natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Za nepřímo diskriminační tak musejí být považovány podmínky vnitrostátního práva, které se sice uplatní nezávisle na státní příslušnosti, avšak v zásadě nebo ve velké většině se dotýkají migrujících pracovníků, jakož i podmínky, které se uplatní bez rozdílu, ale které mohou být snadněji splněny tuzemskými pracovníky než migrujícími pracovníky, nebo ještě ty, které by mohly působit zejména v neprospěch migrujících pracovníků 51.
Accordingly, conditions imposed by national law must be regarded as indirectly discriminatory where, although applicable irrespective of nationality, they affect essentially migrant workers or the great majority of those affected are migrant workers, where they are applicable without distinction but can more easily be satisfied by national workers than by migrant workers or where there is a risk that they may operate to the particular detriment of the latter. 51
Problém však spočívá v určení správného srovnávacího kritéria, tedy v určení, kteří belgičtí státní příslušníci jsou v „obdobné situaci“.
The difficulty, however, is to determine the correct comparator, i.e. who are the Belgian nationals who are in a ‘similar situation’.
Ustanovení vnitrostátního práva musí tedy být považováno za nepřímo diskrimi-
A provision of national law must thus be regarded as indirectly discriminatory if it is
Z druhého a čtvrtého bodu odůvodnění nařízení č. 1408/71 vyplývá, že cílem nařízení je zajistit volný pohyb osob zaměstnaných
The second and fourth recitals in the preamble to Regulation No 1408/71 indicate that its objective is to ensure freedom of
52 — Viz v tomto smyslu rozsudky O’Flynn, uvedený v poznámce pod čarou 51, bod 20; ze dne 27. listopadu 1997, Meints (C-57/96, Recueil, s. I-6689, bod 45); Borawitz, uvedený v poznámce pod čarou 50, bod 27; a Celozzi, uvedený v poznámce pod čarou 30, bod 26.
51 — Case C-237/94 O’Flynn [1996] ECR I-2617, paragraph 18; Borawitz, paragraph 25; and Celozzi, paragraph 24.
51 — Rozsudky ze dne 23. května 1996, O’Flynn (C-237/94, Recueil, s. I-2617, bod 18); Borawitz, bod 25; a Celozzi, bod 24.
52 — See, to that effect, O’Flynn, paragraph 20; Case C-57/96 Meints [1997] ECR I-6689, paragraph 45; Borawitz, cited in footnote 50, paragraph 27; and Celozzi, cited in footnote 30, paragraph 26.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY E. SHARPSTON – VĚC C-212/06 bude výsledek srovnání jednak skupiny osob, které pracují v nizozemskojazyčném regionu nebo dvojjazyčném regionu Hlavní město Brusel a mají bydliště v nizozemskojazyčném regionu nebo dvojjazyčném regionu Hlavní město Brusel, a jednak skupiny osob pracujících v nizozemskojazyčném regionu nebo dvojjazyčném regionu Hlavní město Brusel, které mají bydliště ve francouzskojazyčném nebo německojazyčném regionu Belgie?
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-212/06 whose members all work in the Dutchspeaking region or the bilingual region of Brussels-Capital but who live, respectively, in the Dutchspeaking region or the bilingual region of Brussels-Capital on the one hand and in the Frenchspeaking or Germanspeaking regions of Belgium on the other hand?
osob a osob samostatně výdělečně činných v rámci Společenství, při současném respektování zvláštních vlastností vnitrostátních právních předpisů v oblasti sociálního zabezpečení.
movement for employed and selfemployed persons within the Community, while respecting the special characteristics of national social security legislation.
Z pátého, šestého a desátého bodu odůvodnění nařízení č. 1408/71 je zjevné, že v tomto ohledu je účelem nařízení co nejúčinnějším způsobem zaručit rovnost zacházení pro všechny pracovníky působící na území členského státu, jakož i zamezit znevýhodnění pracovníků, kteří vykonávají své právo volného pohybu 53.
To that end, as is clear from the 5th, 6th and 10th recitals, Regulation No 1408/71 seeks to guarantee equal treatment for all workers occupied on the territory of a Member State as effectively as possible and to avoid penalising workers who exercise their right to free movement.
Článek 13 odst. 2 písm. a) stanoví, že použitelnými právními předpisy jsou obecně leges loci laboris.
53Article 13(2)(a) provides that, as a general rule, the applicable legislation is to be the lex loci laboris.
Členským státem, na jehož území má být dosažena rovnost zacházení, tedy bude obvykle stát, kde se nachází místo výkonu práce.
The Member State in whose territory equality is to be achieved will therefore normally be the State where the place of work is situated.
Předpokládejme, že existují dva zaměstnanci téže společnosti nacházející se v Hoegaardenu.
Suppose there are two employees of the same company located in Hoegaarden.
Oba chtějí mít bydliště co možná nejblíže místu výkonu své práce.
Both wish to live as close as possible to their place of work.
Pracovník A je nizozemsky hovořící Belgičan.
Worker A is a Dutchspeaking Belgian.
Rozhodne se žít přímo v Hoegaardenu. Pracovník B je Francouz.
He decides to live in Hoegaarden itself.
Z výše uvedených důvodů se rozhodne žít v Jodoigne.
For the reasons suggested earlier, he decides to live in Jodoigne.
Pracují ve stejném členském státě, ve stejném regionu, ve stejném městě a pro stejnou společnost.
They work in the same Member State, in the same region, in the same city and for the same company.
Jejich bydliště jsou od sebe vzdálena 7 kilometrů.
Their houses are 7 kilometres apart.
Pracovník A může – a dokonce musí – být účastníkem vlámského systému pojištění sociální péče a bude mít přístup k dávkám v rámci uvedeného systému.
Worker A can — indeed, must — join the Flemish care insurance and will be able to access its benefits.
Pracovník B být účastníkem uvedeného systému nemůže.
Worker B cannot.
Je zjevné, že v tomto případě neexistuje rovnost zacházení.
It is evident that, in this example, there is no equality of treatment.
Není nezbytné prokázat, že se dotčené ustanovení v praxi dotýká podstatně větší poměrné části migrujících pracovníků.
It is unnecessary to establish that the provision in question in practice affects a substantially higher proportion of migrant workers.
Stačí, když toto ustanovení takový účinek může mít 54.
It is sufficient that it is liable to have such an effect. 54
53 — Viz rozsudky ze dne 8. března 2001, Komise v. Německo (C-68/99, Recueil, s.
54 — See, to that effect O’Flynn, cited in footnote 51, paragraph 21; and Celozzi, cited in footnote 30, paragraph 27.
I-1865, body 22 a 23); ze dne 26. května 2005, Allard (C-249/04, Sb. rozh. s. I-4535, bod 31); Piatkowski, uvedený v poznámce pod čarou 42, bod 19, a Nikula, rovněž uvedený v poznámce pod čarou 42, bod 20.
53 — See Case C-68/99 Commission v Germany [2001] ECR I-1865, paragraphs 22 and 23; Case C-249/04 Allard [2005] ECR I-4535, paragraph 31; Piatkowski, cited in footnote 42, paragraph 19; and Nikula, also in footnote 42, paragraph 20.
V tomto ohledu se nesmí bod 34 rozsudku Piatkowski, ve kterém Soudní dvůr uvedl, že „Smlouva o ES nezaručuje pracovníkovi, že rozšíření jeho činností do více než jednoho státu nebo jejich převod do jiného členského státu bude neutrální z hlediska sociálního zabezpečení“, vykládat mimo jeho souvislost.
In that respect, the Court’s statement in Piatkowski, paragraph 34, that ‘the EC Treaty offers no guarantee to a worker that extending his activities into more than one Member State or transferring them to another Member State will be neutral as regards social security’ should not be read outside its context.
Tato formulace byla poprvé uvedena v rozsudku Hervein, uvedeném v poznámce pod čarou 42, bod 51.
It first appeared in Hervein (cited in footnote 42), paragraph 51.
V uvedeném rozsudku této formulaci předchází pasáž, ve které Soudní dvůr zdůraznil, že Smlouva neupravuje harmonizaci právních předpisů v oblasti sociálního zabezpečení a že hmotněprávní a procesněprávní rozdíly mezi systémy sociálního zabezpečení jednotlivých členských států, a tedy mezi právy osob pracujících v těchto členských státech nejsou uvedeným ustanovením dotčeny.
There, it followed a paragraph in which the Court emphasised that the Treaty does not provide for harmonisation of social security legislation and that substantive and procedural differences between the social security systems of individual Member States, and hence in the rights of persons working there, remain unaffected.
Jinými slovy, právo Společenství nevyžaduje, aby členské státy stanovily stejné příspěvky nebo stejný způsob výpočtu takových příspěvků.
In other words, Community law does not require Member States to provide equal contributions or the same manner of calculating those contributions.
Ze skutkových okolností, na jejichž základě byly vydány rozsudky Hervein a Piatkowski, vyplývá, že měl Soudní dvůr na mysli právě toto.
The facts of both Hervein and Piatkowski bear out that that is what the Court had in mind.
VLÁDA FRANCOUZSKÉHO SPOLEČENSTVÍ A VALONSKÁ VLÁDA na dávku, která mu byla přiznána na základě práva Společenství.
GOVERNMENT OF THE FRENCH COMMUNITY AND WALLOON GOVERNMENT by virtue of national legislation, a migrant worker may lose a benefit that he had been granted by virtue of Community law.
Tím by byl ohrožen systém koordinace zavedený nařízením č. 1408/71.
This would endanger the coordination regime established by Regulation No 1408/71.
Je rovněž bez významu, že se napadené opatření za určitých okolností stejně dotýká státních příslušníků dotčeného státu, kteří mají bydliště v jiných částech území tohoto státu, i státních příslušníků jiných členských států.
It is also immaterial whether the contested measure affects, in some circumstances, nationals of the State in question resident in other parts of the national territory as well as nationals of other Member States.
K tomu, aby opatření bylo diskriminační, není nutné, aby zvýhodňovalo všechny státní příslušníky dotčeného státu nebo aby znevýhodňovalo pouze státní příslušníky jiných členských států, ale nikoli státní příslušníky dotčeného státu 55.
In order for a measure to be discriminatory, it is not necessary for it to put at an advantage all the nationals of the State in question or to put at a disadvantage only nationals of other Member States, but not nationals of the State in question. 55
V tomto ohledu s Komisí souhlasím.
I agree with the Commission.
Takový systém, jaký je dotčen v původním řízení, proto zavádí rozdílné zacházení na úkor migrujících pracovníků.
A scheme such as that at issue in the main proceedings therefore imposes a difference in treatment to the detriment of migrant workers.
Použití kritéria lex loci laboris k určení příslušné části příslušného státu
— The application of the lex loci laboris to denote the competent part of the competent State
Vraťme se k výše uvedenému příkladu: předpokládejme, že stejný francouzský státní příslušník, který přijal zaměstnání v Hoegaardenu, se nejprve rozhodne za prací dojíždět ze svého domova v Givetu. Činí tak po řadu let.
To pursue my earlier illustration: suppose that the same French national who took up a job in Hoegaarden initially decides to commute between his work and his home in Givet.
Poté se rozhodne, že by pro celou jeho rodinu bylo snazší, kdyby se přestěhovali blíže k místu výkonu jeho práce, a usadí se v Jodoigne.
Then he decides that life would be easier for all the family if they moved closer to his place of work and settled in Jodoigne.
Poté, co se přestěhuje z Francie do francouzskojazyčného regionu Belgie, i když bude nadále pracovat v nizozemskojazyčném regionu, ztratí nárok na dávky v rámci vlámského systému pojištění sociální péče.
Upon moving his residence from France to the Frenchspeaking region of Belgium, whilst continuing to work in the Dutchspeaking region, he will lose the benefits of the Flemish care insurance.
Je zjevné, že jej tato skutečnost může odradit od výkonu jeho práva na volný pohyb a pobyt.
It is apparent that this may dissuade him from exercising his right to freedom of movement and residence.
Na jednání Komise rovněž uvedla, že v rámci použití článku 13 nařízení č. 1408/71 je namístě uplatnit lex loci laboris jako jediné hraniční kritérium pro určení jednak členského státu, a jednak samosprávného celku v rámci tohoto členského státu, jehož právní předpisy jsou v dotčené věci použitelné.
At the hearing, the Commission also suggested that, in application of Article 13 of Regulation No 1408/71, the lex loci laboris should be used as the sole connecting factor, to denote both the Member State and the decentralised authority of that Member State whose legislation is applicable.
Situace v rámci vlámského systému pojištění sociální péče na první pohled tento požadavek splňuje, jelikož je s francouzským migrujícím pracovníkem zacházeno v souladu s právními předpisy příslušného státu, v tomto případě vlámskými právními předpisy.
Prima facie the situation under the Flemish care insurance seems to comply with this requirement inasmuch as the French migrant is treated in accordance with the legislation of the competent State, in casu Flemish legislation.
Pokud je na základě článku 13 použitelné lex loci laboris, předpokládá tento článek zároveň, že územní celek, v němž se nachází místo výkonu práce, vykonává působnost v oblasti poskytování relevantních dávek a že je oprávněn tak činit rovným způsobem pro všechny osoby pracující na jeho území.
When Article 13 renders the lex loci laboris applicable, it assumes both that the territorial entity where the place of work is situated is competent to grant the relevant benefits, and that it is competent to do so on an equal basis for everyone working within that territory.
Toto odůvodnění je však stiženo dvěma vadami.
There are however two flaws in this reasoning.
Za prvé, závěr o neexistenci nerovného zacházení, ke kterému je možno na první pohled dospět, vychází ze srovnání situace francouzského státního příslušníka, který své bydliště přemístí do francouzskojazyčné části Belgie, se situací belgického státního příslušníka žijícího ve francouzskojazyčné části Belgie.
First, the prima facie conclusion that there is no inequality of treatment is dependent upon comparing a French national moving to the Frenchspeaking part of Belgium with a Belgian national living in the Frenchspeaking part of Belgium.
4 nařízení č. 1408/71 stanoví, že migrující pracovník při přemístění svého bydliště na území příslušného státu obdrží nebo bude nadále pobírat dávky v souladu s právními předpisy příslušného státu, předpokládá, že příslušný stát je skutečně oprávněn poskytovat migrujícímu pracovníkovi jakékoli dávky, které poskytuje vlastním státním příslušníkům.
Similarly, when Article 21(4) of Regulation No 1408/71 determines that a migrant worker upon moving to the competent State shall receive or continue to receive benefits in accordance with the legislation of the competent State, it assumes that the competent State is indeed competent to grant the migrant worker whichever benefits it grants to its own citizens.
V projednávané věci však příslušný orgán příslušného státu ve skutečnosti uplatňuje svou pravomoc pouze v části území dotčeného státu.
However, in the present case the competent authority of the competent State is, in fact, competent in respect of only part of the territory of that State.
Jak jsem uvedla výše, je toto srovnání nesprávné.
As I have indicated earlier, this is the wrong comparison to make.
Zadruhé, jak Komise správně uvedla na jednání, systém koordinace stanovený naří-
Second, as the Commission correctly observed at the hearing, the coordination system of Regulation No 1408/71 is based
Aby francouzskému pracovníku v mnou uvedeném příkladě byly poskytnuty dotčené dávky, musí si buď ponechat bydliště na
In order for the French worker in my example to be granted the benefits, he has either to go on living in France or to move,
VLÁDA FRANCOUZSKÉHO SPOLEČENSTVÍ A VALONSKÁ VLÁDA nebo jako nepřímou diskriminaci na úkor migrujících pracovníků, je uvedená podmínka objektivně odůvodněná?
GOVERNMENT OF THE FRENCH COMMUNITY AND WALLOON GOVERNMENT of movement and/or as indirect discrimination that operates to the detriment of migrant workers, is it objectively justified?
území Francie, nebo svoje bydliště přemístit nikoli pouze do příslušného státu (Belgie), nýbrž do části příslušného státu, ve které příslušný orgán uplatňuje svou pravomoc (nizozemskojazyčný region nebo dvojjazyčný region Hlavní město Brusel).
not just to the competent State (Belgium), but to the part of the competent State where the competent authority is competent (the Dutchspeaking region or the bilingual region of Brussels-Capital).
Zakládá se překážka nebo rozdílné zacházení dotčené v tomto případě na objektivních důvodech, které jsou nezávislé na státní příslušnosti dotčených osob a přiměřené cíli legitimně sledovanému vnitro -státním právem 56?
Is the obstacle or differential treatment at issue based on objective considerations which are independent of the nationality of the persons concerned and proportionate to the aim legitimately pursued by the national law? 56
Řešením je použít kritérium lex loci laboris k určení použitelného systému sociálního zabezpečení, jak co se týče dotčeného členského státu (Belgie), tak co se týče samosprávného celku v rámci členského státu, jehož právní předpisy jsou použitelné (Vlámské společenství).
The solution is to use the lex loci laboris to denote the applicable social security regime, both with regard to the Member State (Belgium) and with regard to the decentralised authority of the Member State whose legislation is applicable (Flemish Community).
Takové řešení rovněž přispívá k soudržnosti použití pojmu „stát“ v nařízení č. 1408/71.
Such a solution also provides consistency in the use of the term ‘State’ within Regulation No 1408/71.
Pokud je příslušný stát určen podle místa výkonu práce, pak je třeba i odkazy na příslušný stát v nařízení č. 1408/71 vykládat (kde je to nezbytné) jako odkazy na příslušný celek v rámci příslušného členského státu.
If the place of work determines the competent State, then references to the competent State in Regulation No 1408/71 are also to be read (where necessary) as references to the competent entity within the competent Member State.
Vlámská vláda tvrdí, že podmínka bydliště je nevyhnutelným důsledkem rozdělení působnosti v rámci belgického federativního státu.
The Flemish Government submits that the residence requirement is inherent in the division of competences within the Belgian Federal State.
Rozdílné zacházení není důsledkem diskriminace, ale skutečnosti, že Vlámské společenství nevykonává působnost ve vztahu k osobám s bydlištěm v jednom z ostatních jazykových regionů Belgie.
The difference in treatment results not from discrimination, but from the fact that the Flemish Community has no competence with respect to persons residing in one of the other linguistic regions of Belgium.
Podle belgického ústavního práva takové osoby spadají do působnosti Francouzského společenství nebo Německojazyčného společenství.
According to Belgian constitutional law, such persons come within the competence of the French or Germanspeaking Communities.
Tato společenství se rozhodla nezavést systém pojištění sociální péče obdobný systému existujícímu ve Flandrech.
Those communities have chosen not to establish a care insurance scheme similar to the one in Flanders.
Postavením takových rozdílů v zacházení na roveň diskriminaci by bylo členským státům upřeno jejich právo zvolit si federativní uspořádání složené ze samosprávných celků, jež přijímají pravidla použitelná pouze pro tu část území státu, ve které vykonávají svou působnost.
To assimilate such differences of treatment to discrimination is to deny Member States the right to opt for a federal structure composed of autonomous federated entities that adopt rules applicable only to that part of the national territory for which they are competent.
Pokud je namístě posoudit podmínku bydliště jako překážku volného pohybu
— If the residence requirement is properly to be characterised as an obstacle to freedom
S tímto argumentem nesouhlasím.
I do not accept this argument.
použitelných právních norem vyplývajících z nařízení.
directly applicable law derived from a regulation.
Ačkoli je tedy argument, že Vlámské společenství nemělo potřebnou zákono -dárnou pravomoc, pokud jde o osoby s bydlištěm mimo nizozemskojazyčný region nebo dvojjazyčný region Hlavní město Brusel, pochopitelný z vnitrostátního hlediska, nemá žádný význam z hlediska otázky slučitelnosti podmínky bydliště s právem Společenství.
Therefore, whilst the argument that the Flemish Community lacked the requisite competence to legislate with regard to persons not living in the Dutchspeaking region or the bilingual region of Brussels-Capital is understandable from a domestic perspective, it has no bearing on the question whether the residence requirement does or does not comply with Community law.
Podle ustálené judikatury se členský stát nemůže dovolávat ustanovení, praxe nebo okolností svého vnitrostátního právního řádu, včetně těch, které vyplývají z jeho federativního uspořádání, aby tím odůvodnil nesplnění povinností a nedodržení lhůt stanovených směrnicí Společenství 57.
It is well established that a Member State may not plead provisions, practices or situations in its internal legal order, including those resulting from its federal organisation, in order to justify a failure to comply with the obligations and timelimits laid down in a directive.
Každý členský stát je skutečně oprávněn rozdělit vnitrostátní zákonodárnou pravomoc podle toho, jak uzná za vhodné.
57A Member State may indeed allocate internal legislative powers freely as it sees fit.
I přesto však zůstává na základě článku 226 ES sám odpovědným za dodržování povinností, které pro něj vyplývají z práva Společenství 58.
However, it alone remains responsible under Article 226 EC for complying with its obligations under Community law.
Soudní dvůr rovněž jasně uvedl, že na platnost opatření Společenství nebo na jeho účinky uvnitř členského státu nemůže mít vliv tvrzení, že je toto opatření v rozporu se zásadami vnitrostátního ústavního uspořádání 59.
58The Court has also made it clear that the validity of a Community measure or its effect within a Member State cannot be affected by allegations that it runs counter to the principles of a national constitutional structure. 59
Totéž musí platit a fortiori ve vztahu k porušení ustanovení Smlouvy 60a přímo
The same must apply a fortiori to breaches of Treaty provisions 60and of
Vlámská vláda argumentuje, že takový rozbor by ve skutečnosti členským státům znemožnil přijmout federativní uspořádání.
The Flemish Government argues that such an analysis would make it de facto impossible for Member States to adopt a federal structure.
S tímto tvrzením nesouhlasím.
I do not accept that contention.
60 — Viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 25. července 1991, Aragonesa (C-1/90 a C-176/90, Recueil, s. I-4151, bod 8).
60 — See, to that effect, Joined Cases C-1/90 and C-176/90 Aragonesa [1991] ECR I-4151, paragraph 8.
Belgie není jediným členským státem, který si zvolil federativní nebo jinak decentralizované uspořádání.
Belgium is not the only Member State to have chosen a federal or otherwise decentralised structure.
Právo Společenství neznemožnilo jiným federativním členským státům nebo samosprávným celkům v rámci těchto států vykonávat jejich působnost
Community law has not made it impossible for other federal Member States, and/or their decentralised authorities, to exercise their competences as defined
VLÁDA FRANCOUZSKÉHO SPOLEČENSTVÍ A VALONSKÁ VLÁDA vymezenou vnitrostátním právem.
GOVERNMENT OF THE FRENCH COMMUNITY AND WALLOON GOVERNMENT ments have, indeed, been made within the Belgian constitutional structure.
Poznamenávám, že odpovídající opatření byla přijata v rámci belgického ústavního uspořádání 62.
62 by national law. However, a Member State cannot use its decentralised structure as a cloak in order to justify a failure to comply with its obligations under Community law.
Údajného nedostatku zákonodárné pravomoci Vlámského společenství, pokud jde o osoby s bydlištěm mimo nizozemskojazyčný region nebo dvojjazyčný region Hlavní město Brusel, se tedy nelze dovolávat jako objektivního odůvodnění.
The Flemish Community’s presumed lack of competence to legislate with regard to persons not living in the Dutchspeaking region or the bilingual region of Brussels-Capital cannot therefore be invoked by way of objective justification.