natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Zatřetí navrhovatelé uvádějí, že Soud v napadeném rozsudku konstatoval, že všechny žádosti o zvýšení kapacity se týkají nových plavidel, z nichž velká většina byla podána ohledně plavidel, jejichž výroba byla plánována.
Third, the appellants submit that the Court of First Instance found in the judgment under appeal that all the requests for an increase in capacity related to new vessels, many of them having been made in respect of vessels proposed to be built.
To vyplývá jasně ze žádostí předložených jejich jménem Komisi.
That is said to be clear from the requests submitted to the Commission on the appellants’ behalf.
Krom toho Soud nepřezkoumal, zda každé plavidlo, pro nějž byla podána žádost, bylo postaveno k okamžiku přijetí sporného rozhodnutí,
Moreover, the Court of First Instance did not determine whether each of the vessels in respect of which a request had been submitted had been built as at the date of adoption of the contested decision or when the actions for annulment were
FLAHERTY A DALŠÍ v. KOMISE nebo k okamžiku, kdy byly podány žaloby na neplatnost, vzhledem k tomu, že tento prvek není rozhodný.
FLAHERTY AND OTHERS v COMMISSION brought, since that point was irrelevant.
Mimoto tvrdí, že v rozsahu, v němž Soud rozhodl, že Komise musela přezkoumat žádosti o výrobu nových plavidel, musel Soud rozhodnout o těchto žádostech podle použitelného práva.
The appellants also submit that, since the Court of First Instance held that the Commission was bound to consider applications to build new vessels, the Court of First Instance should have determined those applications according to the applicable law.
V důsledku toho závěr, že navrhovatelé nejsou osobně dotčeni, jelikož dotčená plavidla jsou fiktivní, není právně opodstatněný a je v rozporu se samotným odůvodněním napadeného rozsudku.
Consequently, the finding that the appellants were not individually concerned since the vessels in question were fictitious has no basis in law and is contradicted by the reasoning itself in the judgment under appeal.
Komise tvrdí, že přípustnost žalob nemůže být určena na základě budoucí nebo hypotetické události.
The Commission contends that the admissibility of an action cannot be determined on the basis of a future hypothetical event.
Soud však takovou událost neuvedl.
However, the Court of First Instance did not invoke such an event.
Naopak, zohlednil nezpochybněnou skutečnost, že navrhovatelé nikdy nepostavili plavidla uvedená v příloze II sporného rozhodnutí.
On the contrary, it took into account the undisputed fact that the appellants have never built the vessels referred to in Annex II to the contested decision.
Podle Komise tedy žádná skutečnost neumožňovala určit vlastníky těchto plavidel.
According to the Commission, there was no evidence therefore to identify the owners of those vessels.
Otázka, zda Soud nesprávně právně posoudil věc, když prohlásil žaloby, které u něj podali navrhovatelé, za nepřípustné, musí být přezkoumána na základě posouzení Soudu týkajícího se právního zájmu na podání žaloby těchto navrhovatelů a otázky, zda byli osobně dotčeni, či nikoli.
The question whether the Court of First Instance made an error of law by declaring the actions brought before it by the appellants to be inadmissible must be examined on the basis of that Court’s assessment of the appellants’ interest in bringing proceedings and of the question whether or not they were individually concerned.
K právnímu zájmu na podání žaloby
Interest in bringing proceedings
Právní zájem žalobce na podání žaloby musí existovat ve vztahu k předmětu žaloby ve fázi jejího podání, neboť jinak by byla nepřípustná. Tento předmět sporu, stejně
According to established caselaw, an applicant’s interest in bringing proceedings must, in the light of the purpose of the action, exist at the time at which the action is
2008 – SPOJENÉ VĚCI C-373/06 P, C-379/06 P, C-382/06 P jako právní zájem na pokračování v řízení musí existovat až do vydání soudního rozhodnutí, neboť jinak by nebylo vydáno rozhodnutí ve věci samé, což předpokládá, že žaloba může ve svém výsledku přinést prospěch účastníku řízení, který ji podal (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 24. června 1986, AKZO Chemie a AKZO Chemie UK v. Komise, 53/85, Recueil, s.
2008 — JOINED CASES C-373/06 P, C-379/06 P AND C-382/06 P brought, failing which it will be inadmissible.
Z bodu 61 a 62 napadeného rozsudku ve spojení s bodem 17 uvedeného rozsudku vyplývá, že Soud zohlednil postavení vlastníků, k okamžiku sporného rozhodnutí, plavidel uvedených v příloze II tohoto rozhodnutí jako rozhodující prvek pro určení právního zájmu žalobců na podání žaloby.
It follows from paragraphs 61 and 62, read in conjunction with paragraph 17, of the judgment under appeal, that the Court of First Instance took into account the appellants’ status as owners — at the date of the contested decision — of the vessels referred to in Annex II to the decision as being crucial to the determination of their interest in bringing proceedings.
Soud tedy vycházel ze zásady, že 19 žalobců, u nichž implicitně stanovil, že již postavili nebo že zahájili stavbu dotčených plavidel, lze považovat za vlastníky uvedených plavidel k okamžiku sporného rozhodnutí, a že tedy měli právní zájem na zrušení tohoto rozhodnutí, což však nebyl případ čtyř ostatních žalobců.
The Court of First Instance thus proceeded on the basis that 19 of the applicants, who implicitly were held to have already built or commenced building the vessels in question, could be regarded as being owners of the vessels at the date of the contested decision and therefore had an interest in procuring its annulment, whereas the same could not be said for the other four applicants.
Co se týče posledně uvedených, Soud konstatoval, že k okamžiku uvedeného rozhodnutí dosud nepřistoupili ke stavbě plavidel uvedených v příloze II tohoto rozhodnutí, takže nebyli vlastníky.
As to the latter, the Court of First Instance held that, at the date of the contested decision, they had not yet built the vessels referred to in Annex II to that decision, so that they were not owners of the vessels in question.
Soud z toho vyvodil, že tedy neměli právní zájem na podání žaloby.
The Court of First Instance inferred from this that they had no interest in bringing an action.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že v projednávaných sporech jde o povolovací řízení.
In that respect, it must be borne in mind that the present cases concern an authorisation procedure.
Určitá tonáž je povolena pro rybářské loďstvo každého členského státu a zvláštní zvýšení této tonáže mohou být povolena rozhodnutím Komise, pokud jsou splněna určitá kritéria.
A certain tonnage is authorised for the fishing fleet of each Member State and specific increases in that tonnage may be approved by Commission decision if certain criteria are fulfilled.
Tato kritéria zejména implikují, že zvýšení kapacity tonáže vyplývá z modernizačních prací na dotčených plavidlech za účelem zlepšení bezpečnosti.
Those criteria include the increase in tonnage capacity resulting from modernisation works to the vessels concerned in order to improve safety.
Je třeba též poznamenat, že před Soudem nebylo rovněž uvedeno, že toto řízení vyžaduje, aby nezbytné práce byly provedeny nebo alespoň zahájeny před vydáním dotčeného povolení.
It must be noted also that it was not submitted before the Court of First Instance that that procedure requires the necessary works to be carried out, or at least initiated, before the authorisation in question is granted.
Jak vyplývá z bodu 61 napadeného rozsudku ve spojení s bodem 17 uvedeného rozsudku, Soud samotný vznesl bez návrhu tuto otázku.
As paragraph 61, read in conjunction with paragraph 17, of the judgment under appeal shows, it is the Court of First Instance which raised that question of its own motion.
V rámci svého přezkumu uvedené otázky však Soud neodkázal na žádné ustanovení v použitelné právní úpravě Společenství, z nějž vyplývá takový požadavek.
However, in its examination of that question, the Court of First Instance did not refer to any provision of applicable Community law that would give rise to such a requirement.
Soud krom toho v bodech 100 až 134 napadeného rozsudku rozhodl a v rámci těchto kasačních opravných prostředků není zpochybněno, že zlepšení v oblasti bezpečnosti, které odůvodňuje zvýšení kapacity tonáže, může vyplývat ze stavby náhradního plavidla.
Moreover, the Court of First Instance held in paragraphs 100 to 134 of the judgment under appeal, and it is not disputed in the present appeals, that safety improvements which would justify an increase in tonnage capacity may be achieved by having a replacement vessel built.
Za těchto podmínek Soud přehlédl skutečnost, že každá osoba, která požádala, při dodržení použitelných pravidel v tomto ohledu, o zvýšení kapacity z důvodu zlepšení bezpečnosti vyplývající ze stavby náhradního plavidla, má zjevně právní zájem na zrušení rozhodnutí zamítajícího takové povolení.
In those circumstances, the Court of First Instance disregarded the fact that anyone who, in compliance with the applicable rules in that regard, has sought an increase in capacity on the ground of safety improvements by having a replacement vessel built clearly has an interest in seeking the annulment of a decision refusing the corresponding authorisation.
Je sice pravda, že tento právní zájem je naléhavější u těch, kteří již ke dni tohoto rozhodnutí vynaložili výdaje na stavbu plavidla, takový zájem nicméně existuje i u těch osob, které ještě nezahájily takovou stavbu.
While it is true that the interest is more urgent for those who had already, at the time of the decision, committed expenditure to the building of a vessel, those who have not yet commenced such building nevertheless have such an interest.
Dojde-li k vydání tohoto povolení, znamená to, že všechna opatření, která je ještě třeba provést za účelem uskutečnění nebo využití zvýšení požadované kapacity, mohou být provedena při dodržení případně použitelných podmínek a lhůt.
Where such authorisation is forthcoming, it means that whatever steps remain to be taken in order to achieve or use the increased capacity sought may be taken in compliance with any applicable conditions and time-limits.
Soud tedy nesprávně právně posoudil věc, když v bodě 62 napadeného rozsudku rozhodl, že navrhovatelé nemají právní zájem na podání žaloby z důvodu, že k okamžiku sporného rozhodnutí nepřistoupili ke stavbě plavidel uvedených v příloze II tohoto rozhodnutí, tedy že k tomto okamžiku nebyli vlastníky.
Therefore, the Court of First Instance committed an error of law in holding, in paragraph 62 of the judgment under appeal, that the appellants did not have an interest in bringing an action on the ground that, at the date of the contested decision, they had not had the vessels referred to in Annex II to the decision built, so that at the date of that decision they were not owners of the vessels.
V důsledku toho je třeba konstatovat, že všichni žalobci v prvním stupni měli právní zájem na podání žaloby proti spornému rozhodnutí.
Consequently, it must be held that all the applicants at first instance had an interest in bringing an action against the contested decision.
Za účelem prohlášení nepřípustnosti žalob čtyř žalobců, mezi které patří navrhovatelé, měl Soud rovněž za to, že posledně uvedení nebyli osobně dotčeni ve smyslu čl. 230 čtvrtého pododstavce ES.
In declaring the actions of four of the applicants, including the present appellants, to be inadmissible, the Court of First Instance also concluded that the latter were not individually concerned within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC.
Soud jistě připustil, že všichni žalobci v prvním stupni byli bezprostředně dotčeni sporným rozhodnutím a že skutečnost, že posledně uvedení byli vlastníky plavidel uvedených v přílohách tohoto rozhodnutí,
The Court of First Instance did accept that all the applicants at first instance were directly concerned by the contested decision and that the fact that they were owners
FLAHERTY A DALŠÍ v. KOMISE stačila k prokázání, že byli osobně dotčeni, avšak nicméně odlišil navrhovatele pouze kvůli tomu, že jejich plavidla byla „fiktivní“.
FLAHERTY AND OTHERS v COMMISSION of the vessels mentioned in the annexes thereto was sufficient to establish individual concern, but it nevertheless distinguished the appellants solely on the ground that the vessels in question were ‘fictitious’.
Jak uvedla generální advokátka v bodech 31 a 32 svého stanoviska, výraz „fiktivní“ obsahuje dva možné významy.
As the Advocate General noted at points 31 and 32 of her Opinion, the word ‘fictitious’ has two possible meanings.
Běžný význam tohoto výrazu označuje něco, co není skutečné nebo o existenci čehož existují pochybnosti, a co proto existuje pouze v představách.
The ordinary meaning of the word relates to something that is not genuine or is feigned to exist and therefore exists only in the imagination.
V projednávaných případech by to znamenalo, že navrhovatelé ve skutečnosti nechtěli nahradit svá původní plavidla plavidly s dodatečnou bezpečnostní kapacitou, nebo že se jednalo pouze o neurčitý plán nebo obecnou myšlenku, se kterými není spojen žádný konkrétní výsledek.
Applied to the present cases, it would imply that the appellants did not really want to replace their original vessels with alternative vessels incorporating additional safety capacity, or that it was merely a vague idea or plan to which no effect of a discernible kind was given.
Z bodu 62 napadeného rozsudku vyplývá, že pokud jde o navrhovatele, Soud vyvodil takovou „fiktivní“ povahu jejich plavidel ze skutečnosti, že tato plavidla nebyla postavena k okamžiku sporného rozhodnutí.
It follows from paragraph 62 of the judgment under appeal that, with regard to the appellants, the Court of First Instance inferred that their vessels were ‘fictitious’ from the fact that those vessels had not been built at the date of the contested decision.
Je však pravda, jak tvrdí Komise, že otázka, zda bylo určité plavidlo postaveno, či nikoliv, je skutkovou otázkou, která nemůže být předmětem kasačního opravného prostředku, ledaže se prokáže, že Soud v tomto ohledu zkreslil skutečnosti.
It is true, as the Commission submits, that the question whether a particular vessel has been built or not is a question of fact which cannot be the subject of an appeal, unless it transpires that the Court of First Instance has distorted the facts in that regard.
Naopak otázka, zda skutečnost, že plánované plavidlo dosud nebylo postaveno, znamená, že žalobce není osobně dotčen, je právní otázkou, která může být předmětem kasačního opravného prostředku.
However, whether the fact that a planned vessel has not yet been built means that an applicant is not individually concerned is a question of law which may properly be appealed.
Ze stejných důvodů, jako jsou důvody uvedené v bodech 25 až 32 tohoto rozsudku ohledně právního zájmu na podání žaloby, je nutno konstatovat, že Soud nesprávně právně posoudil věc, když v bodě 62 napadeného rozsudku rozhodl, že navrhovatelé nebyli osobně dotčeni z důvodu, že k okamžiku sporného rozhodnutí nepřistoupili
For the same reasons as those indicated in paragraphs 25 to 32 of this judgment in relation to the interest in bringing proceedings, it must be held that the Court of First Instance committed an error of law in holding, in paragraph 62 of the judgment under appeal, that the appellants were not individually concerned on the ground
2008 – SPOJENÉ VĚCI C-373/06 P, C-379/06 P, C-382/06 P ke stavbě plavidel uvedených v příloze II tohoto rozhodnutí, takže v tomto okamžiku nebyli vlastníky.
2008 — JOINED CASES C-373/06 P, C-379/06 P AND C-382/06 P that, at the date of the contested decision, they had not had the vessels referred to in Annex II to the decision built, so that at the date of that decision they were not owners of the vessels.
Jelikož totiž navrhovatelé předložili jednotlivé žádosti o zvýšení bezpečnostní tonáže plavidel uvedených v této příloze, postačí uvést, že tato okolnost je okolností, která je může, v souladu s judikaturou uvedenou v bodě 36 tohoto rozsudku, vymezit vzhledem ke všem ostatním osobám, a tím je individualizovat způsobem obdobným tomu, jakým by byli individualizováni adresáti uvedeného rozhodnutí.
In fact, since they had submitted individual requests for an increase in safety tonnage in respect of the vessels referred to in Annex II, it is sufficient to note that that is a circumstance capable, in accordance with the caselaw referred to in paragraph 36 of this judgment, of differentiating them from all other persons and of distinguishing them individually just as in the case of the person addressed by that decision.
Z výše uvedeného vyplývá, že napadený rozsudek musí být zrušen v rozsahu, v němž prohlašuje za nepřípustné žaloby, které podali k Soudu osoby podávající projednávané kasační opravné prostředky.
It follows that the judgment under appeal must be set aside in so far as it declared inadmissible the applications brought before the Court of First Instance by the three appellants in this case.
V souladu s článkem 61 statutu Soudního dvora, je-li kasační opravný prostředek opodstatněný, zruší Soudní dvůr rozsudek Soudu.
Under Article 61 of the Statute of the Court of Justice, if the appeal is well founded, the Court is to quash the decision of the Court of First Instance.
Soudní dvůr pak může vydat sám konečné rozhodnutí ve věci, pokud to soudní řízení dovoluje, nebo věc vrátit zpět Soudu k rozhodnutí.
It may then itself give final judgment in the matter, where the state of the proceedings so permits, or refer the case back to the Court of First Instance for judgment.
Jelikož to soudní řízení v projednávaném případě dovoluje, je nutno, aby Soudní dvůr vydal konečné rozhodnutí o návrhových žádáních navrhovatelů směřujících ke zrušení sporného rozhodnutí.
In the present case, since the state of the proceedings is such as to permit final judgment in the matter, it falls to the Court to give final judgment on the appellants’ applications for annulment of the contested decision.
Z přezkumu procesních písemností předložených u Soudu vyplývá, že jelikož je uznána přípustnost žalob podaných u Soudu navrhovateli, neodlišuje žádná skutečnost posledně uvedené od 19 ostatních žalobců, jejichž žaloby byly prohlášeny za přípustné.
An examination of the procedural documents produced before the Court of First Instance shows that, once the admissibility of the appellants’ actions before that Court is accepted, there is nothing to differentiate them from the 19 other applicants whose actions were declared admissible.
Všechny žaloby se totiž týkaly stejného předmětu a všichni žalobci, zastoupeni stejnými advokáty, uplatnili stejné žalobní důvody.
All the actions related to the same subjectmatter and all the applicants, represented by the same lawyers, relied on the same pleas in law.
Za účelem zajištění cíle zachování rybolovných zdrojů ve vodách Společenství, který sleduje toto rozhodnutí, tedy není nezbytné, aby byla nová plavidla vyloučena z režimu stanoveného uvedeným ustanovením.
It is not necessary therefore, in order to attain the objective pursued by that decision of conserving the fishing stocks in Community waters, that new vessels be excluded from the regime laid down by that provision.
Za těchto podmínek je nutno konstatovat, že Komise tím, že přijala ve sporném rozhodnutí kritéria nestanovená použitelnou právní úpravou v projednávaném případě, překročila své pravomoci.
In those circumstances, it must be held that, by adopting in the contested decision criteria which are not provided for in the applicable legislation, the Commission exceeded its powers.
Tento žalobní důvod tedy musí být přijat, a aniž by bylo třeba přezkoumat další žalobní důvody uplatněné navrhovateli, sporné rozhodnutí musí být zrušeno v rozsahu, v němž se použije na plavidla těchto navrhovatelů.
That plea must therefore be upheld and, without there being any need to examine the other pleas relied upon by the appellants, the contested decision must be annulled in so far as it applies to the vessels of the appellants.
69 odst. 2 jednacího řádu, jenž se na řízení o kasačním opravném prostředku použije na základě článku 118 téhož jednacího řádu, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, which applies to appeal proceedings by virtue of Article 118 thereof, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Vzhledem k tomu, že navrhovatelé požadovali náhradu nákladů řízení vynaložených jak v prvním stupni, tak v souvislosti s projednávanými kasačními opravnými prostředky a Komise neměla ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedené uložit náhradu uvedených nákladů.
Since the appellants have applied in their pleadings for the Commission to be ordered to pay their costs of both the proceedings at first instance and the present appeals, and the Commission has been unsuccessful, the Commission must be ordered to pay the costs.
Věc C-404/06
Case C-404/06
„Ochrana spotřebitele – Směrnice 1999/44/ES – Prodej spotřebního zboží a záruky vztahující se na toto zboží – Právo prodávajícího požadovat od spotřebitele v případě výměny zboží, které je v rozporu se smlouvou, náhradu za užívání tohoto zboží – Bezplatnost užívání zboží, které je v rozporu se smlouvou“
(Consumer protection — Directive 1999/44/EC — Sale of consumer goods and associated guarantees — Right of the seller, where goods not in conformity are replaced, to require the consumer to pay compensation for the use of those goods — No charge for the use of the goods not in conformity)
Stanovisko generální advokátky V. Trstenjak přednesené dne 15. listopadu 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Trstenjak delivered on 15 November 2007 . . . . Judgment of the Court (First Chamber), 17 April 2008 . . . . . . . . . . . .
SHRNUTÍ – VĚC C-404/06
SUMMARY — CASE C-404/06
Sbližování právních předpisů – Prodej spotřebního zboží a záruky vztahující se na toto zboží – Směrnice 1999/44
Approximation of laws — Sale of consumer goods and associated guarantees — Directive 1999/44
(Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44, článek 3)
(European Parliament and Council Directive 1999/44, Art. 3)
V tomto kontextu nemůže nejistota, zda vnitrostátní soud bude moci na základě odpovědi podané Soudním dvorem na předběžnou otázku týkající se výkladu směrnice vykládat, v souladu se zásadami zakotvenými Soudním dvorem, vnitrostátní právo ve světle této odpovědi, mít vliv na povinnost Soudního dvora rozhodnout o této otázce.
In that context, the uncertainty as to whether the national court — following an answer given by the Court of Justice to a question referred for a preliminary ruling relating to interpretation of a directive — may, in compliance with the principles laid down by the Court, interpret national law in the light of that answer cannot affect the Court’s obligation to rule on that question.
Jakékoliv jiné řešení by bylo totiž neslučitelné se samotným účelem pravomocí přiznaných Soudnímu dvoru článkem 234 ES, které mají především za cíl zajistit jednotné použití práva Společenství vnitrostátními soudy.
Any other approach would be incompatible with the very aim of the powers given to the Court by Article 234 EC, which are intended, in essence, to ensure the uniform application of Community law by the national courts.