natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Zdá se tedy, že z příplatku k sazbě stanoveného ustanoveními tohoto článku má prospěch v první řadě odvětví distribuce 43, jelikož jednotlivé společnosti mohou od spotřebitele vybírat částky, které již zaplatily nebo které každopádně dluží SEP; je tedy věcí předkládajícího soudu, aby ověřil, zda by tyto společnosti i nadále měly povinnost platit v souladu s protokolem, kdyby uvedené vybírání těchto částek u spotřebitele případně nebylo možné.
The surcharge for which that article provides seems, therefore, primarily to benefit the distribution sector, 43by enabling the individual companies to recover from consumers what they have already paid to or, at any rate, owe to SEP; it is therefore for the national court to assess whether, if it is impossible to effect recovery in that way, those companies are still required to make the payment stipulated for under the protocol.
Vzhledem k tomu, že předkládající soud zřejmě vychází z předpokladu, že odpovědnost za tyto náklady nese výlučně SEP 40, je třeba v rámci tohoto posouzení především zvážit finanční mechanismy, na jejichž základě byla prostřednictvím SEP uskutečněna spolupráce mezi všemi čtyřmi výrobci
Given that the national court appears to be assuming that liability for those costs lay exclusively with SEP, 40that assessment essentially involves reviewing the financial mechanisms through which the statutory cooperation between the four EGUs was achieved, through the intermediary of SEP,
41 — Nezdáse, že by odpovědi zúčastněných na písemné otázky položené Soudním dvorem zpochybňovaly skutečnost, že všichni čtyři výrobci elektřiny během rozhodného období i nadále provozovali činnost na základě dohody o spolupráci z roku 1986, kterou byl SEP svěřen úkol zajistit uvedení na trh veškeré elektřiny, jižtito výrobci elektřiny vyprodukovali, a která upravovala zejména sdílení výrobních nákladů, jakož i jejich rozdělení mezi výrobce elektřiny podle procentuálního podílu odrážejícího účast každého z nich na kapitálu SEP.
41 — The answers to the Court’s written questions do not seem to contest the fact that, during the reference period, the four EGUs continued to operate on the basis of the 1986 cooperation agreement, which entrusted SEP with the task of selling all of the electricity produced by the EGUs and involved, among other things, a pooling of production costs as well as their allocation among the EGUs according to percentages that reflected each undertaking’s share in SEP’s capital.
Mimoto z nich vyplývá, že aktivní úloha SEP v odvětví dodávek elektřiny zanikla, když se z ní dne 1. ledna 2001 stala společnost NEA, která má pouze za úkol dokončit operace započaté před rokem 2001.
It is also apparent that SEP’s active role in the electricity supply sector came to an end when, on 1 January 2001, it was converted into NEA, the sole responsibility of which is to bring to a conclusion the operations set under way before 2001.
42 — Ve svých odpovědích na písemné otázky Soudního dvora Essent zdůrazňuje, že podle protokolu mohlo odvětví výroby po odvětví distribuce částku 400 milionů NLG za rok 2000 oprávněně požadovat patrně i v případě, že by distribuční společnosti tyto částky nemohly promítnout do sazeb za přenos nebo dodávky elektřiny.
42 — In its answers to the Court’s written questions, Essent states that, under the protocol, the production sector was entitled to ask the distribution sector for the sum of NLG 400 000 000 for 2000, even, presumably, if it was not possible for the distribution companies to recover those sums through transmission or supply charges.
43 — Je však třeba poznamenat, že z odpovědí zúčastněných na písemné otázky položené Soudním dvorem vyplývá, že se Essent v důsledku fúze stala jedním ze čtyř akcionářů NEA (dříve SEP) a že je rovněž činná v odvětví výroby.
43 — I should, however, point out that the parties’ answers to the Court’s written questions indicate that, following the merger, Essent became one of the four shareholders in NEA (formerly SEP) and is also active in the production sector.
40 — Z rozhodnutí Komise ze dne 25. července 2001 a ze shrnutí důvodů v úvodní části textu OEPS však vyplývá, že povinnosti vyplývající ze smluv o dálkovém vytápění i nadále nesou podniky, které tyto smlouvy uzavřely.
40 — However, both the Commission’s decision of 25 July 2001 and the introductory report to the text of the OEPS indicate that the obligations arising under the urban heating contracts rested with the undertakings which held the contracts.
Naproti tomu z odpovědí na písemné otázky Soudního dvora zřejmě vyplývá, že odpovědnost za celkové uvízlé náklady nesla až do konce roku 2000 SEP.
But the answers to the Court’s written questions appear to suggest that, until the end of 2000, liability for all of the nonrecoverable costs lay with SEP.
Od 1. ledna 2001 byla odpovědnost za závazky vyplývající ze smluv o dálkovém vytápění převedena na výrobce elektřiny na základě stanovených procentuálních podílů, zatímco odpovědnost za náklady vyplývající ze zařízení Demkolec i nadále nesla SEP (prostřednictvím NV Demkolec, dceřiné společnosti, ve které má SEP 100% účast), jakožto majitelka zařízení, až do okamžiku jeho převedení na společnost NUON.
As of 1 January 2001, liability for the obligations arising from the urban heating contracts is said to have been transferred to the EGUs, on the basis of specific percentages, while liability for the costs generated by Demkolec continued to lie with SEP (via NV Demkolec, a 100% subsidiary of SEP), the owner of the plant, until the date on which it was transferred to NUON.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA P. MENGOZZIHO – VĚC C-206/06 které sice domácí výrobek zvýhodňují, ale nepřinášejí žádnou výhodu, která by se mohla bezprostředně odrazit v jeho prodejní ceně.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-206/06 example, the financing of promotional or research activities which, although benefiting the domestic product, do not involve advantages that are likely to have an immediate impact on its selling price.
Pokud jde o otázku uvedenou výše v bodě 59 ad ii), je na prvním místě věcí předkládajícího soudu, aby posoudil, zda je nezbytná totožnost mezi zpoplatněným výrobkem a zvýhodněným domácím výrobkem vyloučena v důsledku způsobu vybírání sporného příplatku, a zejména v důsledku okolnosti, že tento příplatek není hrazen výrobci elektřiny, ale je účtován konečným spotřebitelům.
As regards the question set out under (ii) in point 59 above, it is primarily for the national court to determine whether the requisite identity between the taxed product and the advantaged national product is precluded as a result of the method used to collect the surcharge at issue and, in par -ticular, of the fact that it is not paid by the electricity producers but is passed on to the final consumer.
Podle Essent a vlády Nizozemska tato okolnost vylučuje možnost kompenzace ve smyslu požadovaném judikaturou Soudního dvora.
According to Essent and the Netherlands Government, that fact rules out the possibility of offsetting in the sense that the Court’s caselaw requires.
Pokud by z tohoto přezkumu – který, soudě podle odpovědí zúčastněných na písemné otázky položené Soudním dvorem, nebude jednoduchý – vyplývalo, že výrobci elektřiny byli v období od 1. srpna do 31. prosince 2000 bezprostředně nebo prostřednictvím své finanční účasti v SEP převážně nebo podpůrně odpovědní za dotčené uvízlé náklady, mohla by být podmínka týkající se existence zvláštního zvýhodnění pro domácí výrobu za účelem použití kritéria kompenzace považována za splněnou.
Were an analysis of that nature — and, judging from the parties’ answers to the Court’s written questions, it is not likely to be a straightforward analysis — to reveal that, during the period between 1 August and 31 December 2000, the EGUs were, directly or through their financial participation in SEP, primarily or subsidiarily liable for the nonrecoverable costs at issue, the requirement concerning the existence of a specific advantage for national production for the purposes of applying the criterion of offsetting could be deemed to have been met.
Tento názor se mi nejeví jako zcela neopodstatněný.
That argument does not appear to be entirely without foundation.
V tomto ohledu stačí uvést, že podle judikatury není nutné, aby byl výnos z poplatků použit k pokrytí výrobních nákladů, jelikož finanční zatížení domácího výrobku v důsledku uplatňování tohoto poplatku může být zcela kompenzováno například prostřednictvím financování činností podpory odbytu nebo výzkumných činností,
In that connection, it is sufficient to point out that, according to the caselaw, it is not necessary that the revenue from the tax should be used to cover production costs, since the pecuniary charges resulting for the domestic product from the application of that tax may certainly be offset through, for
Je totiž sice pravda, že uložení zvýšené sazby nebo příplatku k ceně účtované konečnému spotřebiteli v rámci systému, který je otevřený hospodářské soutěži, může vést k zatížení přímo či nepřímo zatíženého výrobku v rozsahu, v němž má tento příplatek vliv na cenu výrobku na trhu.
It is indeed the case that the imposition of a price surcharge or a price supplement which is passed on to the final consumer may, in a system that is open to competition, result in a financial burden on the product that is directly or indirectly affected, because it will affect its market cost.
Může však vyvstat otázka, zda toto zatížení může být zohledněno při posouzení, zda existuje kompenzace ve smyslu výše připomenuté judikatury, jelikož, jak již bylo uvedeno, toto posouzení se zakládá na výlučně finančním srovnání zaplacených částek a získaných výhod.
It is, none the less, open to question whether that burden can be taken into consideration in assessing whether there is offsetting within the meaning of the abovementioned caselaw, since, as we have seen, that assessment is based on a comparison of expenditure and advantages in exclusively pecuniary terms.
ESSENT NETWERK NOORD A DALŠÍ u něhož se tento poplatek vybíraný od výrobce a dovozce odráží v prodejní ceně zatíženého výrobku, jelikož v obou těchto případech nesou finanční zátěž v důsledku uložení poplatku jiné subjekty než výrobce nebo dovozce.
ESSENT NETWERK NOORD AND OTHERS the producer and the importer, is passed on, as a result of an increase in the selling price of the affected product, do not seem to me to differ greatly from an economic perspective, since, in both situations, the financial burdens resulting from the tax are borne by persons other than the producer or importer.
V druhém případě však judikatura připouští existenci kompenzace 44.
None the less, in the latter circumstance, the caselaw acknowledges that offsetting may be possible. 44
Mimoto, vzhledem ke skutečnosti, že se sporný příplatek vybírá u spotřebitele, že je součástí sazeb za přenos, a nikoli součástí ceny za elektřinu a že se uplatňuje nediskriminačním způsobem, se jeví oprávněnými otázky, zda lze mít konkrétně za to, že dovezený výrobek podléhá určité finanční zátěži, zda je pohyb tohoto výrobku tím či oním způsobem narušen nebo zda má tento výrobek v důsledku uplatňování tohoto příplatku konkrétní nevýhodu v hospodářské soutěži, odlišnou od nevýhody vyplývající z určení výnosu tohoto poplatku k financování zásahů ve prospěch domácích výrobků (která může být případně napadnutelná podle ustanovení Smlouvy v oblasti státních podpor).
Furthermore, given that the contested surcharge is levied at the expense of the consumer, is incorporated into the transmission cost rather than the electricity price and is applied according to methods which are not discriminatory, it seems legitimate to question whether it is, in fact, possible to consider that the imported product is affected by any kind of financial burden or that the movement of the product is in some way affected, or indeed that, as a result of the application of the surcharge, that product suffers a real competitive disadvantage, distinct from any disadvantage deriving from the use of the revenue from the surcharge to finance measures to benefit domestic products (which may, if relevant, be challenged on the basis of the Treaty provisions on State aids).
Pokud na základě svého přezkumu dospěje předkládající soud k závěru, že výnos ze sporného příplatku byl konkrétně určen k financování nákladů, které přímo či nepřímo nesou vnitrostátní výrobci domácí elektřiny, a že jim umožňuje kompenzovat zátěž, kterou skutečně nesli v rámci uplatňování uvedeného příplatku, musí určit, zda byla tato kompenzace úplná, jak se zdá ze znění článku 9 OEPS, nebo pouze částečná.
If, on completion of its analysis, the national court concludes that the revenue from the contested surcharge was actually intended to finance costs directly or indir -ectly affecting domestic electricity and that this allowed the producers of the latter to offset financial burdens which they had actually borne as a result of that surcharge, it will have to assess whether those burdens were offset in full, as the wording of Article 9 of the OEPS would seem to indicate, or merely in part.
V prvním případě by bylo dotčený příplatek třeba kvalifikovat jako poplatek s rovnocenným účinkem ve smyslu článku 25 ES, zatímco v druhém případě by se jednalo o diskriminační vnitrostátní zdanění podle článku 90 ES.
In the former case, the contested surcharge could be categorised as a charge having equivalent effect within the meaning of Article 25 EC, and in the latter as discriminatory internal taxation under Article 90 EC.
Názor Essent a vlády Nizozemska však zřejmě nemůže obstát ve světle přezkoumané judikatury, která vyžaduje nikoli totožnost mezi subjekty, které jsou povinny platit poplatek, a subjekty, které mají prospěch z činnosti financované z výnosu z tohoto poplatku, ale pouze mezi zatíženým (domácím) výrobkem a zvýhodněným výrobkem, takže vylučuje možnost kompenzace v případě užití příjmů z poplatku ve prospěch jiné než zpoplatněné výrobní činnosti.
However, the argument of Essent and the Netherlands Government does not appear to pass the test laid down in the caselaw, which requires not that the persons obliged to pay the tax and the persons benefiting from the activities financed from the revenue generated by that tax should be the same, but simply that the affected (domestic) product and the advantaged product should be the same, so as to exclude any possibility of offsetting, if the revenue from the levy is used to benefit a productive activity other than the activity on which the burden falls.
Pokud tedy existuje uvedená totožnost mezi výrobky, je zřejmě lhostejné, zda je dotčený poplatek vybírán ve fázi výroby (a dovozu) nebo ve fázi spotřeby zboží.
Where the products are the same, it therefore seems immaterial whether the levy at issue is imposed on the production (and import) or on the consumption of a product.
Pokud naopak předkládající soud dospěje k závěru, že ke kompenzaci nedošlo, nebude použitelný ani jeden, ani druhý článek vzhledem k tomu, že se sporný příplatek uplatňuje bez rozdílu na domácí výrobek a na dovezený výrobek nediskriminačním způsobem.
If, conversely, the national court concludes that there has been no offsetting, then neither of those articles will apply, given that the contested surcharge applies, without distinction, to the domestic and the imported product, in accordance with nondiscriminatory procedures.
Navíc se mi nejeví, že by se situace, v níž je spotřebitel pasivním subjektem poplatku, z hospodářského hlediska nějak odlišovala od situace, v níž je naproti tomu subjektem,
Moreover, the situation in which the consumer is liable for a tax and that in which the consumer is in fact the person to whom the tax, collected at the expense of
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA P. MENGOZZIHO – VĚC C-206/06 c) Závěr k první předběžné otázce
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-206/06
B – K druhé předběžné otázce
B — The second question referred
Ve světle veškerých předcházejících úvah navrhuji Soudnímu dvoru, aby na první předběžnou otázku odpověděl následovně:
On the basis of all of the foregoing considerations, I propose that the Court should give the following answer to the first question referred for a preliminary ruling:
Podle ustálené judikatury totiž vnitrostátním soudům přísluší chránit práva jednotlivců v případě porušení zákazu provádění podpor zakotveného v uvedeném ustanovení ze strany vnitrostátních orgánů 46.
45It is settled caselaw that it is for the national courts to uphold the rights of individuals in the event of a possible breach by the authorities of the prohibition on putting aid into effect which that provision lays down. 46
„Takový příplatek k sazbě jako ve věci v původním řízení, vybíraný bez rozdílu a za týchž podmínek z přenosu elektřiny jak domácí, tak dovezené, představuje poplatek s účinkem rovnocenným clu zakázaný článkem 25 ES, pokud je výnos z tohoto příplatku určen k financování činností, z nichž má prospěch pouze domácí produkt, a pokud z toho vyplývající výhody zcela kompenzují zatížení tohoto produktu; pokud tyto výhody kompenzují zatížení domácího produktu pouze částečně, představuje tento příplatek vnitrostátní diskriminační zdanění zakázané článkem 90 ES.
A price surcharge, such as the surcharge at issue in the main proceedings, which is imposed, without discrimination and subject to the same conditions, on the transmission of both national and imported electricity, constitutes a charge having equivalent effect to a customs duty, prohibited by Article 25 EC, where the revenue from that surcharge is intended to finance activities for the benefit of the domestic product alone, and the resulting advantages offset in full the financial burden on that product. If the advantages offset the financial burden on that product in part only, then that surcharge constitutes discriminatory internal taxation, which is prohibited under Article 90 EC.
Pokud jde o opatření, která mohou nebo musí být přijata za účelem zajištění této soudní ochrany, Soudní dvůr upřesnil,
With regard to the measures which may or must be taken to ensure this legal protection, the Court has stated that ‘where such
Vnitrostátnímu soudu přísluší, aby provedl nezbytná ověření za účelem provedení právní kvalifikace dotčeného poplatku.
It is for the national court to make the assessments necessary to determine how the charge at issue is to be legally categorised.
V tomto kontextu vnitrostátní soud přezkoumá, zda a v jaké míře nesou náklady, které mají být pokryty výnosem z dotčeného příplatku k sazbě, přímo či nepřímo vnitrostátní výrobci elektřiny.“
In that context, the national court should consider whether, and to what extent, the costs, whose coverage the revenue from the contested price surcharge is designed to secure, affect, directly or indirectly, the national electricity producers.
jako takové, ale rovněž způsob financování podpory v rozsahu, v němž tento způsob financování tvoří nedílnou součást navrhovaného opatření“ 50.
47 gation, to notify not only the planned aid in the narrow sense, but also the method of financing the aid inasmuch as that method is an integral part of the planned measure’.
Z toho vyplývá, že „pokud opatření podpory, jejíž nedílnou součástí je způsob financování, bylo provedeno v rozporu s povinností oznámení, jsou vnitrostátní soudy v zásadě povinny nařídit navrácení poplatků nebo příspěvků vybraných zvlášť k financování této podpory“ 52.
51It follows that ‘where an aid measure of which the method of financing is an integral part has been implemented in breach of the obligation to notify, national courts must in principle order reimbursement of charges or contributions levied specifically for the purpose of financing that aid’. 52
I když předkládající soud v tomto ohledu nepoložil žádnou otázku, je nicméně užitečné připomenout, že v souladu s judikaturou Soudního dvora nemůže být přezkum podpory oddělen od hodnocení účinků jejího způsobu financování, pokud je tento způsob financování nedílnou součástí dotčeného opatření 48.
Even if the national court has not raised a question to that effect, it is, in any event, worth pointing out that, pursuant to the Court’s caselaw, consideration of an aid measure must necessarily also take into account the method of financing the aid in a case where that method forms an integral part of the measure.
Způsob financování podpory, a to i pokud sám o sobě splňuje požadavky stanovené jinými ustanoveními Smlouvy, zejména články 25 ES a 90 ES, totiž může způsobit neslučitelnost podpory se společným trhem 49.
48 The methods of financing aid may in fact render it incompatible with the common market, even if it satisfies other provisions of the Treaty, in par -ticular Articles 25 EC and 90 EC. 49
Soudní dvůr ve svém rozsudku Van Calster rovněž uvedl, že v takovém případě „za účelem zajištění užitečného účinku povinnosti oznámení, jakož i adekvátního a úplného přezkumu státní podpory Komisí je členský stát, aby dodržel uvedenou povinnost, povinen oznámit nejen návrh podpory
In its judgment in Van Calster and Others, the Court also stated that, in circumstances of that nature, ‘in order to ensure the effectiveness of the obligation to notify and the Commission’s full and appropriate consideration of an aid, the Member State is required, in order to comply with that obli-
V rozsudku Streekgewest Soudní dvůr upřesnil, že „[a]by bylo možné považovat poplatek […] za nedílnou součást opatření podpory, musí […] na základě relevantní vnitrostátní právní úpravy existovat vztah závazného určení mezi poplatkem a podporou v tom smyslu, že výnos z poplatku je nezbytně určen k financování podpory“ a přímo ovlivňuje její výši, a v důsledku toho i posouzení slučitelnosti této podpory se společným trhem 53.
In its judgment in Streekgewest, the Court held that ‘for a tax to be regarded as forming an integral part of an aid measure, it must be hypothecated to the aid measure under the relevant national rules, in the sense that the revenue from the tax is necessarily allocated for the financing of the aid’ and have a direct impact on the amount of the aid and, consequently, on the assessment of the compatibility of the aid with the common market. 53
53 — Viz rozsudek Streekgewest, uvedený výše v poznámce pod čarou 47, bod 26; v tomtéž smyslu viz rovněž rozsudky ze dne 27. října 2005, Casino France a další (C-266/04 až C-270/04, C-276/04 a C-321/04 až C-325/04, Sb. rozh. s. I-9481, bod 40), a Air Liquide Industries Belgium, uvedený výše v poznámce pod čarou 13, bod 46.
53 — Streekgewest, cited in footnote 47, paragraph 26; see also, to the same effect, Joined Cases C-266/04 to C-270/04, C-276/04 and C-321/04 to C-325/04 Casino France and Others [2005] ECR I-9481, paragraph 40, and Air Liquide Industries Belgium, cited in footnote 13, paragraph 46.
49 — Viz rozsudek Van Calster, uvedený výše v poznámce pod čarou 48, bod 47; viz v tomto smyslu již rozsudek ze dne 25. června 1970, Francie v. Komise (47/69, Recueil, s. 487, bod 13).
49 — See Van Calster and Others, cited in footnote 48, paragraph 47; see also, to that effect, Case 47/69 France v Commission [1970] ECR 487, paragraph 13.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA P. MENGOZZIHO – VĚC C-206/06 financování tohoto opatření státem nebo ze státních prostředků, jakož i dopad opatření na obchod mezi členskými státy a z toho vyplývající narušení hospodářské soutěže 54.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-206/06 measure, the financing of that measure by the State or through State resources, and its effect on trade between Member States and the distortion of competition resulting therefrom. 54
V projednávané věci se dotčený příplatek vybírá specificky a výlučně za tím účelem, aby SEP nebo výrobci elektřiny mohli pokrýt uvízlé náklady, které nesou.
In this case, the surcharge at issue is levied specifically and exclusively to enable SEP and/or the EGUs to cover the nonrecoverable costs which they have to bear.
Jeví se mi tedy, že existuje vztah závazného určení požadovaný Soudním dvorem mezi výnosem z poplatku a financováním veřejného opatření, u něhož musí předkládající soud přezkoumat, zda představuje státní podporu.
Consequently, the Court’s requirement that the revenue from the charge be hypothecated to financing the public measure — and it will be for the national court to assess whether the latter constitutes State aid — appears to me to be established.