natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dne 13. listopadu 1998 Chisso ústně popsala službám Komise činnost v rámci kartelové dohody a předložila listinné důkazy.
On 13 November 1998, Chisso provided an oral description of the cartel’s activities to the Commission’s services and supplied documentary evidence.
Dne 9. prosince 1998 služby Komise získaly ústní svědectví zástupce Chisso v kartelové dohodě, který poskytl vysvětlení a vyjasnění dokumentů předaných dne 13. listopadu 1998.
On 9 December 1998 the Commission’s services received oral testimony from Chisso’s representative in the cartel, who supplied explanations and clarifications about the documents submitted on 13 November 1998.
Dne 21. prosince 1998 Nutrinova poskytla vyjádření o trhu sorbátů.
On 21 December 1998 Nutrinova submitted a memorandum on the sorbates market.
Dne 19. března a 28. dubna 1999 Nutrinova poskytla vyjádření uvádějící protisoutěžní činnosti dotýkající se trhu sorbátů, jakož i listinné důkazy.
On 19 March and 28 April 1999 Nutrinova submitted a memorandum setting out the anticompetitive activities affecting the sorbates market and documentary evidence.
Dne 20. dubna 1999 Chisso poskytla prohlášení, kterým potvrdila a dále rozvedla ústní vyjádření podané na setkání dne 13. listopadu 1998.
On 20 April 1999 Chisso submitted a declaration confirming and expanding upon the oral statement made at the meeting of 13 November 1998.
204) (bod 6 odůvodnění rozhodnutí).
87) (recital 6 to the Decision).
Dne 15. července 1999, dne 24. října 2001 a dne 21. února 2002 Nippon Synthetic, Ueno a Daicel vyjádřily svoji vůli spolupracovat v rámci sdělení o spolupráci z roku 1996.
On 15 July 1999, 24 October 2001 and 21 February 2002 respectively, Nippon Synthetic, Ueno and Daicel expressed their willingness to cooperate under the 1996 Leniency Notice.
Odpověděly na žádosti o informace zaslané Komisí (body 7, 10 a 11 odůvodnění rozhodnutí).
They responded to the Commission’s requests for information (recitals 7, 10 and 11 to the Decision).
Komise následně zaslala další žádosti o informace na základě článku 11 nařízení č. 17, poslední s datem 13. prosince 2002 (bod 21 odůvodnění rozhodnutí).
The Commission subsequently sent further requests for information under Article 11 of Regulation No 17, the last such request being sent on 13 December 2002 (recital 21 to the Decision).
Mezi roky 1998 a 2001 byla ve Spojených státech a v Kanadě zahájena řízení týkající se praktik stanovování cen v odvětví sorbátů.
Between 1998 and 2001 proceedings were initiated in the United States and in Canada concerning price-fixing in the sorbates sector.
Daicel, Hoechst, Nippon Synthetic a Ueno (v řízení ve Spojených státech) a Daicel, Hoechst a Ueno (v řízení v Kanadě) byly uloženy pokuty (body 30 až 32 odůvodnění rozhodnutí).
Fines were imposed on Daicel, Hoechst, Nippon Synthetic and Ueno (in the proceedings in the United States) and Daicel, Hoechst and Ueno (in the proceedings in Canada) (recitals 30 to 32 to the Decision).
Dne 20. prosince 2002 Komise zahájila řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP a zaslala oznámení námitek podnikům, kterým bylo určeno rozhodnutí (bod 22 odůvodnění rozhodnutí).
On 20 December 2002 the Commission initiated a proceeding under Article 81 EC and Article 53 of the EEA Agreement and issued a statement of objections to the undertakings to which the Decision is addressed (recital 22 to the Decision).
Dne 24. dubna 2003 se podniky, kterým bylo určeno rozhodnutí, účastnily jednání před Komisí (bod 29 odůvodnění rozhodnutí).
On 24 April 2003 the undertakings to which the Decision is addressed took part in the hearing before the Commission (recital 29 to the Decision).
Dne 1. října 2003 bylo správní řízení ukončeno přijetím rozhodnutí Komise.
On 1 October 2003 the administrative procedure was closed when the Commission adopted the Decision.
2008 – VĚC T-410/03 b) Daicel ode dne 31. prosince 1978 do dne 31. října 1996; c) Hoechst ode dne 31. prosince 1978 do dne 31. října 1996; d) Nippon Synthetic ode dne 31. prosince 1978 do dne 30. listopadu 1995; e) Ueno ode dne 31. prosince 1978 do dne 31. října 1996.
2008 — CASE T-410/03 b) Daicel, from 31 December 1978 to 31 October 1996; c) Hoechst, from 31 December 1978 to 31 October 1996; d) Nippon Synthetic, from 31 December 1978 to 30 November 1995; e) Ueno, from 31 December 1978 to 31 October 1996.
V článku 2 výroku rozhodnutí Komise uložila podnikům vyjmenovaným v článku 1 povinnost okamžitě ukončit, pokud tak dosud neučinily, protiprávní jednání uvedená v témže článku, a zdržet se napříště úkonů a jednání popsaného v článku 1, jakož i úkonů či jednání, které by měly stejný nebo podobný předmět či účinek.
In Article 2 of the operative part of the Decision, the Commission ordered the undertakings listed in Article 1 to bring to an end immediately the infringements referred to in that article, in so far as they have not already done so, and to refrain from repeating any act or conduct described in Article 1 and from adopting any measure having equivalent object or effect.
3, dále jen „pokyny“), jakož i ve sdělení o spolupráci z roku 1996.
3, ‘the Guidelines’) and in the 1996 Leniency Notice.
V článku 3 výroku rozhodnutí Komise uložila následující pokuty: a) Daicel: 16 600 000 eur;
In Article 3 of the operative part of the Decision, the Commission imposed the following fines: a) Daicel: EUR 16 600 000;
Výše pokuty uložené Hoechst zohledňuje zejména úlohu vůdce kartelové dohody, kterou zastávala společně se společností Daicel, jakož i recidivní povahu jejího jednání (body 363 až 373 odůvodnění rozhodnutí).
The amount of the fine imposed on Hoechst takes into account, in particular, the role as leader of the cartel which it played jointly with Daicel, and also of the fact that its conduct constituted a repeated infringement (recitals 363 to 373 to the Decision).
Pokuta uložená Hoechst byla nicméně snížena o 50 % z důvodu její spolupráce během správního řízení (body 455 až 466 odůvodnění rozhodnutí).
However, Hoechst received a reduction of 50% of the amount of the fine for its cooperation during the administrative procedure (recitals 455 to 466 to the Decision).
Ohledně Chisso měla Komise za to, že byla prvním podnikem, který v rámci šetření poskytl určující důkazy.
Chisso was considered by the Commission to have been the first to provide decisive evidence in the context of the investigation.
Z toho důvodu jí byla přiznána plná ochrana a nebyla jí uložena žádná pokuta (body 439 až 447 odůvodnění rozhodnutí).
On that basis, it was given complete immunity and was not fined (recitals 439 to 447 to the Decision).
Rozhodnutí bylo oznámeno Hoechst dne 9. října 2003 dopisem datovaným 8. října 2003.
The Decision was served on Hoechst on 9 October 2003, by letter dated 8 October 2003.
Řízení a návrhová žádání účastnic řízení
Procedure and forms of order sought by the parties
Návrhem zapsaným v kanceláři Soudu dne 18. prosince 2003 Hoechst podala projednávanou žalobu.
By application registered at the Registry of the Court of First Instance on 18 December 2003, Hoechst brought the present action.
Dne 16. prosince 2004 Soud zamítl návrh na vstup do řízení jako vedlejší účastnice podaný společností Chisso (usnesení Soudu ze dne 16. prosince 2004, Hoechst v. Komise, T-410/03, Sb. rozh. s. II-4451).
On 16 December 2004 the Court rejected an application to intervene by Chisso (order of 16 December 2004 in Case T-410/03 Hoechst v Commission [2004] ECR II-4451).
Dne 2. března 2006 byla Komise vyzvána, aby odpověděla na otázku Soudu a aby poskytla zaprvé dokumenty obsažené ve vyšetřovacím spise, ve formě, v jaké byly přístupné společnosti Hoechst a zadruhé použitelnou nedůvěrnou verzi či nedůvěrné shrnutí dopisu Chisso ze dne 17. prosince 2002 s jeho přílohami.
On 2 March 2006 the Commission was requested to answer a question put by the Court and to supply, first, a number of documents in the investigation file, in the form made accessible to Hoechst, and, second, a usable nonconfidential version or nonconfidential summary of Chisso’s letter of 17 December 2002, with the annexes thereto.
Komise na tuto žádost odpověděla ve stanovené lhůtě.
The Commission responded to that request within the prescribed period.
Pokud jde o dopis Chisso ze dne 17. prosince 2002 s jeho přílohami, Komise upřesnila, že Chisso souhlasila s tím, aby původní verze uvedených dokumentů byly použity výhradně pro účely řízení před Soudem.
As regards Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes, the Commission stated that Chisso agreed that the original versions of those documents should be used for the sole purposes of the proceedings before the Court.
Dne 5. dubna 2006 byly odpověď a dokumenty předložené Komisí oznámeny společnosti Hoechst.
On 5 April 2006 the Commission’s response and the documents supplied by it were notified to Hoechst.
Dne 18. května 2006 byla Hoechst vyzvána, aby předložila své vyjádření k odpovědi Komise.
On 18 May 2006 Hoechst was invited to submit its observations on the Commission’s response.
Konkrétně byla Hoechst vyzvána, aby upřesnila, jak jí nezpřístupnění dopisu Chisso ze dne 17. prosince 2002 s jeho přílohami, ve formě předložené Komisí před Soudem, zabránilo dozvědět se o dokumentech, které mohly být užitečné pro její obhajobu a jak tím bylo porušeno její právo na obhajobu.
In particular, it was invited to state how the non-disclosure of Chisso’s letter of 17 December 2002, with the annexes thereto, in the form submitted to the Court by the Commission, had prevented it from having knowledge of documents that might be useful to its defence and had thus breached its rights of defence.
Dopisem ze dne 16. června 2006 Hoechst odpověděla na tuto otázku ve stanovené lhůtě.
By letter of 16 June 2006 Hoechst responded to that question within the prescribed period.
Dne 12. července 2006 byla Komise vyzvána, aby předložila své vyjádření k některým bodům odpovědi Hoechst.
On 12 July 2006 the Commission was invited to submit its observations on certain points in Hoechst’s response.
Dopisem ze dne 5. září 2006 Komise předložila své vyjádření ve stanovené lhůtě.
By letter of 5 September 2006 the Commission submitted its observations within the prescribed period.
Na základě zprávy soudce zpravodaje Soud (pátý senát) rozhodl zahájit ústní část řízení.
Upon hearing the report of the Judge-Rapporteur, the Court (Fifth Chamber) decided to open the oral procedure.
Řeči účastnic řízení a odpovědi na otázky Soudu byly vyslechnuty na jednání konaném dne 8. února 2007.
The parties submitted oral argument and their answers to the questions put by the Court at the hearing held on 8 February 2007.
Usnesení Soudu, zaznamenané v protokolu, bylo účastnicím řízení oznámeno dne 13. února 2007.
The order of the Court, which was recorded in the minutes of the hearing, was served on the parties on 13 February 2007.
Komise vyhověla výzvě Soudu ve stanovené lhůtě.
The Commission complied with the Court’s request within the prescribed period.
Dne 30. dubna 2007 byla ukončena ústní část řízení.
On 30 April 2007 the oral procedure was closed.
Dne 11. května 2007 byly účastnice řízení informovány o rozhodnutí Soudu o vynětí interních dokumentů uvedených v bodě 38 výše ze spisu a o jejich vrácení Komisi.
On 11 May 2007 the parties were informed that the Court had decided to remove the internal notes referred to in paragraph 38 above from the file and to return them to the Commission.
Hoechst navrhuje, aby Soud:
Hoechst claims that the Court should:
– zrušil rozhodnutí v rozsahu, v jakém se jí týká;
— annul the Decision in so far as it concerns the applicant;
– podpůrně snížil výši pokuty, která jí byla v rozhodnutí uložena, na přiměřenou úroveň;
— in the alternative, reduce the amount of the fine imposed on it to an appropriate amount;
– uložil Hoechst náhradu nákladů řízení.
— order Hoechst to pay the costs.
Žaloba Hoechst spočívá na třinácti žalobních důvodech.
Hoechst’s action is supported by 13 pleas in law.
Je třeba v tomto ohledu uvést, že v rozporu s tím, co tvrdí Komise, předložené argumenty umožňují určit rozsah žalobních důvodů předložených Hoechst na podporu jejích návrhových žádání.
Contrary to the Commission’s contention, it is possible upon reading the arguments put forward to determine the scope of the pleas on which Hoechst relies in support of the form of order which it seeks.
První a čtvrtý žalobní důvod tedy směřují ke zrušení rozhodnutí v plném rozsahu, v jakém se týká Hoechst.
Thus, the first and fourth pleas seek annulment of the Decision, in its entirety, in so far as it concerns Hoechst.
Třináctý žalobní důvod směřuje k částečnému zrušení výroku rozhodnutí, tedy jeho článku 2, v rozsahu, v jakém se týká Hoechst.
The 13th plea seeks annulment in part of the operative part of the Decision, namely Article 2, in so far as it concerns Hoechst.
Ostatní předložené žalobní důvody směřují ke snížení pokuty.
The remaining pleas seek a reduction in the fine.
I – K žalobním důvodům směřujícím ke zrušení rozhodnutí v plném rozsahu, v jakém se týká Hoechst
I — The pleas seeking annulment of the Decision in its entirety in so far as it concerns Hoechst
Prvním žalobním důvodem Hoechst napadá odmítnutí Komise umožnit jí přístup k dokumentům v její prospěch.
By its first plea, Hoechst challenges the Commission’s refusal to grant it access to a number of exculpatory documents.
V rámci svého čtvrtého žalobního důvodu Hoechst uplatňuje skutečnost, že spis úřednice pro slyšení je neúplný.
In the context of its fourth plea, Hoechst emphasises the fact that the hearing officer’s file is incomplete.
A – K prvnímu žalobnímu důvodu, vycházejícímu z odmítnutí přístupu k dokumentům ve prospěch žalobkyně
A — The first plea, alleging refusal to grant access to certain exculpatory documents
Shrnutí správního řízení a rozhodnutí
Summary of the administrative procedure and of the Decision.
V průběhu setkání Chisso a Komise, které se konalo dne 13. listopadu 1998, jeden z úředníků Komise odpovědný za spis ujistil uvedený podnik, že „bude loajálně upozorněn, pokud by se jiný podnik pokusil předejít Chisso na základě sdělení o spolupráci“.
At a meeting held on 13 November 1998 between Chisso and the Commission, one of the Commission’s officials responsible for the case assured Chisso that ‘fair warning would be given if another company would look like overtaking Chisso under the requirements of [the Leniency Notice]’.
Dne 9. prosince 1998 služby Komise obdržely ústní svědectví zástupce Chisso v kartelové dohodě.
On 9 December 1998 the Commission’s services received the oral testimony of Chisso’s representative in the cartel.
Dne 5. března 1999 Nutrinova v průběhu telefonického rozhovoru se službami Komise požádala, aby bylo uspořádáno setkání.
On 5 March 1999, during a telephone interview with the Commission’s services, Nutrinova requested that a meeting be arranged.
Této žádosti nebylo vyhověno.
That request went unanswered.
Dne 20. prosince 2002 Komise zahájila řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP a zaslala oznámení námitek podnikům, kterým bylo určeno rozhodnutí.
On 20 December 2002 the Commission initiated a proceeding under Article 81 EC and Article 53 of the EEA Agreement and sent a statement of objections to the undertakings to which the Decision is addressed.
K témuž datu měli uvedené podniky přístup ke spisu ve formě dvou CD-ROM obsahujících úplný opis dokumentů, s výjimkou obchodních tajemství a dalších důvěrných informací (body 22 a 23 odůvodnění rozhodnutí).
On the same date those undertakings were granted access to the file, in the form of two CD-ROMs containing a full copy of the documents, apart from business secrets and other confidential information (recitals 22 and 23 to the Decision).
Zápis ze setkání ze dne 13. listopadu 1998 pořízený Komisí byl součástí spisu.
The Commission’s note on the meeting of 13 November 1998 was in the file.
Dopisem ze dne 22. ledna 2003 zaslaným úřednici pro slyšení požádaly Hoechst a Nutrinova prostřednictvím svých poradců o přístup k interním dokumentům vztahujícím se k telefonickým rozhovorům Komise a Chisso, od září 1998 do konce dubna 1999.
By letter to the hearing officer dated 22 January 2003, Hoechst requested that it and Nutrinova should, through their counsel, have access to the internal documents relating to the telephone conversations between Commission officials and Chisso between September 1998 and the end of April 1999.
Požadovaly rovněž přístup k nedůvěrné verzi dopisu Chisso ze dne 17. prosince 2002, jež je součástí spisu.
They also requested access to a letter from Chisso dated 17 December 2002 which appeared in the file in a nonconfidential version.
Pokud jde o interní dokumenty vztahující se k telefonickým rozhovorům Komise a Chisso, poradci Hoechst a Nutrinova připomínají znění zápisu ze setkání ze dne 13. listopadu 1998 a upřesňují následující:
As regards the internal documents relating to the telephone conversations between the Commission and Chisso, counsel for Hoechst and Nutrinova referred to the terms of the minute of the meeting of 13 November 1998 and stated:
„Pro naše klienty je zásadní vědět, zda, a v jakém rozsahu, byly příspěvky v průběhu spolupráce našich klientů s Komisí podněcovány úředníky Komise.“
‘It is a crucial point for our clients to know whether and to what extent submissions have been prompted by Commission officials while our clients were cooperating with the Commission.’
Pokud jde o dopis Chisso ze dne 17. prosince 2002, poradci Hoechst a Nutrinova uvádějí zejména, že jedna z příloh uvedeného dopisu, tedy dopis ze dne 26. března 1999, byla nazvána „[Pro] Komisi, pokud jde o spolupráci Chisso s generálním ředitelstvím pro hospodářskou soutěž“.
As regards Chisso’s letter of 17 December 2002, counsel for Hoechst and Nutrinova observed in particular that an annex to that letter, namely a letter of 26 March 1999, was entitled ‘[T]o the Commission concerning Chisso’s cooperation with the Dir-ectorate-General for Competition’.
„Veškeré argumenty týkající se spolupráce Chisso, nebo – což je důležitější – jakékoliv náznaky, že v uvedené době existovaly kontakty mezi Chisso a úředníky Komise, mohou být zvláště relevantní pro obhajobu našich klientů.“
‘Any arguments made with regard to Chisso’s cooperation or — more importantly — any hints that would refer to contacts Chisso has had at the time with Commission officials could on the other hand be very relevant for our clients’ defences.’
Dopisem ze dne 24. února 2003 úřednice pro slyšení nevyhověla žádostem uvedeným v dopise ze dne 22. ledna 2003.
By letter of 24 February 2003 the hearing officer refused the requests set out in the letter of 22 January 2003.
Úřednice pro slyšení v tomto ohledu upřesnila, že dokumenty týkající se telefonických rozhovorů Chisso a Komise jsou interními dokumenty, a nejsou proto přístupné.
The hearing officer stated, in that regard, that the notes relating to the telephone conversations between Chisso and the Commission were internal documents and therefore non-accessible.
Vzhledem k neexistenci určujícího protidůkazu je třeba předpokládat, že Komise provedla objektivní analýzu informací prospěšných pro Hoechst.
In the absence of any strong evidence to the contrary, it had to be presumed that the Commission had made an objective assessment of the information that would be useful to Hoechst.
Krom toho, pokud jde o dopis Chisso ze dne 17. prosince 2002 (a dopis ze dne 26. března 1999 převzatý v příloze prvního uvedeného dopisu), úřednice pro slyšení uvádí, že Chisso požádala o důvěrné zacházení s uvedenými dokumenty.
Furthermore, as regards Chisso’s letter of 17 December 2002 (and the letter of 26 March 1999 annexed to that letter), the hearing officer informed Hoechst that Chisso had requested confidential treatment for those documents.
Dne 7. března 2003 Hoechst a Nutrinova prostřednictvím svých poradců v rámci své odpovědi na oznámení námitek znovu podaly žádosti obsažené v dopise ze dne 22. ledna 2003.
On 7 March 2003 Hoechst, together with Nutrinova, reiterated, through their counsel, the requests set out in the letter of 22 January 2003, in the context of their response to the statement of objections.
Konkrétněji Hoechst a Nutrinova trvaly na získání přístupu ke spisu, přičemž rozvíjely argumenty týkající se nerovného zacházení, k němuž došlo v průběhu řízení.
More particularly, Hoechst insisted, with Nutrinova, on obtaining access to the file, and submitted arguments relating to the unequal treatment which had been in evidence during the proceedings.
Dne 23. září 2003 úřednice pro slyšení předložila svoji závěrečnou zprávu v této věci (Úř. věst. C 173, s. 5).
On 23 September 2003 the hearing officer submitted her final report in the case (OJ 2005 C 173, p. 5).
V této zprávě uvedla zejména:
In that report, she observed, in particular:
„[…] jsem dopisem ze dne 24. února 2003 informovala strany [účastnice řízení], že další přístup ke spisu nebude v této fázi řízení poskytnut.
‘… I informed the parties by letter of 24 February 2003 that further access to the file would not be granted at that stage of the procedure.
Vysvětlila jsem, že záznamy o telefonních rozhovorech mezi stranami a úředníky Komise jsou interními dokumenty Komise, a nejsou proto zásadně přístupné.
I explained that notes of telephone conversations between parties and Commission officials are internal documents of the Commission and thus, in principle, non-accessible.
V tomto konkrétním případě Komise výjimečně zpřístupnila některé z interních spisů [interních dokumentů] a odkázala na ně ve sdělení o námitkách [v oznámení námitek], aby vysvětlila skutkový stav a data svých setkání s různými adresáty.
In this particular case, the Commission had, exceptionally, made accessible some of the internal file notes and had referred to them in the [s]tatement of [o]bjections, in order to explain the facts and dates of the meetings that the Commission held with the different addressees.
Pokud jde o dopisy od Chiss[o], [tato společnost] požádal[a] o důvěrné zacházení s těmito dopisy a stranám byl poskytnut přístup ke shrnutím těchto dopisů, které neměly důvěrný charakter.“
With regard to the letters from Chisso, the latter had requested confidential treatment for these letters and the parties had been given access to nonconfidential summaries of those letters.’
„Následně po ústním slyšení a v reakci na moji žádost o znovuzvážení důvěrné povahy dopisu zaslaného Komisi dne 26. března 1999 potvrdil [advokát] Chiss[a] svůj názor, že tento dokument obsahuje obchodní tajemství a jako takový je důvěrný.“
‘Chisso’s legal representative subsequently after the [o]ral [h]earing and in response to a request from me to reconsider the confidentiality nature of the letter sent to the Commission on 26 March 1999, confirmed its view that this document contained business secrets and thus as such was confidential.’
Úřednice pro slyšení ve své závěrečné zprávě dále uvádí:
The hearing officer then observed in her final report:
„Na základě [těchto] tvrzení Hoechst[…] a Nutrinov[a] jsem věnovala zvláštní pozornost závěrům Komise k otázce shovívavosti v předloženém návrhu rozhodnutí.
‘As a result of these claims made by Hoechst and Nutrinova, I have paid special attention to the conclusions of the Commission on the issue of leniency in the present draft decision.
Přezkoumala jsem rovněž existující interní záznamy útvarů Komise.
I have also examined internal notes of the Commission services in so far as these exist.
V tomto případě jsou úvahy vyjádřené Hoechst[…] a Nutrinov[a] ve velké míře zpochybněny závěry uvedenými v návrhu rozhodnutí k otázce shovívavosti.
In the event, the concerns expressed by Hoechst and Nutrinova are largely rendered moot by the conclusions set out in the draft decision on the issue of leniency.
Kromě toho jsem dospěla k názoru, že jednání útvarů Komise vůči stranám neměla žádný vliv na výsledek případu ohledně této otázky.
In addition, I am satisfied that the actions of the Commission services vis-à-vis the parties have had no impact on the outcome of the case on this issue.
Potvrzuji také, že jakýkoli další přístup ke spisu není
I also confirm that no additional access to file is required in order to satisfy Hoechst’s
HOECHST v. KOMISE nezbytný k naplnění [práva na obhajobu] Hoechst[…].
HOECHST v COMMISSION rights of defence.