natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Úmrtí z předávkování není jediným zdravotním rizikem, kterému se problémoví uživatelé drog vystavují.
Death by overdose is not the only health risk facing those with drug problems.
Studie ukazují, že mezi problémovými uživateli drog je zvýšená úmrtnost ze všech příčin: až desetkrát vyšší než v běžné populaci.
Studies reveal that excess mortality from all causes is considerable among problem drug users: as much as 10 times what would be expected in the general population.
Chceme-li dosáhnout významného snížení nemocnosti a úmrtnosti související s chronickým užíváním drog, je nezbytné vyvinout komplexnější přístup k řešení potřeb tělesného i duševního zdraví této skupiny.
There is therefore a need to develop a more comprehensive approach to addressing both the physical and mental health needs of this group if the morbidity and mortality associated with chronic drug use is to be significantly reduced.
Politika kombinování protidrogové strategie s akčními plány umožňuje podrobnější definice cílů, opatření, odpovědností a termínů.
Cyprus, Latvia and Romania, have incorporated detailed implementation processes in their drug strategies and action plans.
Některé země, jako například Kypr, Lotyšsko a Rumunsko, začlenily do svých protidrogových strategií a akčních plánů podrobné implementační procesy.
This approach, which has been in place in other Member States (e.g. Spain, Ireland, the United Kingdom) for some time, is becoming more widespread and has also been implemented in the current EU action plan on drugs.
Tento přístup, který už nějakou dobu uplatňují ostatní členské státy (např.
In 2006, new drug strategies or action plans were adopted by four Member States (Greece, Poland, Portugal, Sweden) and Turkey, as well as Northern Ireland in the United Kingdom.
Španělsko, Irsko, Spojené království), se dále rozšiřuje a byl také zaveden v současném akčním plánu EU pro boj proti drogám.
In 2007, two Member States, Malta and Austria, as well as Norway, are due to adopt new drug strategies, while the Czech Republic, Estonia, France and Hungary will implement new action plans.
V této kapitole jsou popsány protidrogové politiky v EU jako celku a v jednotlivých členských státech a také vztah mezi těmito dvěma úrovněmi tvorby politik.
In this chapter, drug policies in the EU as a whole and in individual Member States, as well as the relationship between these two levels of policymaking, are described.
Sběr dat, která předkládá EMCDDA ve sledovaném období, umožňuje získat přehled současných národních protidrogových strategií a institucionálních rámců v celé Evropě.
A data collection exercise brought forward by the EMCDDA in the reporting period permits an overview of current national drug strategies and institutional frameworks across Europe.
Oddíl věnovaný veřejným výdajům souvisejícím s drogami se zabývá odhady společenských nákladů v souvislosti s drogami.
Estimating the cost of drugs to society is discussed in a section on drug-related public expenditure.
Na základě údajů o národních veřejných výdajích hlášených členskými státy je provedena první aproximace celkové částky vynaložené evropskými vládami na fenomén drog.
Based on data on national public expenditure reported by Member States, a first approximation is made of the total amount spent by European governments on the drugs phenomenon.
Legislativní změny zaměřené na snížení nabídky a legislativní přístupy k drogovým testům jsou popsány v oddílu věnovaném nejnovějším změnám ve vnitrostátních právních předpisech.
Legislative changes focusing on supply reduction and on legal approaches to drug testing are described in a section on recent changes in national laws.
Oddíl o trestné činnosti související s drogami podává přehled nejnovějších statistik trestné činnosti spojené s drogami a trendů v kriminalitě související s opiáty a konopím.
An overview of the latest statistics on drug law offences and trends in offences involving opioids and cannabis are presented in a section on drug-related crime.
Kapitolu uzavírá oddíl o výzkumu v oblasti drog v Evropě.
The chapter concludes with a section on drug-related research in Europe.
Celková situace a nový vývoj
General situation and new developments
Počátkem roku 2007 měly všechny členské státy EU s výjimkou Itálie, Malty a Rakouska národní protidrogovou strategii, v některých případech doplněnou akčním plánem.
In early 2007, all EU Member States, except Italy, Malta and Austria, had a national drug strategy, sometimes accompanied by an action plan.
V té době bylo v Evropě v účinnosti celkem přes 35 různých národních plánovacích protidrogových dokumentů, které pokrývaly časové období od dvou let (akční plán České republiky) po více než deset let (protidrogová strategie Nizozemska).
At that time, a total of more than 35 different national drug planning documents were in force in Europe, covering a time period ranging from as little as two years (Czech action plan) to more than 10 years (Dutch national drug strategy).
Snížit užívání drog obecně a zvláště problémové užívání drog je klíčovým cílem národních protidrogových strategií a akčních plánů všech členských států EU, kandidátských zemí a Norska.
Reducing drug use in general and problem drug use in particular is a key objective of the national drug strategies and action plans of all EU Member States, candidate countries and Norway.
Také cíl prevence a snižování individuálních i kolektivních škod v důsledku užívání drog sdílejí všechny země.
The objective of preventing and reducing the individual and collective harm resulting from the use of drugs is also shared by all countries.
Dalším společným rysem je „komplexní“ přístup, kdy jsou propojeny intervence zaměřené na snižování nabídky a intervence zaměřené na snižování poptávky po drogách.
Another common feature is the ‘comprehensive’ approach, whereby interventions aimed at drug supply reduction and those aimed at drug demand reduction are linked.
Rovněž velmi rozšířený je „vyvážený“ přístup, který dává prioritu jak snižování nabídky, tak snižování poptávky.
The ‘balanced’ approach, which aims to give priority both to supply reduction and to demand reduction, is also very widespread.
Všechny tyto prvky jsou také součástí protidrogové strategie Evropské unie.
All these elements are also part of the EU drugs strategy.
Rozsah psychoaktivních látek zahrnutých do národních protidrogových strategií je oblastí, v níž se vyskytují výrazné rozdíly mezi evropskými zeměmi.
A noticeable trend in recent years has been the shift from a single national planning document to the adoption of two complementary instruments: a strategic framework and an action plan.
To je patrné v nových dokumentech přijatých v roce 2006.
This approach, which allows a better conceptualisation of short-, mid- and long-term objectives, is now used in almost half of EU Member States, and is even more common in those that joined the EU in 2004 and 2007: eight of these 12 countries have both a drug strategy and an action plan.
Zřetelným trendem posledních let je posun od jediného národního plánovacího dokumentu k přijetí dvou vzájemně se doplňujících instrumentů: strategického rámce a akčního plánu.
The range of psychoactive substances included in national drug strategies is an area in which notable differences are found among European countries. This can be seen in the new documents adopted in 2006.
Tento přístup, který umožňuje lepší koncepci krátkodobých, střednědobých a dlouhodobých cílů, se nyní používá téměř v polovině členských států EU, a je dokonce běžnější v těch, jež vstoupily do EU v roce 2004 a 2007: osm z těchto dvanácti zemí má jak protidrogovou strategii, tak akční plán.
Of these, two mainly address illicit drugs (Poland, Portugal), albeit with some links between the drug and the alcohol/tobacco strategies, two address both illicit drugs and alcohol (Greece, Northern Ireland in the United Kingdom) and one (Turkey) addresses all addictive substances. In addition, Sweden has simultaneously adopted two interlinked action plans,
Nové nařízení EMCDDA na úrovni EU. Na základě všech těchto nových prvků bude agentura schopna poskytnout komplexnější obraz o drogovém fenoménu.
New regulation of the EMCDDA enable the agency to provide a more complete picture of the drug phenomenon.
Dne 12. prosince 2006 podepsaly Evropský parlament a Rada Evropské unie přepracované nařízení o EMCDDA, které vstoupilo v platnost v lednu 2007.
On 12 December 2006, the European Parliament and the Council of the European Union signed the recasted regulation of the EMCDDA, which came into force in January 2007.
Nové nařízení podtrhuje význam klíčových indikátorů a konstatuje, že jejich implementace je nezbytným předpokladem pro plnění povinností, které jsou centru uloženy.
The new regulation underlines the importance of the key indicators, and notes that their implementation is a prerequisite for the Centre to perform its duties.
Důraz je rovněž kladen na potřebu vývoje informačního systému, který bude schopen reagovat na nové a vznikající trendy.
Emphasis is also given to the need to develop an information system that is sensitive to new and emerging trends.
V zájmu dosažení co nejvyšší efektivnosti klade nové nařízení větší důraz na spolupráci s partnerskými agenturami, zejména s Europolem, v případě monitorování nových psychoaktivních látek, a s dalšími partnery, např. WHO, OSN nebo příslušnými statistickými orgány.
The new regulation places stronger emphasis on collaboration with partner agencies, particularly Europol in the case of monitoring new psychoactive substances, and other partners such as the WHO, the UN or relevant statistical authorities to attain maximum efficiency.
V novém nařízení je také přesně uvedeno, kterým státům může EMCDDA na žádost Evropské komise a se souhlasem správní rady předávat své know-how.
The new regulation clarifies the countries to which the EMCDDA can transfer its know-how, at the request of the European Commission and with the approval of the Management Board.
Zvláštní pozornost je aktuálně věnována poskytování informací o kombinovaném užívání legálních a nelegálních psychoaktivních látek a o příkladech správné praxe z jednotlivých členských zemí.
Particular reference is now made to providing information on the combined use of licit and illicit psychoactive substances and on best practice in Member States.
EMCDDA může rovněž vytvářet nástroje a prostředky, které mohou jednotlivým členským zemím pomáhat při monitorování a vyhodnocování národních protidrogových politik a jejichž prostřednictvím může totéž provádět Evropská komise
The EMCDDA can also develop tools and instruments to help Member States monitor and evaluate national drug policies and to help the European Commission do the same at EU level. All these new elements will
V novém dokumentu je jasněji vymezena role národních kontaktních míst sítě Reitox.
The role of the Reitox network of national focal points is more clearly defined in the new document.
Nová verze také upravuje nařízení ve vztahu k vědeckému výboru.
The recast also modifies the regulation regarding the Scientific Committee.
Agentura tak bude mít k dispozici kompaktní nezávislý orgán tvořený předními vědeckými kapacitami.
This will provide the agency with a cohesive, independent body of eminent scientists.
Vedle zajištění vyšší kvality práce EMCDDA poskytne současně spojení s širší komunitou vědeckých a výzkumných pracovníků.
In addition to helping to ensure the quality of the work of the EMCDDA, it will also provide a bridge to the wider scientific and research community.
důležité nejen pro posouzení úsilí na národní úrovni, ale také pro lepší celkové pochopení efektivnosti protidrogových strategií.
one for alcohol and one for illicit drugs.
EU a její členské státy již investovaly do této oblasti významné zdroje.
Moves towards the integration of licit and illicit drugs policies have been evident in some countries for several years (e.g. Germany,
Vlády chtějí vědět, zda jsou jejich politiky implementovány a zda dosahují očekávaných výsledků.
to know if their policies are implemented and if the expected outcomes are achieved.
Ve dvou členských státech (Belgie, Slovinsko) se rozsah hodnocení omezil na několik vybraných projektů.
In two Member States (Belgium, Slovenia), the scope of the evaluation has been limited to a number of selected projects.
Ve většině ostatních zemí a na úrovni EU se implementace opatření vymezených v národní protidrogové strategii systematicky monitoruje.
In most other countries, and at EU level, the implementation of the actions set out in the national drug strategy is systematically monitored.
To umožňuje provádět průběžné posouzení, jehož závěry mohou být využity ke zlepšení nebo obnovení existujících protidrogových strategií nebo akčních plánů.
This enables progress reviews to be carried out, the findings of which may be used to improve or renew existing drug strategies or action plans.
2 však mezi zeměmi liší (
2 to each of them varies, however, between countries (
Globální hodnocení, zabývající se procesy, výstupy, výsledky a dopady, jsou v Evropě méně častá.
Global evaluations, covering process, output, outcome and impact, are less frequent in Europe.
Některé země (Estonsko, Řecko, Španělsko, Polsko, Švédsko) hlásí plánování interního hodnocení na základě průběžných posouzení implementace a dalších dostupných epidemiologických a kriminologických údajů.
Some countries (Estonia, Greece, Spain, Poland, Sweden) report on the planning of an internal evaluation based on implementation progress reviews and other available epidemiological and criminological data.
V některých případech (Lucembursko, Portugalsko) bude toto hodnocení provádět externí subjekt.
In some cases (Luxembourg, Portugal) such an evaluation will be performed by an external body.
To, že v EU existují rozmanité národní protidrogové strategie se společnými cíli, lze vnímat jako přednost, protože umožňují srovnávací analýzu typově různých přístupů.
Having in the EU a diversity of national drug strategies with common objectives can be viewed as a strength because it allows comparative analysis of different types of approach.
Hodnocení národních protidrogových strategií a akčních plánů je tudíž
The evaluation of national drug strategies and action plans is therefore important not only for assessing the efforts at national level but also for improving the overall understanding of the effectiveness of drug strategies.
Vyjádřeno souhrnně, průběžná posouzení implementace národních protidrogových strategií a akčních plánů se stávají v Evropě standardem.
In summary, progress reviews on the implementation of national drug strategies and action plans are becoming standard in Europe.
Další krok, kterým je hodnocení výstupů a dopadů, je zatím v raném stadiu a příkladem by mohlo být
The next step, which is developing outcome and impact evaluations, is still in its early stages, and the future impact assessment of the EU drug action plan 2005–08, for which the European Commission has commissioned a study aimed at designing a methodology, could become an example.
1) Viz vybrané téma „Evropské protidrogové politiky: přesahují rámec nezákonných drog?“ z roku 2006.2) Viz kapitola 2.
See the 2006 selected issue ‘European drug policies: extended beyond illicit drugs?’.See Chapter 2.
Výroční zpráva za rok 2007: Stav drogové problematiky v Evropě výbor, který často doplňuje národní protidrogová koordinační agentura a/nebo národní protidrogový koordinátor zodpovědný za každodenní koordinační činnost.
Annual report 2007: the state of the drugs problem in Europe
Na regionální nebo místní úrovni existují ve většině zemí protidrogové koordinační agentury a/nebo protidrogoví koordinátoři.
Drug policy indexes countries (e.g. Finland, Portugal), coordination at regional or local level is directly supervised by the national coordination bodies.
budoucí hodnocení dopadu protidrogového akčního plánu EU na roky 2005–2008, pro něž Evropská komise zadala studii zaměřenou na vypracování metodiky.
Comparative analysis of drug coordination mechanisms in the EU is made difficult by the diversity of existing systems.
Určitá činnost probíhá také v oblasti vývoje indexů určených k hodnocení dopadu národních protidrogových strategií nebo celkové drogové situace.
However, a study commissioned by the EMCDDA has shown that it is possible to assess coordination systems by focusing on their ‘implementation quality’, a concept for studying their capacity to produce coordination outcomes (Kenis, 2006).
Na tomto poli vyvíjí značné úsilí Spojené království a Úřad OSN pro drogy a kriminalitu (UNODC).
This approach will be further developed to enable it to be used in the evaluation of national drug coordination systems.
Evropské země se liší v tom, jak jsou koordinační mechanismy na národní úrovni propojeny s mechanismy na úrovni regionální nebo místní.
The United Kingdom’s drug harm index (DHI) is designed to capture the social costs of harms generated by the problematic use of any illegal drug.
V některých zemích, zvláště v těch se spolkovou strukturou (např.
It covers four types of harms: health impacts, community harms, domestic drug-related crime and commercial drug-related crime.
Belgie, Německo), se používají vertikální koordinační systémy, aby byla možná spolupráce mezi jednotlivými koordinačními orgány, které působí nezávisle.
However, it is not intended to be a full summary of the country’s drug situation, as the indicators are limited to those for which robust data already exist, and the outcome figures and trends are being used as a baseline against which to assess future progress (MacDonald et al., 2005).
V jiných zemích (např.
The UNODC’s illicit drug index (IDI) combines three dimensions of the drug phenomenon: drug production, drug trafficking and drug abuse.
Finsko, Portugalsko) je koordinace na regionální nebo místní úrovni přímo pod dohledem národních koordinačních orgánů.
The outcome is an overall score, based on a ‘harm/risk factor per capita’, which should reflect the magnitude of all drug problems which arise in a given country (UNODC, 2005).
Srovnávací analýzu koordinačních mechanismů protidrogové politiky v EU ztěžuje různorodost existujících systémů.
The conceptualisation of both instruments has involved interesting methodological developments and has allowed a first insight into the use of overall indexes to evaluate drug strategies and monitor overall drug situations.
Avšak studie zadaná agenturou EMCDDA ukázala, že koordinační systémy lze posuzovat, a to zaměřením na jejich „implementační kvalitu“, což je pojem označující zjišťování jejich schopnosti vytvářet koordinační výstupy (Kenis, 2006).
A first observation is that such instruments can be useful for a longitudinal follow-up of the national situation but that, to understand what is really going on, the result should be contextualised with the analysis of individual indicators within the indexes.
Tento přístup bude dále rozvíjen, aby jej bylo možné využít pro hodnocení národních systémů koordinace protidrogové politiky.
The use of an overall index for inter-country comparison could be more difficult given the limitations of existing data sets and the absence of contextual variables (e.g. geographical situation) from the analysis.
Britský index drogových škod (drug harm index, DHI) je určen k tomu, aby zachycoval společenské náklady škod způsobených problematickým užíváním kterékoli nezákonné drogy.
Public expenditure on the drug problem reported by the European countries ranges from EUR 200 000 to EUR 2 290 million (3).
Zahrnuje čtyři typy škod: zdravotní dopady, společenské škody, domácí drogovou kriminalitu a komerční drogovou kriminalitu.
The high variability is partly explained by the different sizes of the Member States and partly by differences between countries in the types of expenditure reported and the completeness of the data.
Nemá však být úplným souhrnným vyjádřením drogové situace země, protože ukazatele se omezují pouze na ty, pro něž existují pevné údaje, a výstupní počty a trendy se používají jako referenční základní hodnota, vůči níž se poměřuje budoucí postup (MacDonald a kol., 2005).
Most countries reported only expenditures incurred in connection with the implementation of national drug policy programmes, and did not detail other expenditures in the field of supply and demand reduction.
Index nezákonných drog (illicit drug index, IDI) Úřadu OSN pro drogy a kriminalitu spojuje tři rozměry drogového fenoménu: výrobu drog, obchodování s drogami a zneužívání drog.
Furthermore, not all the main areas of State spending on the drug phenomenon were always included, with only 15 out of 23 countries providing detailed information on expenditure on ‘health and social care’ activities (treatment, harm reduction, health research, educational, prevention and social activities) and only 14 countries reporting on ‘law enforcement’ expenditure (police, army, law courts, prisons, customs and finance guard activities).
Výstupem je celkové skóre na základě „faktoru škod/rizik na obyvatele“, které by mělo vyjadřovat rozsah všech drogových problémů, jež se objevují v dané zemi (UNODC, 2005).
Information about expenditure in other areas (e.g. administration, coordination, monitoring and international cooperation) was even more scarce (seven countries), as was information on regional and municipal budgets (six countries).
Veřejné náklady související s drogami
Nevertheless, some general features can be described.
Konceptualizace obou nástrojů přinesla zajímavý vývoj v metodice a umožnila prvotní vhled do využití celkových indexů k hodnocení protidrogových strategií a monitorování celkové drogové situace.
Most countries have drug coordination mechanisms at both national level and regional or local level.
Prvním závěrem je to, že takové nástroje mohou být užitečné pro průběžné sledování národní situace, avšak pro pochopení toho, co se skutečně děje, je třeba výsledek uvést do kontextu s analýzou jednotlivých ukazatelů uvnitř indexů.
At the national level, there is usually an interministerial committee on drugs, which is often supplemented by a national drug coordination agency and/or a national drug coordinator who is responsible for the day-to-day coordination activities.
Použití celkového indexu pro srovnání mezi zeměmi by mohlo být obtížnější vzhledem k omezením existujících souborů dat a absenci kontextových proměnných (např. geografické situace) v analýze.
At the regional or local level, drug coordination agencies and/or drug coordinators exist in most countries.
I když dnes téměř ve všech členských státech EU a v Norsku existují oficiální koordinační mechanismy protidrogové politiky, vyznačují se stávající systémy značnou různorodostí, která je výrazem rozdílů v politické struktuře mezi zeměmi.
In these countries, drug-related public expenditure represented between 0.11 % and 0.96 % of the total general government expenditure in the year (median 0.32%) or between 0.05 % and 0.46 % of the national gross domestic product (GDP) (median 0.15%).
Většina zemí má koordinační mechanismy protidrogové politiky jak na národní, tak na regionální nebo místní úrovni. Na národní úrovni je obvykle mezirezortní protidrogový
European countries differ in how coordination mechanisms at the national level are linked to those at regional or local level.
Veřejné výdaje na řešení drogového problému hlášené evropskými zeměmi se pohybují v rozmezí od 200 000 eur do 2 290 milionů eur (3).
European countries together reported a total drug-related public expenditure of EUR 8.1 billion.
Tak velké rozdíly lze částečně vysvětlit nestejnou velikostí členských států a částečně odlišnostmi v typech hlášených výdajů a úplnosti dat mezi jednotlivými zeměmi.
This figure is likely to underestimate the full extent of drug-related public expenditure, given the high level of under-reporting.
Většina zemí hlásila pouze výdaje vzniklé v souvislosti s prováděním programů národních protidrogových politik a další výdaje v oblasti snižování nabídky a poptávky podrobně neuváděla.
The six countries included in Table 1 account for 76 % of the total public expenditure reported by EU Member States