natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Až na pár výjimek se nástroje, jimiž se vykazuje nakládání s finančními prostředky získanými ze soukromých zdrojů, neliší od nástrojů používaných u prostředků z veřejných zdrojů.
With very few exceptions, accountability measures for private funds do not differ from those for public funds.
Výkazy o finančním hospodaření a zprávy o finančních auditech, které jsou instituce povinny pravidelně předkládat nadřízeným orgánům, zahrnují rovněž údaje o získaných soukromých finančních prostředcích a o jejich využití.
Financial reports and audit procedures, which must be submitted regularly to authorities, also take the collection and use of private funds into account.
Akademičtí pracovníci (5. kapitola)
Academic staff (Chapter 5)
Nábor pracovníků se ve většině zemí opírá převážně o společné úsilí vysokých škol a ústředních orgánů.
In most countries, the recruitment process as a whole is based mainly on a joint effort between the institutions and the authorities at central level.
Pouze v pěti zemích mají vysoké školy v náboru pracovníků značnou volnost.
Only five countries enjoy particularly noteworthy institutional autonomy in terms of recruitment.
Některé kroky náborového procesu jsou nicméně z valné části závazně stanoveny, a to na úrovni buď centrální, nebo institucionální.
Certain steps in the recruitment process, however, are defined largely either at central or institutional level.
V naprosté většině zemí existují úřední předpisy vymezující jednotlivé zaměstnanecké kategorie a kritéria, podle nichž se pracovníci do těchto kategorií zařazují.
The process of defining salary scales is based mainly on legislation and other official documents at central level in most countries.
Přibližně v polovině zemí jsou součástí náboru konkursy. Konkursní postupy bývají často stanoveny na centrální úrovni.
In approximately a dozen countries, the annual gross salary is fixed mainly by the central authorities.
Leckde se však uplatňují oba režimy a učitelé jsou přijímáni buď do služebního, nebo do pracovního poměru.
This process is based on joint decision-making power between the state and institutions in another dozen.
Platová stupnice je ve většině zemí stanovena na centrální úrovni zákony a jinými úředními předpisy.
In eight countries, institutions have a high level of autonomy in terms of determining annual salaries.
Kritéria pro poskytování příplatků a pro pracovní/kariérní postup stanoví zřejmě většinou centrální orgán.
Criteria for granting bonuses and promotions appear to be defined generally at central level.
Pokud jde o pracovní povinnosti akademických pracovníků, zákony a jiné závazné úřední předpisy uvádějí ve většině zemí pouze jejich hlavní úkoly.
In the majority of countries, only the main tasks expected of academic staff are described by legislation or any other binding official regulation.
Konkrétní úkoly spojené s určitým pracovním zařazením stanoví samotná instituce a běžně jsou uváděny v pracovní smlouvě.
Concrete tasks linked to a specific post are normally laid out in the employment contract and are formulated at institutional level.
Kritéria hodnocení akademických pracovníků si ve většině zemí stanoví samotná instituce.
Criteria for the evaluation of academic staff are established at institutional level in most countries.
Někde se však při hodnocení akademických pracovníků musí přihlížet i k obecně závazným ukazatelům vydaným na centrální úrovni.
There might, however, be general indications from central level as to the factors which must be included in the evaluation of academic staff.
1 probíhá v Evropě v posledních několika desetiletích rozsáhlá transformace vysokoškolských systémů (
In recent decades, higher education systems in Europe have been undergoing a major transformation (1) influenced by national and international developments such as the rapid expansion of student enrolment, a relative decrease in public funding along with a shortage of private funding, the increasing importance of research and innovation in the global and knowledge-based economy, and wider competition between higher education institutions.
Z potřeby reagovat na zmíněné hluboké změny a zlepšovat kvalitu evropského vysokého školství vyplynula nezbytnost prozkoumat struktury systému správy a řízení vysokých škol v jednotlivých zemích.
The need to address these profound changes and to improve the quality of European higher education has led to reviews of the institutional governance structures.
I když ve většině evropských zemí dosud hrají v regulaci a v koordinaci vysokého školství ústřední úlohu veřejné orgány, je v posledních letech patrný postupný přesun od detailního státního poručnictví směrem k vnějšímu vedení prostřednictvím různých zainteresovaných aktérů.
Although public authorities retain a central role in regulating and coordinating higher education across (most of) Europe, there has been a gradual shift in recent years away from detailed state control and toward external guidance by different stakeholders.
Uvnitř institucí se těžiště struktur správy a řízení přeneslo od akademické samosprávy tradičního typu k novým, spíše manažerským způsobům řízení.
Within the institutions, governance structures have shifted away from the traditional mode of academic selfgovernment and toward new models of managerial self-governance.
Evropská unie sdělením z 10. května 2006 vyzvala členské země, aby uspíšily modernizaci univerzit a tím výrazněji přispěly k plnění cílů obsažených v Lisabonské strategii pokud jde o intenzivnější růst a o větší
At the European Union level, the Communication of 10 May 2006 urged Member States to press on with the modernisation of Europe’s universities with the aim of increasing universities’ contribution to the Lisbon
Na členské země se naléhalo, aby rozsáhlou zásobu znalostí, počet a lepší kvalitu pracovních příležitostí ( talentů a energie v Evropské unii mobilizovaly k dosažení okamžité, hluboké a koordinované změny, počínaje změnou regulace a řízení systémů vysokého školství a konče způsobem, jímž jsou spravovány jednotlivé univerzity.
Agenda for more growth and for more and better jobs ( substantial reservoir of knowledge, talent and energy with immediate, in-depth and co-ordinated change: from the way higher education systems are regulated and managed to the ways universities are governed.
Na podporu těchto cílů a spolupráce ve vzdělávání požádalo Generální ředitelství pro vzdělávání a kulturu Evropské komise síť Eurydice o sběr údajů pro studii o regulačních rámcích správy a řízení vysokého školství.
In support of these goals and the agenda for cooperation in education, the Directorate General for Education and Culture of the European Commission invited the Eurydice Network to collect data for a study on the regulatory frameworks in higher education governance.
Tato studie doplňuje národní a srovnávací studie o vysokém školství, které Eurydice uveřejnila v roce 2007: Key Data on Higher Education in Europe (česky Klíčové údaje o vysokém školství v Evropě, 2008) se soustřeďují na sociální aspekty vysokoškolského vzdělávání (příspěvek studentů na krytí nákladů jejich výuky, půjčky atp.); Focus on the Structure of Higher Education in Europe se zabývá trendy v jednotlivých zemích a opatřeními vyplývajícími z Boloňského procesu; 5. svazek European Glossary on Education uvádí terminologii používanou pro rozhodovací, poradní, řídicí a kontrolní orgány působící ve vysokém školství.
This study complements country-specific and comparative publications on higher education published by Eurydice in 2007: Key Data on Higher Education in Europe, which concentrates on the social dimension of higher education (contributions paid by students towards tuition costs, student support, loans, etc.); Focus on the Structure of Higher Education in Europe, which examines national trends and follow-up measures in the Bologna Process; and Volume 5 of the European Glossary on Education, concerned with terms used to denote formal decision-making, advisory, operational and regulatory bodies in higher education.
Tato studie se zaměřuje především na strategie, na úřední předpisy a na práva a povinnosti řídicích a správních orgánů ve vysokoškolských institucích.
The present study focuses in particular on policies, official regulations, rights and responsibilities in the governance of higher education institutions.
Na pozadí obecného celoevropského trendu směřujícího k méně preskriptivním regulačním rámcům, v závislosti na váze akademické samosprávy institucí, na jejich povinnosti zodpovídat se navenek, na tlaku nových požadavků na vysoké školství a přetrvávajících národních
In the general Europe-wide trend towards less prescriptive regulatory frameworks, a variety of national models have been developed within the respective contexts of academic selfgovernance and external accountability, the influence of new demands on higher education,
1) Viz například: Eurydice (2000). Two decades of reform in higher education in Europe: 1980 onwards.
1) See for instance Eurydice (2000) Two decades of reform in higher education in Europe: 1980 onwards.
2) Komise Evropských společenství (2006) Sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě.
2) European Commission (2006) Communication from the Commission to the Council and the European Parliament.
Plnění programu modernizace pro univerzity: vzdělávání, výzkum a inovace.
Delivering on the modernization agenda for universities: education, research and innovation.
3) K typologii modelů správy a řízení vysokého školství viz například: CHEPS (1994) Comparative Policy Studies in Higher Education and Merrien, Fr-X. (eds) (1999) Towards a New Model of Governance for Universities? A Comparative View.
3) For a typology of governance models in higher education see for instance: CHEPS (1994) Comparative Policy Studies in Higher Education and Merrien, Fr-X. (eds) (1999) Towards a New Model of Governance for Universities? A
Pojmy a definice
Concepts and definitions
V této studii rozlišujeme mezi správou (governance) a řízením (management) vysokého školství.
In this study, a distinction is drawn between higher education governance and management.
Správa ve vysokém školství se týká pravidel a mechanismů, jimiž různí aktéři ovlivňují rozhodování, mechanismů, jimiž se zodpovídají ze své činnosti, a subjektů, jimž se zodpovídají.
As far as higher education is concerned, governance focuses on the rules and mechanisms by which various stakeholders influence decisions, how they are held accountable, and to whom.
Ve sféře vysokého školství spočívá správa (governance) ve ´formálním a neformálním uplatňování autority v rámci zákonů, postupů a pravidel
In the context of higher education, governance refers to ‘the formal and informal exercise of authority under laws, policies and rules
4 vymezujících práva a povinnosti různých aktérů, včetně pravidel řídících jejich vzájemné vztahy´(
4 that articulate the rights and responsibilities of various actors, including the rules by which they interact’ (
Jinými slovy, termín správa označuje ´rámec, v němž instituce soustavně a koordinovaně uskutečňuje své cíle, záměry a strategie´, čímž se odpovídá na otázky ,Kdo je odpovědný za rozhodování a co je zdrojem legitimity exekutivní pravomoci různých aktérů?´ Na rozdíl od toho se řízení (management) týká uskutečňování cílů, které instituce terciárního vzdělávání podle stanovených pravidel sleduje.
In other words, governance encompasses ‘the framework in which an institution pursues its goals, objectives and policies in a coherent and co-ordinated manner’ to answer the questions: ‘Who is in charge, and what are the sources of legitimacy for executive decision-making by different actors?’
Odpovídá se tím na otázku, ´Jak se pravidla uplatňují?´, což se týká účelnosti, efektivity a kvality služeb, jež instituce svým vnitřním a vnějším
Management, on the other hand, refers to the implementation of a set of objectives pursued by a higher education institution on the basis of established rules.
Přes rozdíl mezi správou (s důrazem na proces stanovování dlouhodobých cílů a záměrů a strategií k jejich dosažení) a řízením (orientovaným akčně), nebudou v této studii přehlíženy rozmanité vazby, které je navzájem propojují.
Despite the distinction between governance (with its emphasis on the process of setting policies and longterm goals as well as the strategies for reaching these goals) and management (which is action-oriented), the various links between the two will not be overlooked.
Takže i když se tato studie zabývá hlavně regulačními nástroji, jež veřejné orgány při správě vysokého školství uplatňují, obsahuje též a analyzuje informace o mechanismech tvorby vzdělávací politiky, o rozhodování na úrovni centrální i na úrovni institucí, o pobídkách a o odpovědnosti institucí vůči společnosti.
Thus, although the study is concerned mainly with regulations issued by public authorities in relation to higher education governance, it also contains and analyses information about mechanisms for policy formulation, decision-making at central and institutional level, incentives and accountability procedures.
Veřejní nebo soukromí aktéři jsou vůči institucím v postavení aktérů externích (vnějších) nebo interních (vnitřních) :
Public or private actors or stakeholders may be categorised as external or internal to institutions:
Externí aktéři: osoby, jimž z jejich vlastního zájmu záleží na funkci, činnosti a výsledcích činnosti vysokých škol. Jsou to například: členové vlády a regionální či místní správy, zaměstnavatelé působící na trhu práce či jiní představitelé průmyslu, odboráři, členové národních studentských sdružení, představitelé občanské společnosti, absolventi dané školy, rodiče studentů atp.
External stakeholders: persons who have a vested interest in the function, practices, and outcomes of higher education institutions (may include members of central, regional or local government, employers in the labour market or other representatives from industry, members of labour unions, national student associations, representatives of civic society, graduates, parents of students, etc.).
Interní aktéři: vnitřní správní a řídicí orgány vysoké školy (správní rada, univerzitní rada, akademický senát atp.) a osoby na vysoké škole zaměstnané nebo studující.
Internal stakeholders: institutional governance bodies (e.g. advisory board, council, academic senate, etc.) and persons employed by or enrolled at a higher education institution.
Orgány mohou působit na úrovni instituce nebo na úrovni regionální či celostátní.
Bodies can work at the institutional level, or at regional or national levels.
U orgánů činných na úrovni instituce jde obvykle o správní radu, akademický senát, univerzitní radu apod.
Bodies at the institutional level are typically governing boards, academic senates, and councils, etc.
Jejich členy mohou být aktéři (účastníci) interní nebo externí nebo obojí.
These can be composed of internal or external actors (or stakeholders), or include representatives of both groups.
Typickými příklady orgánů na regionální či celostátní úrovni jsou výbory či odbory ministerstev, rady pro vysoké školství, rady pro vědecký výzkum a technický rozvoj, nezávislé zastřešující organizace pro vysoké školství apod.
Typical bodies at regional or national levels include ministerial committees or departments, councils for higher education, science and technological councils, and independent umbrella organisations for higher education, etc.
Takový orgán mohou tvořit buď pouze externí aktéři, nebo mohou být jeho členy i zástupci dané instituce.
These bodies may consist solely of external actors or include representatives of the respective higher education institutions.
Glosář zkratek, symbolů a nejčastěji používaných termínů se nachází na konci této studie.
A glossary of codes, abbreviations, and of frequently used terms can be found at the end of the report.
Obsah a rozsah studie
Scope of the study
Předkládaná srovnávací studie zachycuje stav v referenčním akademickém roce 2006/07 ve všech zemích zapojených v síti Eurydice s výjimkou Turecka.
The present comparative study takes the reference year 2006/07 and covers all Eurydice Network countries except Turkey.
Sleduje aktéry a orgány podílející se na vytváření strategií a na rozhodování, a všímá si způsobů jejich interakce.
The study concerns issues relating to higher education governance and reviews the stakeholders and bodies that are involved in devising policies and decision-making, as well as the various ways in which they interact.
Strategie, předpisy, pobídky a nástroje vykazování společenské odpovědnosti se v této studii analyzují v jejich vztahu ke strukturám správy a řízení, k financování a k akademickým pracovníkům.
The policies, regulations, incentives, and accountability measures are discussed within the contexts of governance structures, funding, and academic staff.
Výběr těchto témat se opíral o skutečnost, že jde o základní prvky programů reformy vysokého školství a že bezprostředně souvisí s klíčovým požadavkem efektivního
These issues were selected because they represent crucial elements in higher education reform agendas and are directly linked to the
Postupy používané k zajišťování kvality jsou rovněž důležitou složkou správy a řízení, v této studii však nejsou podrobněji analyzovány vzhledem k tomu, že byly předmětem rozsáhlého zkoumání v jiné publikaci
Quality assurance procedures are also an important aspect of the concept of governance; however, they are not analysed in detail here since they have been covered extensively in the Eurydice publication Focus on the
Studie se zabývá problémy správy a řízení veřejných a soukromých vysokých škol zřízených podle zákonů a předpisů příslušné země, které nabízejí studijní programy na úrovni ISCED 5 a 6.
This study covers governance issues in officially recognised public and private higher education institutions that offer programmes at ISCED levels 5 and 6 and are provided for under the legislation of the country concerned.
Zahraniční univerzity působící v šetřených zemích nebyly do studie zahrnuty; ve studii se nepřihlíželo ani k předpisům vyplývajícím z účasti na evropských programech.
Foreign universities established in the country are not considered, nor are regulations for taking part in European programmes taken into account.
Mimo rámec studie zůstaly rovněž státní vzdělávací instituce resortů bezpečnosti a obrany.
State institutions for national security, military or police training are also not covered.
Studie se přednostně věnuje vysokoškolskému vzdělávání poskytovanému ve veřejných a státem dotovaných soukromých institucích.
The study primarily examines public and governmentdependent private higher education.
Údajů týkajících se nezávislých soukromých vzdělávacích institucí je poskrovnu, pokud však byly k dispozici, uvádějí se samostatně na konci jednotlivých kapitol.
Data on independent private higher education institutions is very limited; however, when the information is available, it is included in separate sections at the end of each chapter.
Týká-li se předpis či postup pouze institucí určitého typu (například univerzit, technických institutů, profesně zaměřených vysokých škol, institucí dalšího vzdělávání apod.), je příslušný typ uveden.
When regulations or practices refer to a specific type of institution (e.g. universities, institutes of technology, universities of applied sciences, institutions for continuing education, etc.), reference is made to the relevant type.
Vztahují-li se údaje na instituce všech typů, hovoří se v textu o vysokých školách.*)
When all institutions are concerned, the study refers to ‘higher education institutions’ or ‘HEIs’.
Vrcholné školské orgány vyjadřují své požadavky v oficiálních dokumentech různým způsobem.
In official documents, top-level education authorities express their requirements in different ways.
V některých zemích formulují svá doporučení tak naléhavě, že se prakticky rovnají předpisům.
In some countries, their recommendations are so strong that they are in effect prescriptive.
Jinde si instituce zachovávají značný stupeň autonomie.
In others, institutions retain a significant degree of autonomy.
Proto je termín ´úřední předpis´ třeba chápat v širokém smyslu, který zahrnuje jak doporučení, tak zákony, vyhlášky nebo směrnice konzultativní povahy.
For this reason, the term ‘official regulations’ has to be understood in a broad sense to include recommendations as well as laws, decrees or other guidelines drawn up for advisory purposes.
Kapitola 1 podává přehled národních strategií a hlavních evropských priorit, pokud jde o financování a akademické pracovníky vysokých škol.
Chapter 1 gives an overview of the national strategic policies for higher education and the main priorities in Europe in terms of funding and academic staff.
Příloha k první kapitole obsahuje seznam národních strategických dokumentů.
The annex to chapter 1 contains a list of national strategic policy documents.
Kapitola 2 analyzuje strukturu a rozsah vnější regulace a vnějšího vedení, jakož i vnitřní manažerskou a akademickou správu a řízení v evropských vysokých školách.
Chapter 2 examines the structures and scope of external regulation and guidance as well as institutional managerial and academic selfgovernance at HEIs in Europe.
Orgány vnější a vnitřní správy těchto institucí jsou zkoumány z hlediska jejich kompetencí, rozhodovacích pravomocí a oblastí, v nichž mají povinnost skládat účty.
The external and institutional governance bodies are characterised according to their responsibilities, decision-making powers, and lines of accountability.
V příloze k této kapitole jsou popsány hlavní povinnosti vedoucích orgánů vnitřní správy a řízení.
The annex to chapter 2 provides an explanation of the main responsibilities of the primary internal governance bodies.
Kapitola 3 se zabývá mechanismy veřejného financování evropských vysokých škol. Analyzuje, v jaké míře se opírají o výkonové ukazatele, do jaké míry podporují vzájemné soutěžení mezi institucemi a jak je motivují k plnění prioritních národních cílů.
Chapter 3 focuses on public funding mechanisms used in Europe, analysing the extent to which they are performance-based and how they promote competition between higher education institutions and encourage higher education institutions to develop national priorities.
Tato kapitola rovněž seznamuje s postupy používanými ke kontrole účelného využití finančních prostředků z veřejných zdrojů a s některými aspekty autonomie vysokých škol v hospodaření s veřejnými prostředky.
This chapter also outlines accountability procedures linked to public funds and some aspects of higher education institutions’ autonomy in managing public funds.
V příloze této kapitoly jsou podrobně uvedena kritéria pro přidělování podstatné části veřejných prostředků vysokým školám.
The annex to chapter 3 includes a list of the criteria used for the most important public grants awarded to HEIs.
Kapitola 4 popisuje potenciální soukromé zdroje finančních prostředků a předpisy, které jejich využití omezují, včetně partnerských dohod uzavíraných s podnikatelskou sférou.
Chapter 4 describes possible sources and restrictions regarding private funding, including partnerships with the business world.
V kapitole se rovněž probírají vnější pobídky k získávání soukromých finančních prostředků a některé aspekty autonomie vysokých škol při vybírání školného.
The chapter also explores external incentives to collect private funds and certain aspects of HEIs’ autonomy concerning tuition fees.
Kapitola 5 pojednává o aktérech působících ve sféře personální politiky – při náboru pracovních sil, uzavírání pracovních smluv, při odměňování a v kariérním postupu, při určování délky pracovní doby a při hodnocení pracovníků.
Chapter 5 discusses the actors involved in issues relating to contracts, recruitment, salaries, career progression, work time, and evaluation of academic staff.
Metody
Methodology
Podkladové informace pro tuto studii byly získány pomocí dotazníku připraveného Evropským oddělením a rozeslaného národním oddělením sítě Eurydice s návodem k vyplnění.
Information for this study was provided by the respective Eurydice National Units in response to a ‘guide to content’ questionnaire developed by the Eurydice European Unit.