natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Do konce desetiletí by ekonomiky „starých“členských států dohromady mohly být o 1 % větší, než kdyby k rozšíření nedošlo.
By the end of the decade, the combined economies of the ‘old’member states could be 1% larger than they would otherwise have been.
Nováčci mohoumezitím od členství očekávat růst vyšší až o 1 %.
The newcomers, meanwhile, canexpect up to 1% more growth each year from membership.
K tomu dojde především na základě vyšší míryinvestic a v důsledku reformování jejich ekonomik tak, aby lépe fungovaly. Zvýší se životní úroveň a kvalita života.
This will come largely from higher investmentand from reforming these economies so that they run more efficiently.
Mohlo by to také znamenat, že v těchto zemích bude do roku 2010 vytvořeno vícenež 300 000 pracovních míst.
It could also mean the creation of more than 300 000 jobs in these countries by 2010.
Vytvoření celní unie odstranilo pouzetu nejviditelnější překážku volnéhoobchodu a hospodářské soutěže, a tím i hospodářského a sociálníhorůstu.
Creating the customs union took awayonly the most obvious barrier to freetrade and competition – and thus toeconomic and social progress.
Zbylo ještě dost byrokracie nato, aby se obchodování zpomalovalo.
It stillleft plenty of red tape to hold up trade.
Kromě toho se během zpomaleníhospodářského růstu v důsledkuotřesů cen ropy v roce 1973 a 1979chuť na další hospodářskou integraci vytratila.
Moreover, during the economic slowdowns resulting from the oil priceshocks of 1973 and 1979, the appetitefor more economic integration diminished.
Dlouhodobý přínosbyl nepopiratelný, ale krátkodobédopady nutnosti přizpůsobit se sezdály příliš bolestivými.
The long-term gains were recognised, but the short-term pain of adjustment seemed too great.
Členskéstáty byly připraveny začít s plánováním dalšího zásadního kroku nedříve než na počátku dalšího desetiletí.
It was not untilthe beginning of the following decadethat member states were ready to startplanning another quantum leap.
I nadále zastavovali nákladní automobily a vlaky kvůlikontrole dokladů a často i nákladu.V roce 1988 tato opatření stála průmysl a vlády členských zemí zbytečných 9 miliard eur.
In 1988, this was costing industry and governments an unnecessary9 billion each year.
Tento zásadní krok přišel v podobě Jednotného evropského aktu, kterýzformuloval projekt Evropského jednotného trhu.
That came in the shape of the Single European Act, the blueprint for the European Single Market.
Podepsán byl napočátku roku 1986 a jako konečnýtermín pro odstranění těch mnohapřekážek obchodu, které ještě zbývaly, stanovil konec roku 1992.
Signed inearly 1986, it set the end of 1992 asthe target date for eliminating themany barriers to trade which still survived.
Další překážkou byly rozdíly v technických požadavcích, včetně nařízení týkajících se životního prostředí.Ne že by normy byly v jedné či druhézemi vyšší či nižší, byly prostěodlišné, a to z důvodu historickéhovývoje.
There was a further obstacle in theshape of differences in technicalrequirements, including environmentalregulations. Standards were not necessarily higher or lower in one country oranother, just different for historical reasons.
Práce na společných normách EU začala již před dlouhoudobou, ale v počátečních letech bylvývoj pomalý.
Work on developing common EUstandards goes back a long way, butprogress was slow in the early years.
V důsledku zavedeníjednotného trhu se radikálnězredukovalo papírování.
The single market has slashed paperwork.
Díky EU jecestování snazší.
The EU has made travel easier.
Také svoboda pohybu osob
Freedom for people too
Ani na osoby se při zpřístupňování trhů zboží a službám nezapomnělo.
In the process of opening up markets for goods and services, people were not forgotten.
Již od okamžiku založení EHS bylo pro občany jednoho členského státu jednodušší pobývat a pracovat v jiném členskémstátě.
As soon as the EEC was set up, it became easier for citizens of one member state to live and work in another.
Svoboda pohybu se od té doby rozšířila i na uchazeče o pracovní místa, studenty, důchodce,v podstatě prakticky na každého.
Freedomof movement has since been extended to job seekers, students, pensioners, in fact virtually everybody.More than 15 million EU citizens have moved to work or retire in another EU country.
Posledních pár desetiletí mají pasy všech občanů EU stejnývínově červený obal.
For the last coupleof decades, the passports of all EU citizens have had the same wine-coloured cover.
Dny, kdy vlaky zastavovaly na hranicích a kontrolovaly se pasy, jsou již takéminulostí.
The days when trainsstopped at the frontier while passports were checked are also a thing of the past.
Hraniční kontroly začaly na většině vnitřních hranic EU mizet od roku 1985.
Border checks have disappeared at most of the EU’s internal frontiers since 1985.
Hospodářská soutěž se zavádí dotradičně monopolních odvětví jakojsou telekomunikace, letecké společnosti, železnice, poštovní služby,plynárenství a elektrárenství.
A start was made on introducing competition into what were traditionallymonopoly sectors, such as telecommunications, airlines, the railways, postalservices, gas and electricity.
Realizace jednotného trhu znamenala schválení více než 1 000 legislativních aktů v průběhu sedmi let.Jednotný trh odstranil hraniční kontroly zboží a nahradil je systémyzaloženými na důvěře a kontrolamipřed odjezdem a po příjezdu.
Putting the single market in placemeant passing more than 1 000 piecesof legislation in seven years.
Podpořil důvěru v normy a odlišné technologie ostatních zemí.
The singlemarket replaced frontier checks ongoods with systems based on trust, andon checks before departure and onarrival.
Ty se mohouv detailech lišit, na čem však skutečně záleží, je to, zda je výrobekbezpečný, a ne jak přesně bylodosaženo cíle.
It promoted trust in other countries’ standards and different technologies.
Jednotný trh odstranil překážky, které bránily odvětvíslužeb v jejich rozšíření přes hranice.
These may differ in the detail,but what matters is that the product issafe, not exactly how the objective wasachieved.
Většinaobchodních zákazníků a mnohodomácností si může svobodně zvolit dodavatele plynu a elektrickéenergie.
Most business customers and many households are freeto choose their gas and electricity supplier.
Byly liberalizoványtrhy pro obchodní využívání železnica poštovních služeb.
Restrictions which made it difficult for airlines to operate efficiently are being removed.
Větší hospodářská soutěž se zavádí do oblastislužeb poskytovaných evropskýmipřístavy a evropský vzdušný prostorzačíná být využíván efektivnějšímzpůsobem.
The marketsfor business use of the railways andpostal services have been liberalised.Work has begun on opening up Europe’s port services to greater competition and on using Europe’sairspace more efficiently.
To všechno vylepšujenabídku a snižuje ceny.
All thisimproves choice and brings downprices.
Vytvořením jednotného trhu bylypodniknuty důležité kroky k zajištěnízhruba stejného přístupu všechčlenských států EU k právu společností, podnikovým účetním pravidlům a úpravě vlastnických práv.
In creating the single market, majorsteps were taken towards ensuring thatall EU countries take a broadly similarapproach to company law, businessaccounting rules and intellectual property rules.
Tospolečnostem usnadňuje jejichpůsobení v rámci celé EU a umožňuje jim podnikat co nejefektivnějším způsobem.
This makes it easier forcompanies to operate throughout the EU and to run their businesses as efficiently as possible.
Zbývající překážkypohybu kapitálu byly postupněodstraněny, ať už se jednalo o obchodní investice, úspory, studium či dovolenou.
The remaining barriers to moving money across borders were progressively dismantled,whether it was for business investment,savings, study or holidays.
Silná konkurence a prostor k expandování v rámci jednotného trhupomáhá evropským společnostemudržet se mezi světovou špičkou.
Keen competition and room to expandwithin the single market helps keep European companies among the worldleaders.
Ze100 největších světových společností jich 32 pochází z EU.
Of the world’s 100 largest companies, 32 are from the EU.
Stejnětak je ze 100 největších světovýchkomerčních bank 39 z EU a podobně i 27 ze 100 nejcennějšíchobchodních značek.
So are 39of the world’s 100 largest commercialbanks and 27 of the 100 most valuablebrands.
Finanční instituce mohou snázepodnikat po celé EU a nabízet svébankovní služby, pojišťovací a spořící produkty v jiném členském státěpři splnění pouze minimálních formálních náležitostí. Zároveň bylypodniknuty kroky k tomu, aby bylazajištěna rovná ochrana zákazníkůnezávisle na zemi, kde se nacházejí,a na tom, jakou banku, pojišťovacínebo investiční společnost si zvolí.
It became easier for financial institutions to set up right across the EU andto offer their banking services, insurance and savings products in anothercountry with a minimum of formalities.At the same time, steps were takentowards ensuring that customers everywhere enjoy equal protection, regardless of what bank, insurer or investmentthey choose.
Větší hospodářská soutěž se vyplácí poli.
More competition pays off
Např. export EU do ostatníchzemí vzrostl ze 6,9 % HDP EU v roce 1992 na 11,2 % v roce2001;
•encouraged new inflows of foreigndirect investment from outside the EU;
Jednotný trh byl klíčem k využitívelké části evropského hospodářského potenciálu.
The single market has been the key toreleasing large amounts of Europe’seconomic potential.
V letech 1992–2001 byl podíl jednotného trhu narůstu HDP v celé EU 1,8 procentníchbodů.
In the ten yearsbetween 1992 and 2002, the singlemarket added 1.8 percentage points to GDP growth in the EU as a whole.
Kromě toho:
Inaddition, the single market has:
• jednotný trh mnohem efektivnějipřerozdělil kvalifikace, neboť lidézačali využívat možnost pracovatv jiném členském státě EU;
•made the EU more internationallycompetitive.For example, EU ex-portsto countries outside the EUincreased from 6.9% of EU GDP in1992 to 11.2% in 2001;
• v průběhu prvních deseti let svéexistence se jednotný trh zasloužilo blahobyt navíc v hodnotě téměř900 miliard eur – což je asi 6 000eur na jednu domácnost;
•generated nearly 900 billion inextra prosperity _about 6 000 perhousehold – in its first ten years;
• jednotný trh prostřednictvím tlakuna ceny vyhnal vzhůru kupní sílu.Rozdíl mezi nejvyššími a nejnižšímicenami v rámci EU se snižuje a některé zboží je v absolutnímvyjádření levnější.
•allocated skills more efficiently aspeople have taken up the opportunityto work in other EU countries;
• od roku 1992 vytvořil jednotný trhv EU okolo 2,5 milionu pracovníchmíst.
•created some 2.5 million jobs in the EU since 1992.
Tato pracovní místa by neexistovala, pokud by hranice nebylyzrušeny;
These jobs would nothave existed without borders beingopened up;
Postupně dochází k uskutečňovánídalších cílů – např. posílení jednotného trhu v odvětví služeb (ze kterých plyne 70 % HDP EU).
•boosted purchasing power throughpressure on prices.
Jednotnýtrh je nedokončeným dílem, jež bymohlo v budoucnosti přinést ještěmnoho dalších výhod.
The gap betweenthe EU’s highest and lowest priceshas been narrowing; some goods arecheaper in absolute terms.
• od roku 1992 jednotný trh přispělk 30% nárůstu obchodu s průmyslovým zbožím v EU, čímž se zvýšila nabídka zboží a také hospodářská soutěž;
•contributed to a 30% increase intrade in manufactured goods in the EU since 1992, thus increasing theselection of goods available andincreasing competition;
• byl jednotný trh klíčovým faktoremstimulace toků přímých investic v rámci EU.
Further efforts are under way – forexample to strengthen the single market in services (which account for 70%of EU GDP).
V porovnání s rokem1992 byly tyto investice v roce2000 dvanáctkrát vyšší;
The single market is a workin progress, with the capacity to delivereven more benefits in the future.
• jednotný trh podnítil nové přílivypřímých zahraničních investic zezemí mimo EU;
•been a key factor in boosting flows ofdirect investment within the EU.
• jednotný trh učinil EU konkurenceschopnější na mezinárodním
These flows were 12 times greater in2000 than in 1992;
Díky jednotnému trhu máte větší výběr.
You have more choice thanksto the single market.
Hospodářská a měnová unie stování finančních prostředků v jinézemi EU.
Economic and monetary union
Dávno před vypracováním návrhu Jednotného evropského aktu ekonomové poukazovali na to, že jetřeba, aby ekonomiky členskýchstátů fungovaly ve větším vzájemném souladu – procesu známémjako konvergence – mají-li společněrealizovat svůj plný potenciál.
Well before the Single European Actwas drafted, economists were pointingout that member state economieswould have to behave more like eachother – a process known as convergence – if they were collectively torealise their full potential.
Hospodářská a měnová unie byla považována za obtížný, ale nutný a žádoucí krok na další cestěkupředu.
Economicand monetary union was seen as thedifficult but necessary and desirablenext step in continuing to move forward.
V několika dalších letech byla učiněna jasná dělicí čára mezi finančními prostředky vlád a centrálníchbank.
Over the next few years, a clear dividing line was drawn between thefinances of governments and centralbanks.
Vlády se již nemohly obracetna centrální banky s tím, aby natisklypeníze a pomohly jim tak v situacích,kdy měly problémy s vyrovnánímrozpočtu.
Governments were no longerable to turn to central banks to printmoney to bail them out if they couldnot balance their budgets.
V roce 1994 bylo vytvořením Evropského měnového institutu(EMI), předchůdce dnešní Evropskécentrální banky (ECB), dosaženodruhé etapy HMU.
By 1994,the second stage of EMU had beenreached, with the creation of the European Monetary Institute (EMI), theforerunner of today’s European Central Bank (ECB).
V roce 1969 si EU stanovila cíldosáhnout hospodářské a měnovéunie (HMU) do roku 1980.
In 1969, the EU set itself the objectiveof achieving economic and monetaryunion (EMU) by 1980.
Cesta k tomuto cíli však nebyla jednoduchá.
However, thepath was not easy.
Recese v sedmdesátých letechpozastavily práce na HMU – a s níspojené jednotné měně – stejně jakobránily pokroku v jiných oblastech.Proces byl obnoven v roce 1978 formou užší spolupráce na směnnýchkurzech a plně spuštěn v roce 1988.V roce 1990 vyvrcholil dokončenímprvní ze tří etap HMU.
The recessions ofthe 1970s held up work on EMU – andthe accompanying single currency –just as they stalled progress in otherareas. The process restarted in 1978with closer cooperation on exchangerates and was fully re-launched in1988, culminating in completion of thefirst of three stages of EMU in 1990.
V témže roce EU například zrušilaposlední zbývající omezení pro převoz peněz z jednoho členskéhostátu do druhého a převod či inve-
EU countriesagreed on a system of ‘multilateralsurveillance’, or monitoring, to watchout for situations where one memberstate’s decisions on budgetary policymight have adverse effects on theeconomies of other member states.
V rámci tohoto procesu vlády slíbily,že nebudou překračovat svéfinanční možnosti, a byly stanovenystropy pro povolenou výši dluhu a výši rozpočtového deficitu.
In that year, for example, the EU liftedthe last remaining restrictions on taking money from one member state toanother, transferring money or investing in another EU country.
Státy EU se zároveň dohodly na systémutzv. „mnohostranného dohledu“ čimonitorování, jehož úkolem je dávatpozor na situace, kdy by rozhodnutíjednoho členského státu v oblastirozpočtové politiky mohlo negativněovlivnit ekonomiky ostatních členských států.
No longerwould anyone have to fill in a form toobtain foreign currency to go on holiday or study in another country.
V roce 1992 bylo odsouhlaseno, že připravenost členského státu pro přijetí jednotné měny budeposuzována na základě pěti kritérií.Ta jsou souhrnně známa pod pojmem maastrichtská kritéria,podle města, kde byla podepsána smlouva, jež tato kritéria přesně definuje.
It was agreed in 1992 that five criteria would determine whether a member state was ready to adopt thesingle currency. Collectively, they are known as the Maastricht criteria, after the city in which the treatywas signed that spells them out.
• cenové stability: míra inflace by neměla o více než 1,5 % překročit míru inflace tří států, které v předchozím roce dosáhly v této oblasti nejlepších výsledků;
•price stability: the inflation rate should be no more than 1.5 percentage points above the rate for the three member states with the best inflation rate over the previous year;
• rozpočtového deficitu (rozdíl mezi státními příjmy a výdaji): obecně platí, že se tento deficit musípohybovat pod úrovní 3 % hrubého domácího produktu (HDP);
•the budget deficit (the gap between governments’ revenue and expenditure):this must generally bebelow 3% of gross domestic product (GDP);
• dluhu: hranice byla stanovena na 60 % HDP; i země s vyšší mírou dluhu v porovnání k HDP všakmůže přijmout euro, pokud úroveň jejího dluhu soustavně klesá;
•debt: the limit was set at 60% of GDP, but a country with a higher debt-to-GDP ratio can neverthelessadopt the euro if its debt levels are falling steadily;
• dlouhodobých úrokových sazeb: tyto sazby by neměly o více než dva procentní body přesáhnout sazby tří členských států, které v předchozím roce dosáhly nejnižší míry inflace;
•the long-term interest rate: this should not be more than two percentage points above the rate in thethree member states with the best inflation rate over the previous year;
• stability směnných kurzů: směnný kurz by se měl po dva roky držet v rámci předem stanoveného rozpětí.
•exchange rate stability: the exchange rate should have stayed within pre-defined fluctuation marginsfor two years.
Toto rozpětí odpovídá evropskému mechanismu směnných kurzů, což je dobrovolný systém určený těm členským státům, které chtějí vytvořit vazbu mezi svou měnou a eurem.
These marginsare those of the European exchange rate mechanism, an optional systemfor member states which want to link their currency to the euro.
Nováčci se už vyslovili pro přijetíeura, ale mohou tak učinit nejdříve vroce 2006 kvůli kritériu, které se týkásměnných kurzů.
The newcomers are committed toadopting the euro, but cannot do sountil 2006 at the earliest because ofthe exchange rate criterion.
Startovní signál pro dokončení hospodářské a měnové unie byl dán 1. ledna 1999 zavedením eura v 11 členských státech: Belgii, Finsku, Francii, Irsku, Itálii, Lucembursku, Německu, Nizozemsku,Portugalsku, Rakousku a Španělsku.
The starting gun for full economic andmonetary union was fired on 1 January1999 with the launch of the euro in 11member states: Austria, Belgium, Finland, France, Germany, Ireland, Italy,Luxembourg, the Netherlands, Portugal and Spain.
Řecko, které původně nesplňovalo maastrichtská kritéria, se připojilo v roce 2001.
Greece, which couldnot initially meet the Maastricht criteria, followed in 2001.
Euro se stalo úřední měnou zúčastněných států dnem jejich připojení.Do 1. ledna 2002 však neexistovalybankovky ani mince.
The euro became the official currencyof participating countries from the datethey joined. But there were no notesand coins until 1 January 2002.
Každý, kdoběhem tohoto přechodného obdobíplatil eurem, musel použít kreditní čidebetní kartu anebo platit bankovním převodem.
Anyone paying in euro during that transitional period had to use a credit ordebit card or pay by bank transfer.
Euro tedy bylopůvodně pro veškeré záměry a účely„virtuální“ měnou používanou především spíše pro podnikání než prokaždodenní transakce.
Soinitially the euro was to all intents andpurposes a ‘virtual’ currency, mainlyused for business rather than everydaytransactions.
Tři země, Dánsko, Švédsko a Velká Británie, se rozhodly k první vlněčlenských států eurozóny nepřipojit.
Three countries – Denmark, Swedenand the United Kingdom– decided tostay out of the first wave of euro membership.
Pokud se eventuálně rozhodnoupřijmout euro, budou i ony musetsplnit maastrichtská kritéria, stejnějako nové členské státy.
If they eventually decide toadopt the euro, they too will have tocomply with the Maastricht criteria, aswill the new member states.
HMU se účastní všechny členskéstáty EU, ...
All EU countries take part in EMU...
ale jen 12 z nich používá euro;tři zbývající se rozhodly, že euro používat nebudou, alespoň prozatím ne;deset nováčků přijme euro později.
but only 12 use the euro;three others have chosen not to, at least for now;the ten newcomers will adopt the euro later.
Názvy těchto zemí a území naleznetena mapě zařazené na konci této publikace.
For the names of these countries and territories, see the map at the end of this booklet.
Nejočividnějším přínosem eura je pohodlí, které tato jednotná měna představuje pro turisty.
The most obvious benefit of the euro is the convenience for travellers.
Potížea výdaje spojené s výměnou peněz zmizely.
The hassle and costs of changingmoney have disappeared.
Euro navíc usnadňuje srovnávání cen, což je prospěšnépro hospodářskou soutěž a dobré pro spotřebitele.
The euro also makes it easier to compare prices. That is healthy for competition and good for consumers.
Zavedení eura má ale mnohem závažnější důvody.
The reasons for introducing the euro are much more fundamental, however.
Další stupeň integrace přinese dlouhodobévýhody pro hospodářskou soutěž, růst a prosperitu, neboť zaručí nízkoinflační prostředí a umožníefektivnější obchodování.
The additional integrationwill bring long-term benefits in competition, growth and prosperity, by ensuring a low-inflation environment and enabling business to trade more efficiently.
Náklady na převod peněz pro podnikání v cizí zemi se snížily a podniky už nemusí obstarávat pojištění nebo zvyšovat marži, aby se ochránily před rizikem kolísání směnných kurzů.
The cost of transferring money to do business in another country has come down and there is no needfor businesses to take out insurance or increase their profit margin to protect themselves against the risksof exchange rate fluctuations.
Tyto náklady,které představovaly „daň“ z podnikání a tvořily 1 % HDP, z velké části vymizely, protože se vícenež 80 % obchodu zemí eurozóny uskutečňuje mezi těmito zeměmi navzájem.
These costs were tantamount to a ‘tax’ on doing business and used toamount to 1% of GDP. They have largely disappeared because more than 80% of the trade of euro-areacountries is now with one another.
Společnosti v oblasti eurozóny, které obchodují se zbytkem světa, mají zároveň výhodu, že používají mezinárodní měnu.
Companies in the euro area that trade with the rest of the world have the automatic advantage of usingan international currency.
Často se před kolísáním směnných kurzů mohou ochránit jednoduše tím,že zákazníkovi budou ceny účtovat v eurech.
They can often protect themselves against variations in exchange rates simplyby billing their customers in euro.
Je to mnohem jednodušší, než když dříve přesvědčovaly zákazníka, aby zaplatil v řeckých drachmách nebo finských markách.
It is much easier to do that than it was in the past to persuade a clientto pay in Greek drachma or Finnish markka.
Obchod je dobrý pro růst.Euro je dobré pro obchod.
Trade is good for growth.The euro is good for trade.
Hospodářská a měnová unie vyžaduje dodržování souhrnu pravidelznámých jako Pakt o stabilitě a růstu.
Economic and monetary union meansrespecting a set of rules known as the Stability and Growth Pact.
Tato pravidla byla stanovenas cílem udržet stejný směr vývojeekonomik EU a dosáhnout tak udržitelného růstu.
These rulesare designed to keep the economies ofthe EU moving in the same directionand lead to sustainable growth.
Každá země eurozóny poskytuje požadované informace formou stabilizačního programu.
Noneuro countries submit convergenceprogrammes.
Země mimo eurozónupředkládají konvergenční programy,které navíc obsahují informace o tom, jak si ekonomiky těchto státůpočínají ve vztahu k maastrichtským kritériím pro přijetí eura.
These contain an additional element: information on howthese economies are performing inrelation to the Maastricht criteria forjoining the euro.
Komise a členské státy každý rokkontrolují, zda jsou pravidla paktu
Every year, the Commission and themember states review compliance withthe Pact.