natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Na druhou část první otázky je tedy třeba odpovědět tak, že skutečnost, že je celní přepravce jakožto hlavní povinný činěn odpovědným za celní dluh, není v rozporu se zásadou proporcionality.
The answer to the second part of the first question must therefore be that it is not contrary to the principle of proportionality to hold a customs clearance agent, in his capacity as principal, liable for a customs debt.
1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, umožňují označit členský stát, na jehož území bylo spácháno první porušení předpisů nebo nesrovnalost, které mohou být kvalifikovány jako odnětí celnímu dohledu, jako stát příslušný pro vybrání celního dluhu.
If that is the case, the Member State in which the first offence or irregularity capable of being classified as a removal from customs surveillance was committed can be identified as the State with jurisdiction to recover the customs debt, pursuant to Articles 203(1) and 215(1) of Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992 establishing the Community Customs Code.
Naproti tomu, jestliže nebylo možné zjistit místo
On the other hand, if the place where the offence or irregularity was committed cannot be thus established,
Věc C-306/06
Case C-306/06
(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Köln)
(Reference for a preliminary ruling from the Oberlandesgericht Köln)
„Směrnice 2000/35/ES – Postup proti opožděným platbám v obchodních transakcích – Článek 3 odst. 1 písm. c) bod ii) – Opožděné platby – Bankovní převod – Okamžik, od něhož je třeba platbu považovat za provedenou“
(Directive 2000/35/EC — Combating of late payment in commercial transactions — Article 3(1)(c)(ii) — Late payment — Bank transfer — Date on which payment is to be regarded as having been made)
Stanovisko generálního advokáta M. Poiarese Madura přednesené dne 18. října 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Poiares Maduro delivered on 18 October 2007 . . I - 1925Judgment of the Court (First Chamber), 3 April 2008 . . . . . . . . . . . .
SHRNUTÍ – VĚC C-306/06
SUMMARY — CASE C-306/06
Sbližování právních předpisů – Postup proti opožděným platbám v obchodních transakcích – Směrnice 2000/35
Approximation of laws — Combating of late payment in commercial transactions — Directive 2000/35
Článek 3 odst. 1 písm. c) bod ii) směrnice 2000/35 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích musí být vykládán v tom smyslu, že vyžaduje, nemá-li při platbě bankovním převodem dojít k nabíhání úroků z prodlení nebo má-li nabíhání úroků ustat,
Article 3(1)(c)(ii) of Directive 2000/35/EC on combating late payment in commercial transactions is to be interpreted as meaning that it requires, in order that a payment by bank transfer may avoid or put an end to the application of interest for late payment, that
3 odst. 1 písm. c) bodu ii) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES ze dne 29. června 2000 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích 2.
By this reference for a preliminary ruling, the Oberlandesgericht Köln (Germany) refers to the Court a question concerning the interpretation of Article 3(1)(c)(ii) of Directive 2000/35/EC of the European Parliament and of the Council of 29 June 2000 on combating late payment in commercial transactions. 2
Již na tomto místě je třeba upřesnit, že přestože se tato otázka může z pohledu některých jazykových verzí 3, v nichž se ne vždy odkazuje na obdržení splatné částky včas, zdát překvapivá, nezpochybňuje to ústřední otázku této věci, kterou zůstává otázka rozložení rizika mezi věřitele a dlužníka v případě, že dlužník není přímo odpovědný za opožděnou platbu.
Let us be clear from the outset that, although this question may be surprising in the light of some language versions 3 in which there is not always a reference to receipt of the amount due on time, that does not call into question the main issue in this case, which remains that relating to the distribution of risk between the creditor and the debtor where the latter is not directly responsible for the late payment.
I – Spor v původním řízení, právní rámec a předběžná otázka
I — The dispute in the main proceedings, legal background and the question referred for a preliminary ruling
Spor v původním řízení je veden mezi 01051 Telecom GmbH (dále jen „žalob -kyně“) a Deutsche Telekom AG (dále jen „Deutsche Telekom“) ohledně platby úroků z prodlení.
The dispute in the main proceedings is between 01051 Telecom GmbH (‘the claimant’) and Deutsche Telekom AG (‘Deutsche Telekom’) concerning the payment of interest for late payment.
Podstatou otázky položené Soudnímu dvoru je, zda výše uvedené ustanovení, podle něhož má věřitel v několika jazykových verzích, zejména pak ve verzi německé, právo na úroky z prodlení, „pokud neobdržel splatnou částku včas, s výjimkou případu, kdy za takové prodlení není dlužník odpovědný“, znamená, že v případě, kdy se platba provádí bankovním převodem, musí být částka, jež má být zaplacena, připsána na účet věřitele včas, nebo zda k tomu, aby nezačaly nabíhat úroky z prodlení nebo aby jejich další nabíhání bylo ukončeno, stačí, že příkaz k převodu je podán včas.
Essentially, the Court is asked whether the above provision, according to which, in a number of language versions and, in particular, in the German version, the creditor is entitled to claim interest for late payment where ‘he has not received the amount due on time, unless the debtor is not responsible for the delay’, implies, where payment is made by bank transfer, that the sum payable should be credited to the creditor’s account on time, or whether it is sufficient, to avoid or put an end to interest for late payment, for the transfer order to be executed within the period for payment.
3 odst. 1 písm. c) bod ii) směrnice 2000/35 zní pouze „O atraso seja imputável ao devedor“.
3 — See, inter alia, the Portuguese version in which Article 3(1)(c)(ii) of Directive 2000/35 reads merely ‘O atraso seja imputável ao devedor’.
1 — Původní jazyk: francouzština.2 — Úř. věst. L 200, s. 35; Zvl. vyd. 17/01, s. 226.
1 — Original language: French.2 — OJ 2000 L 200, p. 35.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA M. POIARESE MADURA – VĚC C-306/06 a provozovatelům sítí. Deutsche Telekom mimoto nabízí fakturační služby jiným provozovatelům, včetně žalobkyně.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-306/06 or set off at the latest 30 days after receipt of the invoice.’ addition, Deutsche Telekom offers invoicing services to other operators such as the claimant.
Od roku 1998 jsou oba provozovatelé vázáni smlouvou o vzájemném propojení, podle níž si smluvní strany vzájemně fakturují plnění poskytnutá v rámci této smlouvy a na jejím základě vypočítávají splatné částky.
Since 1998, the two operators have been linked by an interconnection contract, according to which the parties invoice each other for services supplied in the context of that contract and on that basis calculate the sums due.
Tato smlouva byla několikrát změněna.
The contract has been subject to a number of amendments.
Poslední znění ze dne 26. června 2002 stanoví ohledně opožděných plateb v článku 17.5 následující:
The most recent version, dated 26 June 2002, provides, with regard to late payment, in Article 17.5:
Žalující společnost zastává názor, že by se výše uvedené ustanovení smlouvy o fakturaci a vymáhání pohledávek mělo uplatnit v rámci smlouvy o vzájemném propojení, takže předcházení nebo ukončení prodlení a povinnosti platit úroky z prodlení závisí, mimo jiných podmínek, na obdržení nebo na připsání vyfakturované částky na účet.
The claimant argues that the abovementioned provision of the invoicing and debt recovery contract should be applied in the context of the interconnection contract, so that the prevention or end of late payment and the obligation to pay interest for late payment depends, inter alia, on receipt or entry on the account of the amount invoiced.
Proto se považuje za oprávněnou požadovat úroky z prodlení od Deutsche Telekom ohledně zbytkové částky po provedeném započtení, vzhledem k tomu, že ke třicátému dni po obdržení faktury nebyla celá dlužná částka připsána na její účet.
Thus it took the view that it was entitled to claim interest for late payment from Deutsche Telekom for the sum outstanding after set-off inasmuch as, on the 30th day following receipt of the invoice, the total amount payable had not been credited to its account.
„K prodlení dochází, nedošlo-li k němu již na základě upomínky, 30 dnů po splatnosti a obdržení faktury.“
‘Payment shall be deemed to be late, so far as this is not already established by written demand, 30 days after it has become due and the invoice has been received.’
Krom toho, účastnice řízení uzavřely během roku 2001 smlouvu o fakturaci a vymáhání pohledávek, která v bodě 8 stanoví:
In addition, during 2001 the parties concluded an invoicing and debt recovery agreement providing, in paragraph 8, that:
Žalovaná naopak zastává názor, že údajná dohoda nebyla uskutečněna.
The defendant, on the contrary, argues that the alleged agreement has not been implemented.
Tvrdí, že již zaplatila splatné částky ze smlouvy o vzájemném propojení, když včas své bance zaslala příkazy k převodu, které tato banka obdržela.
It submits that it has already paid the sums due under the interconnection contract by sending, in time, to its bank, orders for transfer which the bank received.
„Druhá smluvní strana může patnáctý nebo poslední den kalendářního měsíce vyfakturovat Deutsche Telekom čisté částky uznané Deutsche Telekom za částky, které lze vyfakturovat, společně s DPH, za plnění
‘At the middle and at the end of a calendar month the contracting partner may issue an invoice for the net remuneration, including value added tax, recognised by Deutsche Telekom as capable of being invoiced for services supplied by it to Deutsche Telekom … The amount of the invoice must be credited to the account identified in the invoice
Nalézací soud a odvolací soud se shodují na tom, že je třeba vyloučit použití smlouvy o fakturaci a vymáhání pohledávek na
The courts at first instance and on appeal both excluded the transposition of the invoicing and debt recovery contract to the
Ustanovení § 270 BGB zní následovně: smlouvu o vzájemném propojení.
Paragraph 270 of the BGB states as follows: interconnection contract.
Za těchto podmínek a při neexistenci jakéhokoli upřesnění okamžiku, od kterého plynou úroky z prodlení v případě platby prostřednictvím bankovního převodu, ve smlouvě o vzájemném propojení, se uplatní vnitro -státní právo.
In those circumstances and in the absence of any stipulation in the interconnection contract as to the time from which interest for late payment starts to run where payment is made by transfer it is national law which applies.
Ustanovení § 269 německého občanského zákoníku (Bürgerliches Gesetzbuch – dále jen „BGB“) stanoví:
Paragraph 269 of the German Civil Code (Bürgerliches Gesetzbuch — BGB) provides:
Z těchto ustanovení v jejich pojetí ve vnitrostátní judikatuře a právní nauce
As interpreted in national caselaw and legal literature, it appears from those articles
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA M. POIARESE MADURA – VĚC C-306/06 ii. plnění musí předcházet určitá událost a k plnění byla stanovena přiměřená lhůta takovým způsobem, že může být vypočtena podle kalendáře od uvedené události, vyplývá, že v případě platby převodem, jako je tomu v projednávaném případě, se plnění považuje za uskutečněné včas, pokud (i) příkaz k převodu došel finanční instituci dlužníka před uplynutím lhůty, (ii) účet dlužníka je krytý nebo je spojen s úvěrovým rámcem v dostatečné výši, a (iii) finanční instituce dlužníka přijme příkaz k převodu. Jinými slovy není k tomu, aby se platba uskutečnila, nutné, aby daná částka byla fyzicky připsána na účet věřitele.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-306/06
Dlužník pohledávky je v prodlení nejpozději 30 dnů po uplynutí doby splatnosti a po obdržení faktury nebo jiného rovnocenného dokumentu vyzývajícího k provedení platby, neprovedl-li platbu dříve; to platí pro dlužníka, který je rovněž spotřebitelem, pouze tehdy, pokud faktura nebo jiný dokument vyzývající k provedení platby obsahují výslovný odkaz na tento následek.
‘(1) If the obligor, following a warning notice from the obligee that is made after performance is due, fails to perform, he is in default as a result of the warning notice.
Není-li den obdržení faktury nebo dokumentu vyzývajícího k provedení platby jednoznačný, je dlužník, pokud není spotřebitelem, v prodlení nejpozději 30 dnů po uplynutí doby splatnosti a obdržení protiplnění.
Bringing an action for performance and serving a demand for payment in summary debt proceedings for recovery of debt have the same effect as a warning notice.
bylo stanoveno kalendářní datum plnění,
a period of time according to the calendar has been specified,
Dlužník není v prodlení, pokud k plnění nedošlo v důsledku události, za kterou není odpovědný.“
if the date of the receipt of the invoice or the equivalent request for payment is uncertain, 30 days after the date of receipt of the goods or services; or
Takto provedená směrnice 2000/35 o opožděných platbách zejména v článku 3 stanoví: iii) jestliže dlužník obdrží fakturu nebo jiný rovnocenný dokument vyzývající k provedení platby dříve než zboží nebo služby, 30 dnů po obdržení zboží nebo služeb, nebo
(iii) if the debtor receives the invoice or the equivalent request for payment earlier than the goods or the services, 30 days after the receipt of the goods or services; or
Členské státy zajistí, že: a) úrok z prodlení podle písmene d) se stává splatným dnem následujícím po dni splatnosti nebo po uplynutí platební lhůty, které jsou stanoveny ve smlouvě; iv) jestliže přejímka nebo prohlídka zboží nebo služeb, jejímž prostřednictvím se zjišťuje, zda zboží nebo služby byly dodány v souladu se smlouvou, jsou prováděny podle zákona nebo smlouvy a jestliže dlužník obdrží fakturu nebo jiný rovnocenný dokument vyzývající k provedení platby dříve anebo v den, kdy probíhá přejímka nebo prohlídka, 30 dnů po dni přejímky nebo prohlídky; b) jestliže den splatnosti ani platební lhůta nejsou ve smlouvě stanoveny, stává se úrok z prodlení splatným automaticky bez nutnosti upomínky: i) c) věřitel má právo na úrok z prodlení, pokud:
(iv) if a procedure of acceptance or verification, by which the conformity of the goods or services with the contract is to be ascertained, is provided for by statute or in the contract and if the debtor receives the invoice or the equivalent request for payment earlier or on the date on which such acceptance or verification takes place, 30 days after this latter date;
30 dnů po dni, kdy dlužník obdrží fakturu nebo jiný rovnocenný dokument vyzývající k provedení platby, nebo i) ii) jestliže není datum obdržení faktury nebo jiného rovnocenného doku- splnil své smluvní a zákonné povinnosti a
30 days following the date of receipt by the debtor of the invoice or an equivalent request for payment; or
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA M. POIARESE MADURA – VĚC C-306/06 ii) neobdržel splatnou částku včas, s výjimkou případu, kdy za takové prodlení není dlužník odpovědný.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-306/06
Předkládající soud přesto uznává, že výklad dotčeného ustanovení není jednoznačný.
The referring court nevertheless recognises that the interpretation of the provision in question is not unequivocal.
Zejména použití výrazů „erhalten“, „reçu“ a „received“ v německé, francouzské a anglické verzi by mohlo naznačovat, že k tomu, aby se předešlo opožděné platbě ve smyslu směrnice 2000/35, musí daná částka dojít věřiteli před uplynutím příslušné lhůty.
In particular, the use in the German, French and English versions of the terms ‘erhalten’, ‘reçu’ and ‘received’ respectively could indicate that, in order to avoid late payment within the meaning of Directive 2000/35, the amount must reach the creditor before expiry of the applicable period for payment.
3 odst. 1 písm. c) bod ii) směrnice 2000/35, podle něhož má věřitel právo na úroky z prodlení v případě opožděné platby, pokud včas neobdržel vyfakturovanou částku, svědčí pro zohlednění opožděného obdržení splatné částky jako události, která způsobuje nabíhání úroků z prodlení, přestože platební příkaz byl podán včas.
The Landgericht Bonn upheld in part the action of 01051 Telecom, taking the view that Article 3(1)(c)(ii) of Directive 2000/35, pursuant to which the creditor is entitled, in the event of late payment, to interest when he has not received the amounts invoiced on time, suggested that late receipt of the sum due should be taken as the triggering factor for interest for late payment, even if the order for payment had been executed in good time.
Za těchto okolností se Oberlandesgericht Köln rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
It is in those circumstances that the Oberlandesgericht Köln decided to stay proceedings and refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Oberlandesgericht Köln (vrchní zemský soud) v rámci odvolání uvedl, že za účelem vyplnění mezer smlouvy o vzájemném propojení, pokud jde o tuto věc, se lze dovolávat směrnice 2000/35, a následně usoudil, že čl. 3 odst.
On appeal, the Oberlandesgericht Köln, after noting that Directive 2000/35 could be relied on in order to fill lacunae in the interconnection contract on this point, took the view that Article 3(1)(c)(ii) of the Directive could also correspond to the majority view in German law that, in the event of payment by transfer, it is the late execution of the transfer order and not the late receipt of the sum which is important.
1 písm. c) bod ii) směrnice může rovněž odpovídat výkladu převládajícímu v německém právu, podle kterého je v případě platby bankovním převodem rozhodné opožděné podání příkazu k převodu, a nikoli opožděné obdržení částky. Výše uvedený článek, který upřesňuje, že právo na úroky z prodlení nevzniká,
The abovementioned article, in specifying that interest for late payment is not due where the debtor ‘is not responsible for the delay’, indicates, according to the referring court, that a payment, even late, may be regarded as ‘received’ on time by the creditor where the debtor has done what is necessary for the sum due to be transferred in good time.
01051 TELECOM v rámci jejich vztahů 4.
01051 TELECOM in accordance with the Court’s established caselaw, a directive cannot, of itself, create rights and obligations in the context of their
Soudní dvůr měl v rozsudku QDQ Media 5příležitost připo- bodem ii) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES ze dne 29. června 2000 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích?“ menout tuto zásadu v odpovědi na předběžnou otázku týkající se rovněž výkladu směrnice 2000/35.
In its judgment in QDQ Média, the Court had occasion to recall that principle in reply to a question referred for a preliminary ruling which also related to the interpretation of Directive 2000/35.
Před posouzením věci samé je třeba nejprve posoudit přípustnost předběžné otázky.
Before analysing the substance, it is appropriate to examine whether the question referred for a preliminary ruling is admissible.
Přesto však podle zásady konformního výkladu a povinnosti loajální spolupráce zakotvené v článku 10 ES Soudní dvůr opakovaně připomněl, že vnitrostátní soud povolaný k výkladu vnitrostátního práva je povinen poskytnout výklad v co největším možném rozsahu ve světle znění a účelu směrnice, aby tak bylo dosaženo jí sledovaného cíle 6.
Nevertheless, by virtue of the principle of interpretation in conformity with the requirements of Community law and the obligation of genuine cooperation as set out in Article 10 EC, the Court has consistently pointed out that a national court called upon to interpret national law is bound to interpret it, so far as possible, in the light of the wording and the purpose of the directive concerned in order to achieve the result sought by the directive. 6
Relevance položené předběžné otázky, přestože se jí jak se zdá účastnice řízení ve svých vyjádřeních nezabývaly, si zasluhuje několik doplňujících poznámek.
Although the relevance of the question referred for a preliminary ruling does not appear to be the subject of debate in the parties’ observations, this merits some amplification.
5 — Rozsudek ze dne 10. března 2005 (C-235/03, Sb. rozh. s. I-1937).
5 — Case C-235/03 QDQ Média [2005] ECR I-1937.
1891, bod 26); výše citovaný rozsudek Marleasing (bod 8); výše citovaný rozsudek Pfeiffer a další (bod 113), a rozsudek ze dne 4. července 2006, Adeneler a další (C-212/04, Sb. rozh. s. I-6057, bod 108).
6 — Case 14/83 von Colson and Kamann [1984] ECR 1891, paragraph 26; Marleasing, paragraph 8; Pfeiffer and Others, paragraph 113; and Case C-212/04 Adeneler and Others [2006] ECR I-6057, paragraph 108.
Jelikož se jedná o spor mezi jednotlivci, je třeba přihlédnout k tomu, že podle ustálené judikatury Soudního dvora nemůže směrnice sama o sobě zakládat práva a povinnosti
Since this is a dispute between individuals, account must be taken of the fact that,
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA M. POIARESE MADURA – VĚC C-306/06 když přijal § 286 BGB.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-306/06
Od vydání rozsudku Inter-Environ-nement Wallonie 7má totiž Soudní dvůr na základě čl.
Since its judgment in Inter-Environne-ment Wallonie, 7 the Court considers, on the chosen to implement the provisions of Directive 2000/35 early, by adopting Paragraph 286 of the BGB.
10 druhého pododstavce ES a článku 249 ES za to, že během lhůty k provedení se členský stát, kterému je směrnice určena, musí zdržet přijetí jakýchkoli opatření, jež by mohla vážně ohrozit dosažení cíle stanoveného touto směrnicí.
In those circumstances, the Court considers: basis of the second paragraph of Article 10 EC and Article 249 EC, that, during the period laid down for its implementation, the Member States to which a directive is addressed must refrain from adopting measures liable seriously to compromise the achievement of the result prescribed.
To platí tím spíše, když se otázka položená Soudnímu dvoru netýká případného vyloučení vnitro -státního ustanovení, nýbrž jeho výkladu, je-li tento výklad již ve vnitrostátním právním řádu nejistý.
That is all the more so where the question referred to the Court does not concern the possible exclusion of a national provision but its interpretation where it is already treated with caution in the relevant legal order.
Navíc Soudní dvůr upřesnil, že
Moreover, the Court has stated that:
„Vnitrostátní soud je tak při použití vnitro -státního práva a zejména ustanovení právní úpravy specificky přijaté za účelem provedení požadavků směrnice povinen vykládat vnitrostátní právo v co největším možném rozsahu ve světle znění a účelu příslušné směrnice, aby tak dosáhl výsledku jí zamýšleného, a dosáhl tak souladu s třetím pododstavcem článku 249 ES 9.“
‘Thus, when it applies domestic law, and in particular legislative provisions specifically adopted for the purpose of implementing the requirements of a directive, the national court is bound to interpret national law, so far as possible, in the light of the wording and the purpose of the directive concerned in order to achieve the result sought by the directive and consequently comply with the third paragraph of Article 249 EC’. 9
„od data, k němuž směrnice vstoupila v platnost, se soudy členského státu musejí zdržet v co největším možném rozsahu výkladu vnitrostátního práva, který by mohl vážně ohrozit dosažení cíle sledovaného touto směrnicí po uplynutí lhůty pro její provedení“ 8.
‘from the date upon which a directive has entered into force, the courts of the Member States must refrain as far as possible from interpreting domestic law in a manner which might seriously compromise, after the period for transposition has expired, attainment of the objective pursued by that directive’. 8
Konečně, ve věci v původním řízení zvolil vnitrostátní zákonodárce předčasné provedení ustanovení směrnice 2000/35,
Finally, in the dispute in the main proceedings, the national legislature had