natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V dopise ze dne 19. ledna 1999 tedy Komise uvedla, že tento přístup představuje odmítnutí spolupracovat ve smyslu sdělení o spolupráci z roku 1996.
In the letter of 19 January 1999, the Commission stated however that that attitude constituted a refusal to cooperate within the meaning of the 1996 Leniency Notice.
Tím na sebe Hoechst převzala nebezpečí, že jí bude uložena pokuta.
In acting as it did, Hoechst assumed the risk of being fined.
V rozporu s tím, co tvrdí Hoechst, Komise tvrdí, že nezohlednění ústních příspěvků nebylo v rozporu s tehdejší praxí.
Contrary to what Hoechst appears to contend, the Commission emphasises that the failure to take the oral contributions into account was not inconsistent with the practice observed at the time.
Tato praxe se změnila až po přijetí sdělení o spolupráci z roku 2002.
That practice changed only after the adoption of the 2002 Leniency Notice.
Krom toho pokud jde o námitku týkající se překážky v průběhu řízení, Komise tvrdí, že v dopise ze dne 29. března 1999, kterého se dovolává Hoechst, upřesnila, že pokud si Hoechst přeje mít prospěch ze sdělení o spolupráci z roku 1996, musí přinejmenším poskytnout informace, dokumenty nebo jiné důkazy, které přispívají k prokázání existence kartelové dohody. To stanoví bod D odst.
Furthermore, as regards the objection relating to obstruction during the proceedings, the Commission emphasises that, in its letter of 29 March 1999, on which Hoechst relies, it stated that if Hoechst wished to benefit from the 1996 Leniency Notice it must at least provide information, documents or other evidence contributing to establishing the existence of the cartel.
Dopis ze dne 29. března 1999 tedy uvádí, že až do té doby Hoechst podle názoru úředníků Komise nesplnila ani podmínky této první odrážky.
The letter of 29 March 1999 therefore indicates that, in the Commission officials’ view, Hoechst did not thus far even fulfil the conditions of that first indent.
Nic dalšího ze zápisu vypracovaného advokáty Hoechst a týkajícího se určitých částí telefonického rozhovoru ze dne 5. března 1999 s úředníkem Komise pověřeným touto věcí nevyplývá.
The minute drawn up by Hoechst’s lawyers of certain parts of the telephone conversation of 5 March 1999 with the Commission official responsible for the case does not indicate otherwise.
Nejednalo se tedy o překážku, ale o správné vysvětlení situace v souladu se sdělením o spolupráci z roku 1996.
That does not constitute obstruction, but provides a true account of the situation in accordance with the 1996 Leniency Notice.
Začtvrté Komise uvádí, že je nepřesné tvrdit, že Chisso předala na setkání dne 13. listopadu 1998 malé množství dokumentů.
Fourth, the Commission submits that it is incorrect to assert that Chisso handed over a small number of documents at the meeting of 13 November 1998.
V interní zprávě ze dne 19. listopadu 1998 Komise uvádí několik dokumentů týkajících se kontaktů mezi soutěžiteli mezi roky 1995 a 1996.
In the internal memo of 19 November 1998, the Commission refers to several documents relating to contacts between competitors in 1995 and 1996.
Uvedenými dokumenty byly pořady setkání a osobní poznámky.
Those documents are agenda of meetings and personal notes.
Krom toho Chisso předala tabulky s dohodnutými cílovými cenami po celou dobu trvání kartelové dohody.
Furthermore, Chisso submitted tables with the target prices agreed for the entire period of the cartel.
Tyto písemné důkazy, jež byly rovněž vysvětleny ústně, měly pro Komisi při přijetí rozhodnutí určující význam (bod 440 odůvodnění rozhodnutí), protože poprvé v průběhu správního řízení umožnily prokázat spáchané protiprávní jednání, i když nepokrývaly celou dobu trvání ani veškeré podrobnosti kartelové dohody.
That written evidence, which was also explained orally, assumed decisive importance for the Commission in the adoption of the Decision (recital 440 to the Decision), since, for the first time during the administrative procedure, they made it possible to prove the infringement, even though that evidence did not cover all the period found or all the details of the cartel.
Z upozornění přislíbeného Chisso na daném setkání nelze vyvodit, že tento podnik v dané době dosud nesplnil podmínky pro udělení ochrany.
It cannot be inferred from the promise given to Chisso at that meeting to warn it that that undertaking did not yet satisfy the conditions to benefit from immunity.
Nanejvýš lze vyvodit, že nebylo jisté, zda Chisso získá ochranu na základě svých tehdejších úkonů spolupráce.
The very most that can be inferred is that it was not certain that Chisso would obtain immunity on the basis of its acts of cooperation at that time.
Naproti tomu Hoechst poskytla Komisi informace, které mohly být považovány za začátek účinné spolupráce až dne 19. března 1999.
On the other hand, it was not until 19 March 1999 that Hoechst provided the Commission with information that might be regarded as the beginning of effective cooperation.
Nicméně písemné sdělení ze dne 19. března 1999 neobsahovalo podrobný popis setkání a postupů kartelové dohody.
However, the written communication of 19 March 1999 does not contain a detailed description of the meetings and procedures of the cartel.
Hoechst tyto podrobnosti poskytla až dne 28. dubna 1999 v odpovědi na upřesňující otázky Komise.
Hoechst did not provide those details until 28 April 1999, in answer to specific questions from the Commission.
Je třeba připomenout, že bod B sdělení o spolupráci z roku 1996 stanoví, mezi dalšími podmínkami, že podnik, který „je první, kdo poskytne určující důkazy o existenci kartelové dohody“ [bod B písm. b) sdělení o spolupráci z roku 1996], je oprávněn k 75% snížení pokuty, která by mu měla být uložena, kdyby nespolupracoval, nebo dokonce k úplnému osvobození od pokuty.
It must be borne in mind that Section B of the 1996 Leniency Notice provides, among other conditions, that the undertaking which ‘is the first to adduce decisive evidence of the cartel’s existence’ (Section B(b) of the 1996 Leniency Notice) will benefit from a reduction of at least 75% of the fine or even from total exemption from the fine that would have been imposed if it had not cooperated.
Ze samotného znění bodu B písm. b) sdělení o spolupráci z roku 1996 vyplývá, že „první“ podnik nemusí poskytnout všechny důkazy prokazující všechny podrobnosti fungování kartelové dohody, ale že postačí, když poskytne určující důkazy.
It follows from the very wording of Section B(b) of the 1996 Leniency Notice that the ‘first’ undertaking is not required to have provided all the evidence proving all the details of the functioning of the cartel, but that it is sufficient for it to adduce ‘decisive evidence’.
Znění tohoto ustanovení nevyžaduje, aby poskytnuté důkazy byly samy o sobě „postačující“ pro vypracování oznámení námitek, či dokonce pro přijetí konečného rozhodnutí, kterým se konstatuje existence protiprávního jednání (rozsudek ze dne 15. června 2005, Tokai Carbon a další v. Komise, bod 118 výše, bod 362).
That text does not require that the evidence adduced is in itself ‘sufficient’ for the purpose of drafting a statement of objections, or indeed for the adoption of a final decision finding an infringement (judgment of 15 June 2005 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 118 above, paragraph 362).
Ačkoli však důkazy uvedené v bodě B písm. b) sdělení o spolupráci z roku 1996 nemusí být nezbytně samy o sobě dostatečné k prokázání existence kartelové dohody, musí být nicméně určující pro tentýž účel.
However, although the evidence referred to in Section B(b) of the 1996 Leniency Notice need not necessarily be sufficient in itself to establish the existence of the cartel, it must none the less be decisive for that purpose.
Nesmí se tedy pouze jednat jenom o ukazatel směru, kterým má Komise vést šetření, ale o důkaz, který může být přímo použit jako hlavní důkazní podklad pro rozhodnutí konstatující protiprávní jednání (rozsudek BASF v. Komise, bod 120 výše, bod 493).
It must therefore not be simply an indication as to the direction which the Commission’s investigation should take but must be material which may be used directly as the principal evidence supporting a decision finding an infringement (BASF v Commission, paragraph 120 above, paragraph 493).
Je třeba rovněž zdůraznit, že určující důkazy ve smyslu bodu B písm. b) sdělení o spolupráci z roku 1996 mohou být poskytnuty též ústně (rozsudek BASF v. Komise, bod 120 výše, bod 506).
It must be further emphasised that decisive evidence within the meaning of Section B(b) of the 1996 Leniency Notice may also be adduced orally (BASF v Commission, paragraph 120 above, paragraph 506).
Konečně je třeba připomenout, že Komise má jistý prostor pro uvážení při posouzení, zda byla dotčená spolupráce „určující“ pro usnadnění jejího úkolu prokázat exi -stenci protiprávního jednání a ukončit jej, přičemž pouze zjevné překročení tohoto prostoru může být protiprávní (rozsudek ze dne 15. června 2005, Tokai Carbon a další v. Komise, bod 118 výše, bod 362).
Last, it must be borne in mind that the Commission has a certain discretion in determining whether the cooperation in question was ‘decisive’ in facilitating its task of finding the existence of an infringement and putting an end to it and it is only where it manifestly exceeds that discretion that it may be criticised (judgment of 15 June 2005 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 118 above, paragraph 362).
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba přezkoumat, zda se Komise v projednávané věci dopustila zjevně nesprávného posouzení, když dospěla k závěru, že Chisso byla prvním podnikem, který poskytl určující důkazy k prokázání existence kartelové dohody.
It is in the light of the foregoing considerations that the Court must examine whether, in this case, the Commission made a manifest error of assessment in finding that Chisso had been the first undertaking to adduce decisive evidence of the cartel’s existence.
V tomto ohledu, je zaprvé třeba připomenout, že v bodě 440 odůvodnění rozhodnutí Komise uvádí, že „[b]ěhem setkání, které se konalo 13. listopadu 1998, Chisso ústně popsala činnost v rámci kartelové dohody a poskytla písemné důkazy“ a že „má […] za to, že při této příležitosti byla Chisso prvním podnikem, který poskytl určující důkazy o existenci kartelové dohody zjištěné v tomto rozhodnutí“.
In that regard, it must be borne in mind that, at recital 440 to the Decision, the Commission states that ‘[a]t a meeting held on 13 November 1998, Chisso submitted an oral description of the cartel’s activities and provided documentary evidence’ and that it ‘considers that on that occasion Chisso was the first undertaking to adduce decisive evidence [of] the existence of the cartel which is found in this Decision’.
Z toho vyplývá, že Komise se opírala výhradně o ústní popis činností v rámci kartelové dohody a písemné důkazy předané na setkání ze dne 13. listopadu 1998, a nikoli později, když dospěla k závěru, že Chisso byla prvním podnikem, který poskytl určující důkazy o existenci kartelové dohody.
It follows that the Commission relied solely on the oral description of the cartel’s activities and on the documentary evidence provided at the meeting of 13 November 1998, and not later, in order to find that Chisso had been the first undertaking to adduce decisive evidence of the cartel’s existence.
Zadruhé je třeba uvést, že na setkání ze dne 13. listopadu 1998 Chisso podrobně ústně popsala činnosti v rámci kartelové dohody.
Second, it must be observed that, at the meeting of 13 November 1998, Chisso provided a detailed oral description of the cartel’s activities.
Ze zápisu z uvedeného setkání vypracovaného Komisí vyplývá, že Chisso uvedla účastníky kartelové dohody, její dobu trvání, 19 dat setkání a místo jejich konání, cíl a fungování kartelové dohody.
It follows from the minute of that meeting, drawn up by the Commission, that Chisso stated who were the participants in the cartel, the duration of the cartel, 19 dates of meetings and the places at which they were held, the object and the functioning of the cartel.
Ohledně dvou posledně uvedených bodů Chisso upřesnila, zejména že dotčené podniky uzavřely dohody o cenách a objemech sorbátů, a že po dobu trvání kartelové dohody si byly vědomy toho, že jejich činnost je protiprávní.
On the last two points, Chisso stated, in particular, that the undertakings concerned had concluded agreements on prices and volumes of sorbates and that, while the cartel was in force, they were aware that their activities were unlawful.
Chisso rovněž upřesnila způsob stanovení kvót a případné vyvstalé problémy, průběh setkání a přípravných setkání mezi japonskými výrobci, jména zaměstnanců Chisso, kteří se účastnili setkání, jakož i jména některých zaměstnanců dalších dotčených podniků, rozsah kontaktů mezi Hoechst a Daicel a systém setkávání a způsob stanovení cílových cen.
Chisso also described the method of fixing quotas and any problems encountered, the conduct of the meetings and the preparatory meetings between the Japanese producers, the names of Chisso’s employees who had participated in the meetings and the names of certain employees of the other undertakings concerned, the terms of the contacts between Hoechst and Daicel and the system of monitoring the meetings and the method of setting target prices.
Zatřetí je třeba zdůraznit, že kromě podrobného ústního popisu činnosti v rámci kartelové dohody, Chisso na setkání ze dne 13. listopadu 1998 rovněž poskytla dokumenty uvedené ve vyšetřovacím spise (celkem 156 stran).
Third, it must be emphasised that, in addition to a detailed oral description of the cartel’s activities, Chisso also provided at the meeting of 13 November 1998 documentary evidence which is found in the case-file (156 pages in all).
Konkrétněji Chisso předala podrobné poznámky (ručně psané poznámky v japonském jazyce a jejich překlad do anglického jazyka) zapsané na setkáních kartelové dohody na jaře a na podzim roku 1995 a roku 1996 (jež odrážejí úroveň cílových cen stanovených mezi účastníky
More particularly, Chisso sent detailed notes (handwritten in Japanese with a translation into English) taken at the cartel meetings in spring and autumn 1995 and 1996 (which reflected
2008 – VĚC T-410/03 kartelové dohody), zápisy z uvedených setkání, vizitky osob, které se setkání účastnily, jakož i objemy kvót prodeje dohodnuté pro roky 1992 až 1995.
2008 — CASE T-410/03 the level of target prices fixed between the members of the cartel), the agenda of those meetings, the visiting cards of the persons who participated in the meetings and the sales quota volumes agreed for 1992 to 1995.
V rozporu s tím, co tvrdí Hoechst, byly tyto dokumenty použity Komisí, neboť na několik stran se odkazuje v rozhodnutí, zejména ve vztahu k průběhu a konkrétním výsledkům společných setkání (viz zejména poznámky pod čarou na stranách 82, 140, 141, 144 a 150 rozhodnutí).
Contrary to Hoechst’s contention, those documents were used by the Commission, since a number of pages are referred to in the Decision, in connection, in particular, with the conduct of and the actual results of the joint meetings (see, in particular, footnotes 82, 140, 141, 144 and 150 to the Decision).
Uvedené dokumenty tedy byly relevantní za účelem prokázání „existence kartelové dohody“ ve smyslu sdělení o spolupráci z roku 1996.
Accordingly, those documents were relevant for the purpose of proving, for the purposes of the 1996 Leniency Notice, the ‘cartel’s existence’.
Krom toho v rozporu s tím, co tvrdí Hoechst, byly tyto dokumenty dostatečně jasné, navzdory skutečnosti, že jeden ze zaměstnanců Chisso, který se účastnil společných setkání, poskytl upřesnění na setkání s útvary Komise konaném dne 9. prosince 1998.
In addition, contrary to Hoechst’s contention, those documents were sufficiently clear, in spite of the fact that an employee of Chisso who had participated in the joint meetings provided further information about them at a meeting held with the Commission’s services on 9 December 1998.
Jak totiž vyplývá ze zápisu z uvedeného setkání, který vypracovala Komise, upřesnění poskytnuté v otázce uvedených dokumentů se netýkala jejich obecného pochopení, ale některých podrobností spojených zejména s používáním zkratek.
As shown in the minute of that meeting drawn up by the Commission, the information relating to those documents was provided not with a view to their general comprehension but in order to explain certain details connected, in particular, with the use of abbreviations.
Začtvrté je třeba uvést, že Hoechst se setkala s útvary Komise dne 29. října 1998, tedy před Chisso, aby ústně popsala dotčená setkání.
Fourth, it must be observed that Hoechst met the Commission’s services on 29 October 1998, that is to say before Chisso, to provide an oral description of the meetings in question.
Konkrétně Hoechst uvedla účastníky setkání, přibližnou dobu trvání těchto setkání (od konce 70. let/začátku 80. let do roku 1995/1996), četnost setkání a jejich předmět.
In particular, Hoechst mentioned the participants in the meetings, the approximate duration of the meetings (from the end of the 1970s/beginning of the 1980s until 1995/1996), the frequency of the meetings and their object.
Nicméně je třeba zdůraznit, že během tohoto setkání Hoechst nepředložila žádný písemný dokument na podporu svých prohlášení.
However, it must be emphasised that at that meeting Hoechst provided no written document to support its statements.
V tomto ohledu zástupce Hoechst zmínil, podle zápisu vypracovaného Komisí a nezpochybněného ze strany Hoechst, „veliké obtíže, jež Nutrinova měla při dohledání všech relevantních podrobností týkajících se uvedených setkání“.
In that regard, according to the minute drawn up by the Commission and not contested by Hoechst, Hoechst’s representative mentioned ‘the great difficulties which Nutrinova had in finding all the relevant details of those meetings’.
Krom toho v tomtéž zápise je uvedeno, že „[p]ředmětem uvedených setkání nebylo rozdělení zákazníků či stanovení cen v přísném slova smyslu“ a že „[ž]ádný systém kontroly neexistoval“ nebo dále, že advokát Hoechst „kategoricky trval na tom, že úroveň dohod na uvedených setkáních byla mírná a atypická pro kartelovou dohodu týkající se stanovení cen či rozdělení zákazníků“.
In the same minute, moreover, it is stated that ‘the object of those meetings was to share customers or fix prices, within the strict meaning of the word’ and that ‘no monitoring system existed’ or again that Hoechst’s lawyer ‘was categoric about the fact that the level of the agreements at those meetings was moderate and not typical of a price-fixing or market-sharing cartel’.
Stejně tak v zápise ze setkání ze dne 29. října 1998 vypracovaném Hoechst se uvádí, že „[r]ozhovory mezi Hoechst/Nutrinova a Japonci se netýkaly rozdělení zákazníků, kartelových dohod o zadávacích řízeních či stanovení cen v přísném slova smyslu“.
Likewise, in the minute of the meeting of 29 October 1998 drawn up by Hoechst, it is stated that ‘the discussions between Hoechst/Nutrinova and the Japanese were not about customer-sharing, agreements on calls for tenders or price-fixing in the strict sense of the term’.
V žádném okamžiku během setkání ze dne 29. října 1998 Hoechst neuvedla, že společná setkání měla za cíl přidělení dotčeným podnikům kvót objemů prodeje pro Evropu, ani že byl zaveden systém kontroly setkání, jak bylo nicméně na základě oznámení námitek konstatováno v článku 1 výroku rozhodnutí, aniž by tyto skutečnosti byly zpochybněny Hoechst.
At no time during the meeting of 29 October 1998 did Hoechst state that the joint meetings had the object of allocating sales volume quotas for Europe to the undertakings concerned, or that a system for monitoring the meetings had been set up, as was concluded in the Decision, in Article 1 of the operative part, on the basis of the statement of objections, without those elements being disputed by Hoechst.
Pokud jde o kvóty prodeje, Hoechst pouze ve výše uvedeném zápisu pod označením „míra nárůstu“ uvedla, že „soutěžitelé se neshodli na pohledu na růst trhu, jenž by zajistil nárůst poptávky“.
As regards the sales quotas, Hoechst mentioned only in the minute referred to above, under the heading ‘rate of increase’, that ‘competitors had discussions on the way in which they see market growth and which would be capable of supplying increased demand’.
Konečně Hoechst ve svém zápisu ze setkání ze dne 29. října 1998 uvedla, že „[s]etkání nebyla systematicky organizována a [že] pořady setkání byly velmi podobné“.
Last, Hoechst stated in its minute of the meeting of 29 October 1998 that ‘the meetings were not organised systematically and that the agenda were very similar’.
Ze všech výše uvedených skutečností vyplývá, že zaprvé Chisso poskytla na setkání ze dne 13. listopadu 1998 podrobný popis činnosti a fungování kartelové dohody.
It follows from all of those factors that, first, at the meeting of 13 November 1998 Chisso provided a detailed description of the activities and functioning of the cartel.
Zadruhé popis Chisso byl podpořen dokumenty, které byly relevantní pro účely prokázání existence kartelové dohody.
Second, Chisso’s description was supported by documentary evidence which was relevant for the purpose of proving the cartel’s existence.
Zatřetí ze setkání dne 29. října 1998 vyplývá, že Hoechst sice popsala dotčená setkání, ale její popis byl jednak mnohem méně
Third, it follows from the meeting of 29 October 1998 that Hoechst did indeed give an account of the meetings in question, but that that account was less detailed than Chisso’s, it did not
2008 – VĚC T-410/03 podrobný než popis Chisso, a jednak nepopsala správně předmět a fungování dotčené kartelové dohody, a konečně, že jej nepodpořila žádnými dokumenty.
2008 — CASE T-410/03 accurately reflect the object and the functioning of the cartel in issue and, last, it was not supported by any documentary evidence.
S ohledem na výše uvedené je třeba učinit závěr, že Komise se nedopustila zjevně nesprávného posouzení, když dospěla k závěru, že Chisso byla prvním podnikem, který poskytl určující důkazy o existenci kartelové dohody.
In the light of the foregoing, it must be concluded that the Commission did not make a manifest error of assessment when it considered that Chisso had been the first undertaking to adduce decisive evidence of the existence of the cartel.
Žádný z argumentů vznesených Hoechst uvedený závěr nezpochybňuje.
None of the arguments put forward by Hoechst can upset that conclusion.
Ohledně skutečnosti, že Komise na setkání ze dne 13. listopadu 1998 přislíbila Chisso upozornění, pokud by ji jiné podniky předešly, jak již bylo uvedeno v rámci analýzy prvního žalobního důvodu, tato okolnost se nedotýká skutkového zjištění, že Chisso byla prvním podnikem, který na daném setkání poskytl určující důkazy o existenci kartelové dohody.
As regards the fact that the Commission promised Chisso at the meeting of 13 November 1998 that it would warn it if any other undertakings were overtaking it, and as already stated in the context of the analysis of the first plea, that fact cannot affect the finding of fact that Chisso was, on the occasion of that meeting, the first undertaking to adduce decisive evidence of the existence of the cartel.
Pokud jde o skutečnost, že Komise rázně odmítla uznat jako úkony spolupráce ústní příspěvky Hoechst, zejména informace předložené Hoechst během setkání ze dne 29. října 1998, je třeba uvést, že v bodě 5 odůvodnění rozhodnutí Komise výslovně uvádí, že dne 29. října 1998 během setkání mezi advokáty Hoechst a Nutrinova a útvary Komise, došlo k ústnímu popisu dotčeného trhu, výrobců, podílů na trhu, řízení ve Spojených státech a činnosti v rámci kartelové dohody.
As regards the fact that the Commission bluntly refused to recognise Hoechst’s oral contributions as acts of cooperation, in particular the evidence provided by Hoechst during the meeting of 29 October 1998, it must be observed that, at recital 5 to the Decision, the Commission expressly states that at a meeting on 29 October 1998 between the legal representatives of Hoechst and Nutrinova and the Commission services, an oral description of the product market, the producers, market shares, the proceedings in the United States and the cartel’s activity was provided.