natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Připomeňme si, že Soud dále vyložil, že Infront tuto podmínku splňuje, přičemž k tomu dospěl na základě analýzy spočívající v podstatě na níže uvedených třech hlediscích.
It then stated that Infront satisfied that condition following an analysis which rests, in essence, on the following three points.
Zaprvé má Infront výhradní práva na televizní vysílání závěrečné fáze mistrovství světa FIFA pro roky 2002 a 2006, jež se nachází na seznamu událostí zásadního společenského významu přijatého Spojeným královstvím a schváleného napadeným aktem Komise.
First, Infront holds, on an exclusive basis, the television broadcasting rights to the 2002 and 2006 FIFA World Cup finals, which are included in the list of events of major importance for society adopted by the United Kingdom and approved by the Commission in the contested measure.
Zadruhé těchto práv nabyla před přijetím uvedeného aktu, ba dokonce dříve, než vstoupil v platnost článek 3a směrnice.
Secondly, it acquired those rights before the adoption of that measure and even before the entry into force of Article 3a of the Directive.
Zatřetí zmíněný akt, třebaže se neobrací na společnost Infront, omezuje její schopnost volně nakládat uvedenými právy ve vztahu k subjektu televizního vysílání usazenému v jiném členském státě než ve Spojeném království.
Thirdly, that measure, although not referring to Infront, impedes its ability to dispose freely of those rights to a television broadcaster established in a Member State other than the United Kingdom.
Nesdílím posouzení Komise ohledně nedostatku jasnosti úvah Soudu ani ohledně obsahu těchto úvah.
I do not share the Commission’s view regarding the lack of clarity and the content of the Court of First Instance’s reasoning.
Zastávám názor, že tyto závěry Soudu nejsou stiženy žádnou vadou spočívající v nesprávném právním posouzení.
I take the view that no error of law vitiates the Court of First Instance’s assessment.
Z judikatury totiž vyplývá, že má-li být jednotlivec považován za osobně dotčeného aktem Společenství, který mu není určen,
It is clear from the caselaw that, in order for a person to be able to be regarded as individually concerned by a Community measure
Soud především správně připomněl, že jiní jednotlivci než ti, jimž je rozhodnutí určeno, mohou tvrdit, že jsou tímto rozhodnutím osobně dotčeni pouze tehdy, pokud jsou tímto rozhodnutím zasaženi z důvodu určitých vlastností, které jsou pro ně zvláštní, nebo faktické situace, která je vymezuje vzhledem ke všem ostatním osobám, a tím je individualizuje způsobem obdobným tomu,
The Court of First Instance correctly noted, first of all, that persons other than those to whom a decision is addressed may claim to be individually concerned by that decision only if it affects them by virtue of attributes which are peculiar to them or by reason of circumstances in which they are differentiated from all other persons and by virtue of these factors distinguishes them
30 — Výše uvedený rozsudek Piraiki-Patraiki a další (bod 11).
30 — Piraiki­Patraiki and Others v Commission, paragraph 11.
Spojené království přející si tuto událost vysílat ve Spojeném království.
Kingdom wishing to broadcast that event in that State.
musí být identifikován nebo identifikovatelný k okamžiku přijetí onoho aktu 31. Z analýzy
which is not addressed to him, he must have been identified or identifiable at the time of the adoption of that measure.
Soudu vyplývá, že společnost Infront byla k okamžiku přijetí napadeného právního aktu řádně identifikovatelná Komisí, jelikož byla výhradním držitelem práva na vysílání závěrečné fáze Světového poháru FIFA pro roky 2002 a 2006, jedné z událostí zařazených na seznam opatření oznámených Spojeným královstvím.
31It follows from the Court of First Instance’s analysis that Infront was clearly identifiable by the Commission at the time of the contested measure’s adoption, since it was the holder of the exclusive broadcasting rights to the 2002 and 2006 FIFA World Cup finals, events covered by the list in the measures notified by the United Kingdom.
Soud jinak řečeno konstatoval, že měl napadený akt dopad na vlastnické právo Infrontu.
In other words, the Court of First Instance held that the contested measure affected Infront’s right to property.
Uznání přípustnosti žatloby Infrontu je podle mého názoru v souladu s ustálenou judikaturou, podle níž může jednotlivec zpochybňovat legalitu aktu Společenství, jestliže tento akt mění práva, kterých tento jednotlivec nabyl před jeho přijetím.
The acceptance of the admissibility of Infront’s action seems to me to be consistent with well-established caselaw, according to which an individual can challenge the legality of a Community measure where it alters rights acquired by that individual prior to its adoption.
Dále, jestliže, jak tvrdí Komise, újma čistě hospodářské povahy v zásadě nepostačuje k tomu, aby mohla být danému jednotlivci přiznána aktivní legitimace k podání žaloby na zrušení aktu Společenství, je třeba připomenout, že se Soud nedomníval, že by byla Infront osobně dotčena napadeným aktem jenom proto, že pro ni tento akt měl negativní hospodářské důsledky.
Next, while, as the Commission submits, purely economic loss is not sufficient, in principle, to entitle an individual to bring an action for annulment of a Community measure, it should be pointed out that the Court of First Instance did not decide that Infront was individually concerned by the contested measure for the sole reason that the measure would involve adverse economic consequences for that company.
V bodě 165 napadeného rozsudku vyložil, že zmíněný akt omezil možnost Infrontu volně převést svá výhradní práva na vysílání dotyčné události na stanici placené televize usazenou mimo
It stated, in paragraph 165 of the judgment under appeal, that the measure impeded Infront’s ability freely to dispose of its broadcasting rights to the event exclusively to a pay television channel established outside the United
Soudní dvůr takto rozhodl ve výše zmíněném rozsudku Toepfer a Getreide-Im-port Gesellschaft v. Komise, v němž poprvé uznal, že jednotlivec může být osobně dotčen rozhodnutím určeným členskému státu 32.
The Court so held in Toepfer and Getreide­ImportGesellschaft v Commission, in which it accepted for the first time that a person could be individually concerned by a decision addressed to a Member State. 32
32 — Soudní dvůr prohlásil za přípustnou žalobu podanou dvěma společnostmi dovážejícími obilí do Německa proti rozhodnutí Komise, které zpětně povolovalo tomuto členskému státu přijmout ochranná opatření, na jejichž základě byly zamítnuty jejich žádosti o dovozní licenci.
31 — Joined Cases 106/63 and 107/63 Toepfer and Getreide­ImportGesellschaft v Commission [1965] ECR 405, 411; Piraiki­Patraiki and Others v Commission, paragraphs 21, 28 and 31; Case C-152/88 Sofrimport v Commission [1990] ECR I-2477, paragraph 11; Case C-390/95 P Antillean Rice Millsand Others v Commission [1999] ECR I-769, paragraphs 25 to 30; Joined Cases T-480/93 and T-483/93 Antillean Rice Millsand Others v Commission [1995] ECR II-2305, paragraph 67; and Case T-47/00 Rica Foods v Commission [2002] ECR II-113, paragraph 41.
KOMISE v. INFRONT WM jeho přijetí a zpochybní práva nabytá pro budoucí činnosti 36.
COMMISSION v INFRONT WM
Komise 33, jakož i v rozsudcích Agricola commerciale olio a další v. Komise a Savma v. Komise 34.
36 ciale olio and Others v Commission and Savma v Commission. 34
Vyjádření této judikatury lze nalézt i ve výše uvedeném rozsudku Codorniu v. Rada, na který odkazuje Komise, kde společnost založená podle španělského práva, vlastnící od roku 1924 ochrannou známku Gran Cremant de Codorniu, požadovala zrušení článku nařízení Rady, kterým jí bylo v dlouhodobém horizontu zakázáno používat označení „crémant“ 37.
An expression of that caselaw can also be found in Codorniu v Council, to which the Commission refers, in which a company incorporated under Spanish law, the owner of the trade mark ‘Gran Cremant de Codorniu’ since 1924, sought the annulment of the article of a Council regulation prohibiting it, in due course, from using the word ‘crémant’. 37
V rozsudku CAM v. EHS 35 Soudní dvůr rovněž připustil, že má jednotlivec aktivní žalobní legitimaci, jestliže se napadené opatření vztahuje na situaci trvající v okamžiku
In CAM v EEC, 35the Court also accepted that an individual had standing to bring proceedings where the contested measure covered a situation ongoing at the
Tuto judikaturu lze podle mého názoru použít obdobně i v projednávané věci, neboť Infront nabyla výhradní práva na vysílání mistrovství světa FIFA před přijetím napadeného aktu, ba dokonce, jak zdůraznil Soud, ještě před tím, než vstoupil v platnost článek
That caselaw is, I consider, applicable to this case, since Infront had entered into possession of exclusive broadcasting rights to the FIFA World Cup finals before the adoption of the contested measure and even, as the Court of First Instance pointed out, before the entry into force of Article 3a of the
33 — Rozsudek ze dne 23. listopadu 1971 (62/70, Recueil, s. 897).
33 — Case 62/70 [1971] ECR 897.
Tak dne 4. září 1970 žalobkyně požádala příslušný německý orgán o dovozní licenci pro zásilku čínských hub propuštěných do volného oběhu v Nizozemsku.
Thus, on 4 September 1970, the applicant had applied to the competent German authority for an import licence for a consignment of preserved Chinese mushrooms which was in free circulation in the Netherlands.
Tento orgán ji 11. září téhož roku upozornil, že tuto žádost zamítne, jakmile Komise vydá v tomto smyslu povolení.
On 11 September 1970, that authority had informed the applicant that it would reject the application as soon as the Commission so authorised.
Rozhodnutím ze dne 15. září 1970 Komise povolila Spolkové republice Německo vyloučit ze zacházení jako se zbožím Společenství nejen budoucí žádosti o dovoz černých hub pocházejících z Číny, ale i vyřizované žádosti o dovoz.
By decision of 15 September 1970, the Commission authorised the Federal Republic of Germany to exclude from Community treatment not only future applications for licences to import black mushrooms originating in China, but also pending applications for import licences.
36 — Jednalo se o společnost, která získala dne 19. července 1974 vývozní licenci pro 10 000 tun ječmene platnou do 16. října 1974.
36 — The case concerned a company which had, on 19 July 1974, obtained an export licence, which was valid until 16 October 1974, for 10 000 tonnes of barley.
Na základě nařízení Rady měly být směrné a intervenční ceny použitelné zejména na obilí zvýšeny od 7. října 1974 o 5 %.
Under a Council regulation, the target and intervention prices applicable, among other things, to cereals were, with effect from 7 October 1974, to increase by 5%.
Komise nicméně nařízením ze dne 4. října 1974 stanovila, že se toto opatření nepoužije na vývozní licence vydané před 7. říjnem, čímž zbavila žalobkyni možnosti využít zvýšení stanoveného Radou pro 3 978 tun obilí, které ještě měla vyvézt mezi 7. a 16. říjnem.
However, the Commission, by a regulation of 4 October 1974, laid down that the measure would not apply to export licences issued before 7 October, thus depriving the applicant of the benefit of the increase provided for by the Council for the 3 978 tonnes which it was still to export between 7 and 16 October.
Soudní dvůr uznal přípustnost žaloby žalobkyně proti nařízení Komise.
The Court held that the applicant’s action against the Commission regulation was admissible.
Rozhodl, že toto nařízení se tím, že odmítá jedné kategorii hospodářských subjektů a vymezeným vývozům prospěch ze zvýšení částky náhrady, dotýká určitého a známého počtu vývozců obilí, a že tímto opatřením, i když je částí normativního aktu, jsou tito vývozci dotčeni z důvodu faktické situace, která je vymezuje vzhledem ke všem ostatním osobám.
It held that the regulation, in denying to a class of traders, for specific exports, the benefit of the increase in the amount of the refund, applied to a fixed and known number of cereal exporters and that the measure, even though it formed part of a legislative act, affected those exporters because of a factual situation which differentiated them from all other persons.
34 — Rozsudky ze dne 27. listopadu 1984 (232/81, Recueil, s. 3881, a 264/81, Recueil, s. 3915).
34 — Case 232/81 [1984] ECR 3881 and Case 264/81 [1984] ECR 3915.
Soudní dvůr poukázal na to, že vzhledem k tomu, že se situace týkala stran kupní smlouvy, „jakýkoliv zásah ze strany orgánů Společenství, který by bránil [italské intervenční organizaci] splnit její povinnosti vůči uchazečům stanoveným losem, je nezbytně aktem dotýkajícím se jich bezprostředně a osobně“ ([výše uvedené rozsudky Agricola commerciale olio v. Komise a další (bod 11) a Savma v. Komise (bod 11)].
The Court observed that, since the position had been determined between the parties to the sale, ‘any intervention on the part of the Community institutions, preventing [the Italian intervention agency] from carrying out its obligations to the tenderers designated by the drawing of lots, necessarily constitutes a measure of direct and individual concern to them’ (Agricola commerciale olioand Others v Commission, paragraph 11, and Savma v Commission, paragraph 11).
35 — Rozsudek ze dne 18. listopadu 1975 (100/74, Recueil, s. 1393).
35 — Case 100/74 [1975] ECR 1393.
C – K nákladům řízení
C — Costs
3a směrnice, na jejímž základě byl tento akt přijat.
Directive, on the basis of which that measure was adopted.
Přijme-li Soudní dvůr mou analýzu, bude muset Komise podle čl.
In accordance with Article 69(2) of the Rules of Procedure, which apply to appeals by virtue of Article 118 of those rules, and having regard to Infront’s application, if the Court follows my analysis the Commission should bear the costs.
2 jednacího řádu, jenž se na řízení o kasačním opravném prostředku použije na základě článku 118 téhož řádu, a s ohledem na návrh Infrontu nahradit náklady řízení.
That is why I am of the opinion that, in the light of that caselaw, the Court of First Instance correctly held that Infront was individually concerned by the contested letter. The appeal should also be dismissed as unfounded in so far as it relates to that finding.
S ohledem na předchozí úvahy navrhuji, aby Soudní dvůr rozhodl takto:
Having regard to the foregoing considerations, I suggest that the Court should:
„1) Kasační opravný prostředek se zamítá.
‘(1) Dismiss the appeal;
2) Komise Evropských společenství ponese náklady řízení.“
(2) Order the Commission of the European Communities to bear the costs.’
13. března 2008*
13 March 2008 *
Ve věci C-125/06 P, jejímž předmětem je kasační opravný prostředek na základě článku 56 statutu Soudního dvora, podaný dne 28. února 2006,
APPEAL under Article 56 of the Statute of the Court of Justice, brought on 28 February 2006,
Komise Evropských společenství, zastoupená K. Banks a M. Huttunenem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka), přičemž dalšími účastníky řízení jsou:
Commission of the European Communities, represented by K. Banks and M. Huttunen, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, appellant, the other parties to the proceedings being:
2008 – VĚC C-125/06 P
2008 — CASE C-125/06 P
Spojené království Velké Británie a Severního Irska,
United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland,
Evropský parlament,
European Parliament,
Rada Evropské unie, vedlejší účastníci řízení v prvním stupni,
Council of the European Union, interveners at first instance,
SOUDNÍ DVŮR (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász a J. Malenovský (zpravodaj), soudci, generální advokát: Y. Bot, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, s přihlédnutím k písemné části řízení, po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 18. října 2007,
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of the Chamber, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász and J. Malenovský (Rapporteur), Judges,
Svým kasačním opravným prostředkem se Komise Evropských společenství domáhá zrušení rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 15. prosince 2005, Infront WM v. Komise (T-33/01, Sb. rozh. s. II-5897, dále jen „napadený rozsudek“), kterým Soud zrušil rozhodnutí Komise obsažené v jejím dopise zaslaném Spojenému království Velké Británie a Severního Irska dne 28. července 2000 (dále jen „sporný akt“).
By its appeal, the Commission of the European Communities seeks the setting aside of the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 15 December 2005 in Case T-33/01 Infront WM v Commission [2005] ECR II-5897 (‘the judgment under appeal’), by which it annulled the Commission’s decision contained in its letter of 28 July 2000 to the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland (‘the contested decision’).
Právní úprava Společenství
Community Legislation
Osmnáctý a devatenáctý bod odůvodnění směrnice 97/36 znějí takto:
The 18th and 19th recitals in the preamble to Directive 97/36 read as follows:
[…] má rozhodující význam, aby členské státy byly schopny přijímat opatření na ochranu práva na informace a na zajištění širokého přístupu veřejnosti k televiznímu přenosu vnitrostátních nebo mezinárodních událostí zásadního společenského významu, jako jsou olympijské hry a mistrovství světa a mistrovství Evropy v kopané; […] pro tento účel si členské státy ponechávají právo přijímat opatření slučitelná s právem Společenství, která mají za cíl upravit výkon výhradních vysílacích práv pro tyto události subjekty televizního vysílání, které spadají do [jejich] pravomoci;
… it is essential that Member States should be able to take measures to protect the right to information and to ensure wide access by the public to television coverage of national or non-national events of major importance for society, such as the Olympic games, the football World Cup and the European football championship; … to this end Member States retain the right to take measures compatible with Community law aimed at regulating the exercise by broadcasters under their jurisdiction of exclusive broadcasting rights to such events;
[…] je vhodné v rámci Společenství přijímat opatření, která by zabránila případné právní nejistotě a narušení trhu a která by uvedla do souladu volný pohyb služeb televizního vysílání a nezbytnost zamezit případnému obcházení vnitrostátních opatření určených pro ochranu legitimního obecného zájmu.“
… it is necessary to make arrangements within a Community framework, in order to avoid potential legal uncertainty and market distortions and to reconcile free circulation of television services with the need to prevent the possibility of circumvention of national measures protecting a legitimate general interest’.
Podle čl. 1 písm. b) směrnice 89/552 se „subjektem televizního vysílání“ rozumí fyzická nebo právnická osoba, která má redakční odpovědnost za skladbu televizních pořadů a tyto pořady vysílá nebo dává vysílat třetí osobou.
Under Article 1(b) of Directive 89/552, ‘broadcaster’ means the natural or legal person who has editorial responsibility for the composition of schedules of television programmes and who transmits them or has them transmitted by third parties.
Podle znění článku 3a směrnice 89/552, vloženého směrnicí 97/36:
Article 3a of Directive 89/552, as inserted by Directive 97/36, is in these terms:
Každý členský stát může v souladu s právem Společenství přijímat opatření, aby zajistil, že subjekty televizního vysílání, které spadají do jeho pravomoci, nevysílají
Each Member State may take measures in accordance with Community law to ensure that broadcasters under its jurisdiction do not broadcast on an exclusive
KOMISE v. INFRONT WM na základě výhradních práv události, jimž členský stát přikládá zásadní společenský význam, způsobem, který zbavuje významnou část veřejnosti zmíněného členského státu možnosti sledovat tyto události v přímém přenosu nebo ze záznamu ve volně dostupném televizním vysílání.
COMMISSION v INFRONT WM basis events which are regarded by that Member State as being of major importance for society in such a way as to deprive a substantial proportion of the public in that Member State of the possibility of following such events via live coverage or deferred coverage on free television.
Přitom členský stát rovněž určí, zda tyto události mají být v celku nebo částečně přenášeny v přímém přenosu[,] nebo, je-li to nezbytné nebo vhodné z objektivních důvodů veřejného zájmu, zda mají být v celku nebo částečně přenášeny ze záznamu.
In so doing the Member State concerned shall also determine whether these events should be available via whole or partial live coverage, or where necessary or appropriate for objective reasons in the public interest, whole or partial deferred coverage.
Vyžádá si stanovisko výboru zřízeného podle článku 23a.
It shall seek the opinion of the Committee established pursuant to Article 23a.
Přijatá opatření neprodleně zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství a nejméně jednou ročně zveřejní souhrnný seznam opatření přijatých členskými státy.
It shall forthwith publish the measures taken in the Official Journal of the European Communities and at least once a year the consolidated list of the measures taken by Member States.
Členské státy zajistí vhodnými prostředky v rámci svých vnitrostátních předpisů, aby subjekty televizního vysílání, které spadají do jejich pravomoci, vykonávaly výhradní práva, která nabudou po vyhlášení této směrnice, tak aby významná část veřejnosti v jiném členském státě nebyla zbavena možnosti sledovat vcelku nebo částečně v přímém přenosu nebo, je-li to nezbytné nebo vhodné z objektivních důvodů veřejného zájmu, vcelku nebo částečně ze záznamu ve volně dostupném televizním vysílání v souladu s ustanoveními přijatými tímto jiným členským státem podle odstavce 1 události, které tento jiný členský stát určil v souladu s předchozími odstavci.“
Member States shall ensure, by appropriate means, within the framework of their legislation that broadcasters under their jurisdiction do not exercise the exclusive rights purchased by those broadcasters following the date of publication of this Directive in such a way that a substantial proportion of the public in another Member State is deprived of the possibility of following events which are designated by that other Member State in accordance with the preceding paragraphs via whole or partial live coverage or, where necessary or appropriate for objective reasons in the public interest, whole or partial deferred coverage on free television as determined by that other Member State in accordance with paragraph 1.’
Podle znění článků 98 až 101 části IV zákona o rozhlasovém a televizním vysílání z roku 1996 (Broadcasting Act 1996), ve znění nařízení o televizním vysílání z roku 2000 (The Television Broadcasting Regulations 2000, dále jen „zákon o televizním a rozhlasovém vysílání“):
Sections 98 and 101 in Part IV of the Broadcasting Act 1996, as amended by the Television Broadcasting Regulations 2000 (‘the Broadcasting Act’), provide:
(a) služby televizního vysílání a služby satelitního vysílání z EHP, které prozatím splňují požadované podmínky, a
(a) those television programme services and EEA satellite services which for the time being satisfy the qualifying conditions, and
(b) všechny ostatní služby televizního vysílání a služby satelitního vysílání z EHP.
(b) all other television programme services and EEA satellite services.
(a) za příjem služby nesmí být požadováno žádné protiplnění, a
(a) that the service is provided without any consideration being required for reception of the service, and
(b) služba musí být přijímána alespoň 95 % obyvatelstva Spojeného království.
(b) that the service is received by at least 95% of the population of the United Kingdom.
Omezení televizního vysílání událostí zapsaných na seznamu
Restriction on televising of listed event