natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vandpolitikken er således en vigtig del af Det Europæiske Fællesskabs miljøpolitik.
Water policy is therefore an important component in the European Community’s environmental policy.
Det globale vandforbrug er kraftigt stigende.
Water consumption is increasing rapidly throughout the world.
Befolkningstilvæksten finder især sted i udviklingslandenes byområder.
Growth will occur predominantly in urban agglomerations in developing countries.
Det må frygtes, at der i de kommende årtier vil blive stadig flere konflikter om den stadig knappere vandressource, hvilket allerede i dag til dels kan konstateres i områder med vandmangel.
There is a risk that the conflicts about water - an increasingly scarce resource - which are already occurring today in areas affected by shortages will increase in number in coming decades.
På baggrund heraf har Rådet og Europa-Parlamentet sidste år skabt rammerne for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger med vedtagelsen af det såkaldte "vandrammedirektiv", hvis mål er at harmonisere og tilpasse lovgivning og bestemmelser vedrørende den europæiske vandforvaltning.
In this context, the Council and the European Parliament last year created a single legislative framework for Community action in the field of water policy by adopting the Water Framework Directive, the aim of which is the harmonisation and approximation of the legislative and administrative provisions in the European water sector.
Et vigtigt aspekt, der indgår i "vandrammedirektivet", er fastsættelsen af vandprisen.
An important aspect covered in the Water Framework Directive is water pricing policy.
I juli 2000 forelagde Kommissionen en meddelelse om prissætningspolitikker med sigte på større bæredygtighed i brugen af vandressourcer, der er et vigtigt led i vandrammedirektivet.
In July 2000 the Commission submitted a Communication on pricing policies for enhancing the sustainability of water resources, which is an important element in the Water Framework Directive.
I denne meddelelse indgår prissætning på vand som et økonomisk instrument i miljøpolitikken for at give brugerne et incitament til en mere bæredygtig brug af vandressourcerne og for at dække udgifterne til tjenesteydelserne i forbindelse med vandforsyningen, herunder miljø- og ressourceudgifter.
This Communication views water pricing as an economic instrument of environmental policy, creating an incentive for the user to make more sustainable use of water resources and to cover the costs of services associated with water, including environmental and resource costs.
Ifølge direktivet kan der fastsættes undtagelser fra dette princip, og der gives i den forbindelse medlemsstaterne et bredt spillerum, så de kan tage højde for omkostningsdækningens sociale, miljørelaterede og økonomiske virkninger og de klimatiske og geografiske betingelser i de pågældende regioner.
The directive provides for exemptions in the application of this principle by leaving the Member States considerable flexibility, enabling them to take into account the social, environmental and economic impact of the recovery of costs and the climatic and geographical conditions in the regions concerned.
Selv om det er hævet over enhver tvivl, at en stor del af vandforbruget er knyttet til de økonomisk vitale produktionsområder (private husholdninger, industri, landbrug, turisme osv.), så skal der tages hensyn til, at vand ikke bare er et økonomisk gode, men at bæredygtige vandforsyninger er en vital menneskeret og nødvendige for økosystemerne.
Even when it is evident that a large proportion of water consumption is associated with production activities (domestic, industry, agriculture, tourism, etc) which are extremely important for the economy, it must also be borne in mind that water is not simply a commodity but its sustainable availability is also an essential human right and vital for ecosystems.
Disse dimensioner skal der tages rimeligt hensyn til for at forhindre, at der i praksis kun tages økonomiske hensyn.
These aspects must be taken into account so that a situation is avoided where only economic aspects are actually considered.
Parlamentet mener, at vandforsyningen skal dække alle behov inden for følgende områder:
Parliament considers that the water supply must be able to cope with all requirements:
∙ forsyning af husholdningerne; ∙ bevarelse af intakte vandkredsløb i natur- og kulturlandskaber, overholdelse af kvantitative og kvalitative økologiske krav; ∙ anvendelse inden for industri og landbrug; ∙ turisme, fritid og andre rekreative formål.
∙ supplies for human use; ∙ maintenance of undisturbed water cycles in the natural and agricultural landscape; ensuring that environmental requirements are met in terms of quantity and quality; ∙ industrial and agricultural use; ∙ tourism, leisure and other recreational activities.
29.maj 2001 UDTALELSE FRA UDVALGET OM LANDBRUG OG UDVIKLING AF LANDDISTRIKTER
29 May 2001 OPINION OF THE COMMITTEE ON AGRICULTURE AND RURAL DEVELOPMENT
om prissætningspolitikker med sigte på større bæredygtighed i brugen af vandressourcer
on pricing policies for enhancing the sustainability of water resources
Rådgivende ordfører: Carlos Bautista Ojeda
Draftsman: Carlos Bautista Ojeda
På mødet den 5. december 2000 valgte Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter Carlos Bautista Ojeda til rådgivende ordfører.
The Committee on Agriculture and Rural Development appointed Carlos Bautista Ojeda draftsman at its meeting of 5 December 2000.
På møder den 24. april 2001 og 28. maj 2001 behandlede det udkastet til udtalelse.
It considered the draft opinion at its meetings of 24 April and 28 May 2001.
Til stede under afstemningen var: Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf (formand), Joseph Daul (næstformand), Carlos Bautista Ojeda (rådgivende ordfører), Gordon J. Adam, Alexandros Baltas (for María Izquierdo Rojo), Sergio Berlato, Niels Busk, António Campos, Giorgio Celli, Arlindo Cunha, Francesco Fiori, Carmen Fraga Estévez (for Michl Ebner), Georges Garot, Lutz Goepel, Elisabeth Jeggle, Salvador Jové Peres, Hedwig Keppelhoff-Wiechert, Heinz Kindermann, Dimitrios Koulourianos, Albert Jan Maat, Xaver Mayer, Manuel Medina Ortega (for Bernard Poignant, jf. forretningsordenens artikel 166, stk. 3), Neil Parish, Ioannis Patakis (for Christel Fiebiger), Mikko Pesälä, María Rodríguez Ramos, Dominique F.C. Souchet og Struan Stevenson.
The following were present for the vote: Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf (chairman), Joseph Daul (vice-chairman), Carlos Bautista Ojeda (draftsman), Gordon J. Adam, Alexandros Baltas (for María Izquierdo Rojo), Sergio Berlato, Niels Busk, António Campos, Giorgio Celli, Arlindo Cunha, Francesco Fiori, Carmen Fraga Estévez (for Michl Ebner), Georges Garot, Lutz Goepel, Elisabeth Jeggle, Salvador Jové Peres, Hedwig Keppelhoff-Wiechert, Heinz Kindermann, Dimitrios Koulourianos, Albert Jan Maat, Xaver Mayer, Manuel Medina Ortega (for Bernard Poignant pursuant to Rule 166(3)), Neil Parish, Ioannis Patakis (for Christel Fiebiger), Mikko Pesälä, María Rodríguez Ramos, Dominique F.C. Souchet and Struan Stevenson.
I juli 2000 fremlagde Europa-Kommissionen en meddelelse KOM(2000) 477 "Prissætningspolitikker med sigte på større bæredygtighed i brugen af vandressourcer". om prissætningspolitikker og bæredygtighed i forvaltningen af vandressourcer, som udgør et væsentligt element i vandrammedirektivet Europa-Parlamentet og Rådets rammedirektiv 2000/60/EF om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitik (EFT af 22.12.2000 L327/1). .
In July 2000 the Commission submitted a Communication COM(2000)0477 final, 'Pricing policies for enhancing the sustainability of water resources' on pricing policies and the sustainable management of water resources, which is an essential part of the framework directive on water Directive 2000/60/EC of the European Parliament and of the Council of 23 October 2000 establishing a framework for Community action in the field of water policy (OJ L 327, 22.12.2000, p.
I direktivet forudses det, at der vil blive gjort undtagelser til anvendelsen af dette princip, hvorved medlemsstaterne vil få en bred manøvremargen, som kan være begrundet i hensyntagen til sociale, miljømæssige og økonomiske virkninger af omkostningsdækningen samt klimatiske og geografiske betingelser i de pågældende regioner.
It allows exceptions to the application of this principle by giving the Member States plenty of leeway, so that they can take into account the social, environmental and economic effects of recovery and the geographical and climate conditions of the regions concerned.
En prissætningspolitik for kunstvanding med sigte på at give incitament til en fornuftig anvendelse af ressourcen ville bevirke en stigning i prisen på vand, hvilket ville medføre, at forbruget ville blive tilpasset behovene, hvormed ressourcespild kunne undgås.
A pricing policy for irrigation water which is intended to encourage the rational use of that resource would lead to higher water prices which in turn would bring consumption into line with actual needs, thereby preventing any squandering of the resource.
Dette kunne imidlertid føre til en ændring i afgrøder og dyrkningsmetoder og dermed lavere indkomster og en nedgang i landbrugets aktiver i tilfælde, hvor de afgrøder, hvortil der kræves de største vandmængder, er de mest lønsomme og skaber mest beskæftigelse.
However, this could bring about changes in the types of crops grown and techniques used and could ultimately result in lower agricultural incomes and a fall in the number of people employed in agriculture, since the crops which need most water are also the most profitable ones and the ones which generate most employment.
Der er ingen tvivl om, at vand udgør grundlaget for landbrugsproduktionen og er en naturressource, som skal anvendes på en fornuftig og bæredygtig måde.
In short, water is essential to agricultural production and is a natural resource which must be used in a rational and sustainable fashion.
Det er ikke problemfrit at forene begge aspekter ved at indføre en effektiv prissætningspolitik.
Reconciling both aspects by means of an effective pricing policy is no easy task.
Den fælles landbrugspolitik skal bidrage til opnåelsen af de målsætninger, der er indeholdt i den nye vandpolitik, som skal føre til, at landbruget overholder en bæredygtig udviklingsmodel, som er konkurrencedygtig på internationalt plan, og som lever op til landbrugets ”mangesidethed”.
The CAP must help to achieve the objectives of the new water policy so as to enable a progressive switch to be made to a type of agriculture which is in accordance with the sustainable-development model, which is internationally competitive and which is multifunctional.
Det er derfor nødvendigt at skabe en sammenhæng mellem den fælles landbrugspolitik og rammedirektivets principper, således at den europæiske landbrugsmodel og samhørigheden mellem regionerne bevares og sikres.
For this reason the CAP and the principles laid down in the framework directive must be made consistent, so that the European agricultural model and cohesion between the various parts of the EU can be protected and safeguarded.
I denne sammenhæng ændres vand fra at være en af kunstvandingslandbrugets produktionsfaktorer til at være en ressource, der er grundlæggende for at kunne bevare landdistrikternes økonomiske, sociale og miljømæssige fundament.
Against such a background, water ceases to be just another factor involved in the process of crop production on irrigated land and becomes a resource which is essential to the protection of the social, economic and environmental fabric in rural areas.
Anvendelse af prissætningpolitikker for vand i landbrugssektoren
Application of water-pricing policy to the agricultural sector
De forskelle, der er mellem medlemsstaterne og regionerne, samt den forskelligartethed, der kendetegner landbrugets vandforbrug på udbuds- såvel som på efterspørgselssiden, gør det i høj grad vanskeligt at gennemføre en analyse af prissætning på vand til kunstvanding.
The differences between the various Member States (and between the regions within those Member States) and the diverse nature of the agricultural uses of water on both the supply and the demand side mean that analysing the pricing of water used for irrigation purposes is fraught with difficulties.
En analyse af prissætningspolitikker for vand i landbrugssektoren er meget kompleks.
Analysing water-pricing policy in the agriculture sector is a highly complex process.
Denne kompleksitet skyldes følgende: (i) strukturen, formen, prissætningsniveauet for vand, som varierer inden for landbruget mellem de enkelte lande og mellem regionerne i de enkelte lande, (ii) behovet for at sammenligne priserne, mekanismerne og de kriterier, der anvendes i landbruget, i henhold til en nøjagtig beskrivelse af de betingelser, der er fastsat for landbrugets vandforbrug, (iii) omfanget af de direkte subsidier og krydssubsidier, som landbrugssektoren drager fordel af, (iv) prioriteterne i retningslinjerne for politikken for fysisk planlægning og udvikling i landbruget og landdistrikterne samt (v) de sociale følger af forvaltningen af vand.
This complexity is attributable to the following factors: (i) water-pricing structures, arrangements and levels which vary in agriculture from one country to another and, within any given country, from one region to another; (ii) the need for prices, mechanisms and the criteria applied to water to be compared on the basis of a precise description of the conditions under which water is made available to farmers; (iii) the interaction between the direct subsidies and the cross-subsidies which the agriculture sector receives; (iv) priorities in the guidelines for regional-planning and agricultural-and-rural-development policies; (v) the social implications of water management.
Europa-Kommissionen synes at fastslå en årsagsforbindelse mellem Fællesskabets vandmiljøproblemer på fastlandet og det faktum, at prisen for anvendelse af vandressourcerne hidtil har været lav.
The Commission appears to establish a cause-and-effect relationship between the environmental problems of water within the EU mainland and the fact that water resources can be used at little cost.
Det er nødvendigt at præcisere denne årsagsforbindelse, da der tages udgangspunkt i erkendelsen af, at prisen på vandforbruget i langt størstedelen af de europæiske kunstvandingsanlæg kun udgør en brøkdel af omkostningerne.
If it is acknowledged that charges for the water used in the vast majority of irrigated areas within the EU represent only a fraction of the costs of that water, that cause-and-effect relationship needs to be qualified.
I mange tilfælde er det ikke økonomisk muligt for ejerne af de europæiske kunstvandingsanlæg at opnå fuld finansiering af de nye kunstvandingsanlæg eller at dække de omkostninger, der er forbundet med politikkerne for modernisering og rehabilitering af de nuværende anlæg.
In many cases, EU farmers who practise irrigation lack the resources to finance new irrigated areas in full or to cover the costs which implementing policies to modernise and renovate existing areas would entail.
Rammedirektivet ville skulle anvendes fuldt ud på kunstvandingsanlæg, der er i drift på nuværende tidspunkt, da der efter 2010 kun vil blive etableret få anlæg.
The framework directive will be fully applicable to existing areas of irrigated land since few new ones will be developed after 2010.
Prissætning på vand til kunstvanding bør anses for at være en langsigtet indsats, der ikke har umiddelbar virkning.
The pricing of water for irrigation purposes must be regarded as a long-term process, rather than one which has an immediate effect.
Endelig fremmer den prissætningspolitik, der er inspireret af rammedirektivet om nye kunstvandingsanlæg, bæredygtig brug af vand.
In essence the pricing policy based on the framework directive and relating to new irrigated areas will promote the sustainable use of water.
Der er imidlertid betydelige vanskeligheder forbundet med anvendelsen på nuværende kunstvandingsanlæg.
However, applying it to existing irrigated areas will be highly problematic.
De offentlige myndigheder har allerede påtaget sig kapitalomkostningerne.
The capital costs have already been borne by the public authorities.
For så vidt angår de løbende omkostninger og de omkostninger, der er forbundet med bevarelsen af vandinfrastrukturen, skal ejerne af kunstvandingsanlæggene begynde at indstille sig på at dække disse omkostninger, da det gennem denne målsætning er muligt at opnå fordele, såsom at bremse kunstvandingsanlæggenes ødelæggelsesproces, sende regningen videre til gavn for miljøet, indføre nye måleanlæg, som gør det muligt at bestemme det aktuelle forbrug eller styrke forbrugerorganisationerne.
As regards planning costs and those relating to the conservation of water infrastructure, these will have to be covered by farmers themselves, an arrangement which will enable certain objectives to be achieved, such as slowing down the deterioration of irrigated land, sending out a price signal which will have a positive effect on the environment, setting up metering systems which will enable the volume of water consumed to be determined and strengthening users’ organisations.
Stigningen i omkostningerne til vand til kunstvanding må imidlertid ikke bringe ejerne af kunstvandingsanlæggene i betalingsvanskeligheder, da dette ville få alvorlige sociale, økonomiske og miljømæssige følger.
However, the increasing cost of water used for irrigation purposes must not compromise irrigation farmers’ ability to pay, since this would have significant social, economic and environmental implications.
En gradvis indførelse af rumfangskvantificeringssystemer og den direkte forvaltning af prissætning bør ske så tæt på kunstvandingsanlæggene som muligt, således at der undgås misforståelser.
If they are to be properly understood, metering systems and the direct management of pricing must be introduced at a level which is close to the actual farmers.
Det er således nødvendigt, at de regionale og lokale myndigheder og kunstvandingsanlæggenes ejerforeninger forestår forvaltningen af afvandingsområder og vandingsområder.
This means that the management of river basins and irrigable areas must be in the hands of local and regional governments and irrigation farmers’ organisations.
Der skal sørges for iværksættelse af supplerende foranstaltninger med henblik på at maksimere de nuværende vandinfrastrukturer ved hjælp af den bedste vandingsteknik i de landbrugsområder, hvor der er særlige vandforsyningsbehov: Kun på denne måde kan der indføres mekanismer til forvaltning af efterspørgslen og gennemføres programmer til formindskelse af forureningen.
Initiatives must be coordinated so that optimum use can be made of existing water infrastructure by means of technical improvements to irrigation techniques in agricultural areas which have special water needs – this being the only way in which demand-management mechanisms can be introduced and pollution-reduction plans implemented.
Landbruget medfører væsentlige omkostninger for miljøet, hvilket ikke kommer til udtryk i de priser, som ejerne af kunstvandingsanlæggene i øjeblikket betaler.
Agriculture entails appreciable environmental costs which are not reflected in the charges which irrigation farmers currently pay.
Miljøomkostninger er vanskelige at vurdere, og de skal medtages med omtanke i den samlede pris på vand, idet der anvendes en pålidelig beregningsmetode.
Such costs are difficult to evaluate and the incorporation thereof into the overall price for water should be undertaken cautiously, using a reliable procedure.
Der er gode muligheder for at sende anlægsejerne et signal om ressourcens samfundsmæssige værdi eller offeromkostningen for ressourcen, herunder en midlertidig indstilling af vandforsyningen til kunstvandingsanlæggene.
For the purpose of conveying a signal to farmers regarding the social value of the resource in question or the actual cost thereof, there are effective options such as the temporary transfer of their rights to other applicants.
Således er det nødvendigt at sigte mod en mere præcis definition af disse omkostninger.
For this reason, steps must be taken to enable such costs to be quantified more accurately.
Der skal foretages en harmonisering af de strukturer og kriterier, der ligger til grund for bestemmelsen af ressourcens nøjagtige værdi.
The harmonisation of structures and criteria for determining the true amount of those costs is essential.
Indvirkningen af de principper, som Kommissionen slår til lyd for med hensyn til prissætning på kunstvanding, omtales overhovedet ikke af denne institution, hvilket også gælder analysen af de forventede økonomiske, landbrugsøkonomiske, miljømæssige og sociale omkostninger, som er forbundet med disse principper.
The Commission has made no study of the impact of the pricing principles it puts forward with reference to irrigation, nor does it analyse the likely social, economic, agri-economic and environmental implications of applying those principles.
Prissætning på vand til kunstvanding kan kun komme i betragtning, såfremt der tages højde for bedrifternes art og vilkår samt deres vandmæssige og fysiske karakteristika.
The application of pricing to water intended for irrigation purposes can be considered only if due account is taken of the various types of farm, the circumstances in which they find themselves and their water and physical characteristics.
Omfanget og effektiviteten af de mulige virkninger (ændring af dyrkningsplan, indskrænkning af vandingsområder, forbedring af praksis med hensyn til landbrugets forvaltning af vandressourcer, ændring af vandingsteknikker eller indstilling af kunstvanding) afhænger mere af sidstnævnte parametre end af omkostningsniveauet for vandressourcerne.
The scope and the effectiveness of the possible responses (modifications to the crop plan, a reduction in the size of the irrigated area, improvements to farmers’ water-management practices, modifications to irrigation techniques, abandonment of irrigation farming) will depend more on these parameters than on the cost of water resources.
Dette indebærer, at der ved udarbejdelsen af en effektiv prissætning på vand til kunstvanding bør anvendes anerkendte og fleksible formler, som i høj grad afhænger af en række faktorer, der gør sig gældende i forbindelse med efterspørgslens udvikling og elasticitetsgrad: landbrugets størrelse, produktion, agronomiske kapacitet, vandingssystemer og -teknikker, institutionelt og organisatorisk niveau samt vandressourcer.
This means that effective irrigation-water pricing must seek suitable flexible methods of calculation which will depend to a large extent on a set of factors which determine the pattern of demand and the latter’s degree of elasticity: size of farms, nature of production, agronomic capability, irrigation systems and techniques, organisational and institutional level and availability of water.
Der er en grundlæggende forskel på vandpriserne i landene i Nordeuropa og i Middelhavslandene, hvor kunstvanding er en nødvendighed.
As regards water prices there is an essential difference between the countries of northern Europe and those of the Mediterranean, in which irrigation is an unavoidable practice.
Den form for udvikling i fremgangsmåden med hensyn til prissætning på vand, som foregår på kunstvandingsanlæggene i disse områder, tager tid og kræver en mekanisme, der kan tilpasses situationen, idet der tages højde for, at en diversificeret landbrugsproduktion ikke ville kunne bevares i en række regioner uden kunstvanding, mens kunstvanding i andre regioner medvirker til at bevare landbrugsproduktionen og samtidig øge beskæftigelsen og bevare landdistrikterne.
A shift in the approach to water pricing to take into account the way in which irrigation is practised in such countries will take time and will call for a mechanism which can be adapted to this state of affairs, bearing in mind that, in some regions, the absence of irrigated land will prevent diversified agricultural production whilst in others, irrigation enables farming to continue, thus providing jobs and ensuring that rural areas are cared for.
Den nødvendige koordinering af den fælles landbrugspolitik og rammedirektivets målsætninger
The need to coordinate the CAP with the objectives contained in the framework directive