V návaznosti na obtíže, které se vyskytly v rámci jejích činností, byla však SMI nucena navrhnout prohlášení konkurzu, což mělo za následek změnu její obchodní firmyna„SMI iG“, společnost v konkurzu, a jmenování správce konkurzní podstaty, který aby umožnil pokračování v činnosti SMI a záchranu 105 pracovních míst, vytvořil konsolidační strukturu, společnost „SiMI“, přičemž poradenské a marketingové činnosti a činnosti vývoje a navrhování mikroelektronických výrobků a poskytování služeb byly svěřeny její 100% dceřiné společnosti, „MD & D“. Spolková země Braniborsko a organizace, která se stala právním nástupcem Treuhandanstalt, pak poskytly svou finanční podporu konsolidační struktuře předtím, než SiMI a MD & D nalezly nového investora a než MD & D poté nakonec odkoupila účast ve společnosti SiMI. Komise v napadeném rozhodnutí shledala, že subvence a půjčky takto poskytnuté SMI, respektive později konsolidační struktuře, jsou neslučitelné se společným trhem, a rozhodla, že Spolková republika Německo musí učinit všechna nezbytná opatření, aby příjemci, tedy podle Komise společnosti SMI, SiMI a MD & D, jakož i veškeré další podniky, na něž byl nebo bude převeden jejich majetek za účelem obejití důsledků jejího rozhodnutí, navrátili spornou podporu. Zatímco německá vláda tvrdila, že na subvence poskytnuté SMI ze strany Treuhandanstalt, jakož i ze strany organizace, která se stala jejím právním nástupcem, se vztahuje výjimka upravující činnost Treuhandanstalt k usnadnění restrukturalizace podniků bývalé Německé demokratické republiky a k zajištění jejich přechodu z plánovaného hospodářství na tržní hospodářství, neboť byly poskytnuty v rámci toho, co považovala za privatizaci SMI, Soudní dvůr usoudil, že „pojem ‚privatizace‘ v rámci režimů podpor Treuhandanstalt musí být vykládán restriktivním způsobem“ (bod 24) a že i když „nelze vyloučit, že nabytí minoritní účasti na kapitálu veřejného podniku spolu s převzetím skutečné kontroly nad tímto podnikem bude považováno za ‚privatizaci‘ ve smyslu režimů podpory Treuhandanstalt“ (bod 25), tak tomu není v projednávaném případě vzhledem k tomu, že Treuhandanstalt si v mnohém ohledu podržela kontrolu nad SMI i po vstupu Synergy do této společnosti.
With regard to the first matter, the Court pointed out that ‘in the course of the Commission’s assessment of new aid which, pursuant to Article [88(3) EC], is to be notified to it before being put into effect, the Commission is required to establish, not whether such aid has a real impact on trade between Member States, but whether that aid could affect that trade’, stressing that ‘if the Commission had to demonstrate in its decision the real effect of aid already granted, such a requirement would have the effect of favouring Member States which grant aid in breach of the obligation to notify laid down in Article [88(3) EC], to the detriment of those which do notify aid at the planning stage’ (paragraph 49). The Court also ruled once again that ‘the relatively small amount of aid or the relatively small size of the undertaking which receives it do not as such exclude the possibility that intraCommunity trade might be affected’ and that ‘aid of a relatively small amount is liable to affect competition and trade between Member States where there is strong competition in the sector in which the undertakings which receive it operate’ (paragraph 54).