natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V důsledku toho Soudní dvůr rozhodl, že se na takové omezení pohybu kapitálu, jako je méně výhodné daňové zacházení s dividendami zahraničního původu, vztahuje čl. 57 odst.
First, it is particularly restrictive in that it limits not only the free movement of capital but also the right of the acquirer to choose his place of residence freely, which is guaranteed by the European Convention on Human Rights and protected under Community law, thereby adversely aecting a fundamental right.
1 ES, pokud se toto omezení vztahuje na účasti převzaté s cílem vytvořit nebo udržet dlouhodobé a přímé hospodářské vztahy mezi akcionářem a dotyčnou společností, které akcionáři umožňují skutečně se účastnit řízení této společnosti nebo její kontroly.
Second, there is nothing to support the conclusion that measures less restrictive than that requirement could not be adopted to achieve the objective sought.
Soudní dvůr měl vícekrát příležitost se zabývat pravomocemi členských států, které mají v oblasti přímých daní, a mezemi jejich výkonu.
Finally, in Holböck the Court applied Article 57(1) EC which lays down, for restrictions existing on 31 December 1993 that relate to the movement of capital involving direct investment, an exception to the prohibition of restrictions on the movement of capital between Member States and non-member countries.
V tomto ohledu se vyjadřoval k různým vnitrostátním daňovým opatřením, která se týkala jednak zdaňování společností a jejich akcionářů, a jednak zdaňování jednotlivců.
The Court noted first of all that the concept of direct investments concerns investments of any kind undertaken by natural or legal persons which serve to establish or maintain lasting and direct links between the persons providing the capital and the undertakings to which that capital is made available in order to carry out an economic activity.
Některá z těchto opatření byla prohlášena za slučitelná s právem Společenství a jiná za neslučitelná.
As regards shareholdings in undertakings, the objective of establishing or maintaining lasting economic links presupposes that the shares held by the shareholder enable him to participate eectively in the management of the company or in its control.
V oblasti zdaňování společností bylo nejprve u několika vnitrostátních opatření rozhodnuto, že jsou zcela neslučitelná se základními svobodami stanovenými ve Smlouvě.
The Court then stated that Article 57(1) EC also applies to national measures which restrict payments of dividends deriving from investments.
Soudní dvůr měl totiž za to, že podmínka zaměstnání zaměstnanců na území členského státu může být snáze splněna společností, která je již usazena na jeho území, a v důsledku toho, že dotčená právní úprava zavádí nepřímou diskriminaci mezi daňovými poplatníky podle místa zaměstnávání určitého počtu zaměstnanců v průběhu určitého období.
Consequently, the Court held that a restriction on capital movements, such as a less favourable tax treatment of foreign-sourced dividends, comes within the scope of Article 57(1) EC, inasmuch as it relates to holdings acquired with a view to establishing or maintaining lasting and direct economic links between the shareholder and the company concerned and which allow the shareholder to participate eectively in the management of the company or in its control.
Soudní dvůr poté připomněl, že i když může být takové zacházení odůvodněno důvody týkajícími se přežití malých a středních podniků a účinnosti daňových kontrol, je ještě navíc třeba, aby bylo způsobilé k dosažení těchto cílů a nepřekračovalo
Article 57(1) EC must therefore be interpreted as meaning that Article 56 EC is without prejudice to the application by a Member State of legislation which existed on 31 December 1993 under which a shareholder in receipt of dividends from a company established in a non-member country, who holds two thirds of the share capital in that company, is taxed at a rate higher than that imposed on a shareholder in receipt of dividends from a resident company.
Vývoj a činnost meze toho, co je k jejich dosažení nezbytné.
Proceedings
Soudní dvůr se totiž domníval, že dodatečné podmínky požadované vnitrostátní právní úpravou k tomu, aby společnosti-nerezidenti mohly být osvobozeny od daně, činí investice do nemovitostí pro tyto společnosti méně přitažlivými.
The Court had many opportunities to consider the powers of direct taxation retained by the Member States and the limits on the exercise of those powers.
Tato právní úprava tedy představuje omezení zásady volného pohybu kapitálu.
It ruled on various national fiscal measures concerning, first, the taxation of companies and their shareholders and, second, the taxation of individuals.
Soudní dvůr rozhodl, že jelikož dotčená právní úprava neumožňuje společnostem-nerezidentům prokázat, že nesledují podvodný cíl, mohl členský stát přijmout méně omezující opatření, a že v důsledku toho není daň odůvodněna z hlediska cíle, kterým je boj proti vyhýbání se daňovým povinnostem.
Some of these measures were held compatible, and others incompatible, with Community law.
Ve věci Meilicke a další (rozsudek ze dne 6. března 2007, C-292/04, Sb. rozh. s.
With regard to the taxation of companies, first, a number of national measures were held entirely incompatible with the fundamental freedoms in the Treaty.
I-1835) rozhodl Soudní dvůr, že členský stát nesmí omezit poskytování slevy na dani pouze na dividendy vyplácené kapitálovou společností usazenou v tomto státě.
Thus, the Court held in its judgment of 25 October 2007 in Case C-464/05 Geurts and Vogten that, in the absence of valid justication, Article 43 EC precludes inheritance tax legislation of a Member State which excludes from the exemption from that tax available for family undertakings those undertakings which employ in the three years preceding the date of death of the deceased at least ve workers in another Member State, whereas it grants such an exemption where the workers are employed in a region of the first Member State.
S odkazem na svou judikaturu, kterou byly objasněny požadavky vyplývající ze zásady volného pohybu kapitálu v oblasti dividend vyplácených rezidentům společnostmi nerezidenty, a zejména rozsudky Verkooijen (rozsudek ze dne 6. června 2000, C-35/98, Recueil s.
The Court considered that the condition requiring the employment of workers in the territory of the Member State can be fullled more easily by a company already established there and, consequently, that the legislation in question introduces indirect discrimination between taxpayers on the basis of the place of employment of a certain number of workers in a certain period.
I-4071), jakož i Manninen (rozsudek ze dne 7. září 2004, C-319/02, Sb. rozh. s. I-7477) rozhodl, že německá daňová právní úprava omezuje volný pohyb kapitálu.
The Court stated that domestic and foreign family undertakings are in a comparable situation so far as concerns the objective that they should continue to operate and, furthermore, that the eectiveness of fiscal supervision can be maintained by requesting taxpayers to provide the evidence necessary for enjoyment of the tax benet, instead of categorically refusing to grant it to companies not employing at least ve workers in the Member State in question.
Soudní dvůr došel k závěru, že sleva na dani stanovená vnitrostátní právní úpravou má za cíl zamezit dvojímu zdanění zisků vyplácených ve formě dividend.
Consequently, as the legislation in question does not enable the objective pursued to be achieved and is not proportionate, it is contrary to Article 43 EC.
Připomněl dále, že takováto právní úprava, která omezuje nárok na slevu na dani pouze na dividendy vyplácené společnostmi usazenými v Německu, znevýhodňuje poplatníky daně z příjmů s neomezenou daňovou povinností v Německu, kterým byly vyplaceny dividendy společností usazených v jiných členských státech.
In its judgment of 11 October 2007 in Case C-451/05 Elisa, the Court held that Article 56 EC precludes legislation of a Member State which exempts companies established in that State from a tax on immovable property located in its territory, when, in respect of companies established in another Member State, it makes that exemption subject either to the existence of a bilateral convention on combating tax avoidance and tax evasion or to the existence of a requirement in a treaty containing a clause prohibiting discrimination on grounds of nationality to the eect that those companies cannot be more heavily taxed than resident companies.
Tyto osoby nemají nárok započítat si na daň z kapitálových příjmů korporační daň, kterou společnosti odvádějí ve státě, kde jsou tyto společnosti usazeny.
The Court considered that those additional conditions under the national legislation which nonresident companies must meet in order to be able to benet from the tax exemption make investment in immovable property less attractive for those companies.
Krom toho představuje tato právní úprava pro posledně uvedené společnosti překážku při získávání kapitálu v Německu.
The legislation therefore restricts the free movement of capital.
Soudní dvůr navíc odmítl argumentaci, podle které je tato právní úprava odůvodněna nezbytností zajistit soudržnost vnitrostátní daňové soustavy.
The Court pointed out that, while the prevention of tax evasion is an overriding requirement of general interest capable of justifying a restriction on freedom of movement, the restriction must be appropriate to the objective pursued and must not go beyond what is necessary to attain that objective.
Uvedl, že, aniž by tím byla ohrožena soudržnost této soustavy, postačí poskytnout slevu na dani daňovému poplatníkovi, který je majitelem
Since the national legislation in the case in point did not allow nonresident companies to show that their objective was not that of tax evasion, the Court held that the Member State could have adopted less restrictive measures and that, consequently, the tax was not justied in light of the objective of combating tax evasion.
Soudní dvůr akcií společnosti usazené v jiném členském státě, přičemž výše slevy by se počítala v závislosti na dani, kterou tato společnost odvádí z titulu korporační daně v posledně uvedeném členském státě.
In Case C-292/04 Meilicke and Others [2007] ECR I-1835, the Court held that a Member State is not to limit the right to a tax credit to dividends of capital companies established in that State.
Takové řešení by bylo opatřením méně omezujícím volný pohyb kapitálu. Dále byl Soudní dvůr toho názoru, že není namístě omezit časové účinky rozsudku, a uvedl zejména, že požadavky vyplývající ze zásady volného pohybu kapitálu v oblasti dividend vyplácených rezidentům společnostmi-nerezidenty již byly objasněny v rozsudku Verkooijen a že jeho účinky nebyly časové omezeny.
Referring to its caselaw clarifying the requirements arising from the principle of free movement of capital in relation to dividends received by residents from nonresident companies, and in particular to Case C-35/98 Verkooijen [2000] ECR I-4071 and Case C-319/02 Manninen [2004] ECR I-7477, the Court held that German tax legislation restricted the free movement of capital.
Krom toho byla některá opatření prohlášena za částečně neslučitelná se základními svobodami podle Smlouvy nebo neslučitelná s výhradou přezkumu jejich přiměřenosti ve vztahu ke sledovanému – legitimnímu – cíli.
It stated that the tax credit under the national legislation was designed to prevent the double taxation of companies’ prots distributed in the form of dividends.
V tomto ohledu si v první řadě zaslouží pozornost věc Centro Equestro da Lezíria Grande (rozsudek ze dne 15. února 2007, C-345/04, Sb. rozh. s. I-1425).
It then observed that the legislation, by limiting the tax credit to dividends paid by companies established in Germany, disadvantaged persons who were fully taxable in Germany for income tax purposes and received dividends from companies established in other Member States.
Společnost uskutečnila několik uměleckých představení v členském státě, jehož nebyla rezidentem, a byla jí uložena daň z příjmů dosažených v tomto členském státě, která byla vybrána srážkou u zdroje.
Such persons were not entitled to set o against their tax the corporation tax payable by those companies in their State of establishment.
Jelikož tato společnost nebyla v tomto členském státě usazena, a tedy podléhala omezené daňové povinnosti, mohla jí být takto vybraná daň vrácena za podmínky, že provozní výdaje nebo výdaje na dosažení příjmů, které mají přímou hospodářskou souvislost se zdaněnými příjmy, jsou vyšší než polovina těchto příjmů.
Furthermore, the legislation constituted for those companies an obstacle to the raising of capital in Germany. The Court rejected the argument that the legislation was justied by the need to safeguard the cohesion of the national tax system.
Soudní dvůr rozhodl, že článek 59 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 49 ES) nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, pokud váže vrácení daně z příjmů společností vybrané srážkou u zdroje z příjmů, kterých dosáhl poplatník s omezenou daňovou povinností, na podmínku, aby výdaje na dosažení příjmů, jejichž zohlednění tento poplatník za tímto účelem požaduje, měly přímou hospodářskou souvislost s příjmy dosaženými v rámci činnosti vykonávané na území dotyčného členského státu, pokud za takové výdaje jsou považovány všechny výdaje, které od této činnosti nelze oddělit, bez ohledu na místo nebo okamžik vzniku těchto výdajů.
It observed that it would be sucient, and would not threaten the cohesion of the national tax system, to grant to a taxpayer holding shares in a company established in another Member State a tax credit calculated by reference to the corporation tax payable by that company in that latter Member State. Such a solution would constitute a measure less restrictive of the free movement of capital.
Tento článek však naproti tomu brání takové právní úpravě, pokud tato úprava podmiňuje vrácení uvedené daně tomuto poplatníku tím, aby tytéž výdaje na dosažení příjmů byly vyšší než polovina uvedených příjmů.
Finally, the Court held that it was not appropriate to limit the temporal eects of its judgment, having first pointed out, in particular, that the requirements arising from the principle of free movement of capital in relation to dividends received by residents from nonresident companies had already been claried in Verkooijen and that the temporal eects of that judgment had not been limited.
Zadruhé výše uvedený rozsudek Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation se týkal právní úpravy členského státu omezující možnost společnosti-rezidenta odečíst pro daňové účely úroky zaplacené z úvěru poskytnutého přímou nebo nepřímou mateřskou společností, která je rezidentem v jiném členském státě, nebo společností, která je rezidentem v jiném členském státě, ovládanou takovou mateřskou společností, aniž by tomuto omezení podléhal úvěr od společnosti, která je rovněž rezidentem.
Also, certain measures were declared partly incompatible with the fundamental freedoms in the Treaty, or incompatible subject to a review of proportionality with regard to the legitimate objective pursued. In this connection, Case C-345/04 Centro Equestro da Lezíria Grande [2007] ECR I-1425 will be considered rst.
Poté, co Soudní dvůr konstatoval, že takto zavedené rozdílné zacházení s dceřinými společnostmi-rezidenty v závislosti na místě sídla jejich mateřské společnosti činí výkon svobody usazování pro společnosti usazené v jiných členských státech méně atraktivním, připomněl, že vnitrostátní opatření omezující svobodu usazování nicméně může být odůvodněno, jestliže se vztahuje specicky na čistě vykonstruované operace zbavené hospodářské podstaty, jejichž cílem je uniknout uplatnění právních předpisů dotyčného členského státu.
A company had given a number of artistic presentations in a Member State where it was not resident and had been taxed, by deduction at source, on the income received in that Member State.
Tento typ jednání totiž může podle Soudního dvora ohrozit právo členských států uplatňovat jejich daňovou pravomoc ve vztahu k činnostem vykonávaným na jejich území, a narušit tak vyvážené rozdělení zdaňovací pravomoci mezi členskými státy.
Since the company was not established in that Member State and was therefore subject to limited tax liability, it was entitled to a refund of the tax deducted, subject to the condition that the operating expenses or business costs having a direct economic connection to the taxed income were greater than half of that income.
Soudní dvůr se dále domníval, že dotčená právní úprava zamezující praxi podkapitalizace je vhodným prostředkem pro dosažení tohoto cíle, ale nevyjádřil se ke skutečně přiměřenému charakteru dotčeného opatření, když tuto problematiku ponechal na rozhodnutí vnitrostátního soudu.
The Court held that Article 59 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 49 EC) does not preclude such national legislation in so far as it makes repayment of corporation tax deducted at source on the income of a taxpayer with restricted tax liability subject to the condition that the operating expenses in respect of which a deduction is claimed for that purpose by that taxpayer have a direct economic connection to the income received from activities pursued in the Member State concerned, on condition that all the costs that are inextricably linked to that activity are considered to have such a direct connection, irrespective of the place and time at which those costs were incurred.
Uvedl však, že vnitrostátní právní úprava musí být považována za přiměřenou, pokud zaprvé
By contrast, that article precludes such national legislation in so far as it makes repayment of that tax to the taxpayer subject to the condition that the operating expenses exceed half of the income.
Některá vnitrostátní opatření, ačkoli zacházejí rozdílně se srovnatelnými situacemi, pak byla prohlášena za slučitelná s právem Společenství, protože byla odůvodněna naléhavými důvody obecného zájmu. V témže směru, jenž vytýčil výše uvedený rozsudek Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, si tak zaslouží zmínku věc Oy AA (rozsudek ze dne 18. července 2007, C-231/05), jelikož v ní byly uznány argumenty týkající se odůvodnění na základě rizika daňového úniku.
Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation concerned legislation of a Member State which restricts the ability of a resident company to deduct, for tax purposes, interest on loan finance granted by a direct or indirect parent company which is resident in another Member State or by a company which is resident in another Member State and is controlled by such a parent company, but does not impose that restriction on loan finance granted by a company which is also resident.
Poté, co Soudní dvůr uvedl, že takové právní předpisy zavádí rozdílné zacházení mezi dceřinými společnostmi usazenými ve stejném členském státě podle toho, zda má jejich mateřská společnost sídlo v tomto členském státě, či nikoliv, tedy rozdílné zacházení, které omezuje svobodu usazování, rozhodl, že toto omezení je odůvodněno nezbytností ochrany vyváženého rozdělení zdaňovací pravomoci mezi členské státy a nezbytností předcházet daňovým únikům.
After finding that the dierence in treatment thereby introduced between resident subsidiaries which is based on the place where their parent company has its seat makes it less attractive for companies established in other Member States to exercise freedom of establishment, the Court pointed out that a national measure restricting freedom of establishment may nevertheless be justied where it specically targets wholly articial arrangements which do not reect economic reality and are designed to circumvent a Member State’s legislation.
Tyto důvody totiž společně představují legitimní cíle slučitelné se Smlouvou o ES a patří mezi naléhavé důvody obecného zájmu.
According to the Court, this type of conduct is such as to undermine the right of the Member States to exercise their tax jurisdiction in relation to the activities carried out in their territory and thus to jeopardise a balanced allocation between Member States of the power to impose taxes.
Navíc možnost převést zdanitelné příjmy dceřiné společnosti na mateřskou společnost, jejíž sídlo se nachází v jiném členském státě, vyvolává nebezpečí, že prostřednictvím čistě vykonstruovaných operací budou příjmy uvnitř skupiny společností převáděny na společnosti, jejichž sídlo se nachází v členských státech, které používají nejnižší daňové sazby.
The Court then held that, by preventing the practice of thin capitalisation, legislation of the kind in question is appropriate for attaining that objective, but it did not rule on whether the measure at issue is in fact proportionate, referring this matter to the national court.
Soudní dvůr konečně rozhodl, že i když zvláštním cílem právních předpisů není vyloučit z daňové výhody, kterou stanoví, čistě vykonstruované operace, mohou být takové právní předpisy považovány za přiměřené výše uvedeným cílům nahlíženým společně, jelikož rozšíření daňové výhody na přeshraniční situace by skupinám společností umožnilo si svobodně zvolit členský stát, ve kterém budou jejich zisky zdaněny, a to na újmu práva členského státu dceřiné společnosti zdanit zisky z činností uskutečněných na jeho území.
It stated, however, that the national legislation must be considered proportionate if, first, the taxpayer is able to produce, if appropriate and without being subject to undue administrative constraints, evidence as to the commercial justication for the transaction in question, thus enabling consideration of objective and veriable elements for the purpose of identifying the existence of a purely articial arrangement entered into for tax reasons alone and, second, the reclassication of interest as a distribution is limited to the proportion of the interest that exceeds what would have been agreed on an arm’s-length basis.
V oblasti zdanění jednotlivců bylo několik vnitrostátních opatření prohlášeno za neslučitelná se základními svobodami Smlouvy, jelikož zacházela bez právoplatného odůvodnění se stejnými situacemi odlišně.
Finally, certain national measures, although treating comparable situations dierently, were declared compatible with Community law because they were justied by overriding reasons in the public interest.
Tak ve svém rozsudku Meindl (rozsudek ze dne 25. ledna 2007, C-329/05, Sb. rozh. s.
Thus, the judgment of 18 July 2007 in Case C-231/05 Oy AA, which follows the line of caselaw in Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, is worthy of note in that it upholds arguments in justication based on the risk of tax avoidance.
I-1113) rozhodl Soudní dvůr, že daňovým rezidentům nemůže být členským státem, v němž mají své bydliště, odepřeno společné zdanění s jejich manželi/manželkami, od nichž nejsou odloučeni a kteří bydlí v jiném členském státě,
The case concerned legislation of a Member State whereby a subsidiary established in that Member State could deduct from its taxable income an intragroup financial transfer in favour of its parent company only if the latter was established in that same Member State.
Soudní dvůr krom toho konstatoval, že stát bydliště takového daňového poplatníka je jediným státem, který může zohlednit osobní a rodinnou situaci zmíněného poplatníka, protože tento poplatník nejenže bydlí v tomto státě, ale navíc v něm pobírá veškeré zdanitelné příjmy domácnosti.
Furthermore, the possibility of transferring the taxable income of a subsidiary to a parent company with its establishment in another Member State carries the risk that, by means of purely articial arrangements, income transfers may be organised within a group of companies towards companies in Member States applying the lowest rates of taxation.