natgillin/translations-raw huggingface dataset:
„Výkon evropského zatýkacího rozkazu proti vyžádané osobě lze odmítnout, pokud má tato osoba větší šanci na znovuzačlenění ve vykonávajícím členském státě a pokud souhlasí s výkonem svého trestu v tomto členském státě.
‘The execution of a European arrest warrant in respect of a requested person may be refused if this person would have better possibilities of reintegration in the executing Member State, and if he or she consents to serve the sentence in this Member State.
V tomto případě se trest uložený ve vystavujícím členském státě vykoná ve vykonávajícím členském státě v souladu s právem tohoto členského státu, ale nelze jej nahradit trestem stanoveným právem tohoto členského státu pro stejný trestný čin.“
In that case, the sentence pronounced in the issuing Member State shall be served in the executing Member State in accordance with the laws of the latter Member State. The sentence pronounced in the issuing Member State shall not be substituted by a sanction prescribed by the law of the executing Member State for the same offence.’
Jak uvádí německá vláda ve svých písemných vyjádřeních a jak uvedl Oberlandesgericht ve své žádosti o rozhodnutí předběžné otázce, cílem důvodu pro odmítnutí výkonu stanoveného v čl. 4 bodě 6 rámcového rozhodnutí je umožnit znovuzačlenění odsouzené osoby po odpykání jejího trestu.
As the German Government states in its written observations and as the Oberlandesgericht has explained in its reference for a preliminary ruling, the purpose of the ground for nonexecution provided for in Article 4(6) of the Framework Decision is to facilitate the reintegration of the convicted person at the end of his sentence.
Článek 4 bod 6 rámcového rozhodnutí se od tohoto návrhu liší.
Article 4(6) of the Framework Decision differs from that proposal.
Zachovává přesto z velké části jeho podstatu a zdá se, že sleduje stejný cíl, a sice podpořit znovuzačlenění odsouzené osoby.
None the less, it largely retains the substance of the proposal and it appears successfully to meet the same objectives, that is to say, to facilitate the reintegration of the convicted person.
Tento názor rovněž sdílí všichni, kteří v probíhajícím řízení předložili vyjádření.
That opinion is shared by all the parties who intervened in the present proceedings.
Je založen na několika skutečnostech.
It is based on a number of factors.
14 — Návrh rámcového rozhodnutí Rady ze dne 25. září 2001 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy [KOM(2001) 522 v konečném znění].
14 — Proposal of 25 September 2001 for a Council Framework Decision on the European arrest warrant and the surrender procedures between the Member States (COM(2001) 522 final).
Tento cíl zajisté není výslovně uveden v rámcovém rozhodnutí, i když byl jasně uveden v návrhu předloženém Komisí Evrop-
Admittedly, that objective is not expressly stated in the Framework Decision, but it featured very clearly in the proposal
Tento cíl lze v prvé řadě vyvodit ze samotného rámcového rozhodnutí.
The objective can be inferred, first, from the Framework Decision itself.
Tato analýza je zadruhé potvrzena několika akty, ve kterých členské státy a orgány Společenství stanovily, že trestní sankce nesmí být pouze postihující, ale musí mít rovněž socializační funkci.
That analysis is confirmed, secondly, by a number of documents in which the Member States and the Community institutions have stated that criminal penalties must not be solely punitive but should also assist rehabilitation.
Článek 4 bod 6 tohoto rozhodnutí tak stanoví, že jeho použití je podmíněno tím, že se vykonávající členský stát zaváže provést výkon trestu nebo ochranného opatření uložených ve vystavujícím členském státě.
Thus, under Article 4(6) of the Framework Decision, the application of that provision is conditional upon an undertaking by the executing Member State to execute the custodial sentence or detention order pronounced in the issuing Member State.
S přihlédnutím k systému evropského zatýkacího rozkazu, podle kterého je předání zásadou a důvody pro odmítnutí výkonu jsou výjimkami z této zásady, tak může být rozhodnutí o odmítnutí výkonu založeno na čl. 4 bodu 6 rámcového rozhodnutí pouze tehdy, pokud existuje legitimní zájem odůvodňující, aby byl trest vykonán na území státu, ve kterém byla dotčená osoba zadržena.
In the light of the European arrest warrant scheme, under which surrender is the rule and the grounds for nonexecution the exceptions to that rule, a nonexecution decision can therefore be based on Article 4(6) of the Framework Decision only if there is a legitimate interest in the execution of the sentence in the territory of the State where the person concerned was arrested.
Tato funkce tak byla potvrzena Radou Evropy jednak v doporučeních k evropským vězeňským pravidlům 15, a jednak v úmluvě Rady Evropy o předávání odsouzených osob ze dne 21. března 1983.
The role to be played by penalties in assisting rehabilitation has, for example, been asserted by the Council of Europe, first, in the recommendations on European prison rules 15and, secondly, in the Council of Europe Convention on Sentenced Persons of 21 March 1983.
Uvedená funkce je rovněž zmíněna v usnesení Evropského parlamentu o dodržování lidských práv v Evropské unii (1997) 16, kde tento orgán připomněl, že trest plní funkci nápravnou a resocializační a že v tomto smyslu je cílem individuální a sociální znovuzačlenění vězně 17.
That role is also mentioned in the Resolution of the European Parliament on respect for human rights in the European Union (1997), 16in which the Parliament stated that prison sentences are intended to have both a corrective and a social rehabilitation function and that the objective is the human and social reintegration of the prisoner. 17
Stejnou analýzu lze učinit, pokud jde o čl. 5 bod 3 rámcového rozhodnutí, který se použije v případě evropského zatýkacího rozkazu vydaného za účelem trestního stíhání.
The same analysis holds true with regard to Article 5(3) of the Framework Decision, which is applicable where a European arrest warrant is issued for the purposes of a prosecution.
Připomínám, že podle tohoto ustanovení je-li osoba státním příslušníkem vykonávajícího členského státu nebo zde má trvalé bydliště, může být její předání podmíněno tím, že bude vrácena do tohoto státu, aby zde vykonala trest jí uložený ve vystavujícím členském státě.
Under that provision, it will be recalled, the surrender of a person who is a national or resident of the executing Member State can be made subject to the condition that the person be returned to that State in order to serve there the sentence pronounced against him in the issuing Member State.
Na rozdíl od stanoviska zastávaného německou vládou se však nedomnívám, že resocializace německého státního příslušníka, který nesouhlasí se svým předáním, bude ve všech případech nutně lépe zajištěna, pokud vykoná svůj trest v Německu.
However, contrary to the position of the German Government, I do not believe that, in every case, the social rehabilitation of a German national who opposes his surrender is necessarily better guaranteed if he serves his sentence in Germany.
Jinými slovy, i když postavení státního příslušníka vykonávajícího členského státu prokazuje existenci velmi silného pouta k tomuto státu,
In other words, even if the status as a national of the executing Member State demonstrates the existence of a very strong connection with that State, I am not convinced that it can
15 — Viz zejména doporučení č. R (87) 3 Výboru ministrů členským státům k evropským vězeňským pravidlům přijaté dne 12. února 1987 a nahrazené doporučením Rec (2006)2 přijatým dne 11. ledna 2006.
15 — See, inter alia, Recommendation No R (87) 3 of the Committee of Ministers on the European Prison Rules, adopted on 12 February 1987 and replaced by Recommendation Rec(2006)2, adopted on 11 January 2006.
Nevidím jiný legitimní zájem než podpořit znovuzačlenění odsouzené osoby v jejím vlastním zájmu a v zájmu celé společnosti, ve které bude muset tato osoba znovu žít po odpykání svého trestu.
The only legitimate interest that I can see is that of facilitating the reintegration of the convicted person, in his own interests and in the interests of the community at large, in which that person is once more to live when his sentence has been served.
NÁZOR GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-66/08 nejsem přesvědčen, že by mohlo zakládat nevyvratitelnou domněnku, že výkon trestu v uvedeném státě je nejvhodnější za účelem podpory znovuzačlenění dotčené osoby.
VIEW OF MR BOT — CASE C-66/08 establish an irrebuttable presumption that the execution of the sentence in that State best favours the social rehabilitation of the person concerned.
konkrétní situaci této osoby a kritéria, které navrhnu dále v tomto názoru, zda výkon trestu na území uvedeného státu je vskutku nezbytný za účelem podpory jeho znovuzačlenění.
light of the person’s factual situation and criteria which I shall go on to propose in this View, whether execution of the custodial sentence in the territory of that State is really required in order to facilitate his social rehabilitation.
Opačný výklad zastávaný německou vládou podle mého názoru vede v určitém rozsahu ke znovuzavedení zásady nevydávání vlastních státních příslušníků, od které se rámcové rozhodnutí odklonilo, a zbavuje proto částečně toto rozhodnutí jeho užitečného účinku.
The opposite interpretation, contended for by the German Government, leads in my opinion to the reintroduction, to a certain extent, of the principle of nonextradition of nationals — a principle which the Framework Decision seeks to renounce — and, in consequence, partly frustrates the effectiveness of that decision.
Svědčí o tom velká škála lidských situací, se kterými se justiční orgány členského státu každodenně setkávají.
As proof of this one can point to the great variety of human situations with which the judicial authorities of a Member State are confronted on a daily basis.
Lze si tak představit případ německého státního příslušníka žijícího několik let v jiném členském státě, než ve Spolkové republice Německo, ve kterém má rodinu a zaměstnání a který by opustil pouze proto, aby se vyhnul výkonu trestu, který mu byl uložen v tomto státě.
Thus, one can imagine the case of a German national who has been living for many years in a Member State other than the Federal Republic of Germany, in which he has a family and a job, and which he has only left in order to flee from justice in that State.
Nedomnívám se, že by v takové situaci bylo možné nevyvratitelně tvrdit, že znovuzačlenění dotčené osoby bude nutně lépe zajištěno v Německu.
I do not believe that, in such a situation, there can be an irrebuttable presumption that the social rehabilitation of that person is necessarily better guaranteed in Germany.
Odklon od zásady nevydávání vlastních státních příslušníků v rámcovém rozhodnutí a užitečný účinek tohoto rozhodnutí
The renunciation in the Framework Decision of the principle of the nonextradition of nationals, and the effectiveness of the Framework Decision
Proto se domnívám, že cíl znovuzačlenění sledovaný čl. 4 bodem 6 rámcového rozhodnutí nemůže odůvodňovat, že členský stát zbaví své justiční orgány veškeré posuzovací pravomoci, pokud se evropský zatýkací rozkaz týká jeho vlastního státního příslušníka, který nesouhlasí se svým předáním.
That is why I am of the opinion that the objective of social rehabilitation, pursued by Article 4(6) of the Framework Decision, is no justification for a Member State depriving its judicial authorities of any discretion where a European arrest warrant concerns one of its nationals who opposes his surrender.
Nevydávání státních příslušníků jejich vlastním státem je tradiční zásadou extradičního práva.
The nonextradition by a State of its nationals constitutes a traditional principle of the law of extradition.
V některých členských státech se jedná o ústavní zásadu 18.
It has the status of a constitutional principle in a number of Member States.
18 — Zejména Spolková republika Německo, Estonská republika, Řecká republika, Rakouská republika, Polská republika a Portugalská republika.
18 — For example, the Federal Republic of Germany, the Republic of Estonia, the Hellenic Republic, the Republic of Austria, the Republic of Poland and the Portuguese Republic.
Pokud se evropský zatýkací rozkaz vydaný za účelem výkonu trestu týká státního příslušníka vykonávajícího členského státu, který nesouhlasí se svým předáním, justiční orgán tohoto státu musí mít podle mého názoru možnost ověřit s ohledem na
If the arrest warrant was issued for the purposes of the execution of a sentence concerning a national of the executing Member State and if he opposes his surrender, the judicial authority of that State must, in my opinion, be able to assess, in the
KOZŁOWSKI něprávního systému, jehož postupy a jazyk neznají a v jehož rámci se stěží mohou hájit 19.
KOZŁOWSKI context of which it is difficult for them to mount their defence. 19
Rámcové rozhodnutí je jasným znakem odklonu od uvedené zásady mezi členskými státy.
The Framework Decision clearly marks the renunciation of that principle as between the Member States.
Aby tato zásada nevedla k tomu, že státním příslušníkům některého státu bude přiznána absolutní beztrestnost, pokud jde o trestné činy, které spáchali v zahraničí, vnitrostátní soudy mají v zásadě pravomoc rozhodnout o takových činech podle svého vnitrostátního trestního práva.
With a view to preventing that principle from resulting in total impunity for nationals of a State in respect of crimes committed by them abroad, the national courts have, as a rule, jurisdiction to try cases on the basis of those facts under their domestic criminal law.
Jak jsem uvedl, cílem rámcového rozhodnutí je zrušit mezi členskými státy postup vydávání a nahradit jej systémem předávání, v rámci kterého může vykonávající justiční orgán odmítnout předání pouze na základě rozhodnutí zvláště odůvodněného některým z důvodů pro odmítnutí výkonu taxativně stanovených v článcích 3 a 4 rámcového rozhodnutí.
As we have seen, its purpose is to abolish, as between the Member States, the extradition procedure and to replace it with a system of surrender, under which the executing judicial authority may refuse surrender only by a decision specifically based on one of the grounds for nonexecution exhaustively listed in Articles 3 and 4 of the Framework Decision.
Cílem vydávání je tedy tradičně umožnit předání cizince nalezeného státem na jeho území cizímu justičnímu orgánu.
Traditionally, extradition therefore entails the surrender, to a foreign judicial authority, of a foreigner found by a State on its territory.
Státní příslušníci tohoto státu jsou z působnosti tohoto postupu vyloučeni a odpovídají za trestné činy, kterých se dopustili v zahraničí, před svými vnitrostátními soudy i přes obtíže, kterým tyto soudy mohou čelit při rozhodování o takových činech zejména z hlediska získávání důkazů.
As for the nationals of that State, they are excluded from the scope of that procedure and must answer to crimes committed by them abroad before their national courts, notwithstanding the difficulties encountered by the latter in trying such cases, particularly with regard to the obtaining of evidence.
Článek 3 rámcového rozhodnutí, který se týká důvodů pro povinné odmítnutí výkonu, nestanoví žádnou zásadní či systematickou výjimku ve prospěch státních příslušníků vykonávajícího členského státu 20.
Article 3 of the Framework Decision, concerning the mandatory grounds for nonexecution, does not provide for any exception — whether on grounds of principle or for reasons of systemic cohesion — for nationals of the executing Member State. 20
V čl. 4 bodě 6 rámcového rozhodnutí je postavení státního příslušníka
In Article 4(6) of the Framework Decision, the status of national of the executing
20 — Tři případy uvedené v článku 3 rámcového rozhodnutí jsou následující. Zaprvé na trestný čin, pro který je evropský zatýkací rozkaz vydán, se vztahuje ve vykonávajícím členském státě amnestie, zadruhé o tomto trestném činu byl vydán pravomocný rozsudek v jiném členském státě, který byl vykonán, nebo který již nelze vykonat, a zatřetí dotčená osoba není podle práva vykonávajícího státu vzhledem ke svému věku trestně odpovědná.
20 — The three cases listed in Article 3 of the Framework Decision are as follows: (i) where the offence on which the arrest warrant is based is covered by an amnesty in the executing Member State; (ii) where final judgment has already been passed in another Member State in respect of that offence and any sentence imposed thereunder has been served or may no longer be served; and (iii) the person concerned is not old enough to be criminally responsible in the executing Member State.
Zásada nevydávání vlastních státních příslušníků vychází ze svrchovanosti států nad vlastními státními příslušníky, ze vzájemných povinností, které je k sobě vážou, a z nedostatku důvěry v právní systémy ostatních států.
At the root of the principle of the nonextradition of nationals is the sovereign authority of the State over its nationals, the reciprocal obligations linking them and a lack of trust in the legal systems of other States.
Tato zásada je tak odůvodňována zejména povinností státu chránit své státní příslušníky před uplatněním cizího trest-
Thus, among the grounds relied upon to justify that principle are the State’s duty to protect its nationals from the application of a foreign legal system, of whose procedures and language they are ignorant and in the
NÁZOR GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-66/08 vzájemného uznávání, na kterou Evropská rada, která zasedala v Tempere ve dnech 15. a 16. října 1999, poukázala jako na „úhelný kámen“ justiční spolupráce.
VIEW OF MR BOT — CASE C-66/08 mutual recognition, which the European Council meeting at Tampere on 15 and 16 October 1999 referred to as the ‘cornerstone’ of judicial cooperation.
vykonávajícího členského státu uvedeno jako okolnost, která může případně odůvodnit rozhodnutí o odmítnutí vykonávajícím justičním orgánem, pokud má tento orgán za to, že výkon trestu v jeho členském státě je nutný za účelem podpory znovuzačlenění dotčené osoby.
Member State is referred to as a factor which may, possibly, justify a decision by the executing judicial authority to refuse surrender if that authority considers that the execution of the custodial sentence in its State is necessary to facilitate the reintegration in society of the person concerned.
Zákonodárce Evropské unie mimoto v tomto ustanovení stanovil, že tento důvod pro odmítnutí výkonu se použije zcela stejným způsobem na osoby, které mají trvalé bydliště ve vykonávajícím členském státě, což potvrzuje, že státní příslušnost jako taková není základem pro uvedený důvod pro odmítnutí výkonu.
In addition, in that provision, the European Union legislature provided that that ground for nonexecution must apply in exactly the same terms to persons residing in the executing Member State, which clearly confirms that it is not nationality as such which provides the justification for that ground for nonexecution.
Na základě této zásady má rozhodnutí přijaté justičním orgánem v souladu s právem jeho státu plný a přímý účinek v celé Unii, takže příslušné orgány všech ostatních členských států musejí při výkonu rozhodnutí poskytnout svou součinnost, jako by bylo vydáno justičním orgánem jejich vlastního státu 21.
Pursuant to that principle, as soon as a decision is taken by a judicial authority in compliance with the law of its home State, it takes full and direct effect throughout the European Union, meaning that the competent authorities of all the other Member States are under an obligation to assist its execution as if it originated from one of their own judicial authorities.
Rozsah působnosti soudního rozhodnutí již tedy není omezen územím vystavujícího členského státu, nýbrž je rozšířen na celou Unii.
21The scope of a judicial decision is therefore no longer limited to the territory of the issuing Member State but extends to the whole Union.
Skutečnost, že v rámcovém rozhodnutí bylo upuštěno od zásady nevydávání vlastních státních příslušníků, případně potvrzují také přechodná ustanovení upravená v článku 33 tohoto rozhodnutí ve prospěch Rakouské republiky, podle nichž je tomuto členskému státu dovoleno ponechat uvedenou zásadu v platnosti po dobu nezbytnou ke změně své ústavy, nejpozději však do 31. prosince 2008.
The renunciation of the principle of nonextradition of nationals in the Framework Decision is again confirmed — if further confirmation be needed — by the transitional provisions laid down in Article 33 of the Framework Decision for the benefit of the Republic of Austria, authorising that Member State to maintain the principle for as long as is required for the amendment of its constitution and, at the latest, until 31 December 2008.
Tento odklon je zcela logický s přihlédnutím k zásadě, na které je založeno rámcové rozhodnutí.
Such renunciation is perfectly logical in the light of the principle which underpins the Framework Decision.
Z toho vyplývá, že žádá-li justiční orgán členského státu o předání osoby buď na základě jejího pravomocného odsouzení, nebo proto, že je tato osoba trestně stíhána, jeho rozhodnutí musí být uznáno a vykonáno automaticky ve všech členských státech, přičemž jedinými možnými důvody pro odmítnutí výkonu jsou ty, které jsou uvedeny v rámcovém rozhodnutí.
It follows that, if a judicial authority of a Member State requests the surrender of a person, whether pursuant to a final conviction or because he is being prosecuted for an offence, that decision must be recognised and automatically executed in all the Member States, with no possible ground for nonexecution except those laid down in the Framework Decision.
Jinými slovy tím, že členské státy souhlasily s vytvořením evropského justičního prostoru, a zvláště systému evropského zatýkacího rozkazu na základě zásady vzájemného uznávání, vzdaly se tak
In other words, by agreeing to set up the European judicial area and, in particular, the European arrest warrant scheme on the basis of the principle of mutual recognition, the Member States have given up the sovereign power to shield
21 — Viz v tomto ohledu sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu ze dne 26. července 2000 o vzájemném uznávání pravomocných rozhodnutí v trestních věcech [KOM(2000) 495 v konečném znění, zvláště s. 8].
21 — See, in that regard, the Commission Communication to the European Parliament and the Council of 26 July 2000 on Mutual Recognition of Final Decisions in Criminal Matters (COM(2000) 495 final, in particular, p. 8).
Jak je totiž uvedeno několikrát v bodech odůvodnění a v článcích tohoto rozhodnutí, je založeno na zásadě vzájemného uznávání.
As is stated repeatedly in the recitals in its preamble and in its enacting terms, the Framework Decision is based on the principle of mutual recognition.
Evropský zatýkací rozkaz je, jak je uvedeno v šestém bodě odůvodnění rámcového rozhodnutí, prvním konkrétním opatřením v oblasti trestního práva k provedení zásady
The European arrest warrant, as stated in the 16th recital in the preamble to the Framework Decision, is the first concrete measure in the field of criminal law implementing the principle of
KOZŁOWSKI své svrchované pravomoci chránit vlastní státní příslušníky před stíháním a postihy justičními orgány ostatních členských států.
KOZŁOWSKI their own nationals from the investigations and penalties of the judicial authorities of the other Member States.
je sankce ukládána, že mezi členskými státy panuje vzájemná důvěra v jejich systémy trestního soudnictví a že každý z nich souhlasí s aplikací trestního práva platného v ostatních členských státech, i když by použití jeho vlastního vnitrostátního práva vedlo k jinému výsledku 24.
penalty comes to be imposed, the Member States have mutual trust in their criminal justice systems and each of them recognises the criminal law in force in the other Member States even where the outcome would be different if its own national law were applied. 24