natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tato judikatura je pro projednávanou věc relevantní z toho důvodu, že léčivé přípravky, ačkoli vzhledem ke svým účinkům na zdraví lidí nejsou běžnými výrobky, jsou zbožím ve smyslu článku 28 ES, tedy předměty ocenitelnými v penězích, které jako takové mohou být předmětem obchodních transakcí 19.
That caselaw is relevant in the present case because, although medicinal products are not ordinary products in view of their effects on human health, they none the less constitute goods for the purposes of Article 28 EC, that is to say, products which can be valued in money and which are capable, as such, of forming the subject of commercial transactions.
Dosah uvedeného článku vůči nim není menší než vůči jakémukoli jinému zboží ve smyslu tohoto článku.
19 The scope of that article, in so far as they are concerned, is no less than with regard to any other goods within the meaning of that article.
17 — Viz zejména výše uvedený rozsudek Deutscher Apothekerverband (bod 66 a citovaná judikatura).
17 — See, in particular, Deutscher Apothekerverband, paragraph 66 and caselaw cited.
18 — Rozsudek ze dne 8. července 2004, Komise v. France (C-166/03, Sb. rozh. s. I-6535, bod 15).
18 — Case C-166/03 Commission v France [2004] ECR I-6535, paragraph 15.
Domnívám se, že tato argumentace je neopodstatněná.
Those arguments do not seem to me to be well founded.
Článek 28 ES sice dle mého názoru nebrání tomu, aby zásobování nemocnic členských států léčivými přípravky zajišťovaly výhradně nemocniční lékárny.
Certainly, Article 28 EC does not in my view preclude the hospitals of Member States being supplied with medi -cinal products exclusively by an internal pharmacy.
Sám o sobě členským státům neukládá povinnost, aby stanovily, že nemocnice mohou být léčivými přípravky zásobovány i přímo lékárnami, které se nachází v jiných členských státech.
It does not in itself require Member States to provide that their hospitals should also be able to obtain supplies of medicinal products directly from pharmacies located in other Member States.
Leč jinak je tomu tehdy, pokud členský stát ve svém právním řádu stanoví, že tuzemské nemocnice mohou ke svému zásobování využívat i externí lékárny, tedy třetí subjekty vzhledem k samotnému zařízení.
However, the situation is different when a Member State provides in its legislation that its hospitals may also obtain such supplies from an external pharmacy, that is to say, from a pharmacy that is a third party in relation to the hospital.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-141/07 podmínkám, jejichž následkem je rozdělení trhu, tak musí být schopen nezbytnost takového rozdělení odůvodnit.
OPINION OF MR BOT — CASE C-141/07 this regard that have the effect of partitioning the market, must therefore be able to justify the need for such partitioning.
Jakmile totiž členský stát při výkonu své svrchované pravomoci rozhodne, že zásobování nemocnic léčivými přípravky může být předmětem smlouvy se subjektem, který je třetí osobou vzhledem k samotnému zařízení, otevírá tuto činnost trhu.
From the time that a Member State, in the exercise of its sovereign powers, decides that supplies of medicinal products for hospitals may be obtained under a contract with a person who is a third party in relation to a hospital, it opens up that activity to the market.
Musí pak dodržovat pravidla Společenství, kterými se řídí společný trh, a zejména základní svobody pohybu.
It is therefore required to comply with the Community rules relating to the common market and, in particular, the fundamental freedoms of movement.
Tento postoj potvrzuje i ustálená judikatura.
This view also conforms to settled case-law.
To však neznamená, že by tento členský stát byl zbaven své regulační pravomoci a že by veškerá omezení výkonu uvedených základních svobod byla automaticky v rozporu se Smlouvou.
That does not mean, however, that that Member State is deprived of its regulatory powers and that any restriction on the exercise of those fundamental freedoms is necessarily contrary to the Treaty.
Jinými slovy, členský stát není postaven před volbu „všechno, nebo nic“, tedy volbu mezi zásobováním nemocniční lékárnou nebo zásobováním ponechaným na uvážení jednotlivých nemocničních zařízení.
In other words, the Member State is not left in an all or nothing situation where either medicinal products must be supplied by an internal pharmacy or they may be supplied from a source left to the discretion of each hospital.
Podle judikatury totiž vzhledem k neúplné harmonizaci vnitrostátních právních úprav v oblasti distribuce léčivých přípravků mají členské státy právo v této oblasti přijímat opatření odůvodněné ochranou veřejného zdraví.
According to that caselaw, since harmon -isation of national laws with regard to the distribution of medicinal products remains incomplete, Member States are entitled to adopt measures in this field designed to protect public health.
Soudní dvůr však pokaždé připomněl, že právní úprava nebo vnitrostátní praxe, která má nebo může mít na dovoz léčivých přípravků omezující účinek, je slučitelná se Smlouvou pouze do té míry, v jaké je nezbytná k účinné ochraně zdraví a života lidí 20.
However, the Court has consistently held that national rules or practices liable to have a restrictive effect, or having such an effect, on imports of medicin- al products are compatible with the Treaty only to the extent to which they are necessary for the effective protection of human health and life. 20
20 — Rozsudek ze dne 7. března 1989, Schumacher (215/87, Recueil, s. 617, bod 18), a výše uvedený rozsudek Deutscher Apothekerverband (bod 104).
20 — Case 215/87 Schumacher [1989] ECR 617, paragraph 18, and Deutscher Apothekerverband, paragraph 104.
Ohraničení výkonu jeho vyhrazené pravomoci znamená, že pokud jeho právní úprava způsobuje omezení jedné ze základních svobod pohybu, musí být schopen toto omezení legitimně odůvodnit v souladu se Smlouvou nebo jiným uznávaným naléhavým důvodem obecného zájmu.
The rules surrounding the exercise of its reserved powers mean that if its legislation causes a restriction of one of the fundamental freedoms of movement it must be in a position to provide a legitimate reason, given in the Treaty or recognised as an overriding reason of public interest, to justify this.
Členský stát, který stanoví možnost zásobování nemocnic léčivými přípravky také externí lékárnou a který takové zásobování podřídí
A Member State which provides that supplies of medicinal products for hospitals may also be obtained from an external pharmacy, and which imposes requirements in
Konečně, tento závěr nebrání členským státům ve výkonu jejich vyhrazené pravomoci v oblasti veřejného zdraví a není ani v rozporu s článkem 152 ES.
Lastly, this view does not conflict with the exercise by Member States of their reserved powers in public health matters and the provisions of Article 152 EC.
Neexistence zásahu do pravomoci vyhrazené členským státům v oblasti veřejného zdraví a neexistence porušení článku 152 ES
No effect on the reserved powers of the Member States in public health matters and the provisions of Article 152 EC
Omezení normativní pravomoci Společenství v oblasti veřejného zdraví však není v rozporu s povinností členských států zakotvenou v ustálené judikatuře, a sice povinností respektovat při výkonu pravomocí jím vyhrazených pravidla Smlouvy, zejména svobody pohybu 21.
However, that limitation on the Community’s legislative powers in the field of public health does not affect the Member States’ obligation, confirmed by settled caselaw, to comply with the Treaty rules, in particular the freedoms of movement, when they exercise their reserved powers.
Jinými slovy, článek 152 ES nemůže vést k vyloučení oblasti veřejného zdraví z působnosti pravidel Smlouvy týkajících se svobod pohybu.
21 In other words, Article 152 EC cannot have the effect of excluding public health from the scope of the Treaty rules on freedom of movement.
S tvrzením Spolkové republiky Německo, že žaloba Komise na určení, že sporné podmínky jsou v rozporu s článkem 28 ES, je jistým způsobem obcházením mezí pro činnost Společenství v oblasti veřejného zdraví uvedených v článku 152 ES, nelze souhlasit.
I cannot agree with the Federal Republic of Germany when it argues that the Commission’s action seeking a declaration that the contested requirements are contrary to Article 28 EC is a way of circumventing the limits of Community action in the field of public health laid down in Article 152 EC.
Z toho plyne, že Komise, jejímž úkolem je podle dikce článku 211 ES dbát na provádění Smlouvy, zcela plní své poslání tím, že zahajuje proti členskému státu řízení pro nesplnění povinnosti, pokud se domnívá, že jeho
The Commission, which has the task under Article 211 EC of ensuring that the provisions of the Treaty are applied, is therefore acting quite correctly if it brings proceedings against a Member State for failure to fulfil its obligations, where it considers that the legislation of that State concerning the
Posledně uvedený článek totiž vymezuje normativní pravomoc Společenství v oblasti veřejného zdraví.
That article determines the legislative powers of the Community in public health matters.
Společenství má pouze svěřenou pravomoc, jelikož vysoké smluvní strany svou pravomoc v dané oblasti omezily jen do té míry, že v uvedeném článku
As the Community only has the powers that have been conferred on it, the High Contracting Parties limited its powers in that field by providing in that article that
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-141/07 právní předpisy o zásobování nemocnic léčivými přípravky vytváří překážku volnému pohybu zboží.
OPINION OF MR BOT — CASE C-141/07 provision of supplies of medicinal products to hospitals is affecting the free movement of goods.
dodržení zásady proporcionality 23.
portionality. 23 In particular, it is in that context that the Federal Republic of Germany’s argument that in a number of Member States medicinal products are supplied to hospitals exclusively by internal pharmacies will be taken into consideration. 24
Takové jednání nepředstavuje obcházení článku 152 ES, neboť Komisi ani Soudnímu dvoru nedovoluje, aby nahradily dotyčný členský stát a vnutily mu určité řešení spíše než jiné.
Such action does not constitute misuse of Article 152 EC because it does not allow the Commission or the Court to take the place of the Member State concerned and impose one outcome rather than another on the latter.
Nelze jej tedy přirovnávat k výkonu normativní pravomoci.
It cannot therefore be compared to the exercise of a legislative power.
Jeho následkem je pouze ohraničení výkonu pravomoci vyhrazené členskému státu v oblasti veřejného zdraví tak, že upřesňuje meze vyplývající ze svobod pohybu, k jejichž dodržování se všechny členské státy zavázaly uzavřením a ratifikací Smlouvy 22.
It merely has the effect of circumscribing the exercise by that State of its reserved powers in public health matters by specifying the limits which stem from the freedoms of movement which all the Member States have undertaken to respect by entering into and then ratifying the Treaty. 22
Z uvedeného plyne, jak tvrdí Komise, že vzhledem k tomu, že sporné podmínky představují omezení volného pohybu zboží ve smyslu článku 28 ES, musí být prohlášeny za neslučitelné s právem Společenství, pokud takové omezení není odůvodněno některým z důvodů uvedených v článku 30 ES anebo naléhavým důvodem obecného zájmu.
Therefore, as the Commission contends, since the contested requirements constitute a restriction on the free movement of goods within the meaning of Article 28 EC they should be declared incompatible with Community law if that restriction is not justified on one of the grounds laid down in Article 30 EC or by an overriding reason of public interest.
Níže vysvětlím, že dané omezení je odůvodněné.
I shall now demonstrate why that restriction is justified.
23 — Viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Aragonesa de Publicidad Exterior a Publivía (bod 16).
23 — See, to that effect, Aragonesa de Publicidad Exterior and Publivía, paragraph 16.
Pravomoc Spolkové republiky Německo v oblasti veřejného zdraví tak bude posuzována v rámci přezkumu odůvodnění sporných podmínek zejména na základě judikatury, podle níž v případě, že neexistují společná nebo harmonizovaná pravidla, přísluší jednotlivým členským státům, aby rozhodly o úrovni, v jaké chtějí zajistit ochranu veřejného zdraví, a o způsobu, jakým má být této úrovně dosaženo, při
It is in the context of examining the justification for the contested requirements that the powers of the Federal Republic of Germany in public health matters will be taken into account, in particular under the caselaw whereby, in the absence of common or harmonised rules, it is for each Member State to decide on the degree of protection which it wishes to afford to public health and on the way in which that protection is to be achieved, while observing the principle of pro -
24 — Tento argumentační postup je třeba použít u všech svobod pohybu a u veškeré hospodářské činnosti.
24 — This way of reasoning applies with regard to all the freedoms of movement and all economic activities.
Například v oblasti her Soudní dvůr uznal, že zvláštnosti morální, náboženské nebo kulturní povahy, jakož i morálně a finančně škodlivé důsledky pro jednotlivce a společnost, které souvisejí s hrami a sázkami, mohou odůvodnit existenci dostatečné posuzovací pravomoci vnitrostátních orgánů pro stanovení požadavků, které zahrnuje ochrana spotřebitele a společenského pořádku.
For example, in the field of betting the Court accepted that moral, religious or cultural factors, as well as the morally and financially harmful consequences for the individual and for society associated with betting and gaming, might serve to justify a margin of discretion for the national authorities, sufficient to enable them to determine what is required in order to ensure consumer protection and the preservation of public order.
Tuto posuzovací pravomoc členských států však Soudní dvůr zohlednil v rámci přezkumu odůvodnění omezení svobody usazování a volného pohybu služeb způsobeného napadenou vnitrostátní úpravou [rozsudek ze dne 6. března 2007, Placanica a další (C-338/04, C-359/04 a C-360/04, Sb. rozh. s. I-1891, body 47 a 48)].
However, it was in the context of considering justification of the restriction on freedom of establishment and freedom to provide services caused by the national legislation in question that the Court took into consideration that discretion of the Member States (Joined Cases C-338/04, C-359/04 and C-360/04 Placanica and Others [2007] ECR I-1891, paragraphs 47 and 48).
C – Odůvodnění omezení
C — Justification for the restriction
První podmínka potíže nepůsobí.
The first of these requirements does not raise any difficulties.
Ochrana veřejného zdraví je totiž na prvním místě mezi zájmy chráněnými článkem 30 ES 26.
The protection of public health ranks foremost among the interests protected by Article 30 EC.
Komise ani nepopírá, že sporné podmínky, jejichž cílem je svěření všech složek zásobování nemocnice léčivými přípravky jedinému dodavateli, jsou způsobilé zaručit spolehlivé a kvalitní zásobování, a tím chránit veřejné zdraví.
26Moreover, the Commission does not dispute that the contested requirements, which are designed to assign to a single supplier all aspects of supplying medicinal products to hospitals, are appropriate for ensuring reliable and highquality supplies and hence for protecting public health.
Spolková republika Německo tvrdí, že omezení obchodu s léčivými přípravky uvnitř Společenství způsobené spornými podmínkami je odůvodněno ochranou veřejného zdraví.
The Federal Republic of Germany contends that the restriction on intraCommunity trade in medicinal products caused by the contested requirements is justified in order to protect public health.
Podmínky mají zaručit, aby zásobování nemocnic léčivými přípravky externí lékárnou bylo spolehlivé a kvalitní.
Those requirements are designed to ensure that the provision of supplies of medicinal products to hospitals from external pharmacies is reliable and of high quality.
Druhá podmínka je podstatou projednávaného sporu.
The second requirement is the one at the centre of this dispute.
Se zřetelem k argumentům účastníků řízení mám za to, že takové odůvodnění lze uznat.
I consider that justification to be acceptable in the light of the arguments put forward by the parties.
Omezení pohybu léčivých přípravků uvnitř Společenství lze odůvodnit ochranou veřejného zdraví pouze tehdy, pokud je napadené opatření v souladu se zásadou proporcionality.
A restriction on intraCommunity trade in medicinal products can be justified in order to protect public health only if the measure in question observes the principle of proportionality.
Podle této zásady platí, že pro uplatnění určitého druhu odůvodnění nesmí být možné ochranu zdraví a života lidí zajistit zákazy nebo omezeními menšího rozsahu nebo méně zasahujícími obchod uvnitř Společenství 27.
Under that principle, in order for the ground of justification to apply, it is necessary that the protection of human health and life cannot be achieved by less extensive prohibitions or restrictions, or by prohibitions or restrictions having less effect on intraCommunity trade.
Mimo to, jak správně připo-
27 Moreover, as the Commission quite rightly points out, it
Podle judikatury může být omezení volného pohybu zboží odůvodněno některým z důvodů uvedených v článku 30 ES anebo naléhavým důvodem obecného zájmu, pokud je napadené opatření jednak způsobilé zaručit uskutečnění dotčeného cíle, a jednak nepřekračuje meze toho, co je k dosažení tohoto cíle nezbytné 25.
According to caselaw, a restriction on the free movement of goods may be justified on one of the grounds referred to in Article 30 EC or by an overriding reason of public interest, provided that the measure concerned is appropriate for securing the attainment of the objective pursued and does not go beyond what is necessary in order to attain it. 25
25 — Rozsudek ze dne 7. června 2007, Komise v. Belgie (C-254/05, Sb. rozh. s. I-4269, bod 33 a citovaná judikatura).
25 — Case C-254/05 Commission v Belgium [2007] ECR I-4269, paragraph 33 and caselaw cited.
27 — Výše uvedený rozsudek Rosengren a další (bod 43).
26 — Deutscher Apothekerverband, paragraph 103.27 — Rosengren and Others, paragraph 43.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-141/07 i v případech naléhavého poskytnutí lékařské péče.
OPINION OF MR BOT — CASE C-141/07 where appropriate, when medical treatment must be administered in an emergency.
míná Komise, dodržení uvedené zásady musí prokázat členský stát, který je původcem napadené právní úpravy 28.
is for the Member State whose legislation is at issue to demonstrate that that principle is observed. 28
Na rozdíl od Komise se však domnívám, že vysvětlení, která v tomto ohledu podala Spolková republika Německo, jsou přesvědčivá.
Unlike the Commission, I think that the explanations provided by the Federal Republic of Germany in that regard are convincing.
Vycházím přitom ze tří následujících úvah.
I base my view on the following three considerations.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že povolání lékárníka nespočívá pouze ve výdeji léčivých přípravků.
It should be noted in that regard that the work of a pharmacist does not consist solely in distributing medicinal products.
Podle článku 45 směrnice 2005/36, který převzal znění článku 2 směrnice Rady 85/432/EHS 30, zahrnuje i poskytování informací a rad o léčivých přípravcích.
Under the provisions of Article 45 of Dir -ective 2005/36, which repeated Article 2 of Council Directive 85/432/EEC, 30it also includes the provision of information and advice on medicinal products.
Zaprvé, členským státům přísluší, aby v mezích Smlouvy rozhodly o úrovni, na které zamýšlí zajistit ochranu veřejného zdraví 29.
First, it is for the Member States, within the limits imposed by the Treaty, to decide what degree of protection of public health they wish to ensure. 29
Z toho důvodu ani skutečnost, na niž poukazuje Komise, že odpovědnost za používání léčivých přípravků nese v každém jednotlivém případě lékař, který je předepsal, nic nemění na tom, že lékárník má své vlastní odborné znalosti pro poskytování informací a poradenství, které musí využívat k poskytování veškerých rad nezbytných ke správnému používání léčivých přípravků, a případně i k upozorňování na chyby při předepisování.
Therefore, even though, as the Commission observes, it is the doctor who assumes responsibility in individual cases for the use of the medicinal products he has prescribed, it is still the case that the pharmacist has a competence of his own, namely to give information and advice. On that basis he is required to provide appropriate advice for the proper use of those medicinal products and must, where necessary, point out any error in the prescription.
Vlastní odborné znalosti lékárníků jsou důvodem pro monopol na vydávání léčivých přípravků veřejnosti, který jim některé členské státy přiznávají.
That particular competence of pharmacists provides justification for the monopoly in the distribution of medicinal products to the public which they enjoy in several Member States.
30 — Směrnice Rady ze dne 16. září 1985 o koordinaci právních a správních předpisů ohledně některých činností v oblasti farmacie (Úř. věst. L 253, s. 34; Zvl. vyd. 05/04, s. 138).
30 — Directive of 16 September 1985 concerning the coordination of provisions laid down by law, regulation or administrative action in respect of certain activities in the field of pharmacy (OJ 1985 L 253, p. 34).
29 — Výše uvedený rozsudek Deutscher Apothekerverband, (bod 103 a citovaná judikatura).
29 — Deutscher Apothekerverband, paragraph 103 and caselaw cited.
Členský stát má v rámci své svrchované pravomoci v oblasti veřejného zdraví právo se rozhodnout, že možnost využívat poradenství a dohledu ze strany lékárníka musí mít i každá hospitalizovaná osoba bez ohledu na typ a specializace zařízení.
A Member State is entitled, in the exercise of its sovereign powers in the field of public health, to decide that such advice and supervision on the part of a pharmacist must also be assured for all hospital patients, irrespective of the type of hospital and its specialisations.
Na rozdíl od Komise se totiž nedomnívám, že by situace byla srovnatelná s vydáváním léčivých přípravků veřejnosti.
Unlike the Commission, I consider that the situation is not comparable to that of distributing medicinal products to the public.
V tomto případě pacient, jemuž lékař předepsal lék a který se následně obrátí na lékárníka, může pochopit a poslechnout rady, které mu lékárník poskytne.
In the latter situation, a patient who has been prescribed treatment by his doctor and who then goes to his pharmacist is in a position to understand and put into practice the advice the pharmacist gives him.
Naproti tomu léčivé přípravky v nemocnici podává ošetřující personál a pacient je ve většině případů jen pasivním příjemcem.
On the other hand, in a hospital, medicinal products are administered by the nursing staff and the patient is most often in a completely passive situation.
Nároky na realizaci této záruky se přirozeně budou lišit podle velikosti a specializací konkrétního zařízení.
The way in which this assurance is provided clearly varies according to the size of each hospital and its specialisations.
Lze se domnívat, že v nemocničním zařízení specializovaném na geriatrii, v němž jsou umístěny starší osoby se stabilní potřebou léčivých přípravků, kterou zdravotnický personál zná, budou menší než v nemocnici specializované na kardiovaskulární chirurgii či ve středisku lékařské služby první pomoci.
It may be assumed that it is provided to a lesser extent in a hospital specialising in geriatric medicine, caring for elderly people whose needs for medicinal products are stable and well known to the medical staff, than in a hospital specialising in cardiovascular surgery or dealing with medical emergencies.