natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Zaprvé, ze znění uvedeného ustanovení vyplývá, že snížená sazba, která by mohla být uplatňována, nemůže být nižší než 12 %.
First, it is clear from the wording of that provision that the reduced rate that may be applied cannot be lower than 12%.
V projednávané věci je sice nesporné, že Portugalská republika uplatňovala k 1. lednu 1991 na mýto za silniční přejezd řeky Tejo v Lisabonu sníženou sazbu, avšak tato sazba byla od tohoto data až do současnosti vždy nižší než 12 %.
In the present case, although it is common ground that on 1 January 1991 the Portuguese Republic was applying a reduced rate to road tolls for crossing the Tagus at Lisbon, that rate, from that date until the present, has always been lower than 12%.
Zadruhé, v souladu s tím, co uvedla Komise, vzhledem k tomu, že na předmětné služby byla v období od 24. března 1992 do 21. prosince 1994 uplatňována základní sazba DPH, Portugalská republika neměla právo znovu zavést sníženou sazbu.
Second, as the Commission has pointed out, as the standard VAT rate applied to the services at issue between 24 March 1992 and 31 December 1994, the Portuguese Republic was not entitled to reintroduce a reduced rate.
Je třeba připomenout, že režim Společenství týkající se DPH je výsledkem postupné harmonizace vnitrostátních právních předpisů v rámci článků 93 ES a 94 ES.
It must be borne in mind that the Community system of VAT is the result of a gradual harmonisation of national legislation pursuant to Articles 93 EC and 94 EC.
Tato zamýšlená harmonizace nebyla ještě dokončena, neboť šestá směrnice na základě svého článku 28 dovolila členským státům zachovat nebo přijmout určitá ustanovení, která by bez takovéhoto oprávnění byla se směrnicí neslučitelná (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 13. července 2000, Idéal tourisme, C-36/99, Recueil, s. I-6049, bod 38, a výše uvedený rozsudek Eurodental, bod 51).
Thus, the harmonisation envisaged has not yet been achieved in so far as Article 28 of the Sixth Directive authorised the Member States to retain or adopt certain provisions which would, without that authorisation, be incompatible with the directive (see, to that effect, Case C-36/99 Idéal tourisme [2000] ECR I-6049, paragraph 38 and Eurodental, paragraph 51).
Avšak jak vyplývá z názvu kapitoly XVI šesté směrnice a z devatenáctého bodu jejího odůvodnění, cílem článku 28 je umožnit po přechodné období postupné přijetí vnitrostátních právních předpisů v určitých oborech.
However, as the heading of Title XVI of the Sixth Directive and the 19th recital in the preamble to that directive indicate, the objective of Article 28 is to allow, during a transitional period, national laws in specified fields to be gradually adapted.
Vzhledem k tomu, že tedy jde o odchylný a přechodný režim, musí být článek 28 šesté směrnice vykládán restriktivně (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 7. března 2002, Komise v. Finsko, C-169/00, Recueil, s. I-2433, bod 34, a výše uvedený rozsudek Eurodental, bod 54), a v souladu s jeho cílem.
As it is a case of derogating and transitional arrangements, Article 28 of the Sixth Directive must be strictly interpreted (see, to that effect, Case C-169/00 Commission v Finland [2002] ECR I-2433, paragraph 34, and Eurodental, paragraph 54) and in accordance with its objective.
28 odst. 2 písm. e) šesté směrnice, vyplývá z toho, že na předmětná mýta měla být uplatněna základní sazba DPH.
As the conditions for the application of Article 28(2)(e) of the Sixth Directive are not met in the present case, the standard rate of VAT should have been applied to road tolls for crossing the Tagus at Lisbon.
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba určit, že Portugalská republika tím, že ponechala v platnosti právní předpisy, podle nichž se na mýtné za silniční přejezd přes řeku Tejo v Lisabonu uplatňuje snížená sazbu DPH ve výši 5 %, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 12 a 28 šesté směrnice.
In the light of all the above considerations, it must be concluded that, by maintaining in force a reduced rate of 5% for value added tax applicable to road tolls for crossing the Tagus at Lisbon, the Portuguese Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 12 and 28 of the Sixth Directive.
Vzhledem k tomu, že Komise náhradu nákladů řízení od Portugalské republiky požadovala a Portugalská republika neměla ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení.
Since the Commission has applied for the Portuguese Republic to be ordered to pay the costs and the latter has been unsuccessful, the Portuguese Republic must be ordered to pay the costs.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (čtvrtý senát) rozhodl takto:
On those grounds, the Court (Eighth Chamber) hereby:
Věc C-458/06
Case C-458/06
(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Regeringsrätten)
(Reference for a preliminary ruling from the Regeringsrätten)
„Pravomoc Soudního dvora – Směrnice 92/83/EHS – Harmonizace struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů – Článek 20 první odrážka – Alkohol obsažený ve víně na vaření – Osvobození od harmonizované spotřební daně“
(Jurisdiction of the Court — Directive 92/83/EEC — Harmonisation of the structures of excise duties on alcohol and alcoholic beverages —Article 20, first indent — Alcohol contained in cooking wine — Exemption from the harmonised duty)
Stanovisko generálního advokáta Y. Bota přednesené dne 3. dubna 2008 . . . .
Opinion of Advocate General Bot delivered on 3 April 2008 . . . . . . . .
Předběžné otázky – Pravomoc Soudního dvora – Meze – Obecné či hypotetické otázky (Článek 234 ES)
(Art. 234 EC)
Daňová ustanovení – Harmonizace právních předpisů – Spotřební daně – Směrnice 92/83 – Alkohol a alkoholické nápoje
Tax provisions — Harmonisation of laws — Excise duties — Directive 92/83 — Alcohol and alcoholic beverages
(Směrnice Rady 92/83, čl. 20 první odrážka)
(Council Directive 92/83, Art. 20, first indent)
SHRNUTÍ – VĚC C-458/06
SUMMARY — CASE C-458/06
V tomto případě lze pouze předložením žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Soudnímu dvoru dosáhnout cíle sledovaného tímto ustanovením, kterým je zajistit řádné používání a jednotný výklad práva Společenství ve všech členských státech, jakož i předcházet tomu, aby se v jakémkoliv členském státě zaváděla vnitrostátní judikatura, která není v souladu s pravidly tohoto práva.
In that case, it is only by referring a question to the Court for a preliminary ruling that the objective pursued by that provision can be attained, that is, to ensure the proper application and uniform interpretation of Community law in all the Member States and to prevent a body of national caselaw that is not in accordance with the rules of Community law from coming into existence in the Member State concerned.
Nejedná se o vydání poradního stanoviska Soudním dvorem k hypotetické otázce, pokud je mu předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce vnitrostátním soudem, který rozhoduje v rámci odvolacího řízení, jež směřuje k určení daňového režimu, který by se podle práva Společenství vztahoval na výrobek, kdyby byl uveden na vnitrostátní trh, jelikož tento soud klade Soudnímu dvoru otázku týkající se výkladu ustanovení tohoto práva a má za to, že rozhodnutí o předběžné otázce týkající se tohoto problému je nezbytné ke kontrole legality předběžného stanoviska v této oblasti.
The Court is not being asked to deliver an advisory opinion on a hypothetical question when a national court, called upon to rule in appeal proceedings how a product would be taxed under Community law if it was marketed on the national market, refers to it a question for a preliminary ruling, since that national court asks the Court a question concerning the interpretation of a provision of that law and since it considers that a preliminary ruling on that point is necessary in order to review the legality of a preliminary opinion concerning that matter.
(viz body 28–32)
(see paras 28-32)
Skutečnost, že daňová správa, která podala opravný prostředek, navrhla potvrzení zmíněného předběžného stanoviska a že toto stanovisko nebylo zpochybněno zúčastněnou stranou, nemá dopad na soudní charakter takového řízení, jelikož vnitrostátní soud provádí soudní přezkum v plné jurisdikci, nezávisle na návrzích účastníků řízení.
The judicial nature of such proceedings is not affected by the fact that the tax administration which brought the appeal confirmed that preliminary opinion or by the fact that that opinion was not disputed by the party concerned, since the national court has unlimited jurisdiction, independently of the submissions of the parties.
Alkohol obsažený ve víně na vaření musí být, přesahuje-li skutečný obsah alkoholu 1,2 % objemových, klasifikován jako líh uvedený v čl. 20 první odrážce směrnice 92/83 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů.
Alcohol contained in cooking wine is, if it has an alcoholic strength exceeding 1.2% by volume, to be classified as ethyl alcohol as referred to in the first indent of Article 20 of Directive 92/83 on the harmonisation of the structures of excise duties on alcohol and alcoholic beverages.
Okolnost, že víno na vaření je jako takové považováno za potravinový přípravek, nemá dopad na toto posouzení.
The fact that cooking wine is, as such, regarded as an edible preparation does not affect that assessment.
Uvedený čl. 20 první odrážka se totiž použije i tehdy, když výrobky spadající do působnosti tohoto ustanovení jsou součástí výrobku, který spadá do jiné kapitoly kombinované nomenklatury.
The first indent of Article 20 applies even when the products covered by that provision form part of a product which falls within another chapter of the combined nomenclature.
Kromě toho pokud rozhodnutí uvedeného vnitrostátního soudu nelze napadnout opravnými prostředky podle vnitrostátního práva, je tento soud v souladu s čl. 234 třetím pododstavcem ES povinen se obrátit na Soudní dvůr.
Moreover, since there is no judicial remedy under national law against the decisions of that national court, it is obliged, under the third paragraph of Article 234 EC, to bring the matter before the Court of Justice.
(viz body 37–38, 40 a výrok)
(see paras 37, 38, 40, operative part)
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTAYVESE BOTA přednesené dne 3. dubna 2008 1
OPINION OF ADVOCATE GENERALBOT delivered on 3 April 2008 1
Podstatou této předběžné otázky Regeringsrätten (Švédsko) je, zda má být alkohol obsažený ve víně na vaření považován za líh ve smyslu článku 20 směrnice 92/83/EHS 2.
By this reference for a preliminary ruling the Regeringsrätten (Sweden) wishes to know whether the alcohol in cooking wine must be regarded as ethyl alcohol within the meaning of Article 20 of Directive 92/83/EEC. 2
Zvláštnost této věci spočívá ve skutečnosti, že všichni účastníci původního řízení se shodují na skutečnosti, že alkohol obsažený ve víně na vaření musí být považován za líh ve smyslu tohoto ustanovení.
A particular feature of this case is that in the main proceedings all parties agree that the alcohol contained in cooking wine must be regarded as ethyl alcohol within the meaning of that provision.
Směrnice 92/83 směřuje k harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických výrobků a zejména ke stanovení společných definic všech dotyčných výrobků založených na definicích, které jsou obsaženy v kombinované nomenklatuře platné ke dni přijetí této směrnice 3.
Directive 92/83 is designed to harmonise the structures of excise duties on alcohol and alcoholic beverages and, in particular, to determine common definitions for all the products concerned based on those set out in the combined nomenclature in force at the date of its adoption. 3
Článek 20 směrnice 92/83 definuje líh jako:
Article 20 of Directive 92/83 defines ethyl alcohol as:
V tomto stanovisku vyjasním důvody, na základě kterých mám za to, že Soudní dvůr nemá pravomoc rozhodovat o této předběžné otázce.
In this opinion, I set out the reasons why in my view the Court does not have jurisdiction to give a preliminary ruling on that question.
„– všechny výrobky, jejichž skutečný obsah alkoholu přesahuje 1,2 % objemových,
‘— all products with an actual alcoholic strength by volume exceeding 1.2% volume which fall within CN [headings]
3 — Viz druhý a třetí bod uvedené směrnice.
3 — See the second and third recitals in the preamble to the directive.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-458/06
OPINION OF MR BOT — CASE C-458/06
[položek] KN 2207 a 2208 [ 4], a to i tehdy, jsou-li tyto výrobky součástí výrobku, který spadá do jiné kapitoly kombinované nomenklatury, nepřesahuje 8,5 litrů čistého alkoholu na 100 kg výrobku v případě čokolád, popřípadě 5 litrů čistého alkoholu na 100 kg výrobku v případě jiných výrobků“.
2207 and 2208,[ 4] even when those products form part of a product which falls within another chapter of the CN, alcohol per 100 kg of the product for chocolates, and 5 litres of pure alcohol per 100 kg of the product for other products.’
B – Vnitrostátní právo výrobky [položek] KN 2204, 2205 a 2206, jejichž skutečný obsah alkoholu přesahuje 22 % objemových[ 5],
— products of CN [headings] 2204, 2205 and 2206 which have an actual alcoholic strength by volume exceeding 22% vol.,[ 5]
Švédský zákon o spotřební dani z alkoholu (lagen om alkoholskatt) 6, který do vnitrostát-
The Swedish law on excise duty on alcohol (lagen om alkoholskatt) 6which transposes
– výrobky, které obsahují pitné lihoviny, ať v roztoku nebo jinak. […]“ ního právního řádu provádí směrnici 92/83, ve svém čl.
— potable spirits containing products, whether in solution or not.’
1 prvním pododstavci stanoví, že daň z alkoholu se odvádí z piva, vína a ostatních kvašených nápojů, meziproduktů, jakož i z lihu.
Directive 92/83 into national law provides in the first paragraph of Paragraph 1, that excise duty on alcohol is payable on beers, wines and other fermented beverages, intermediate products and ethyl alcohol.
27 odst. 1 písm. f) směrnice 92/83 členské státy mohou osvobodit výrobky, které obsahují líh od harmonizované spotřební daně, jsou-li tyto výrobky „používány jako takové nebo jako složka polotovarů k výrobě plněných nebo jinak zpracovávaných potravin pod podmínkou, že obsah alkoholu v žádném případě
Furthermore, under Article 27(1)(f) of Directive 92/83, Member States are to exempt the products covered by the Directive from the harmonised excise duty when those products are ‘used directly or as a constituent of semi-finished products for the production of foodstuffs, filled or otherwise, provided that in each case the alcoholic content does not exceed 8.5 litres of pure
Podle článku 3 LAS se daň odvádí z vín položek KN 2204 a 2205, přičemž obsah alkoholu musí být výlučně výsledkem fermentace a musí přesahovat určité procento, které článek upřesňuje.
Under Paragraph 3 of the LAS, wine which is covered by the CN headings 2204 and 2205 is subject to excise duty, since the alcohol content must result exclusively from fermentation and the alcoholic strength must exceed certain specified percentages.
Položka KN 2208 odpovídá „nedenaturované lihovině s obsahem alkoholu nižším než 80 %; pálenkám, likérům a jiným alkoholickým nápojům; složeným alkoholickým přípravkům používaným k výrobě nápojů“.
Tariff heading CN 2208 is ‘Undenatured ethyl alcohol of an alcoholic strength by volume of less than 80% vol.; spirits, liqueurs and other spirituous beverages; compound alcoholic preparations of a kind used for the manufacture of beverages.’
Co se týče lihu, článek 6 LAS stanoví, že se daň z lihu odvádí z výrobků položek KN 2207 a 2208 s obsahem alkoholu přesahujícím 1,2 % objemových, i když jsou tyto výrobky obsaženy ve výrobku, který spadá do jiné kapitoly kombinované nomenklatury.
As regards ethyl alcohol, Paragraph 6 of the LAS provides that excise duty is payable on goods covered by CN headings 2207 and 2208, with an alcoholic strength exceeding 1.2% vol., even when those products form part of a product which falls within another chapter of the Combined Nomenclature.
Obsah alkoholu dosahuje 4,8 l čistého alkoholu na 100 kg konečného výrobku.
The alcoholic strength of the cooking wine is 4.5 litres of pure alcohol per 100 kg of finished product.
V článku 7 prvním pododstavci bodu 5 LAS je nicméně stanoveno, že spotřební daň se neodvádí z výrobků, které jsou používány jako přímé součásti potravin nebo složky polotovarů k výrobě plněných nebo jinak zpracovávaných potravin, pod podmínkou, že obsah alkoholu v žádném případě nepřesahuje 8,5 litrů čistého alkoholu na 100 kg čokoládových výrobků a 5 litrů čistého alkoholu na 100 kg ostatních potravin.
However, point 5 of the first subparagraph of Paragraph 7 of the LAS states that no excise duty is payable on goods used directly in foodstuffs or as ingredients of semi-finished products for the production of foodstuffs, filled or otherwise, provided that the alcohol content in each individual case does not exceed 8.5 litres of pure alcohol per 100 kg of product used to make chocolates and 5 litres of pure alcohol per 100 kg of product used to make other foodstuffs.
II – Skutkový stav a původní řízení
II — The facts and the main proceedings
V rámci řízení, které proběhlo před Skatterättsnämnden, Skatteverket (švédská daňová správa) předložila své vyjádření, přičemž uvedla, že podle článku 6 LAS víno na vaření prodávané společností Gourmet Classic podléhá dani z alkoholu, ale že se na týž výrobek vztahuje osvobození stanovené v čl. 7 prvním pododstavci bodě 5 LAS.
In the course of the procedure before the Skatterättsnämnden, the Skatteverket (Swedish tax administration) submitted its observations and maintained that, under Paragraph 6 of the LAS, the cooking wine sold by Gourmet Classic is subject to alcohol duty, but that this specific product is covered by the exemption laid down in point 5 of the first subparagraph of Paragraph 7 of the LAS.
Společnost Gourmet Classic Ltd (dále jen „Gourmet Classic“) je britský podnik, který hodlá uvádět na švédský trh víno na vaření.
Gourmet Classic Ltd (‘Gourmet Classic’) is a British undertaking wishing to market cooking wine on the Swedish market.
V důsledku toho by se podle Skatteverket z vína na vaření, které Gourmet Classic uvádí na trh, neměla odvádět žádná spotřební daň.
Therefore, the Skatteverket, takes the view that no excise duty is to be levied on the cooking wine offered for sale by Gourmet Classic.
Skatterättsnämnden vydala své stanovisko v souladu s doporučením Skatteverket.
The Skatterättsnämnden gave its opinion based on the recommendation of the Skatteverket.
Dotčené víno na vaření je tvořeno směsí přibližně o 40 % obyčejného červeného nebo bílého vína a 60 % nealkoholického vína, ke které je přidáno malé množství soli.
The cooking wine concerned consists of a mixture of approximately 40% of ordinary wine, red or white, and approximately 60% of de-alcoholised wine to which a small
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-458/06 uvádí, že rovněž souhlasí se stanoviskem Skatterättsnämnden.
IV — Analysis the opinion given by the Skatterättsnämnden upheld. Gourmet Classic also submits that the Skatteverket’s opinion should be followed.
Regeringsrätten má za to, že k tomu, aby mohl rozhodnout, je nezbytné získat objasnění k opodstatněnosti závěru, podle kterého se má za to, že víno na vaření obsahuje líh ve smyslu směrnice 92/83.
The Regeringsrätten takes the view that in order to give a ruling it is necessary to obtain clarifications as to whether the conclusion that cooking wine is to be considered to contain ethyl alcohol within the meaning of Directive 92/83 is well founded.
Podle Komise skutečnost, že Skatteverket nepožádal odvolací soud o změnu stanoviska vydaného Skatterättsnämnden, ale o potvrzení tohoto stanoviska, prokazuje, že mezi účastníky původního řízení neexistuje žádný spor.
It submits that the fact that the Skatteverket asked the referring court not to amend the opinion given by the Skatterättsnämnden but to confirm it shows that there is no dispute between the parties in the main proceedings.
Komise poukazuje rovněž na to, že se všichni účastníci sporu shodují na skutečnosti, že je víno na vaření osvobozeno od veškeré daně z alkoholu.
The Commission also points out that all the parties to the dispute are in agreement about the fact that the cooking wine is exempt from any duty on alcohol.
III – Předběžná otázka
III — The question referred for a preliminary ruling
Komise uvádí rozsudek ze dne 16. prosince 1981, Foglia 7, ve kterém Soudní dvůr stanovil, že mu článek 234 ES nedává za úkol poskytovat poradní stanoviska k obecným nebo hypotetickým otázkám, ale přispívat k výkonu spravedlnosti v členských státech 8.
The Commission cites the judgment in Foglia 7in which the Court held that the duty assigned to the Court by Article 234 EC is not that of delivering advisory opinions on general or hypothetical questions but of assisting in the administration of justice in the Member States. 8
Stále s odkazem na výše uvedený rozsudek Foglia Komise dodává, že Soudní dvůr nemá pravomoc odpovídat na takovou otázku výkladu, jako je otázka, která mu byla položena ve věci v původním řízení, jelikož zapadá do procesní konstrukce vytvořené účastníky řízení tak, aby jej vedli k tomu, aby zaujal stanovisko k určitým otázkám práva
Again referring to the judgment in Foglia, the Commission adds that the Court does not have jurisdiction to answer a question of interpretation such as that referred to it in the main proceedings, because it is a procedural device arranged by the parties in order to induce the Court to give its view on
Podobně jako Komise jsem toho názoru, že Soudní dvůr nemá pravomoc k zodpovězení otázky položené Regeringsrätten.
Like the Commission, I am of the opinion that the Court does not have jurisdiction to answer the question referred by the Regeringsrätten.
Řízení před Skatterättsnämnden je řízením zvláštním.
The procedure before the Skatterättsnämnden is a specific procedure.
Skatterättsnämnden má za úkol vydávat předběžná stanoviska o otázkách týkajících se zejména daňových poplatníků v jejich vztazích s orgány veřejné moci s ohledem na jejich daňové povinnosti 14.
The task of that body to give a preliminary opinion on matters which concern, in particular, taxpayers in their relationships with the public authorities with respect to their tax liabilities.
Jestliže daňový poplatník podá návrh k Skatterättsnämnden, má Skatteverket možnost předložit vyjádření týkající se zdanění dotčeného plnění.
14 Where a taxpayer makes an application to the Skatterättsnämnden the Skatteverket may submit observations regarding taxation of the relevant transaction.
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce umožňuje vnitrostátnímu soudu, který má pochybnosti o výkladu právních předpisů Společenství, položit Soudnímu dvoru otázku, aby vydal rozhodnutí, které je nezbytné pro rozhodnutí sporu.
The reference for a preliminary ruling enables a national court which is unsure as to the interpretation of a Community law to refer questions to the Court of Justice so that the latter can give a ruling which it needs in order to resolve the dispute.
Skatterättsnämnden poté poskytne stanovisko o způsobu, jakým má být při zdaňování tohoto plnění vyřešena otázka, která jí byla předložena.
The Skatterättsnämnden then draws up an opinion on the manner in which the question referred to it is to be determined when that transaction is assessed to tax.
Toto stanovisko může být z podnětu navrhovatele nebo Skatteverket předmětem žaloby před Regeringsrätten 15.
That opinion may be subject to an appeal before the Regeringsrätten by the applicant or by the Skatteverket. 15
Je sice pravda, že v rámci článku 234 ES je věcí vnitrostátního soudu, který rozhoduje spor, posoudit nezbytnost rozhodnutí o předběžné otázce a relevanci takové otázky, nemění to však nic na skutečnosti, že je věcí Soudního dvora, aby ověřil vlastní pravomoc a podmínky, za kterých se na něj vnitrostátní soud obrátil 10.
While it is true that, within the framework of Article 234 EC, it is for the national court hearing the dispute to assess the necessity to refer a question for a preliminary ruling and the relevance of such questions, the fact remains that it is for the Court of Justice, where necessary, to confirm its own jurisdiction and examine the conditions in which the case has been referred to it. 10