natgillin/translations-raw huggingface dataset:
„Společný systém daně z přidané hodnoty je založen na zásadě, že na zboží a služby se uplatňuje všeobecná daň ze spotřeby přesně poměrně k ceně zboží a služeb, bez ohledu na počet plnění uskutečněných ve výrobním a distribučním procesu před stupněm, který je daní zatížen.
‘The principle of the common system of value added tax entails the application to goods and services of a general tax on consumption exactly proportional to the price of the goods and services, whatever the number of transactions which take place in the production and distribution process before the stage at which the tax is charged.
která s účinností od 1. ledna 2007 zrušila a nahradila existující právní předpisy s cílem prezentovat veškerá použitelná ustanovení jasně a racionálně, s přepracovanou strukturou a zněním, aniž by v zásadě přinášela věcné změny 3.
with effect from 1 January 2007, repealed and replaced the existing legislation, with the aim of presenting all the applicable provisions clearly and rationally in a recast structure and wording without, in principle, bringing about material changes. 3
Každé plnění je podrobeno dani z přidané hodnoty vypočítané z ceny zboží nebo služby podle sazeb platných pro toto zboží nebo tuto službu po odečtení částky daně z přidané hodnoty, kterou byly přímo zatíženy jednotlivé nákladové prvky.
On each transaction, value added tax, calculated on the price of the goods or services at the rate applicable to such goods or services, shall be chargeable after deduction of the amount of value added tax borne directly by the various cost components.
Nadále budu odkazovat na ustanovení těchto směrnic a v zájmu srozumitelnosti tak budu činit v přítomném čase, i když již nejsou účinná.
In what follows, I shall refer to the provisions of those directives and, for the sake of readability, I shall do so in the present tense even though they are no longer in force.
Jejich věcný obsah a ve značném rozsahu též jejich znění jsou v nezměněné podobě ve směrnici 2006/112 a pro účely odkazování budu uvádět také odpovídající ustanovení pozdější směrnice.
Their substance and, to a large extent, their wording are unchanged in Directive 2006/112, and for reference purposes I shall indicate also the equivalent provisions of the latter.
2 — Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).
2 — Directive of 28 November 2006 on the common system of value added tax (OJ 2006 L 347, p. 1).
3 — Viz bod 3 odůvodnění.
3 — See recital 3 in the preamble.
5 — Článek 1 odst. 2 směrnice 2006/112.
5 — Article 1(2) of Directive 2006/112.
Mechanismus odpočtů je pro plnění uvnitř členského státu upraven čl. 17 odst.
The deduction mechanism is regulated, for transactions internal to a Member State, by Article 17(1) and (2)(a) of the Sixth Directive: 6
2 písm. a) šesté směrnice 6: výstupu).
Thus, taxable persons at any intermediate stage in a chain of supply are normally charged VAT (input tax) by their suppliers and charge VAT (output tax) to their customers.
Ti pak platí daňovému orgánu částku takové daně na výstupu, sníženou o svou příslušnou daň na vstupu.
They then pay to the tax authority the amount of that output tax, after deducting the amount of their relevant input tax.
Nárok na odpočet daně vzniká okamžikem vzniku daňové povinnosti z odpočitatelné daně.
The right to deduct shall arise at the time when the deductible tax becomes chargeable.
Tak tomu nicméně není vždy.
However, that is not always the case.
(a) daň z přidané hodnoty, která je splatná nebo byla odvedena s ohledem na zboží nebo služby, jež jí byly nebo mají být dodány v tuzemsku jinou osobou povinnou k dani;
(a) value added tax due or paid within the territory of the country in respect of goods or services supplied or to be supplied to him by another taxable person;
1 a 2 jsou nyní obsaženy v článcích 167 a 168 písm. a) směrnice 2006/112.
The equivalents of Article 17(1) and (2) are now contained in Articles 167 and 168(a) of Directive 2006/112.
17 odst. 6 a 7 šesté směrnice stanoví určité výjimky z nároku na odpočet daně.
First, Article 17(6) and (7) of the Sixth Directive provide for certain exceptions to the right to deduct.
Odstavec 6 stanoví, že (zatímco DPH není za žádných okolností odpočitatelná z výdajů, které nejsou přísně provozními výdaji, jako například výdaje na luxusní zboží, na zábavu a reprezentaci), dokud Rada nerozhodne, jaké výdaje nelze odpočíst od daně, mohou členské státy zachovat všechna vynětí stanovená vnitrostátními právními předpisy v době, kdy směrnice vstoupila v platnost.
Paragraph 6 provides that (while VAT is in no circumstances to be deductible on expenditure which is not strictly business expenditure, such as that on luxuries, amusements or entertainment), until the Council has decided what expenditure is not to be eligible for deduction, Member States may retain all the exclusions provided for under their national laws when the Directive came into force.
Odstavec 7 umožňuje členským státům, aby s výhradou konzultací, z důvodů hospodářského cyklu zcela nebo zčásti vyloučily ze systému odpočtů veškerý nebo některý investiční majetek či jiný majetek; místo toho mohou zdaňovat zboží, které osoba povinná k dani sama vyrobila nebo které nakoupila v tuzemsku nebo i dovezla, avšak takovým způsobem, aby tato daň nepřekročila DPH, která by byla uplatnitelná při pořízení obdobného zboží.
Paragraph 7 allows Member States, for cyclical economic reasons and subject to a consultation procedure, to exclude all or some capital goods or other goods totally or partly from the system of deductions, or instead to tax the goods manufactured by the taxable person himself or which he has purchased in the country or imported, in such a way that the tax does not exceed the VAT which would have been charged on the acquisition of similar goods.
Zadruhé, některá plnění jsou od DPH osvobozena, přičemž v takovém případě neexistuje nic, co by zákazník mohl odpočíst, i když plnění používá pro účely svých plnění zdanitelných na výstupu.
Second, some transactions are exempted from VAT, in which case there is nothing which the customer can deduct even if he uses the supplies for the purposes of his taxable output transactions.
podniká v zahraničí,“ povinny z plnění, která přijímají, odvádět daň 9.
value added tax purposes within the territory of the country to whom services covered by Article 28b(C) … are supplied, if the services are carried out by a taxable person established abroad’, are liable to pay the tax on such services which they receive.
Článek 28b část C 10pokrývá „služby přepravy zboží uvnitř Společenství“, které jsou v odstavci 1 definovány jako „přeprava, při níž se místo jejího zahájení a místo jejího ukončení nacházejí na území dvou různých členských států“, a pro které je, podle odstavce 2, místem dodání místo zahájení přepravy.
9Article 28b(C) 10 covers ‘services in the intraCommunity transport of goods’, which is defined in paragraph 1 as ‘transport where the place of departure and the place of arrival are situated within the territories of two different Member States’ and for which, under paragraph 2, the place of supply is the place of departure.
Mezi takto vyňatými plněními jsou nájem lodí včetně posádky a nájem lodí, užívaných k plavbě po volném moři pro obchodní účely 7.
Among such exempted transactions are the chartering and hiring of vessels used for navigation on the high seas, for the purpose of commercial activities. 7
Zatřetí, pro určité kategorie plnění není osobou povinnou k DPH dodavatel, nýbrž zákazník.
Third, for certain categories of supply, it is not the supplier but the customer who is liable for VAT.
V takových případech dodavatel příslušným způsobem odečte daň na vstupu, ale neúčtuje zákazníkovi daň na výstupu.
In such cases, the supplier deducts input tax as appropriate, but charges no output tax to the customer.
21 odst. 1 písm. b) šesté směrnice 8jsou tudíž „osoby, které mají
Thus, under Article 21(1)(b) of the Sixth Directive, 8‘persons who are identified for
9 — Tento mechanismus je obecně známý jako „přenesení daňové povinnosti“.
9 — This mechanism is commonly known as the ‘reverse charge’ procedure.
8 — V rozhodné době v článku 28g; viz článek 196 směrnice 2006/112.
8 — In Article 28g at the material time; see Article 196 of Directive 2006/112.
2; čl. 178 písm. f) směrnice 2006/112.
10 — See Articles 47 and 48 of Directive 2006/112.11 — In Article 28f(2); Article 178(f) of Directive 2006/112.
„2. a) Každá osoba povinná k dani vede účetnictví dostatečně podrobné k tomu, aby správci daně umožnilo uplatnit a prověřit daň z přidané hodnoty.
Every taxable person shall keep accounts in sufficient detail for value added tax to be applied and inspected by the tax authority.
Osoba povinná k dani provede odpočet daně tak, že od celkové výše daně z přidané hodnoty splatné za dané zdaňovací období odečte celkovou výši daně, u níž v průběhu téhož období vznikl nárok na odpočet, který může být uplatněn podle odstavce 1.
The taxable person shall effect the deduction by subtracting from the total amount of value added tax due for a given tax period the total amount of the tax in respect of which, during the same period, the right to deduct has arisen and can be exercised under the provisions of paragraph 1.
4. a) Každá osoba povinná k dani předloží ve lhůtě stanovené členskými státy daňové přiznání.
Every taxable person shall submit a return by a deadline to be determined by Member States.
Tato lhůta nesmí překročit dva měsíce od konce jednotlivých zdaňovacích období.
That deadline may not be more than two months later than the end of each tax period.
Členské státy mohou stanovit zdaňovací období jako měsíční, dvouměsíční nebo čtvrtletní.
The tax period shall be fixed by each Member State at one month, two months or a quarter.
Členské státy mohou nicméně stanovit odlišná období s podmínkou, že nepřekročí jeden rok.
Member States may, however, set different periods provided that they do not exceed one year.
Členské státy stanoví podmínky a postup, jímž může být osoba povinná k dani oprávněna k provedení odpočtu daně, který neprovedla v souladu s odstavci 1 a 2.“ b) Daňové přiznání musí obsahovat všechny údaje potřebné k výpočtu splatné daně a k provedení odpočtu daně včetně celkové hodnoty plnění vztahujících se k této dani a odpočtu a celkové hodnoty plnění osvobozených od daně, je-li to vhodné a do té míry, do jaké je to nezbytné ke stanovení základu daně.
Member States shall determine the conditions and procedures whereby a taxable person may be authorised to make a deduction which he has not made in accordance with the provisions of paragraphs 1 and 2.’
Článek 22 šesté směrnice 13stanoví širokou škálu povinností pro osoby povinné odvést DPH, z nichž se nicméně pouze následující jeví jako potenciálně relevantní pro projednávanou věc:
Article 22 of the Sixth Directive 13lays down a wide-ranging series of obligations on persons liable for payment of VAT, of which however only the following appear potentially relevant to the present case:
12 — Články 179 a 180 směrnice 2006/112.
12 — Articles 179 and 180 of Directive 2006/112.
13 — V rozhodné době v článku 28h; viz články 213 až 271 směrnice 2006/112.
13 — In Article 28h at the material time; see Articles 213 to 271 of Directive 2006/112.
21 odst. 1 […] písm. b) považují za daňové dlužníky namísto osoby povinné k dani usazené v zahraničí […], splnily výše uvedené povinnosti týkající se prohlášení a odvodu.
Member States shall take the measures necessary to ensure that those persons who, in accordance with Article 21(1) … (b), are considered to be liable to pay the tax instead of a taxable person established abroad … comply with the above obligations relating to declaration and payment.
Členské státy mohou ukládat další povinnosti, které považují za nezbytné k správnému uložení a výběru daně a k předcházení daňovým únikům, dostojí-li požadavku rovného zacházení s domácími plněními i plněními prováděnými osobami povinnými k dani mezi členskými státy, a za podmínky, že tyto povinnosti nepovedou při obchodu mezi členskými státy k formalitám spojeným s překračováním hranic.“
Member States may impose other obligations which they deem necessary for the correct collection of the tax and for the prevention of evasion, subject to the requirement of equal treatment for domestic transactions and transactions carried out between Member States by taxable persons and provided that such obligations do not, in trade between Member States, give rise to formalities connected with the crossing of frontiers.’
Příslušné vnitrostátní právní předpisy
Relevant national legislation
Směrnice Společenství týkající se DPH jsou do italského práva v současné době provedeny především Decreto del Presidente della Repubblica (nařízení prezidenta republiky) č.
The Community VAT directives are currently implemented in Italian law essentially in Decreto del Presidente della Repub-
17 odst. 3, číslovaly postupně a registrovaly je v příslušné evidenci před tím, nežli uskuteční periodickou platbu, nebo v ročním daňovém přiznání, v němž je uplatněn nárok na odpočet související daně.
Article 25(1) requires taxable persons to number invoices relating to goods and services purchased or imported, including those issued in accordance with Article 17(3), sequentially and to record them in the appropriate register before making the periodic payment or the annual return in which the right to deduction of the related tax is exercised.
Původní řízení a předložené otázky
Main proceedings and questions referred
Ecotrade SpA (dále jen „Ecotrade“) je italská společnost, která se podílí na mezinárodním obchodu v odvětví granulované vysokopecní strusky a dalších složek pro výrobu cementu.
Ecotrade SpA (‘Ecotrade’) is an Italian company engaged in international trade in granulated blast furnace slag and other ingredients for the manufacture of cement.
V letech 2000 a 2001 14 uskutečnila řadu dodávek uvedeného materiálu po moři z Itálie do dalších členských států a využila přitom služby společností poskytujících námořní přepravu, které nebyly usazeny v Itálii.
In 2000 and 2001, 14it made a number of shipments of such materials by sea from Italy to other Member States, using the services of shipping companies not established in Italy.
Tyto společnosti fakturovaly Ecotrade své služby, které popisovaly buď jako „nájem lodi včetně posádky“ nebo „lodní přeprava“.
Those companies invoiced Ecotrade for their services, which they described either as ‘chartering of a vessel’ or as ‘shipping’.
Žádná z faktur neuváděla DPH a některé výslovně uváděly, že poskytnuté služby byly od daně osvobozeny.
None of the invoices indicated any VAT, and some specifically stated that the supply of services was exempt.
Ecotrade následně považovala všechny tyto služby za nájem lodi včetně posádky nebo nájem námořních lodí osvobozené od
Ecotrade consequently took all those services to constitute chartering or hiring of seagoing vessels, exempt from VAT by
14 — Věc C-95/07 se týká daňového roku 2001, věc C-96/07 se týká roku 2000.
14 — Case C-95/07 concerns tax year 2001, Case C-96/07 concerns 2000.
15 odst. 5 šesté směrnice 15.
ECOTRADE virtue of the national provisions implementing Article 15(5) of the Sixth Directive.
Zaznamenala je proto ve svém účetnictví jako koupě, neuvedla je však do prohlášení nebo přiznání k DPH.
15It therefore entered them normally as purchases in its accounts, but did not include them in its VAT records or returns.
požadoval daňový orgán úhradu dotčené DPH ve výši odpovídající přibližně 320 000 EUR za uvedené dva daňové roky, což zjevně představuje DPH se standardní sazbou 20 % z faktur o celkové hodnotě odpovídající přibližně 1 600 000 EUR 16. Nicméně odmítl umožnit, aby Ecotrade stejné částky odečetla z důvodu, že lhůta pro takový odpočet podle čl.
within the timelimit laid down by the latter provision, the tax authority claimed payment of the VAT concerned, amounting to the equivalent of approximately EUR 320 000 for the two tax years, apparently representing VAT at the standard rate of 20% on invoices to a value equivalent to approximately EUR 1 600 000.
19 odst. 1 DPR 633/72 uplynula.
16It refused, however, to allow Ecotrade to deduct the same amounts, on the ground that the timelimit for doing so, under Article 19(1) of DPR 633/72, had expired.
Dále uložil Ecotrade administrativní pokuty ve výši mírně přesahující 360 000 EUR.
It further imposed on Ecotrade administrative fines amounting to slightly over EUR 360 000.
S malými výhradami Ecotrade tuto změnu klasifikace přijímá.
With some minor reservations, Ecotrade accepts that reclassification.
Pokud jde o ní, neexistuje náznak podvodu nebo úmyslu.
There is no suggestion of fraud or bad faith on its part.
Ecotrade toto odmítnutí a uvedené pokuty zpochybnila před předkládajícím soudem, jenž žádá o odpověď na následující otázky:
Ecotrade has challenged that refusal and those fines before the referring court, which seeks a ruling on the following questions:
Ecotrade tedy měla přiznat DPH z přepravních služeb a zaúčtovat ji jako daň na vstupu.
Ecotrade should thus have declared VAT on the shipping services and entered it as input tax.
Byla by povinna k úhradě daně, ale zároveň by ji mohla odpočíst ze své daně na výstupu.
It would have been liable to pay that tax but would at the same time have been able to deduct it from its output tax.
Její celková daňová povinnost by tudíž nebyla dotčena.
Its overall tax liability would therefore not have been affected.
57 odst. 1 DPR 633/72 a ve lhůtě stanovené v později uvedeném ustanovení,
In December 2004, pursuant to Articles 54(5) and 57(1) of DPR 633/72 and
16 — Zdá se, že hodnoty uvedené v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce ve věci C-95/07 ukazují na použití sazby DPH mírně přesahující 20 %.
16 — The figures given in the order for reference in Case C-95/07 appear to reflect the application of a VAT rate of slightly over 20%.
K tomu není poskytnuto žádné vysvětlení, ale tento rozpor se nezdá být relevantní pro řešení problému.
No explanation is given, but the discrepancy does not appear relevant to the resolution of the problem.
15 — Viz bod 13 výše.
15 — See point 13 above.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY E. SHARPSTON – SPOJENÉ VĚCI C-95/07 a C-96/07 a Komisí, přičemž se všechny, s výjimkou kyperské vlády, zúčastnily jednání.
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-95/07 AND C-96/07 all of whom, apart from the Cypriot Government, were represented at the hearing.
Posouzení nedodržení zánikem tohoto nároku? Tato otázka je položena zejména s odkazem na případy, kdy povinnost k DPH z nákupů zboží nebo služeb vyplývá z použití mechanismu přenesení daňové povinnosti, který daňovému orgánu umožňuje požadovat zaplacení daně v delší lhůtě (čtyř let, podle článku 57 DPR 633/72), nežli je lhůta stanovená podnikateli pro odpočet daně, po jejímž uplynutí podnikatelův nárok na uvedený odpočet již nelze uplatnit?
particular, to cases where the liability to VAT on the purchase of the good or service stems from the application of the reverse charge procedure, which allows the authorities a longer period (of four years under Article 57 of DPR 633/72) in which to demand payment of the duty than the period allowed to the trader for deduction of the duty, on expiry of which the trader’s right to such deduction lapses.
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce může být v širším smyslu chápána jako žádost vznášející zaprvé a zejména obecnou otázku, zda dvouletá lhůta pro uplatnění nároku na odpočet je slučitelná s právem Společenství upravujícím DPH a, pouze podpůrně, zda tomu tak je ve zvláštním případě, kdy se použije mechanismus přenesení daňové povinnosti a daňovému orgánu svědčí delší lhůta pro vymáhání daně, která nebyla řádně zúčtována.
The order for reference might be interpreted broadly as raising first and foremost the general question whether a twoyear timelimit on the exercise of the right to deduct is compatible with Community VAT law, and only secondarily whether that is so in the specific case where the reverse charge mechanism applies and the tax authority enjoys a longer period in which to recover tax not properly accounted for.
Nicméně souhlasím s italskou vládou a Komisí, že není nutné soustředit se podrobně na obecnou otázku, která sama o sobě není pro původní řízení ústřední.
However, I agree with the Italian Government and the Commission that it is unnecessary to focus too closely on the general question, which is not in itself central
Písemná vyjádření byla předložena Ecotrade, italskou a kyperskou vládou
Written observations have been submitted by Ecotrade, the Italian and Cypriot Governments and the Commission,
Konečně, ačkoliv předkládající soud formálně klade dvě otázky směřující k posouzení italských pravidel podle různých ustanovení šesté směrnice, mám za to, že je užitečnější vyjádřit se k oběma zároveň.
Finally, although the referring court formally poses two questions, directed at assessing the Italian rules against different provisions of the Sixth Directive, I find it more helpful to address the two together.
Možnost lhůty pro uplatnění nároku na odpočet tátní soud, coby faktory působící společně uvedený výsledek, jsou: (i) „dvouletá“ lhůta 17 pro uplatnění nároku na odpočet, (ii) „čtyřletá“ lhůta 18pro daňový orgán k vymáhání daně a (iii) mechanismus přenesení daňové povinnosti, podle kterého je povinnost osoby povinné k dani platit daň na vstupu zpravidla přesně vyvážena jejím nárokem na odpočet téže daně.
The factors stressed by the national court as combining to produce that result are: (i) the ‘two-year’ timelimit 17 on the exercise of the right to deduct, (ii) the ‘four-year’ timelimit 18 on the tax authority’s right to recover and (iii) the reverse charge mechanism under which a taxable person’s liability to pay input tax is, normally, exactly counterbalanced by his right to deduct the same tax.
Nikde v žádném z ustanovení citovaných vnitrostátním soudem v jeho otázkách – či jinde v šesté směrnici – není stanovena konkrétní lhůta pro uplatnění nároku na odpočet, a ani se tam výslovně neodkazuje na takovou možnost, či jinými slovy na stanovení takové lhůty ve vnitrostátním právu.
Nothing in any of the provisions cited by the national court in its questions — or indeed elsewhere in the Sixth Directive — imposes any specific timelimit on the exercise of the right to deduct or refers explicitly to the possibility, or otherwise, of imposing such a timelimit in national law.
Ačkoliv je kontext tohoto mechanismu bezpochyby klíčovým prvkem projednávané věci, je nicméně podle mého názoru stejně tak důležité poznamenat, že výsledek, který napadá Ecotrade, byl způsoben nikoliv jen pouhou kombinací uvedených tří faktorů, nýbrž změnou klasifikace jejích plnění na vstupu z osvobozených od daně na zdanitelná.
However, and although the context of that mechanism is undoubtedly a key feature of this case, it is in my view at least as important to note that the result to which Ecotrade objects was triggered not by the mere combination of those three factors but by the reclassification of its input transactions from exempt to taxable.
17 — Lhůta přesněji končí předložením přiznání za druhý rok následující po roce, ve kterém vznikl nárok na odpočet.
17 — More accurately, the limit is the submission of the declaration for the second year following that in which the right to deduct arose.
18 — Ve skutečnosti na konci čtvrtého roku následujícího po roce, ve kterém bylo podáno přiznání.
18 — In fact, the end of the fourth year following that in which the declaration was made.
Ecotrade prohlásila při jednání, aniž by jí bylo v tomto ohledu odporováno, že lhůta byla pravidelně prodlužována časově omezenými právními předpisy na pět, šest či sedm let.
Ecotrade stated at the hearing, without contradiction, that the period was regularly extended by temporary legislation to five, six or seven years.
18 odst. 2 ve spojení s odstavcem 3 téhož článku.
That a timelimit may be set seems, moreover, clear from the combined provisions of Article 18(2) and (3).