for de globale efterspørgselsforhold stadig er en vis usikkerhed om de økonomiske udsigter på kort sigt på de vigtigste økonomiske områder.
For example, foreign exchange markets may have been affected by the fact that, despite the improving outlook for global demand conditions, some uncertainty remained about the short-term economic outlook in some of the main economic areas.
Øget volatilitet, der ofte sættes i forbindelse med øget usikkerhed om, hvorvidt udviklingen i valutakurserne er passende, kunne indvirke negativt på økonomien.
Heightened volatility, which is commonly associated with increased uncertainty regarding the appropriate course of exchange rates, could have an adverse effect on the economy.
Set fra en realøkonomisk synsvinkel gør valutakursudsving det vanskeligt at forudsige den fremtidige indkomstvækst i virksomheder, der handler med udlandet, og de kunne vise sig at blive en hindring for investeringerne.
From the real economy perspective, exchange rate fluctuations complicate the prediction of future revenue growth for companies involved in foreign trade and could work as an impediment to investment.
For de finansielle markeders vedkommende kan kraftige udsving i valutakurserne forårsage tab på gearede beholdninger, der let vil kunne sprede sig til andre aktivklasser.
For financial markets, sharp movements in exchange rates can cause losses to leveraged positions that might easily spread to other asset classes.
Og endelig besværliggør valutakursudsving centralbankens vurdering af inflationsudsigterne på mellemlang sigt.
Finally, for central banks, exchange rate volatility complicates the assessment of medium-term inflationary perspectives.
Det er min opfattelse, at ECB bedst bidrager til effektivt at begrænse volatiliteten på valutamarkederne ved at fastholde den gældende, stabilitetsorienterede pengepolitiske ramme, som skitseres i ECB’s pengepolitiske strategi.
It is my belief that the ECB contributes most effectively to limiting volatility in foreign exchange markets by pursuing its stability-oriented monetary policy framework as outlined in its monetary policy strategy.
Blandt centralbanker er der desuden bred enighed om, at valutakurser kræver særligt nøje overvågning i perioder med øget volatilitet.
Moreover, there is a broad consensus among central banks that exchange rates need particularly close monitoring in periods of heightened volatility.
Når en sådan situation opstår, er en klar og hensigtsmæssig kommunikation med offentligheden et effektivt redskab til at udjævne markedsforholdene.
In such episodes, clear and appropriate communication to the public is a potent tool for smoothing market conditions.
Det er en udbredt opfattelse, at den pengepolitiske strategi i et stort og relativt lukket økonomisk område som f.eks. euroområdet ikke kan have hverken et implicit eller et eksplicit valutakursmål, idet dette ville være i strid med fastholdelsen af indenlandsk prisstabilitet.
It is a widely held belief that the monetary policy strategy of a large and relatively closed economic area such as the euro area cannot embody an implicit or explicit target for the exchange rate, since this would clash with the maintenance of domestic price stability.
Dette er ikke ensbetydende med, at eurokursen ikke bør spille nogen rolle i ECB’s strategi.
This does not mean that the euro exchange rate should not play any role in the ECB’s strategy.
På grund af valutakursudviklingens potentielle indvirkning på den fremtidige prisudvikling er det tværtimod nødvendigt at overvåge valutakursudviklingen nøje.
On the contrary, with a view to the potential impact of exchange rate developments on future price developments, exchange-rate dynamics must be closely monitored.
Jeg er dog helt enig i, at pengepolitikken ikke automatisk bør reagere på en enkelt, særligt udvalgt indikator eller nogle få udvalgte indikatorer.
However, I fully share the view that monetary policy should not react to a single privileged indicator or a few selected indicators in a mechanistic manner.