natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vývoj a činnost ze dne 18. července 2006, C-519/04 P, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), v níž mu byl předložen kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu ze dne 30. září 2004, Meca-Medina a Majcen v. Komise (T-313/02, Sb. rozh. s.
Proceedings parties and that the form in which that concurrence is expressed is not by itself decisive.
II-3291), Soudní dvůr dále poté, co zdůraznil, že pouhá okolnost, že pravidlo má čistě sportovní povahu, nevede k tomu, že se na osobu vykonávající činnost upravenou tímto pravidlem nebo na subjekt, který je vydal, nevztahuje působnost Smlouvy a především pravidel hospodářské soutěže, rozhodl, že lze-li na právní úpravu boje proti dopingu nahlížet jako na rozhodnutí sdružení podniků omezující svobodu jednání osob, na které se vztahuje, nemusí toto nezbytně představovat omezení hospodářské soutěže neslučitelné se společným trhem ve smyslu článku 81 ES, jestliže je odůvodněno legitimním cílem.
It stated, more specically, in that regard that while a call by a motor vehicle manufacturer to its authorised dealers does not constitute a unilateral act but an agreement within the meaning of Article 81(1) EC, provided that it forms part of a set of continuous business relations governed by a general agreement drawn up in advance, that does not, however, imply that any call by a motor vehicle manufacturer to dealers constitutes an agreement within the meaning of Article 81(1) EC and does not relieve the Commission of its obligation to prove that there was a concurrence of wills on the part of the parties to the dealership agreement in each specic case.
Podle Soudního dvora totiž takové omezení vyplývá z požadavků na organizaci a řádný průběh sportovní soutěže a jeho cílem je především zajistit zdravou soutěživost mezi závodníky.
According to the Court, such a will on the part of the parties may result from both the clauses of the dealership agreement in question and from the conduct of the parties, and in particular from the possibility of there being tacit acquiescence by the dealers in the measure adopted by the vehicle manufacturer.
Soudní dvůr nicméně připustil, že represivní charakter takové antidopingové úpravy a rozsah sankcí použitelných v případě jejího porušení mohou vyvolávat negativní účinky na hospodářskou soutěž, neboť v případě, že by se tyto sankce nakonec ukázaly jako neopodstatněné, mohly by vést k neodůvodněnému vyloučení závodníka ze soutěží, a tedy k narušení podmínek výkonu dotčené činnosti, a upřesnil, že takovou právní úpravou takto uložená omezení se k tomu, aby nespadala pod zákaz uvedený v čl.
In another area, in Case C-519/04 P Meca-Medina and Majcen v Commission (judgment of 18 July 2006, not yet published in the ECR), the Court held, last, after emphasising that the mere fact that a rule is purely sporting in nature does not have the eect of removing from the scope of the Treaty, and in particular from the scope of the competition rules, a person engaging in the activity governed by that rule or the body which has laid it down, that, while anti-doping rules may be regarded as a decision of an association of undertakings limiting the freedom of action of the persons to whom they are addressed, they do not, for all that, necessarily constitute a restriction of competition incompatible with the common market, within the meaning of Article 81 EC, since they are justied by a legitimate objective.
81 odst. 1 ES, musejí omezovat na to, co je nezbytné pro zajištění řádného průběhu sportovní soutěže.
According to the Court, such a limitation is inherent in the organisation and proper conduct of competitive sport and its very purpose is to ensure healthy rivalry between athletes.
Dále musejí být zvláště zmíněny tři rozsudky týkající se meritorního použití pravidel hospodářské soutěže Soudním dvorem.
Three further judgments deserve special mention in regard to the substantive application of the competition rules by the Court.
Ve spojených věcech Cipolla a další (rozsudek ze dne 5. prosince 2006, C-94/04 a C-202/04, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), v nichž mu byly předloženy žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Corte d’appello di Torino (Itálie) a Tribunale di Roma (Itálie), Soudní dvůr rozhodl, že články 10 ES, 81 ES a 82 ES nebrání tomu, aby členský stát přijal normativní opatření, které na základě návrhu vypracovaného advokátní komorou schvaluje tarif, který stanoví minimální sazbu odměn členů advokátní profese a od něhož se v zásadě není možno odchýlit, co se týče jak úkonů vyhrazených pro tyto členy, tak úkonů, jako je poskytování mimosoudních služeb, které může rovněž uskutečnit jakýkoliv jiný hospodářský subjekt, který uvedenému tarifu nepodléhá.
In Joined Cases C-94/04 and C-202/04 Cipolla and Others (judgment of 5 December 2006, not yet published in the ECR), on references for a preliminary ruling from the Corte d’appello di Torino (Italy) and the Tribunale di Roma (Italy), respectively, the Court held that Articles 10 EC, 81 EC and 82 EC do not preclude a Member State from adopting a legislative measure which approves, on the basis of a draft produced by a professional body of lawyers, a scale fixing a minimum fee for members of the legal profession from which there can generally be no derogation in respect of either services reserved to those members or those, such as out-of-court services, which may also be provided by any other economic operator not subject to that scale.
Soudní dvůr měl nicméně za to, že taková právní úprava, která absolutně zakazuje odchýlit se smluvně od minimálních odměn stanovených advokátním tarifem v případě úkonů, které mají jednak právní povahu, a jednak jsou vyhrazeny advokátům, představuje omezení volného pohybu služeb stanoveného v článku 49 ES a že je věcí předkládajícího soudu, aby ověřil, zda taková právní úprava s ohledem na své konkrétní podmínky uplatňování skutečně odpovídá cílům ochrany spotřebitelů a řádného výkonu spravedlnosti, které ji mohou odůvodnit, a zda omezení, která ukládá, nejsou s ohledem na tyto cíle nepřiměřená.
The Court considered, however, that such legislation containing an absolute prohibition of derogation, by agreement, from the minimum fees set by a scale of lawyers’ fees for services which are (a) court services and (b) reserved to lawyers constitutes a restriction on freedom to provide services laid down in Article 49 EC and that it is for the national court to determine whether such legislation, in the light of the detailed rules for its application, actually serves the objectives of protection of consumers and the proper administration of justice which
1475/9521, mohl nicméně tento vstup v platnost, v závislosti na konkrétní organizaci distribuční sítě jednotlivých dodavatelů, vyvolat potřebu změn takového významu, že byly opravdovou reorganizací uvedené sítě ve smyslu tohoto ustanovení, a že v tomto ohledu náleží vnitrostátním soudům a rozhodčím orgánům posoudit, v závislosti na souhrnu konkrétních okolností sporu, který jim byl předložen, zda jde o takový případ.
Last, in Case C-125/05 Vulcan Silkeborg (judgment of 7 September 2006, not yet published in the ECR) and in Joined Cases C-376/05 and C-377/05 A. Brünsteiner (judgment of 5 December 2006, not yet published in the ECR), also references for a preliminary ruling, the Court had for the first time the opportunity to adjudicate on a number of questions inherent in the entry into force of the last regulation on exemption by category applicable to the motor vehicle sector, Regulation (EC) No 1400/2002 20, and also to provide its first interpretations of that regulation.
Ve výše uvedených spojených věcech A. Brünsteiner Soudní dvůr mimoto rozhodl, že článek 4 nařízení č. 1400/2002 musí být vykládán v tom smyslu, že po uplynutí přechodného období stanoveného v článku 10 uvedeného nařízení byla jím stanovená bloková výjimka nepoužitelná na dohody splňující podmínky pro blokovou výjimku stanovené v nařízení č.
In those cases the Court, in particular, held that, while the entry into force of Regulation (EC) No 1400/2002 did not, of itself, require the reorganisation of the distribution network of a supplier within the meaning of the first indent of Article 5(3) of Regulation (EC) No 1475/95 21, that entry into force might, however, in the light of the particular nature of the distribution network of each supplier, have required changes that were so signicant that they must be truly considered as representing a reorganisation within the meaning of that provision and that in that regard it is for the national courts or arbitrators to determine, in the light of all the evidence in the case before them, whether that is the position.
81 ES pro všechny ostatní prvky dohody nebo pro jiné povinnosti, které z ní vyplývají, však nespadají do oblasti působnosti práva Společenství, a že proto náleží vnitrostátnímu soudu posoudit na základě použitelného vnitrostátního práva dosah a důsledky případného zákazu určitých ujednání na základě článku 81 ES pro smluvní vztahy jako celek.
The Court made clear, in that regard, that the consequences, for all other parts of the agreement or for other obligations owing from it, of the prohibition of contractual terms incompatible with Article 81 EC are not, however, a matter for Community law and that it is therefore for the national court to determine, in accordance with the national law applicable, the extent and consequences, for the contractual relation as a whole, of the prohibition of certain terms under Article 81 EC.
Další rozsudky, na které je třeba upozornit z důvodu, že v nich byla Soudním dvorem uplatněna pravidla hospodářské soutěže, se týkají spíše otázek spojených s jejich prováděním.
The other judgments which merit attention owing to the Court’s application of the competition rules are more concerned with the questions relating to the implementation of those rules.
Přínos dvou z nich spočívá především v procesních otázkách a otázkách týkajících se provádění důkazů.
The contribution made by two of those judgments lies essentially in questions of procedure and questions relating to the production of evidence.
Ve věcech Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied v. Komise (rozsudek ze dne 21. září 2006, C-105/04 P, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a Technische Uni v. Komise (rozsudek ze dne 21. září 2006, C-113/04 P, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) Soudní dvůr znovu potvrdil, že dodržení přiměřené lhůty při vedení správních řízení v oblasti soutěžní politiky představuje obecnou zásadu práva Společenství, jejíž dodržování soud Společenství zajišťuje, avšak rozhodl, že zjištění nadměrné délky trvání řízení, která není přičitatelná dotčeným podnikům, může vést ke zrušení rozhodnutí, kterým bylo shledáno porušení, z důvodu porušení uvedené zásady, pouze tehdy, pokud uvedená délka trvání mohla mít tím, že poškodila práva obhajoby podniků, vliv na výsledek řízení.
In Case C-105/04 P Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied v Commission (judgment of 21 September 2006, not yet published in the ECR) and Case C-113/04 P Technische Unie v Commission (judgment of 21 September 2006, not yet published in the ECR), the Court, while rearming that compliance with the reasonable time requirement in the conduct of administrative procedures relating to competition policy constitutes a general principle of Community law whose observance the Community judicature ensures,
Vývoj a činnost podán pro určitá vymezená období, nebrání tomu, aby bylo na protiprávní jednání nahlíženo jako na naplněné během globálního období širšího než tato vymezená období, pokud takové zjištění spočívá na objektivních a shodujících se indiciích.
Proceedings held that a finding that the duration of the procedure was excessive, and could not be imputed to the undertakings concerned, can entail annulment, on the ground of a breach of that principle, of a decision finding an infringement only if that duration, by adversely aecting the undertakings’ rights of defence, was able to inuence the outcome of the proceedings.
A konečně, Soudní dvůr rovněž připomenul, že pro účely použití čl.
The Court further observed that examination of any interference with the exercise of the rights of the defence owing to the excessive duration of the administrative procedure cannot be limited solely to the second phase of that procedure, but must also cover the phase preceding notication of the statement of objections and, especially, determine whether that excessive duration was capable of aecting the ability of the undertakings concerned to defend their rights in future.
81 odst. 1 ES, pokud se jednotlivé skutky začleňují do „jednotného záměru“ z důvodu svého totožného cíle narušujícího hospodářskou soutěž uvnitř společného trhu, má Komise právo přičítat odpovědnost za tyto skutky v závislosti na účasti na protiprávním jednání nahlíženém jako celek a že zohlednění konkrétních účinků takových skutků je v tomto ohledu nadbytečné, jeví-li se, že jejich cílem je vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže uvnitř společného trhu.
Last, the Court also recalled in those judgments that, for the purposes of the application of Article 81(1) EC, where the various actions form part of an ‘overall plan’, owing to their identical object, which distorts competition within the common market, the Commission is entitled to impute liability for those actions according to participation in the infringement considered as a whole and that there is no need to take account of the actual eects of those actions where it appears that their object is to prevent, restrict or distort competition within the common market.
Ve výše uvedené věci Technische Unie v. Komise Soudní dvůr mimoto připomenul svoji ustálenou judikaturu, podle které k prokázání účasti podniku na kartelové dohodě postačuje, aby Komise prokázala, že se tento podnik účastnil schůzí, během nichž byly uzavřeny dohody protisoutěžní povahy, aniž by s nimi zjevně vyjádřil svůj nesouhlas, a že je-li prokázáno, že se podnik takových schůzí zúčastnil, přísluší mu, aby předložil údaje prokazující, že jeho účast na zmíněných schůzkách nebyla vedena žádným protisoutěžním záměrem, a to tím, že prokáže, že svým soutěžitelům sdělil, že jeho účast na těchto jednáních měla odlišnou povahu než jejich účast.
In Technische Unie v Commission, the Court also referred to its consistent case-law, according to which it is sucient for the Commission to demonstrate that an undertaking concerned in meetings during which agreements of an anticompetitive nature were concluded, without having manifestly opposed them, in order to prove to the requisite legal standard that the undertaking participated in a cartel and that, where it is established that an undertaking took part in such meetings, that undertaking must put forward indicia of such a kind as to establish that its participation was without any anticompetitive intention by demonstrating that it had indicated to its competitors that it was participating in those meetings in a spirit that was dierent from theirs.
Tři další rozsudky si rovněž zasluhují pozornost tím, že doplňují judikaturu Soudního dvora v oblasti pokut.
Three other judgments also merit attention in that they supplement the Court’s caselaw on fines.
Ve dvou z nich Soudní dvůr poprvé rozhodoval o otázce rozsahu působnosti zásady non bis in idem, co se týče situací, ve kterých zasáhly orgány třetího státu na základě své sankční pravomoci v oblasti soutěžního práva použitelného na území uvedeného státu.
In two of them, the Court for the first time settled the question of the scope of the principle non bis in idem in relation to situations in which the authorities of a non-member State have intervened under their power to impose penalties in the sphere of competition law applicable on the territory of that State.
Ve věcech Showa Denko v. Komise (rozsudek ze dne 29. června 2006, C-289/04 P, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a SGL Carbon v. Komise (rozsudek ze dne 29. června 2006, C-308/04 P, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) Soudní dvůr totiž poté, co znovu potvrdil, že zásada non bis in idem, rovněž zakotvená v článku 4 protokolu č. 7 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv, je základní zásadou práva Společenství, jejíž dodržování soud zajišťuje, rozhodl, že se tato zásada nepoužije na situace, do kterých v rámci vlastních pravomocí zasahují právní řády a orgány pro ochranu hospodářské soutěže třetích států.
In Case C-289/04 P Showa Denko v Commission (judgment of 29 June 2006, not yet published in the ECR) and Case C-308/04 SGL Carbon v Commission (judgment of 29 June 2006, not yet published in the ECR), the Court held, after rearming that the principle non bis in idem, also enshrined in Article 4 of Protocol No 7 to the European Convention on Human Rights, constitutes a fundamental principle of Community law the observance of which is guaranteed by the judicature, that that principle does not apply to situations in which the legal systems and competition authorities of non-member States intervene within their own jurisdiction.
Soudní dvůr má totiž za to, že když Komise ukládá sankce za protiprávní jednání podniku, dokonce i když má původ v kartelové dohodě mezinárodní povahy, je jejím cílem chránit volnou hospodářskou soutěž na vnitřním trhu Společenství, což je podle čl.
The Court considers that when the Commission imposes sanctions on the unlawful conduct of an undertaking, even conduct originating in an international cartel, it seeks to safeguard the free competition
Soudní dvůr o metodě stanovování pokut uložených za porušení pravidel hospodářské soutěže22 užívat metodu stanovování zohledňující různé proměnné, přičemž ale musí respektovat maximální výši pokut související s velikostí obratu uvedenou v čl. 15 odst.
Court of Justice within the common market which constitutes a fundamental objective of the Community under Article 3(1)(g) EC and that thus, on account of the specic nature of the legal interests protected at Community level, the Commission’s assessments pursuant to its relevant powers may diverge considerably from those by authorities of non-member States.
2 nařízení č. 17 zahrnuje pravomoc určit datum splatnosti pokut a datum, od něhož vzniká povinnost platit úroky, jakož i pravomoc určit výši těchto úroků a stanovit podrobnou úpravu pro provedení jejího rozhodnutí, Soudní dvůr upřesnil, že Komise je v rozsahu potřebném pro odrazení od pozdní platby pokuty oprávněna zvolit si jako východisko vyšší sazbu, než je průměrná úroková míra na trhu požadovaná při úvěrech.
The Court proceeded to refer to the consistent caselaw according to which the fact of taking aggravating circumstances into account when setting the fine is consistent with the Commission’s task of ensuring that undertakings’ conduct complies with the competition rules.
Ve výše uvedené věci Komise v. SGL Carbon AG Soudní dvůr uplatnil svoji judikaturu, podle které snížení na základě sdělení o spolupráci24 může být odůvodněné pouze tehdy, pokud poskytnuté informace a, obecněji, jednání dotčeného podniku mohou být považovány za prokazující skutečnou spolupráci z jeho strany, a rozhodl, že nemůže být považováno za prokazující takovou spolupráci jednání podniku, který ačkoliv nebyl povinen odpovědět na otázku položenou Komisí, na ni odpověděl neúplně a chybně.
Conversely, the Commission is not required, when determining the amount of the fine which it imposes on an undertaking, to take its poor financial situation into account, since recognition of such an obligation would be tantamount to giving unjustied competitive advantages to undertakings least well adapted to the market conditions.
Krom toho, ve výše uvedené věci Showa Denko v. Komise Soudní dvůr rovněž připomněl, že do výpočtu pokuty uložené podniku za porušení pravidel hospodářské soutěže lze zahrnout odrazující faktor a že tento faktor se hodnotí tak, že se zohledňuje řada prvků, a nikoli pouze konkrétní situace dotčeného podniku.
The Court, moreover, rearmed in that case that it is only the final amount of the fine imposed for an infringement of the competition rules that must comply with the 10 % limit referred to in Article 15(2) of Regulation No 17 and that, consequently, that article does not prohibit the Commission from arriving, during the various stages of calculation, at an intermediate amount higher than that limit, provided that the final amount of the fine imposed does not exceed it.
Soudní dvůr v tomto ohledu rovněž připomněl, že při neexistenci právní úpravy Společenství v dané oblasti přísluší vnitrostátnímu právnímu řádu každého členského státu, aby stanovil
In Commission v SGL Carbon AG the Court applied its caselaw according to which a reduction under the Leniency Notice 24can be justied only where the information provided and, more generally, the conduct of the undertaking concerned might be considered to demonstrate a genuine spirit of cooperation on its part, holding that the conduct of an undertaking
Sdělení o neuložení nebo snížení pokut v případech kartelových dohod (Úř. věst. 1996, C 207, s. 4).
Commission Notice on the non-imposition or reduction of fines in cartel cases (OJ C 207, 18.7.1996, p. 4).
Vývoj a činnost podmínky pro výkon tohoto práva, včetně podmínek uplatnění pojmu „příčinná souvislost“, za předpokladu, že tyto podmínky nejsou méně příznivé než ty, které se týkají obdobných řízení na základě vnitrostátního práva (zásada rovnocennosti), a že v praxi neznemožňují nebo nadměrně neztěžují výkon práv přiznaných právním řádem Společenství (zásada efektivity).
Proceedings which, although it was not obliged to answer a question asked by the Commission, did answer it, but in an incomplete and misleading way, cannot be considered to reect a spirit of cooperation. In Showa Denko v Commission, moreover, the Court also recalled that the fine imposed on an undertaking for an infringement of the competition rules may be calculated by including a deterrence factor and that that factor is assessed by taking into account a large number of factors and not merely the particular situation of the undertaking concerned.
1 ES, denice pojmu „podpora“ nebo uplatnění zásady ochrany legitimního očekávání a úloha vnitrostátních soudů při provádění systému kontroly státních podpor. Ve věci Cassa di Risparmio di Firenze a další (rozsudek ze dne 10. ledna 2006, C-222/04, Sb. rozh. s.
Last, a final judgment must be mentioned in connection with fines, especially because it conrms the Court’s Courage caselaw (Case C-453/99 Courage v Crehan[2001] ECR I-6297).
I-289) byl Soudnímu dvoru Corte suprema di cassazione (Itálie) předložen určitý počet předběžných otázek týkajících se slučitelnosti daňového režimu subjektů vzešlých z privatizace bank patřících do italského veřejného sektoru s právem Společenství, a konkrétněji takové slučitelnosti, pokud jde o daňový režim použitelný na bankovní nadace přebírající při této příležitosti úlohu tradičních spořitelen.
In Joined Cases C-295/04 to C-298/04 Manfredi and Others (judgment of 13 July 2006, not yet published in the ECR), the Court recalled that, as Article 81(1) EC produces direct eects in relations between individuals and creates rights for the individuals concerned which the national courts must safeguard, any individual is entitled to rely on the invalidity of an agreement or practice prohibited under Article 81 EC and, where there is a causal relationship between that agreement or practice and the harm suered, to claim damages for that harm.