natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rámcová dohoda, zejména její ustanovení 4, tak sleduje účel náležející k základním cílům, které jsou uvedeny v čl. 136 prvním pododstavci ES, jakož i v třetím pododstavci preambule Smlouvy a v bodech 7 a 10 prvním pododstavci Charty Společenství základních sociálních práv pracovníků, na niž odkazuje výše uvedené ustanovení Smlouvy, a které souvisejí se zlepšením životních a pracovních podmínek a existencí přiměřené sociální ochrany pracovníků, v projednávané věci zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou.
The framework agreement, in particular Clause 4, thus follows an aim which is akin to the fundamental objectives enshrined in the first paragraph of Article 136 EC as well as in the third paragraph of the preamble to the EC Treaty and Article 7 and the first paragraph of Article 10 of the Community Charter of the Fundamental Social Rights of Workers to which Article 136 EC refers, and which are associated with the improvement of living and working conditions and the existence of proper social protection for workers, in the present case, for fixedterm workers.
Vzhledem k těmto cílům musí být ustanovení 4 rámcové dohody vykládáno tak, že vyjadřuje zásadu sociálního práva Společenství, která nemůže být vykládána restriktivně (viz výše uvedený rozsudek Del Cerro Alonso, bod 38).
In the light of those objectives, Clause 4 of the framework agreement must be interpreted as articulating a principle of Community social law which cannot be interpreted restrictively (see Del Cerro Alonso, paragraph 38).
Jak uvedla Impact i Komise, výklad ustanovení 4 rámcové dohody, který by z pojmu „pracovní podmínky“ ve smyslu tohoto ustanovení kategoricky vylučoval takové finanční podmínky, jako jsou finanční podmínky týkající se odměn za práci a důchodového zabezpečení, by v rozporu s cílem uvedeného ustanovení vedl k omezení rozsahu ochrany přiznané dotyčným pracovníkům proti diskriminacím tím, že by zavedl rozdílný přístup založený na povaze pracovních podmínek, což ze znění tohoto ustanovení není nikterak patrné.
As submitted by both Impact and the Commission, to interpret Clause 4 of the framework agreement as categorically excluding from the term ‘employment conditions’ for the purposes of that clause financial conditions such as those relating to remuneration and pensions, effectively reduces — contrary to the objective attributed to that clause — the scope of the protection against discrimination for the workers concerned by introducing a distinction based on the nature of the employment conditions, which the wording of that clause does not in any way suggest.
Mimoto, jak uvedla generální advokátka v bodě 161 svého stanoviska, takový výklad by zbavoval smyslu odkaz učiněný v ustanovení 4 bodě 2 rámcové dohody na zásadu „poměrným dílem“, která je již pojmově koncipována pro použití pouze na dělitelná plnění, jakými jsou plnění vyplývající z finančních pracovních podmínek spojených například s odměnami za práci nebo důchodovým zabezpečením.
Moreover, as the Advocate General noted at point 161 of her Opinion, such an interpretation would render the reference in Clause 4(2) of the framework agreement to the principle of pro rata temporis meaningless, that principle being intended by definition only to apply to divisible performance, such as that deriving from financial employment conditions linked, for example, to remuneration and pensions.
Uvedenou judikaturu totiž lze vysvětlit tím, že vedle sebe existovaly článek 119 Smlouvy o ES (články 117 až 120 Smlouvy o ES byly nahrazeny články 136 ES až 143 ES) a vlastní směrnice upravující rovné zacházení pro muže a ženy v oblasti odměn za práci, totiž směrnice Rady 75/117/EHS ze dne 10. února 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se uplatňování zásady stejné odměny za práci pro muže a ženy (Úř. věst. L 45, s. 19; Zvl. vyd. 05/01, s. 179).
That caselaw is accounted for by the existence also of Article 119 of the EC Treaty (Articles 117 to 120 of the EC Treaty were replaced by Articles 136 EC to 143 EC) and of a directive dedicated to the equal treatment of men and women in relation to pay, namely Council Directive 75/117/EEC of 10 February 1975 on the approximation of the laws of the Member States relating to the application of the principle of equal pay for men and women (OJ 1975 L 45, p. 19).
Vzhledem k tomu, že co se týče zásady zákazu diskriminace zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou, neexistuje žádná taková normativní dualita, nelze z této judikatury vyčíst žádný návod pro výklad pojmu „pracovní podmínky“ ve smyslu ustanovení 4 rámcové dohody.
Since there is no such duality of legislation in respect of the principle of nondiscrimination of fixedterm workers, it is not possible to draw any lessons from that caselaw as regards the interpretation of ‘employment conditions’ within the meaning of Clause 4 of the framework agreement.
Soudní dvůr již rozhodl, že jelikož odstavec 5 článku 137 ES představuje odchylku od odstavců 1 až 4 téhož článku, musí být oblasti stanovené uvedeným odstavcem vykládány restriktivně tak, aby nebylo nepatřičně zasaženo do působnosti odstavců 1 až 4 a nebyl zpochybněn účel sledovaný článkem 136 ES (výše uvedený rozsudek Del Cerro Alonso, bod 39).
As the Court has already held, as Article 137(5) EC derogates from paragraphs 1 to 4 of that article, the matters reserved by that paragraph must be interpreted strictly so as not to unduly affect the scope of paragraphs 1 to 4, nor to call into question the aims pursued by Article 136 EC (Del Cerro Alonso, paragraph 39).
Za těchto podmínek bylo při současném stavu práva Společenství považováno za vhodné vyloučit stanovení výše mezd z harmonizace podle článku 136 ES a následujících (výše uvedený rozsudek Del Cerro Alonso, body 40 a 46).
In those circumstances, in the present state of Community law, it was considered appropriate to exclude determination of the level of wages from harmonisation under Article 136 EC et seq. (Del Cerro Alonso, paragraphs 40 and 46).
Jak uvedla Komise, musí být tudíž uvedená výjimka vykládána tak, že se vztahuje na opatření, která by, jako v případě sjednocení všech nebo některých prvků spoluurčujících mzdy nebo jejich úrovně v členských státech nebo zavedení minimální mzdy Společenství, vedla k přímému zasahování práva Společenství do určování odměn za práci uvnitř Společenství.
As the Commission contended, that exception must therefore be interpreted as covering measures — such as the equivalence of all or some of the constituent parts of pay and/or the level of pay in the Member States, or the setting of a minimum guaranteed Community wage — which amount to direct interference by Community law in the determination of pay within the Community.
197), zejména článek 7 této směrnice o přiznávání placené dovolené za kalendářní rok v trvání nejméně čtyř týdnů].
18), in particular Article 7 of that directive, relating to the grant of four weeks’ paid annual leave).
137 odst. 5 ES nebrání tomu, aby bylo ustanovení 4 rámcové dohody vykládáno tak, že členským státům ukládá povinnost zajistit ve prospěch zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou uplatnění zásady zákazu diskriminace rovněž v oblasti odměn za práci.
It follows that the derogation in Article 137(5) EC does not preclude the interpretation of Clause 4 of the framework agreement as imposing on the Member States the obligation to ensure that fixedterm workers are also guaranteed the application of the principle of nondiscrimination in relation to pay.
Tato výhrada tudíž nemůže zaměstnancům, jako jsou žalobci v původním řízení, bránit v tom, aby se v oblasti odměn za práci poukazem na přímý účinek uvedeného ustanovení 4 bodu 1 bránili proti méně příznivému zacházení, než jakého se v tomto ohledu dostává srovnatelným zaměstnancům v pracovním poměru na dobu neurčitou, což je objektivně zcela neodůvodněné (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Del Cerro Alonso, body 42 a 47).
That derogation cannot therefore prevent workers such as the complainants in the main proceedings from pleading the direct effect of Clause 4(1) in contesting the application, in relation to pay, of less favourable treatment than that which is given to comparable permanent workers and for which there is no objective justification (see, to that effect, Del Cerro Alonso, paragraphs 42 and 47).
Z důvodů uvedených v bodech 43 až 45 výše uvedeného rozsudku Del Cerro Alonso není předchozí výklad nijak neslučitelný s argumenty obsaženými v bodech 38 a 39 výše uvedeného rozsudku Dellas a další.
For the reasons set out in paragraphs 43 to 45 of the judgment in Del Cerro Alonso, the foregoing interpretation is in no way incompatible with the arguments in paragraphs 38 and 39 of the judgment in Dellas and Others.
Vláda Spojeného království na jednání tvrdila, že z výše uvedeného rozsudku Del Cerro Alonso je možno vyvodit, že zásada zákazu diskriminace uvedená v rámcové dohodě se týká pouze jednotlivých částí tvořících odměnu za práci, nikoli však jejich úrovně, kterou příslušné vnitrostátní orgány mohou nadále stanovit rozdílně pro zaměstnance v pracovním poměru na dobu neurčitou a zaměstnance v pracovním poměru na dobu určitou.
At the hearing, the United Kingdom Government submitted that it may be inferred from the judgment in Del Cerro Alonso that the principle of nondiscrimination laid down by the framework agreement concerns only the constituent parts of pay, excluding the level of pay, which the national competent authorities remain free to set differently for permanent and for fixedterm workers.
Z toho vyplývá, že při určování jak jednotlivých částí tvořících odměnu za práci, tak i úrovně těchto jednotlivých částí musejí příslušné vnitrostátní orgány na zaměstnance v pracovním poměru na dobu určitou uplatňovat zásadu zákazu diskriminace stanovenou v ustanovení 4 rámcové dohody.
It follows that, in establishing both the constituent parts of pay and the level of those constituent parts, the national competent bodies must apply to fixedterm workers the principle of nondiscrimination as laid down in Clause 4 of the framework agreement.
S ohledem na tuto judikaturu je nutno mít za to, že pojem „pracovní podmínky“ ve smyslu ustanovení 4 bodu 1 rámcové dohody zahrnuje důchodové zabezpečení závisející na zaměstnaneckém vztahu mezi zaměstnancem a zaměstnavatelem, s výjimkou zákonných důchodů sociálního zabezpečení, které spíše než na takovém vztahu závisejí na sociálních hlediscích.
Taking that caselaw into account, it must be held that the term ‘employment conditions’ within the meaning of Clause 4(1) of the framework agreement covers pensions which depend on an employment relationship between worker and employer, excluding statutory social-security pensions, which are determined less by that relationship than by considerations of social policy.
Tento výklad je podpořen úvahami v pátém pododstavci preambule rámcové dohody, podle kterých strany této dohody „uznávají, že o právní úpravě sociálního zabezpečení rozhodují členské státy“, a vyzývají je ke konkretizaci jejich prohlášení o zaměstnanosti ze zasedání Evropské rady v Dublinu v prosinci 1996, v němž byla mimo jiné zdůrazněna potřeba přizpůsobit systémy sociálního zabezpečení novým formám práce, aby osobám vykonávajícím takové práce byla poskytnuta vhodná ochrana.
That interpretation is supported by the information in the fifth paragraph of the preamble to the framework agreement, according to which the parties to the agreement ‘recognis[e] that matters relating to statutory social security are for decision by the Member States’ and call on the Member States to give effect to the Employment Declaration of the Dublin European Council in 1996 which emphasised, inter alia, the need to adapt social-security systems to new patterns of work in order to provide appropriate social protection to those engaged in such work.
Vzhledem k předcházejícím úvahám je na pátou otázku třeba odpovědět tak, že ustanovení 4 rámcové dohody musí být vykládáno v tom smyslu, že pracovní podmínky ve smyslu tohoto ustanovení zahrnují podmínky týkající se odměn, jakož i důchodového zabezpečení, které závisejí na zaměstnaneckém vztahu, s výjimkou podmínek týkajících se důchodového zabezpečení, které vyplývá ze zákonného systému sociálního zabezpečení.
In the light of the foregoing, the answer to the fifth question must be that Clause 4 of the framework agreement must be interpreted as meaning that employment conditions within the meaning of that clause encompass conditions relating to pay and to pensions which depend on the employment relationship, to the exclusion of conditions relating to pensions arising under a statutory social-security scheme.
249 třetí pododstavec ES, jakož i směrnice 1999/70 musí být vykládány v tom smyslu, že orgán členského státu jednající v postavení veřejného zaměstnavatele není oprávněn přijmout opatření, která jsou v rozporu s cílem sledovaným uvedenou směrnicí a rámcovou dohodou o pracovních poměrech na dobu určitou, co se týče zabránění zneužívání pracovních smluv uzavřených na dobu určitou, a která spočívají v obnovování takových smluv na neobvykle dlouhou dobu v průběhu období mezi dnem uplynutí lhůty k provedení této směrnice a dnem vstupu zákona zajišťujícího toto provedení v platnost.
Article 10 EC, the third paragraph of Article 249 EC, and Directive 1999/70 must be interpreted as meaning that an authority of a Member State acting in its capacity as a public employer may not adopt measures contrary to the objective pursued by that directive and the framework agreement on fixedterm work as regards prevention of the abusive use of fixedterm contracts, which consist in the renewal of such contracts for an unusually long term in the period between the deadline for transposing Directive 1999/70 and the date on which the transposing legislation entered into force.
Věc C-390/06
Case C-390/06
(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Roma)
(Reference for a preliminary ruling from the Tribunale ordinario di Roma)
„Státní podpory – Režim podpor schválený na omezenou dobu – Oznámení pozměněného režimu podpor na nové období – Přechodná opatření mezi dvěma po sobě jdoucími režimy – Rozhodnutí Komise nevznášet proti nim námitky – Informace, které Komise mohla mít k dispozici – Platnost rozhodnutí Komise – Rovné zacházení – Odůvodnění“
(State aid — Aid scheme authorised for a specific period — Notification of the amended aid scheme for a new period — Transitional measures between the two schemes — Decision of the Commission not to raise objections — Information available to the Commission — Validity of the Commission’s decision — Equal treatment — Statement of reasons)
Předběžné otázky – Posouzení platnosti – Otázka týkající se platnosti rozhodnutí Komise považovaného předkládajícím soudem za skutečnost vedoucí ke vzniku škody – Přípustnost
Preliminary rulings — Assessment of validity — Question relating to the validity of a decision of the Commission considered by the national court to be the event occasioning loss — Admissibility
SHRNUTÍ – VĚC C-390/06
SUMMARY — CASE C-390/06
Podpory poskytované státy – Přezkum Komisí – Slučitelnost podpory se společným trhem – Neslučitelnost podpory porušující takové obecné zásady práva Společenství, jako je zásada rovného zacházení
State aid — Examination by the Commission — Compatibility of the aid with the common market — Incompatibility of aid which infringes the general principles of Community law such as the principle of equal treatment
(Článek 88 ES)
(Art. 88 EC)
Podpory poskytované státy – Záměry podpor – Přezkum Komisí – Posouzení platnosti rozhodnutí Komise přijatého během fáze předběžného přezkoumání v závislosti na infor­macích, které měla k dispozici v okamžiku přijetí rozhodnutí
State aid — Planned aid — Examination by the Commission — Assessment of the validity of a Commission decision taken at the end of the preliminary investigation stage by reference to the information available at the time the decision was adopted
(Článek 87 odst. 3 ES)
(Art. 87(3) EC)
Akty orgánů – Odůvodnění – Povinnost – Dosah (Článek 253 ES)
(Art. 253 EC)
zásady práva Společenství, jako je zásada rovného zacházení, nemůže být Komisí prohlášena za slučitelnou se společným trhem.
State aid, certain of the conditions of which contravene the general principles of Community law, such as the principle of equal treatment, cannot be declared by the Commission to be compatible with the common market.
Předběžná otázka týkající se rozhodnutí Komise je přípustná, pokud má předkládající soud za to, že toto rozhodnutí je skutečností vedoucí ke vzniku škody utrpěné podnikem a že se včleňuje mezi skutečné jednání vytýkané tímto podnikem vnitrostátní správě a vznik škody, které se dovolává.
A question referred for a preliminary ruling which relates to a decision of the Commission is admissible where the national court takes the view that that decision is the event occasioning the loss suffered by an undertaking and is interposed between the substantive conduct objected to by that undertaking as against the national authorities and the occurrence of the damage which it claims to have suffered.
Státní podpora, která některými ze svých podmínek porušuje takové obecné
The preliminary stage of the proce d- ure for reviewing aids under Article 88(3) EC, which is governed by Articles 4 and 5 of Regulation No 659/1999,
659/1999 je pouze umožnit Komisi,
(see paras 47, 48)
NUOVA AGRICAST žádost o podporu předána příslušným orgánům, což vylučuje, aby dotyčná podpora mohla hrát podnětnou roli.
NUOVA AGRICAST application for aid being submitted to the competent authorities. In such a case, the aid concerned cannot operate as an incentive.
aby si učinila předběžný názor ohledně částečné či celkové slučitelnosti podpory nebo režimu podpor.
is intended merely to allow the Commission to form a prima facie opinion on the partial or complete conformity of an aid measure or an aid scheme.
Platnost rozhodnutí Komise nevznášet námitky proti podpoře nebo režimu podpor nemůže být posuzována v závislosti na informacích, které nemohla mít k dispozici během fáze předběžného přezkoumání. Jinak by to Komisi podněcovalo k tomu, aby zahajovala systematicky vyšetřovací řízení podle čl.
The validity of a Commission decision not to raise objections against an aid measure or an aid scheme cannot fall to be determined by reference to information which could not have been available to it on the conclusion of the preliminary investigation.
88 odst. 2 ES a vyzývala zúčastněné strany, aby předložily svá vyjádření tak, aby se vyhnula tomu, že informace, které nemohla mít k dispozici, povedou ke zrušení jejího rozhodnutí o schválení uvedené podpory nebo režimu podpor.
Were the position to be otherwise, the Commission would be encouraged systematically to initiate the investigation procedure under Article 88(2) EC and to give the parties concerned notice to submit their comments, in order to prevent information which could not be available to it leading to the annulment of its decision to authorise the aid measure or the aid scheme in question.
(viz body 57, 60)
(see paras 57, 60)
Povinnost uvést odůvodnění stanovená v článku 253 ES se omezuje v zásadě na důvody, na základě kterých daná kategorie hospodářských subjektů využívá daného opatření, ale neznamená, že je nutné odůvodňovat vyloučení všech ostatních hospodářských subjektů, které se nenacházejí ve srovnatelné situaci.
The obligation to state reasons laid down by Article 253 EC is in principle restricted to the reasons for which a given category of operators is to benefit from a given measure and does not mean that it is necessary to justify the exclusion of all other operators which are not in a comparable situation.
Vzhledem k tomu, že počet kategorií vyloučených z možnosti využít opatření je potenciálně neomezen, totiž nelze po orgánech Společenství požadovat, aby uváděly zvláštní odůvodnění pro každou z nich.
Since the number of categories excluded from the benefit of a measure is potentially unlimited, the Community institutions cannot be under a duty to provide specific reasoning in relation to each of them.
Naproti tomu, pokud se subjekty, na které se akt vztahuje, a jiné hospodářské subjekty, které akt vylučuje, nacházejí ve srovnatelné situaci, má orgán Společenství, který je tvůrcem aktu, povinnost v rámci zvláštního odůvodnění vylíčit, čím je takto zavedené rozdílné zacházení objektivně odůvodněno.
None the less, where the beneficiaries of the measure, on the one hand, and other excluded operators, on the other, are in a comparable situation, the Community institution which is the author of the act is under a duty to explain in what way the difference in treatment thus introduced is objectively justified and to give specific reasons in that regard.
Závěr o neexistenci nezbytnosti podpory může zejména vyplývat ze skutečnosti, že dotovaný projekt byl již podnikem, který si přeje získat podporu, zahájen nebo dokonce dokončen před tím, než byla
A finding that an aid measure is not necessary can arise in particular from the fact that the aid project has already been started, or even completed, by the undertaking concerned prior to the
(viz body 81–82)
(see paras 81, 82)
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA J. MAZÁKA – VĚC C-390/06
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-390/06
I – Příslušné vnitrostátní právní předpisy
I — Relevant national legislation
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce v projednávané věci se týká platnosti rozhodnutí Komise SG(2000)D/105754 ze dne 12. července 2000, kterým se prohlašuje režim podpor investic do znevýhodněných regionů Itálie za slučitelný se Smlouvou 2(dále jen „napadené rozhodnutí“).
The present request for a preliminary ruling concerns the validity of Commission Decision SG(2000)D/105754 of 12 July 2000 declaring compatible with the Treaty an aid scheme for investment in the less-favoured regions of Italy 2 (‘the contested decision’).
A – Původní režim podpor
A — Old aid scheme
488 ze dne 19. prosince 1992 3(dále jen „zákon č. 488/92“) italský zákono- dárce zavedl finanční opatření, jejichž cílem bylo motivovat společnosti, aby uskutečňovaly určitou výrobní činnost ve znevýhodněných regionech země.
In Law No 488 of 19 December 1992 3(‘Law No 488/92’), the Italian legislature put in place financial measures intended to encourage companies to develop certain productive activities in less-favoured regions of the country.
Rozhodnutím ze dne 21. května 1997 4(dále jen „rozhodnutí z roku 1997“) Komise rozhodla, že do 31. prosince 1999 nevznese námitky proti režimu státních podpor 5 zalo- ženému na zákoně č.
(‘the 1997 decision’), the Commission decided, with effect until 31 December 1999, not to raise any objections to the State aid scheme 5 based on Law No 488/92 and various provisions implementing that Law.
Tato žádost byla předložena v řízení o žalobě na náhradu škody podané italskou společností Nuova Agricast proti italskému státu.
The reference was made in the course of an action for damages brought by the Italian company Nuova Agricast against the Italian State.
Nuova Agricast v zásadě tvrdí, že jí vznikla škoda z důvodu nemožnosti získání podpory v rámci režimu státních podpor schváleném Komisí napadeným rozhodnutím, a domáhá se určení rozsahu odpovědnosti italských orgánů v tomto směru.
In essence, Nuova Agricast claims it has suffered damage by reason of the fact that it cannot be a beneficiary of a State aid scheme authorised by the Commission in the contested decision and seeks to establish the extent to which the Italian authorities may be held liable for this.
5 — To znamená, že po předběžném přezkoumání režimu Komise došla k závěru, že neexistuje důvod pro vznesení námitek vůči režimu podpor oznámenému členským státem.
5 — This means that after a preliminary examination of the scheme, the Commission considered that there was no reason to object to the aid scheme which was notified by the Member State.
1 — Původní jazyk: angličtina.2 — Úř. věst. C 278, s. 26.
1 — Original language: English.2 — OJ 2000 C 278, p. 26.