natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Podle stěžovatele je tento požadavek v rozporu se směrnicí 2004/38/ES9(dále jen „směrnice“).
According to the complainant, the visa requirements violate Directive 2004/38/EC9
Komise ve své odpovědi vysvětlila, že čl.
(“the Directive”).
5 odst. 2 směrnice, který od vízové povinnosti uložené členskými státy EU osvobozuje státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou držiteli„pobytové karty“, se na jeho manželku nevztahuje.
In reply, the Commission explained that his wife was not entitled to benefit from the provisions of Article 5(2) of the Directive, which exempts third country nationals holding a “residence card” from any visa requirement by EU Member States.
Stěžovatel Komisi napsal znovu a tvrdil, že směrnice se podle všeho vztahuje na všechny občany ES a jejich rodinné příslušníky a že jeho manželka je držitelkou povolení k pobytu.
The complainant wrote to the Commission again, arguing that the Directive appears to apply to all EC citizens and their families and that his wife holds a residence permit.
5 odst. 2 směrnice se na manželku stěžovatele nevztahuje, protože její povolení k pobytu není„pobytovou kartou“ ve smyslu článku 10 směrnice, nýbrž dokladem, který byl vydán podle španělských právních předpisů a řídí se výhradně těmito předpisy.
In its second reply, the Commission underlined that Article 5(2) of the Directive does not apply to the complainant’s wife since her residence permit is not the “residence card” foreseen in Article 10 of the Directive, but was granted under, and is governed exclusively by, Spanish law.
Ve stížnosti veřejnému ochránci práv stěžovatel uvedl, že postoj Komise je se směrnicí v rozporu.
In his complaint to the Ombudsman, the complainant alleged that the Commission’s position was contrary to the Directive.
Veřejný ochránce práv byl toho názoru, že odpovědi Komise byly sice právně v pořádku, ale mohly být napsány srozumitelněji.
The Ombudsman took the view that the Commission’s replies were legally correct, but could have been drafted in a more easily understandable way.
Útvary Komise souhlasily s tím, že stěžovateli zašlou dodatečnou odpověď.
The Commission’s services agreed to send an additional reply to the complainant.
V ní se mu dostalo vysvětlení, že se směrnice vztahuje na občany EU, kteří se stěhují do členského státu, jehož nejsou státními příslušníky, nebo v takovém státě pobývají, a na rodinné příslušníky, kteří je doprovázejí nebo následují.
The additional reply explained that the Directive applies to EU citizens who move to, or reside in, a Member State other than that of which they are a national and to their family members who accompany or join them.
Směrnice se tedy nevztahuje na občany, kteří zůstávají ve svém vlastním členském státě ani na jejich rodiny.
The Directive does not, therefore, apply to citizens who stay in their own Member State, or to their families.
Odpověď Komise rovněž obsahovala jasné vysvětlení pojmu„pobytová karta“ a jeho vztahu k ostatním ustanovením směrnice.
The Commission’s reply also included a clear explanation of the concept of a “residence card” and its relationship to other provisions of the Directive.
Pro ilustraci v ní byla uvedena také řada příkladů.
The reply also included a number of examples by way of illustration.
5 odst. 2 směrnice znevýhodňuje rodiny občanů EU, kteří nevyužili právo na volný pohyb, ale že směrnici lze změnit jedině prostřednictvím legislativního procesu.
Finally, the Commission pointed out that the drafting of Article 5(2) of the Directive is disadvantageous for the families of EU citizens who have not exercised the right of free movement, but that the Directive could only be amended through the legislative process.
Veřejný ochránce práv tuto dodatečnou odpověď považoval za postačující k vyřešení případu.
The Ombudsman considered that the additional reply was su cient to resolve the case.
Vzhledem k závěrečnému bodu odpovědi Komise o této záležitosti informoval také Evropský parlament.
In view of the final point of the Commission’s reply, the Ombudsman also informed the European Parliament of the matter.
Jak je uvedeno ve výroční zprávě za rok 2006 (viz shrnutí stížností 3297/2006/BU a 3684/2006/BU), veřejný ochránce práv začal též se souhlasem dotčeného orgánu nebo instituce a ve spolupráci s nimi šířeji využívat neformálnějších postupů pro pružné řešení problémů.
As indicated in the Annual Report for 2006 (see the summary of complaints 3297/2006/BU and 3684/2006/BU), the Ombudsman has also begun to make wider use of more informal procedures, with the agreement and cooperation of the institution or body concerned, to help resolve problems in a flexible way.
Níže je uveden příklad takového případu, který se týkal Komise.
An example of such a case involving the Commission is included below.
Také Rada určila jednoho pracovníka svého sekretariátu, na kterého se mohou zaměstnanci veřejného ochránce práv obracet kvůli řešení problémů neformálními postupy.
The Council has also designated a person in its secretariat, whom the Ombudsman’s services can contact with a view to finding solutions through informal procedures.
Chybějící text v Schumanově deklaraci
Text missing from the Schuman declaration
Francouzský profesor si stěžoval, že v textu Schumanovy deklarace na internetovém portálu Europa chybí věta o důležitosti rozvoje afrického kontinentu ve všech jazykových verzích kromě francouzské.
A French professor complained that the phrase concerning the importance of the development of the African continent had been omitted from the text of the Schuman declaration on the Europa website in all the language versions except French.
Dva dny poté, co byly kontaktovány veřejným ochráncem práv, útvary Komise stěžovateli písemně vysvětlily, že neúplné verze deklarace byly přeneseny z původní internetové stránky, která byla více než deset let stará, a že k vypuštění věty zřejmě došlo technickou chybou.
Two days after being contacted by the Ombudsman, the Commission’s services wrote to the complainant explaining that the incomplete versions had been transferred from the original website, which dated back over a decade and that the omission of the phrase was probably the result of a technical error.
Dále se zavázaly, že chybějící větu doplní, jakmile překladatelský útvar provede nezbytné práce.
They undertook to restore the missing phrase as soon as the translation service had carried out the necessary work.
Veřejný ochránce práv měl za to, že odpovědí Komise je záležitost vyřešena, ale informoval stěžovatele, že pokud nebude s kroky Komise spokojen, může podat novou stížnost.
The Ombudsman considered that the reply from the Commission settled the matter, but informed the complainant that he could make a new complaint if he were not satisfied with the steps taken by the Commission.
Současně veřejný ochránce práv poděkoval útvarům Komise za rychlé a účinné jednání v zájmu rychlého řešení.
The Ombudsman also thanked the Commission services for their prompt and e ective action to provide a rapid solution.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, Úř. věst. 2004 L 158, s. 77.
Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States; OJ 2004 L 158, p. 77.
Na konci roku 2007 bylo stále posuzováno 31 návrhů na smírná řešení.
At the end of 2007, 31 proposals for friendly solutions were still under consideration.
V některých případech lze dospět ke smírnému řešení, pokud dotyčný orgán nebo instituce stěžovateli nabídnou odškodnění.
In some cases, a friendly solution can be achieved if the institution or body concerned o� ers compensation to the complainant.
Příklady smírných řešení dosažených veřejným ochráncem práv najdete v oddíle 3.3 této zprávy.
For examples of friendly solutions achieved by the Ombudsman, please refer to section 3.3 of this Report.
Kritické poznámky a návrhy doporučení
Critical remarks and dra recommendations
Pokud smírného řešení nelze dosáhnout nebo pokud je snaha o takové řešení neúspěšná, veřejný ochránce práv buď případ uzavře kritickou poznámkou pro daný orgán či instituci, nebo podá návrh doporučení.
If a friendly solution is not possible or if the search for such a solution is unsuccessful, the Ombudsman either closes the case with a critical remark to the institution or body concerned or makes a dra recommendation.
Kritická poznámka je obvykle použita v případě, že i) dotyčná instituce již nemůže nesprávný úřední postup napravit, ii) tento nesprávný úřední postup zřejmě nemá obecné důsledky a iii) podle všeho není třeba, aby veřejný ochránce práv činil následné kroky.
A critical remark is normally made if (i) it is no longer possible for the institution concerned to eliminate the instance of maladministration, (ii) the maladministration appears to have no general implications, and (iii) no followup action by the Ombudsman seems necessary.
Kritická poznámka se učiní také tehdy, když se veřejný ochránce práv domnívá, že návrh doporučení by byl zbytečný nebo že k případu, v němž dotčený orgán nebo instituce nepřijmou návrh doporučení, není vhodné předložit zvláštní zprávu Parlamentu.
A critical remark is also made if the Ombudsman considers that a drarecommendation would serve no useful purpose or that it does not seem appropriate to submit a special report to Parliament in a case where the institution or body concerned fails to accept a dra recommendation.
Kritická poznámka je potvrzením stěžovateli, že jeho stížnost je oprávněná, a ukazuje dotyčnému orgánu nebo instituci, co učinil nesprávně, aby se v budoucnu mohl nesprávných úředních postupů vyvarovat.
A critical remark confirms to the complainant that his or her complaint is justified and indicates to the institution or body concerned what it has done wrong, so as to help it avoid maladministration in the future.
V roce 2007 uzavřel veřejný ochránce práv kritickou poznámkou 55 šetření.
In 2007, the Ombudsman closed 55 inquiries with critical remarks.
Úplný seznam těchto případů je uveden v příloze D.
A full list of these cases is provided in Annex D.
V roce 2007 veřejný ochránce práv provedl studii o následných opatřeních, která dotčené instituce přijaly v návaznosti na všechny kritické poznámky a další poznámky z roku 2006.
During 2007, the Ombudsman carried out a study of the followup undertaken by the institutions involved to all critical remarks and further remarks made in 2006.
V případech, kdy se následné kroky veřejného ochránce práv jeví jako nezbytné, tj. pokud je možné, aby dotčený orgán nesprávný úřední postup napravil, nebo v případech, kdy je nesprávný úřední postup zvláště závažný nebo má obecné důsledky, obvykle veřejný ochránce práv dotčenému orgánu nebo instituci podá návrh doporučení. Podle čl.
In cases where followup action by the Ombudsman does appear necessary, that is, where it is possible for the institution concerned to eliminate the instance of maladministration, or in cases where the maladministration is particularly serious, or has general implications, the Ombudsman normally makes a dra recommendation to the institution or body concerned.
3 odst. 6 statutu veřejného ochránce práv musí orgán nebo instituce do tří měsíců zaslat podrobné stanovisko.
In accordance with Article 3(6) of the Statute of the Ombudsman, the institution or body must send a detailed opinion within three months.
V roce 2007 bylo podáno osm návrhů doporučení.
During 2007, eight drarecommendations were made.
Tři případy byly v průběhu roku uzavřeny poté, co byl návrh doporučení přijat dotyčným orgánem.
Three cases were closed during the year when a dra recommendation was accepted by the institution.
Jeden případ vyústil ve zvláštní zprávu Evropskému parlamentu.
One case led to a special report to the European Parliament.
Na konci roku 2007 bylo stále posuzováno osm návrhů doporučení, včetně jednoho návrhu z roku 2004 a jednoho z roku 2006.
At the end of 2007, eight drarecommendations were still under consideration, including one made in 2004 and one made in 2006.
Zvláštní zprávy Evropskému parlamentu
Special reports to the European Parliament
Pokud orgán nebo instituce Společenství uspokojivě nereaguje na návrh doporučení, může evropský veřejný ochránce práv podat zvláštní zprávu Evropskému parlamentu.
If a Community institution or body fails to respond satisfactorily to a dra recommendation, the Ombudsman may send a special report to the European Parliament.
Tato zvláštní zpráva může obsahovat doporučení.
The special report may include recommendations.
Jak bylo zdůrazněno ve výroční zprávě evropského veřejného ochránce práv za rok 1998, má možnost předložit zvláštní zprávu Evropskému parlamentu pro práci veřejného ochránce práv nesmírnou cenu.
As was pointed out in the European Ombudsman’s Annual Report 1998, the possibility to present a special report to the European Parliament is of inestimable value for the Ombudsman’s work.
Zvláštní zpráva Evropskému parlamentu je posledním věcným krokem, který veřejný ochránce práv v souvislosti s případem podniká, protože přijetí usnesení a výkon pravomocí Parlamentu
A special report to the European Parliament is the last substantive step which the Ombudsman takes in dealing with a case, since the adoption of a resolution and the exercise of Parliament’s powers
STÍŽNOSTI AŠETŘENÍ jsou předmětem politického úsudku Parlamentu.
COMPLAINTS ANDINQUIRIES are ma4 ers for that institution’s political judgment.
Veřejný ochránce práv samozřejmě poskytuje Parlamentu při projednávání zvláštní zprávy veškeré požadované informace a pomoc.
The Ombudsman naturally provides whatever information and assistance may be required by Parliament in dealing with a special report.
Podle jednacího řádu Evropského parlamentu je za vztahy Parlamentu s veřejným ochráncem práv odpovědný petiční výbor.
The Rules of the European Parliament make the Commi4 ee on Petitions responsible for Parliament’s relations with the Ombudsman.
V roce 2007 byla Parlamentu předložena jedna zvláštní zpráva.
One special report was submi4 ed to Parliament in 2007.
V této zprávě, která se týká případu 3453/2005/GG, veřejný ochránce práv kritizuje Komisi za to, že se nezabývá stížností ohledně evropské směrnice o pracovní době.
It involves case 3453/2005/GG in which the Ombudsman criticised the Commission for not dealing with a complaint concerning the European Working Time Directive.
ROZHODNUTÍ O UZAVŘENÍPŘÍPADŮ V ROCE2007
DECISIONS CLOSING CASESIN2007
Kapitola 3 obsahuje shrnutí 50 rozhodnutí, kterými byla uzavřena šetření.
Chapter 3 contains summaries of 50 decisions closing inquiries.
Z těchto shrnutí je patrné, jak velkého počtu témat a kolika orgánů a institucí Společenství se týkala rozhodnutí v 348 šetřeních, která byla uzavřena v roce 2007, a jak různé důvody vedly k uzavření šetření.
The summaries reflect the range of subjects and of Community institutions and bodies covered by the total of 348 decisions closing inquiries in 2007, as well as the di� erent reasons for closure.
V rejstříku jsou shrnutí seřazena podle čísla případu, podle oblasti působnosti Společenství, které se týká předmět šetření, a podle typu údajného nesprávného úředního postupu, který stěžovatel uvádí.
They are indexed by case number, by subject ma4 er in terms of the field of Community competence involved, and by the type of maladministration alleged by the complainant.
Zbývající část tohoto oddílu kapitoly 2 analyzuje nejvýznamnější právní a věcné závěry obsažené v rozhodnutích.
The rest of this section of Chapter 2 analyses the most significant findings of law and fact contained in the decisions.
Je uspořádána na základě tematického roztřídění hlavních předmětů šetření, které vychází z pěti hlavních kategorií:
It is organised in terms of a thematic classification of the main subject ma4 er of inquiries, constructed around five main categories:
• otevřenost (včetně přístupu k dokumentům a informacím) a ochrana osobních údajů,
!Openness (including access to documents and information) and data protection;
Evropská komise jako strážce Smlouvy,
!The European Commission as guardian of the Treaty;
• výběrová řízení, zakázky a granty,
!Tenders, contracts and grants;
• personální záležitosti včetně náboru zaměstnanců,
!Personnel ma4 ers, including recruitment;
• jiné.
!Other ma4 ers.
Je třeba zmínit, že tyto kategorie se do značné míry překrývají.
It should be noted that there is substantial overlap between the above categories.
Například otázky otevřenosti a veřejného přístupu k dokumentům a informacím se často vyskytují ve stížnostech týkajících se náboru zaměstnanců či role Komise jako strážce Smlouvy.
For example, issues of openness and public access are o en raised in complaints concerning recruitment or the Commission’s role as guardian of the Treaty.
Otevřenost, přístup k dokumentům a informacím a ochrana osobních údajů
Openness, public access and the protection of personal data
Vysoký podíl stížností šetřených v roce 2007 (28 %) se týkal nedostatečné otevřenosti.
A high proportion (28%) of the allegations investigated in 2007 concerned lack of openness.
Podle článku 1 Smlouvy o Evropské unii jsou rozhodnutí v Unii přijímána „co nejotevřeněji“ a v článku 255 Smlouvy o ES je stanoveno právo na přístup k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise.
Article 1 of the Treaty on European Union refers to decisions in the Union being taken “as openly as possible”, while Article 255 of the EC Treaty provides for a right of access to European Parliament, Council, and Commission documents.
Toto právo je upraveno nařízením 1049/200110.
This right is governed by Regulation 1049/200110.
Po několika šetřeních veřejného ochránce práv vedených z vlastního podnětu v letech 1996 a 1999 přijala předpisy pro přístup k dokumentům také řada dalších orgánů a institucí Společenství.
Following owninitiative inquiries by the Ombudsman in 1996 and 1999, many other Community institutions and bodies have also adopted rules on access to documents.
Přístup k dokumentům a informacím
Access to documents and information
Podle nařízení 1049/2001 si mohou žadatelé vybrat, jaké opravné prostředky použijí: mohou zamítnutí žádosti buď předložit soudu podle článku 230 Smlouvy o ES, nebo podat stížnost veřejnému ochránci práv.
Regulation 1049/2001 gives applicants a choice of remedy: they may challenge a refusal either in court proceedings under Article 230 of the EC Treaty, or by complaining to the Ombudsman.
V roce 2007 uzavřel veřejný ochránce práv šetření jedenácti stížností týkajících se uplatňování nařízení 1049/2001, z nichž osm bylo namířeno proti Komisi, dvě proti úřadu OLAF a jedna proti Radě.
During 2007, the Ombudsman closed inquiries into eleven complaints concerning the application of Regulation 1049/2001, eight of which were against the Commission, two against OLAF and one against the Council.
Dále bylo uzavřeno jedno šetření stížnosti na Evropskou investiční banku ohledně přístupu k dokumentům podle jejích vlastních pravidel.
One inquiry was closed into a complaint against the European Investment Bank concerning access to documents under its own rules.
Shrnutí osmi z výše uvedených případů jsou uvedena v kapitole 3.
Summaries of eight of the above cases are included in Chapter 3.
V případě 3697/2006/PB veřejný ochránce práv shledal, že požadavek na uvedení „podrobných důvodů“ pro prodloužení lhůty na odpověď na potvrzující žádost podle nařízení 1049/2001 nebyl splněn pouhým odkazem na nutnost konzultace s jinými útvary Komise.
In case 3697/2006/PB, the Ombudsman found that the requirement to give “detailed reasons” for extending the deadline for reply to a confirmatory application under Regulation 1049/2001 was not met by a mere reference to the need to consult other Commission services.
Konstatoval také, že Komise by měla své administrativní služby zorganizovat tak, aby bylo zajištěno, že budou žádosti o přístup registrovány nejpozději první pracovní den po jejich obdržení.
He further stated that the Commission should organise its administrative services so as to ensure that applications for access are registered no later than the first working day following receipt.
V případě 668/2007/MHZ veřejný ochránce práv kritizoval Komisi za zveřejnění výroční zprávy o používání nařízení 1049/2001 v roce 2005 s více než osmiměsíčním zpožděním.
In case 668/2007/MHZ, the Ombudsman criticised the Commission for a delay of over eight months in publishing its annual report on the operation of Regulation 1049/2001 in 2005.
Při tom upozornil, že zveřejňování zpráv je klíčovým mechanismem, pokud jde o odpovědnost vůči evropským občanům a komunikaci s nimi.
The Ombudsman pointed out that the publication of reports is a key mechanism of accountability to, and communication with, European citizens.
Veřejný ochránce práv se zabýval třemi případy, které se týkaly výjimek z povinnosti zpřístupňovat dokumenty.
The Ombudsman dealt with three cases concerning exceptions to public access.
4 odst. 1 písm. b) nařízení (ochrana soukromí a osobnosti jednotlivce) nelze odůvodnit rozhodnutí Komise znečitelnit v dokumentu jména průmyslových lobbistů.
In case 3269/2005/TN, the Ombudsman took the view that Article 4(1)(b) of the Regulation (privacy and integrity of the individual) did not justify the Commission’s decision to blank out the names of industry lobbyists from a document.
K tomuto názoru dospěl na základě podkladového dokumentu o přístupu veřejnosti k dokumentům a ochraně údajů zveřejněného evropským inspektorem ochrany údajů, s nímž veřejný ochránce práv tuto záležitost také konzultoval.
In reaching this view, the Ombudsman relied on the Background Paper on Public access to Documents and Data Protection published by the European Data Protection Supervisor, whom the Ombudsman also consulted on this ma4 er.
Potřebnost transparentnosti lobbistických činností veřejný ochránce práv navíc zdůraznil v případě 2740/2006/TN.
Moreover, the Ombudsman emphasised the need for transparency of lobbying activities in case 2740/2006/TN.
V případě 948/2006/BU uznal veřejný ochránce práv skutečnost, že se dvojí úloha Evropské investiční banky jako bankovní instituce a současně instituce Společenství odráží v těch ustanoveních jejích pravidel pro přístup veřejnosti k dokumentům, která se týkají profesní povinnosti zachovávat bankovní tajemství.
In case 948/2006/BU, the Ombudsman recognised that the European Investment Bank’s dual role, as both a banking institution and a Community body, is reflected in the provisions of its rules on public access to documents concerning the professional obligation of banking secrecy.
Veřejný ochránce práv vzal rovněž na vědomí, že EIB je vázána nařízením 1367/200612, kterým se na orgány a instituce Společenství vztahuje Aarhuská úmluva.
The Ombudsman also noted that the EIB is bound by Regulation 1367/200612, which applies the Aarhus Convention to the Community institutions and bodies.
V době, kdy stěžovatel podal žádost o přístup, však toto nařízení nebylo v platnosti.
However, that Regulation was not in force when the complainant’s request for access was made.
Článek 11 nařízení 1049/2001 vyžaduje, aby každý orgán zajistil veřejný přístup k rejstříku dokumentů, do nějž se neprodleně zaznamenávají odkazy na dokumenty.
Article 11 of Regulation 1049/2001 requires each institution to provide public access to a register of documents in which references to documents shall be recorded without delay.
V případě 2350/2005/GG byl veřejný ochránce práv toho názoru, že pokud neexistuje snadno přístupný nebo dostatečně úplný rejstřík, musejí být orgány EU připraveny poskytnout občanům na požádání seznamy ad hoc, a to i v případě, že jejich sestavení představuje značnou zátěž.
In case 2350/2005/GG, the Ombudsman took the view that, as long as there is no easily accessible or su ciently complete register, the EU institutions must be prepared to provide citizens with ad hoc lists upon request, even if their preparation constitutes a considerable burden.