natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I henhold til EU-traktatens artikel 35, stk. 1, er Domstolen kompetent til at afgøre præjudicielle spørgsmål om gyldigheden og fortolkningen af gennemførelsesforanstaltninger til konventioner.
Article 35(1) of the TEU gives the Court of Justice of the European Communities jurisdiction to give preliminary rulings on the validity and interpretation of measures implementing the Convention.
Denne konvention er åben for vedtagelse af medlemsstaterne i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige bestemmelser.
This Convention shall be open for adoption by the Member States in accordance with their respective constitutional requirements.
Konventionen er åben for vedtagelse af medlemsstaterne og træder i kraft, når den er blevet vedtaget af mindst halvdelen af disse, ligesom den kun vil gælde for dem, der har vedtaget den.
The Convention is open for adoption by the Member States, will enter into force once it has been adopted by at least half of them and will apply only to those that have adopted it.
Medlemsstaterne giver depositaren notifikation om afslutningen af de procedurer, der efter deres forfatningsmæssige bestemmelser kræves for at vedtage konventionen.
Member States shall notify the depositary of the completion of the constitutional procedures for the adoption of this Convention.
Medlemsstaterne giver Rådets generalsekretær notifikation om afslutningen af de procedurer, der efter deres forfatningsmæssige bestemmelser kræves for at vedtage konventionen.
Member States shall notify the Secretary-General of the Council of the completion of the constitutional procedures for the adoption of this Convention.
Depositaren er generalsekretæren for Rådet for den Europæiske Union.
The depository should be the Secretary-General of the Council of the European Union.
Ændringsforslag 42 Artikel 10, stk. 3
Amendment 42 Article 10, paragraph 3
Denne konvention træder i kraft 90 dage efter, at den i stk. 2 omhandlede notifikation er afgivet af den sidste af de stater, som på tidspunktet for Rådets vedtagelse af retsakten om udarbejdelse af denne konvention var medlem af Den Europæiske Union.
This Convention shall enter into force ninety days after the notification referred to in paragraph 2 by the State , Member of the European Union at the time of adoption by the Council of the Act drawing up this Convention, which is last to complete that formality.
Denne konvention træder i kraft 90 dage efter, at den i stk. 2 omhandlede notifikation er afgivet af den sidste af det antal medlemsstater, der kræves for at vedtage konventionen, dvs. mindst halvdelen af medlemsstaterne.
This Convention shall enter into force for those Member States that have adopted it ninety days after the date of the notification referred to in paragraph 2 by the Member State of the European Union whose completion of that formality means that at least half of the Member States have adopted the Convention .
I henhold til EU-traktatens artikel 34, stk. 2, litra d), træder konventioner i kraft, når de er vedtaget af mindst halvdelen af medlemsstaterne, og kun for disse medlemsstater, medmindre andet er fastsat i de pågældende konventioner.
In accordance with Article 34(2)(d), second subparagraph of the TEU, unless they provide otherwise, conventions shall, once adopted by at least half of the Member States, enter into force for those Member States that have ratified them and notified the Council.
På nuværende tidspunkt opfyldes dette krav, når 8 medlemsstater har ratificeret konventionen.
At present, half the Member States means eight Member States.
BEGRUNDELSE I. INDLEDNING: EU-SAMARBEJDET OMKRING RETSFORFØLGNING AF TOLVOVERTRÆDELSER
EXPLANATORY STATEMENT I. INTRODUCTION: COOPERATION WITHIN THE EUROPEAN UNION IN PROSECUTING AND PUNISHING CUSTOMS OFFENCES
Den 7. september 1967 undertegnedes i Rom konventionen mellem Det Europæiske Fællesskabs medlemsstater om gensidig bistand mellem landenes respektive toldforvaltninger, i EU-jargon kendt som "Napoli I-konventionen" eller "Napoli-konventionen fra 1967".
On 7 September 1967 in Rome the Member States of the European Economic Community signed a convention on mutual assistance between their customs authorities, commonly known within the Community as the 'Naples I Convention' or '1967 Naples Convention'.
Hensigten var at indføre et samarbejde mellem toldforvaltningerne med henblik på at sikre en højere grad af præcision i opkrævningen af told og andre eksport- og importafgifter samt sikre en mere effektiv forebyggelse, efterforskning og retsforfølgning af overtrædelser af toldlovgivningen.
The convention sought to ensure mutual cooperation between customs authorities with a view to enhancing the collection of customs duties and other taxes applying to exports and imports and to preventing, investigating and prosecuting customs law infringements more effectively.
Efter ikrafttrædelsen af Maastricht-traktaten, som blev undertegnet den 7. februar 1992, og i medfør af bestemmelserne i traktatens afsnit VI blev toldsamarbejdet ophøjet til en prioritet for Den Europæiske Union, hvilket fremgik af artikel K.1, stk. 8.
Since the entry into force of the Maastricht Treaty signed on 7 February 1992, customs cooperation has become one of the European Union's priorities in accordance with Article K.1(8) of Title VI of the Treaty.
I samme artikels stk. 9 taltes der desuden om politimæssigt samarbejde med henblik på forebyggelse af terrorisme, ulovlig handel med narkotika og andre former for international kriminalitet, hvilket i nødvendigt omfang også kunne omfatte visse aspekter af toldsamarbejdet.
Article K.1(9) of the Treaty provides for police cooperation for the purposes of preventing and combating terrorism, unlawful drug trafficking and other serious forms of international crime, including if necessary certain aspects of customs cooperation.
Siden da har retsgrundlaget for toldsamarbejdet været delt ud på to af de tre søjler, Den Europæiske Union hviler på:
Since then the legal basis for customs cooperation has been split between two of the three EU pillars:
a) Inden for rammerne af traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab har toldsamarbejdet til formål at sikre den korrekte anvendelse af Fællesskabets told- og landbrugslovgivning;
a) within the framework of the Treaty establishing the European Community, customs cooperation seeks to ensure the proper implementation of Community law on customs and agricultural matters;
b) Inden for rammerne af afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union har toldsamarbejdet til formål at bekæmpe toldovertrædelser.
b) within the framework of Title VI of the Treaty on European Union, customs cooperation seeks to suppress customs offences.
Det drejer sig altså om at afsløre, efterforske og retsforfølge overtrædelser af den nationale toldlovgivning samt at strafforfølge overtrædelser af fællesskabsbestemmelser gennem særlige strafferetlige procedurer.
This involves detecting, investigating and prosecuting infringements of national customs law and prosecuting and punishing infringements of Community law, particularly by means of criminal proceedings.
I Rådets handlingsplan til bekæmpelse af organiseret kriminalitet, som blev godkendt af Det Europæiske Råd i Amsterdam i juni 1997 EFT C 251 af 15.8.1997, s. 1. , anbefaledes det, at man på baggrund af etableringen af det indre marked og afskaffelsen af toldkontrollen ved de indre grænser samt i lyset af toldvæsenets vigtige rolle i kampen mod organiseret kriminalitet udarbejdede ny konvention om gensidig bistand og samarbejde med til afløsning af konventionen fra 1967.
It was thus necessary to draw up a new Convention on mutual assistance and cooperation between customs administrations in order to bring the 1967 Convention into line with the single market, the removal of customs controls at internal borders and the major efforts being made by customs authorities to combat organised crime, as recommended by the Council in its action plan to combat organised crime, which was endorsed by the Amsterdam European Council in June 1997 OJ C 251, 15.8.1997, p.
Napoli II-konventionen træder i kraft 90 dage efter, at alle medlemsstaterne har givet notifikation om afslutningen af de procedurer, der efter deres forfatningsmæssige bestemmelser kræves for at vedtage konventionen.
The Naples II Convention will enter into force ninety days after the notification of the completion of the constitutional procedures for its adoption by all the Member States of the European Union.
Når Napoli II-konventionen træder i kraft, ophæves Napoli I-konventionen fra 1967.
When it does enter into force, the Naples I Convention will be repealed.
Selv om der er gået næsten 6 år siden Napoli II-konventionens undertegnelse, er den imidlertid kun blevet ratificeret af 10 medlemsstater (Danmark, Frankrig, Tyskland, Grækenland, Irland, Luxembourg, Nederlandene, Spanien, Sverige og Det Forenede Kongerige).
To date, six years after its establishment, the Naples II Convention has been ratified by only 10 Member States (Denmark, France, Germany, Greece, Ireland, Luxembourg, the Netherlands, Spain, Sweden and the United Kingdom).
Alligevel har Frankrig, Tyskland, Nederlandene, Spanien, Sverige og Det Forenede Kongerige i overensstemmelse med artikel 32 besluttet at tage konventionen i anvendelse inden dens ikrafttræden, dvs. uden at vente på, at den sidste medlemsstat har afsluttet sine forfatningsmæssige procedurer.
However, in accordance with Article 32, France, Germany, the Netherlands, Spain, Sweden and the United Kingdom have decided to start implementing the Convention before it enters into force, without waiting for the last Member State to complete its constitutional procedures.
Dette betyder, at nogle EU-medlemsstater i dag på det begrænsede felt, der vedrører strafforfølgning af toldovertrædelser, og med den begrænsede rækkevidde, som konventioner har som retligt instrument, anvender Napoli I-konventionen, medens andre anvender Napoli II.
This means that, within the limited sphere of the prosecution and punishment of customs offences and the limited scope provided by the conventions' legal form, some Member States are currently applying the Naples I Convention and others the Naples II Convention.
Det må følgelig med beklagelse konstateres, at samtidig med at EU takket være Amsterdam-traktaten har kunnet skabe et stort område uden indre grænser, som bl.a. har lette den frie bevægelighed for den finansielle og økonomiske storkriminalitet, har det paradoksalt nok ikke formået at udforme instrumenter, der kan garantere for sikkerheden inden for dette område, ligesom alle bestræbelser for at finde frem til hensigtsmæssige mekanismer og metoder til bekæmpelse af den organiserede storkriminalitet mislykkes.
One can thus only regret the fact that, while the Amsterdam Treaty has laid the foundations enabling the European Union to build a large area without internal borders which has facilitated the free movement of, among other things, major financial and economic crime, the Union appears, paradoxically, incapable of coming up with instruments to ensure security within that area and of developing appropriate means and resources to combat large-scale organised crime.
INTERNATIONALE KONVENTIONER, SOM DIREKTE ELLER INDIREKTE VEDRØRER KAMPEN MOD DEN ULOVLIGE HANDEL MED NARKOTIKA PÅ ÅBENT HAV
INTERNATIONAL CONVENTIONS RELATING DIRECTLY OR INDIRECTLY TO THE FIGHT AGAINST ILLICIT DRUG TRAFFICKING ON THE HIGH SEAS
a) De Forenede Nationers havretskonvention, udfærdiget i Montego Bay den 10. december 1982
a) The United Nations Convention on the Law of the Sea, signed in Montego Bay on 10 December 1982
Denne konvention, som kunne kaldes "havenes grundlov", er et af det 20. århundredes vigtige retsinstrumenter, da den indeholder de grundlæggende normer i den internationale havret, er undertegnet af 157 stater og ratificeret af over 138 kontraherende parter, heriblandt Den Europæiske Union.
The convention, which one might call 'the constitution of the seas', is one of the most important legal instruments of the 20th Century, laying down the basic international law for the seas, and has been signed by 159 States and ratified by more than 138 states parties, including the European Union.
Ifølge denne konvention omfatter en kyststats suverænitet et tilstødende havbælte, som ikke må overskride 12 sømil, og som benævnes "søterritoriet".
Under the convention, the sovereignty of each coastal State extends to an adjacent belt of sea, that may not exceed 12 nautical miles, described as the 'territorial sea'.
Desuden er kyststaten i en zone, som støder op til søterritoriet, benævnt "den tilstødende zone", berettiget til at udøve den fornødne kontrol med henblik på at forhindre, at dens told-, afgifts-, indvandrings- eller sundhedslove og -forskrifter overtrædes på dens land- eller søterritorium, samt straffe overtrædelser heraf.
Furthermore, within a zone contiguous to its territorial sea ('contiguous zone'), a coastal State may exercise the control necessary to prevent and punish infringement of its customs, fiscal, immigration or sanitary laws and regulations within its territory or territorial sea.
Den tilstødende zone må ikke strække sig ud over 24 sømil fra de basislinier, hvorfra bredden af søterritoriet måles.
The contiguous zone may not extend beyond 24 nautical miles from the baselines from which the breadth of the territorial sea is measured.
Endelig er der den "eksklusive økonomiske zone", som er et område beliggende udover og stødende op til søterritoriet, hvor kyststaten har suveræne rettigheder for så vidt angår efterforskning og udnyttelse, bevarelse og forvaltning af havbundens, undergrundens og den overliggende vandmasses naturlige ressourcer.
Lastly, the 'exclusive economic zone' is an area beyond and adjacent to the territorial sea, within which the coastal State has sovereign rights for the purpose of exploring and exploiting, conserving and managing the natural resources, whether living or non-living, of the waters superjacent to the seabed and of the seabed and its subsoil.
Den eksklusive økonomiske zone må ikke strække sig ud over 200 sømil fra de basislinjer, fra hvilke søterritoriets bredde måles.
The exclusive economic zone may not extend beyond 200 nautical miles from the baselines from which the breadth of the territorial sea is measured
Medens kyststaterne således indrømmes nærmere angivne, begrænsede rettigheder inden for deres "tilstødende zoner" og "eksklusive økonomiske zoner", kan ingen stat underlægge nogen del af det åbne hav sin suverænitet.
Given the limited rights conferred upon coastal states in their 'contiguous zones' and 'exclusive economic zones', no State can claim that any part of the high seas that does not form part of its 'territorial sea' comes under its sovereignty.
Det åbne hav er åbent for alle stater, såvel kyststater som indlandsstater, og fartøjer, der fører disses flag, har ret til fri sejlads på det åbne hav, hvor de alene er underlagt flagstatens jurisdiktion.
The high seas are open to all States, whether coastal or not, which have the right to see the vessels flying their flag sail freely on them, with each being subject to the exclusive jurisdiction of the State whose flag it is flying.
Med hensyn til spørgsmålet om narkotikasmugling på det åbne hav bør man fremhæve konventionens artikel 108, ifølge hvilken alle stater skal samarbejde om at bekæmpe denne lovovertrædelse, når den begås på åbent hav, samt artikel 111, der omhandler retten til at forfølge et fremmed skib, når kyststatens kompetente myndigheder har grund til at tro, at skibet har overtrådt den pågældende stats love og forskrifter.
In connection with drug trafficking on the high seas, attention should be drawn to Article 108 of the convention, which provides for cooperation between States in suppressing such trafficking on the high seas, and Article 111, which provides for the right of hot pursuit of a foreign ship when the competent authorities of a coastal State have good reason to believe that the ship has violated the laws and regulations of that State.
Sådan forfølgelse skal påbegyndes, medens det fremmede skib eller en af dets både befinder sig i den forfølgende stats tilstødende zone eller på dets søterritorium, og kan kun fortsættes uden for søterritoriet eller den tilstødende zone, såfremt forfølgelsen ikke har været afbrudt.
However, such pursuit must be commenced when the foreign ship or one of its boats is within the territorial sea or the contiguous zone of the pursuing State, and may only be continued outside the territorial sea or the contiguous zone if the pursuit has not been interrupted
b) De Forenede Nationers konvention imod ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer udfærdiget i Wien den 20. december 1988
b) The United Nations Convention Against Illicit Traffic in Narcotic Drugs and Psychotropic Substances, adopted in Vienna on 19 December 1988
Ligeledes kan en kontraherende stat anmode en anden kontraherende stat om bistand, hvis den har mistanke om, at et fartøj, der sejler under sidstnævntes flag eller ikke fører noget flag, anvendes til smugling, med henblik på at sætte en stopper herfor.
Furthermore, a state party which has reasonable grounds to suspect that a vessel flying its flag or not displaying a flag is engaged in illicit trafficking may request the assistance of another state party in suppressing its use for that purpose
Endelig gives der i samme artikels stk. 9 mulighed for, at de kontraherende stater kan indgå bilaterale eller regionale aftaler med henblik på at gøre artiklens bestemmelser mere effektive.
Finally, Article 17(9) provides for the possibility of states parties entering into bilateral or regional agreements or arrangements to enhance the effectiveness of the article's provisions.
c) Europarådets overenskomst af 1995 om ulovlig transport til søs til gennemførelse af artikel 17 i FN-konventionen imod ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer
c) Council of Europe Agreement on Illicit Traffic by Sea, implementing article 17 of the United Nations Convention against Illicit Traffic in Narcotic Drugs and Psychotropic Substances
Artikel 17 i Wienerkonvention fra 1988 tilsigter at uddybe og præcisere det lidt for generiske indhold af artikel 108 i Montego Bay-konventionen fra 1982 med henblik på at tilvejebringe et solidt grundlag for det praktiske samarbejde mellem de kontraherende parter omkring bekæmpelsen af den ulovlige handel med narkotika ad søvejen.
Article 17 of the 1998 Vienna Convention seeks to extend and clarify the overly vague scope of Article 108 of the 1982 Montego Bay Convention, with a view to laying sound foundations for practical cooperation between states parties aimed at putting an end to illicit drug trafficking by sea.
På visse områder er Wienerkonventionen imidlertid tavs og giver ingen præcise retningslinjer, der kunne sikre en optimal anvendelse i praksis.
On some matters, however, the Vienna Convention fails to provide sufficiently clear guidance to allow genuinely effective practical implementation.
KONGERIGET SPANIENS OM UDARBEJDELSE AF EN KONVENTION OM TOLDMYNDIGHEDERNES BEKÆMPELSE AF ULOVLIG NARKOTIKAHANDEL PÅ ÅBENT HAV
INITIATIVE OF THE KINGDOM OF SPAIN CONCERNING THE ESTABLISHMENT OF THE CONVENTION ON THE SUPPRESSION BY CUSTOMS ADMINISTRATIONS OF ILLICIT DRUG TRAFFICKING ON THE HIGH SEAS
Kongeriget Spanien begrænser sit initiativ på tre ledder: for det først ved kun at anskue problemstillingen ud fra toldforvaltningernes synsvinkel, for det andet ved at begrænse anvendelsesområdet til de lovovertrædelser, der vedrører ulovlig handel med narkotika som vare betragtet, og for det tredje ved at begrænse det til den ulovlige handel med disse stoffer, der sker ad søvejen.
The initiative of the Kingdom of Spain is subject to three limitations: firstly, it tackles the issue only from a customs perspective; secondly, it covers only the offence of illicit drug trafficking; and thirdly, it deals only with illicit drug trafficking on the high seas.
Ifølge den i dag gældende lovgivning på området har et officielt fartøj fra en medlemsstat, der på åbent hav opdager og forfølger et fartøj, som mistænkes for at medføre ulovlig narkotika og sejler under en anden medlemsstats flag, ingen mulighed til at gribe ind over for dette fartøj uden forudgående tilladelse fra flagstaten, sådan som det bestemmes temmelig vagt i artikel 108 i Montego Bay-konventionen fra 1982, mere detaljeret i artikel 17 i Wienerkonventionen fra 1988 og endnu mere i Europarådets overenskomst af 31. januar 1995, der uddyber den førnævnte artikel 17
At present, under the current legislation, when an official vessel of a Member State detects and pursues on the high seas or from the high seas a vessel suspected of illicit drug trafficking which is flying the flag of another Member State, it cannot take any action against it without obtaining the prior authorisation of the flag Member State, in accordance with the vague provisions of Article 108 of the 1982 Montego Bay Convention, the more detailed provisions of Article 17 of the 1988 Vienna Convention and the excessively detailed provisions of the Council of Europe Agreement of 31 January 1995, which expands upon the aforementioned Article 17.
For at kunne foretage en korrekt vurdering af dette spørgsmål er det vigtigt at have in mente, at når et officielt fartøj inden for sit territorialfarvand forfølger et fartøje, som mistænkes for at smugle narkotika, kan det – i hastetilfælde – fortsætte forfølgelsen uden forudgående tilladelse:
In order to be able to see this situation in its proper light, account needs to be taken of the fact that when an official vessel pursues in its territorial waters a vessel suspected of committing the offence of illicit drug trafficking, the official vessels may, in an emergency, continue the pursuit without prior authorisation:
a) på åbent hav, i henhold til artikel 111 i Montego Bay-konventionen
a) on the high seas, in accordance with Article 111 of the Montego Bay Convention;
b) inden for en anden medlemsstats søterritorium, når Napoli II-konventionen træder i kraft
b) in the territorial sea of another Member State, when the Naples Convention enters into force.
Når Napoli II-konventionen træder i kraft, vil det være et muligt, og endog almindeligt, scenario, at et officielt fartøj fra en medlemsstat efter på sit eget søterritorium at have forfulgt et fartøj fra en anden medlemsstat, der mistænkes for at overtræde loven, kan fortsætte forfølgelsen og opbringe fartøjet inden for en anden medlemsstats søterritorium, selv om der på grund af tidnød ikke har kunnet indhentes forhåndstilladelse fra den anden medlemsstat.
When the Naples II Convention enters into force it will become possible, and even common, for an official vessel of a Member State engaged in hot pursuit within its territorial waters of a vessel flying the flag of another Member State, which is suspected of committing an offence, to continue the pursuit and board the vessel in the territorial waters of the other Member State, without having obtained the prior authorisation of that Member State, owing to the urgency of the situation.
Medlemsstaterne burde acceptere muligheden for, at et officielt fartøj fra en anden medlemsstat rent undtagelsesvis og, i hastetilfælde, uden forudgående tilladelse kan intervenere på åbent hav over for et fartøj, der sejler under en anden medlemsstats flag, som mistænkes for at overtræde loven, fordi det i visse tilfælde er den eneste mulige metode til bekæmpelse af storkriminalitet.
The Member States should allow for exceptional circumstances under which an official vessel of a Member State may take action on the high seas against a vessel flying the flag of another Member State, including without prior authorisation if the urgency of the situation so warrants, where there are grounds for suspecting that an offence is being committed on board.
Man kan f.eks. erindre, at:
These provisions include: