natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Podle ustálené judikatury však vzhledem k tomu, že článek 56 ES v podstatě převzal obsah článku 1 směrnice 88/361, a přestože tato směrnice byla přijata na
It is settled caselaw that, inasmuch as Article 56 EC essentially reproduces the contents of Article 1 of Directive 88/361, and
JÄGER že dotčené dědictví se nenachází uvnitř jediného členského státu 12.
JÄGER that the inheritance at issue is not confined within a single Member State. 12
Komise správně podotýká, že postup, v jehož rámci je relevantním pohybem kapitálu okamžik dědění navrhovatelem, potvrzuje nejen odůvodnění rozsudku Barbier, ale rovněž skutkové okolnosti uvedené věci: ve věci Barbier došlo k dědění v roce 1993, tedy po provedení směrnice 88/361 do vnitrostátního práva, operace uskutečněné zůstavitelem za účelem nabytí majetku během jeho života však proběhly mezi roky 1970 a 1988, tedy před provedením uvedené směrnice.
The Commission is right to point out that the analysis taking the inheritance by the applicant as the relevant movement of capital is confirmed not only by the grounds in Barbier but also by the facts of that case: there the inheritance took place in 1993, after the transposition of Directive 88/361; however, the acquisition transactions that the deceased made in his lifetime took place between 1970 and 1988, that is to say before the implementation of that directive.
Z výše uvedeného vyplývá, že dotčená situace musí být posouzena na základě ustanovení o volném pohybu kapitálu a že navrhovatel může dovozovat práva ze směrnice 88/361 a Smlouvy.
It follows that the situation at issue must be assessed under the provisions governing the free movement of capital and that the applicant can derive rights from Directive 88/361 and from the Treaty.
Pokud jde o dobu nabytí a argument uplatňovaný německou vládou, že dotčený majetek byl původně pořízen (tedy koupen) před datem provedení směrnice 88/361 (1. července 1990), v důsledku čehož by navrhovatel nemohl dovozovat práva z uvedené směrnice a Smlouvy, mám za to, že v projednávané věci existují dokonce tři různá nabytí.
As regards the time of acquisition and the argument put forward by the German Government that the property at issue was originally acquired (that is to say, purchased) before the date of implementation of Directive 88/361 (1 July 1990), which would thus prevent the applicant from deriving rights from that directive and the Treaty, to my mind, there are in fact three distinctive acquisitions in the case in the main proceedings.
Prvním byla koupě majetku otcem navrhovatele, druhým bylo nabytí majetku děděním matkou navrhovatele a třetím bylo dotčené nabytí děděním samotným navrhovatelem.
The first is the purchase of the property by the applicant’s father; the second is the acquisition of the property by way of inheritance by the applicant’s mother, and the third is the discussed acquisition by inheritance by the applicant himself.
Vnitrostátní právní předpisy jako omezení pohybu kapitálu
The national legislation as a restriction on the movement of capital
Je třeba přezkoumat, zda takové vnitrostátní právní předpisy, jaké jsou dotčeny v původním řízení, představují omezení pohybu kapitálu.
It is necessary to examine whether national legislation such as that at issue in the main proceedings constitutes a restriction on the movement of capital.
Pro účely rozboru Soudního dvora nastaly proto rozhodné skutečnosti v projednávané věci, tedy úmrtí zůstavitele navrhovatele, v roce 1998.
For the purposes of the Court’s analysis, the critical facts of the case, that is to say the death of the devisor of the applicant, therefore occurred in 1998.
Rozhodnou dobou pro posouzení dědění v původním řízení bylo tedy skutečně datum nabytí majetku, jedná se však o nabytí majetku samotným navrhovatelem, ke kterému došlo ke dni úmrtí jeho matky.
Hence the decisive time for assessing the inheritance situation in the main proceedings was indeed the date of the acquisition of property, but the acquisition by the applicant himself, which was the day on which his mother died.
12 — Viz v této souvislosti rozsudky Barbier, uvedený v poznámce pod čarou 4, bod 58, a Van Hilten-van der Heijden, uvedený v poznámce pod čarou 8, bod 42.
12 — See in that context Barbier, cited in footnote 4, paragraph 58, and Van Hilten-van der Heijden, cited in footnote 8, paragraph 42.
Z judikatury v tomto ohledu vyplývá, že opatřeními zakázanými podle čl. 56
In that regard, it follows from settled caselaw that the measures prohibited by
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA J. MAZÁKA – VĚC C-256/06 odst.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-256/06
1 ES jako omezení pohybu kapitálu jsou také ta, která mohou odradit od umístění investic v některém členském státě osoby, které nemají v tomto státě bydliště, nebo odradit osoby s bydlištěm v tomto členském státě od investování v jiných státech, anebo, v případě dědění, jsou jimi taková opatření, jejichž následkem se snižuje hodnota dědictví osoby s bydlištěm v jiném státě, než je členský stát, kde se dotyčný majetek nachází a který zdaňuje dědění tohoto majetku 13.
Article 56(1) EC as being restrictions on the movement of capital include those which are likely to discourage nonresidents from making investments in a Member State or to discourage that Member State’s residents to do so in other States, or, in the case of inheritances, those whose effect is to reduce the value of the inheritance of a resident of a State other than the Member State in which the assets concerned are situated and which taxes the inheritance of those assets.
v zahraničí.
13 in the national territory or abroad.
V důsledku tohoto rozlišení, které spočívá zejména v rozdílných způsobech oceňování dotčeného majetku, podléhá navrhovatel vyšší dědické dani pouze proto, že se část dědictví nachází v jiném členském státě.
The result of such a distinction, which consists primarily in different methods of valuation of the property at issue, is that higher inheritance tax is imposed on the applicant only because a part of the inherited property is situated in another Member State.
Dotčené zákony navíc brání navrhovateli využít v rámci ocenění snížené sazby, pokud jde o část dědictví ve Francii.
In addition, the laws in question prevent the applicant from benefiting from the reduced valuation rate in relation to the part of the inheritance located in France.
Vnitrostátní soud vysvětluje v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, že samotné odepření výhod vyplývajících z různých německých ustanovení popsaných v tomto stanovisku, pokud jde o zemědělský a lesní majetek na území dotčeného státu, vede k vyššímu zdanění majetku v jiném členském státě.
As the national court explained in the reference, the very denial of the advantages of the various German provisions discussed herein, relating to the agricultural land and forestry held in the national territory, leads to higher taxation of property situated in another Member State.
Generální advokát Mischo ve svém stanovisku k věci Barbier 14správně pozna- menal, že ačkoli samozřejmě účinky dědické daně na výkon práva volného pohybu kapitálu již nejsou z povahy věci přímým zájmem dotčené zesnulé osoby, tyto účinky přesto mohou představovat překážku výkonu výše uvedeného práva.
As Advocate General Mischo pointed out in his Opinion in Barbier, 14 even though, naturally, the effects on inheritance tax of exercising the right to free movement of capital are no longer, by definition, of direct interest to the deceased person concerned, the fact remains, however, that those effects are likely to constitute an obstacle to the exercise of the abovementioned right.
Tyto účinky patří mezi okolnosti, které musí vzít v úvahu jakákoli osoba, která se rozhoduje, zda vykoná právo volného pohybu kapitálu, či nikoli.
Those effects are among the considerations that must be taken into account by any interested person when deciding whether or not to exercise the right to free movement of capital.
Pokud je navíc dotčeno zahraniční dědictví, hodnota předmětného dědictví je nižší ve srovnání se situací, kdy je dotčeno pouze tuzemské dědictví.
In addition, where inheritances situated abroad are concerned, the value of the inherited property in question is reduced, as compared to a situation involving only a domestic inheritance.
Tato skutečnost je důsledkem vyššího zdanění vyplývajícího z takových ustanovení, jaká jsou dotčena v původním řízení 15.
This is a result of the heavier tax resulting from provisions such as those in question in the main proceedings. 15
Z ustanovení Smlouvy týkajících se volného pohybu kapitálu a z judikatury Soud-
It follows from the Treaty provisions on the free movement of capital and from
ErbStG (zákon o dani dědické a darovací) ve spojení s BewG (zákonem o oceňování), jak byly použity v projednávané věci, uplatňují rozlišení s ohledem na to, zda se dědictví nachází v tuzemsku, nebo
The ErbStG (Law on inheritance and gift tax) in conjunction with the BewG (Law on valuation), as they were applied in the present case, make a distinction with regard to whether the inherited property is situated
13 — Viz v tomto smyslu rozsudek Van Hilten-van der Heijden, uvedený v poznámce pod čarou 8, bod 44.
13 — See, to that effect, Van Hilten-van der Heijden, cited in footnote 8, paragraph 44.
JÄGER ního dvora vyplývá, že to, čemu je třeba předcházet, je snižování hospodářské hodnoty převodů majetku děděním, které zahrnují přeshraniční prvek, oproti převodům v rámci jediného členského státu.
JÄGER the Court’s caselaw that what ought to be prevented is the diminution of economic value of those transfers of property by way of inheritance which involve a crossborder element, as compared with transfers confined within one Member State.
písm. a) ES vyjasňuje, že uvedeným zákazem není dotčeno právo členských států uplatňovat příslušná ustanovení jejich daňových předpisů, která rozlišují mezi daňovými poplatníky podle místa bydliště nebo podle místa, kde je jejich kapitál investován. Toto právo je však samo omezeno čl.
of capital, Article 58(1)(a) EC makes it clear that that prohibition is without prejudice to the right of the Member States to apply relevant provisions of their tax law which distinguish between taxpayers with regard to their place of residence or with regard to the place where capital is invested.
58 odst. 3 ES, který stanoví, že rozlišování mezi daňovými poplatníky na základě místa jejich bydliště nebo místa, kde je investován jejich kapitál, které mohou členské státy uplatňovat, nesmí představovat ani prostředek svévolné diskriminace, ani zastřeného omezování volného pohybu kapitálu 16.
That right is, however, limited in itself by Article 58(3) EC, which specifies that the distinctions that Member States make between taxpayers with regard to their place of residence or the place where their capital is invested may not constitute a means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on the free movement of capital. 16
Dotčená ustanovení způsobují, že investice do majetku v jiném členském státě osobami s bydlištěm v Německu jsou méně přitažlivé než investice podobné povahy na území dotčeného státu.
The provisions at issue have the effect of making investments in property located in another Member State by persons residing in Germany less attractive than investments of a similar character in the national territory.
K tomu dochází v souvislosti s oceňováním majetku, uplatňováním věcného osvobození a nezdanitelné částky podle § 13a ErbStG.
This is the case in respect of the valuation of the property, the application of the object-specific exemption, and the taxfree amount under Paragraph 13a of the ErbStG.
Z toho vyplývá, že vnitrostátní ustanovení dotčená v původním řízení vedou k omezení volného pohybu kapitálu.
It follows that the national provisions at issue in the main proceedings have the effect of restricting the free movement of capital.
Aby vnitrostátní daňové předpisy, které rozlišují mezi daňovými poplatníky podle místa, kde je investován jejich kapitál, byly slučitelné s ustanoveními Smlouvy týkajícími se volného pohybu kapitálu, je třeba, aby se rozdílné zacházení týkalo situací, které nejsou objektivně srovnatelné, nebo aby bylo odůvodněno naléhavými důvody obecného zájmu, jako jsou nezbytnost udržení soudržnosti daňového systému nebo účinnost daňového dohledu 17.
In order for national tax legislation which distinguishes between taxpayers according to the place in which their capital is invested to be regarded as compatible with the Treaty provisions on the free movement of capital, the difference in treatment must concern situations which are not objectively comparable or be justified by overriding reasons in the general interest, such as the need to safeguard the coherence of the tax system or effective fiscal supervision. 17
Odůvodnění omezení
Justification of the restriction
17 — Viz v tomto smyslu rozsudky ze dne 6. června 2000, Verkooijen (C-35/98, Recueil, s. I-4071, bod 43); Manninen, uvedený v poznámce pod čarou 16, bod 29, a Centro di Musicologia Stauffer, uvedený v poznámce pod čarou 16, bod 32.
17 — See, to that effect, Case C-35/98 Verkooijen [2000] ECR I-4071, paragraph 43; Manninen, cited in footnote 16, paragraph 29; and Centro di Musicologia Walter Stauffer, cited in footnote 16, paragraph 32.
Mimoto proto, aby rozdílné zacházení s daňovými poplatníky na základě místa, kde je investován jejich kapitál, bylo odůvodněné, nesmí překročit meze toho, co je k dosažení cíle sledovaného dotčenou právní úpravou nezbytné 18.
Moreover, in order to be justified, the difference in treatment between taxpayers with regard to the place in which their capital is invested must not go beyond what is necessary in order to attain the objective of the legislation in question. 18
Ačkoli má obsah nové úpravy částečnou obsahovou návaznost na dosavadní úpravu v § 36 a následujících BewG, vznik uvedeného ustanovení je třeba spatřovat až po roce 1993.
Although the content of the new provision has a partial connection with the previous regulatory provision in Paragraph 36 et seq. of the BewG, that provision should be seen as arising only after 1993.
Mám tedy za to, že výše uvedené skutečnosti samy o sobě vylučují odůvodnění dotčených ustanovení podle článku 58 ES.
Therefore, in my view, that in itself prevents the provisions at issue from justification under Article 58 EC.
58 odst. 1 písm. a) ES již z důvodu, jak vyplývá z předkládacího rozhodnutí, že § 13a ErbStG a § 31 BewG byly změněny v roce 1996.
In the present case, reliance on the exception provided for in Article 58(1)(a) EC is already excluded on the grounds that, as follows from the order for reference, both Paragraph 13a of the ErbStG and Paragraph 31 of the BewG were amended in 1996.
V každém případě, pokud jde o možnost odůvodnění naléhavými důvody veřejného zájmu, je třeba nejprve určit, jak je uvedeno výše, zda se rozdíl v zacházení týká situací, které nejsou objektivně srovnatelné, nebo zda takové zacházení může být objektivně odůvodněno jakýmkoli naléhavým důvodem veřejného zájmu.
In any event, as regards the possibility of justification by overriding reasons in the general interest, first, as mentioned above, it must be established whether the difference in treatment concerns situations which are not objectively comparable or whether that treatment may be objectively justified by any overriding reason in the general interest.
JÄGER předejít rozdělení zemědělských a lesnických podniků, které zaručují produktivitu a pracovní místa a musí splnit své povinnosti vyplývající z vnitrostátního právního řádu.
JÄGER up of agricultural land and forestry companies, which guarantee productivity and jobs and must fulfil their obligations deriving from the national legal order.
Uvedená výhoda má být patrně vyhrazena podnikům, které jsou usazeny na území dotčeného státu, a nepřísluší společnostem usazeným v jiných členských státech.
It appears that that advantage is intended to be reserved for companies which are located in the national territory to the exclusion of those in other Member States.
Dědici tuzemského majetku a dědici majetku v jiném členském státě jsou ve srovnatelné situaci.
The heirs of a property located in the national territory and the heirs of a property located in another Member State are in a comparable situation.
Německá vláda tuto skutečnost patrně ve svém vyjádření nezpochybňuje.
In its submission, the German Government did not appear to contest that view.
Pokud měl zůstavitel své poslední bydliště v Německu, podléhá celé dědictví (v tuzemsku i v zahraničí) získané dědicem německé dědické dani.
If a devisor’s final place of residence was in Germany, the heir is liable for payment of German inheritance tax in respect of the entire inherited estate (domestic and foreign).
Z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že dědicové majetku, který se nachází v jiném členském státě, podléhají v důsledku rozdílných způsobů oceňování vyššímu zdanění než dědicové majetku, který se nachází v Německu.
It is clear from the preliminary reference that the heirs of a property located in another Member State are more heavily taxed as a result of the different valuation methods than the heirs of property located in Germany.
Německá vláda a Finanzamt se navíc dovolávají stejných argumentů, jaké vnitrostátní soud v předkládacím rozhodnutí označuje jako argumenty Finanzgericht: jednak „zmíněný sociální kontext zemědělských a lesních závodů neexistuje v jiném členském státu EU stejným způsobem“, a jednak „německé orgány nemusí stejnou měrou přihlédnout k případnému srovnatelnému veřejnému zájmu jiného členského státu“.
In addition, the German Government and the Finanzamt refer to the same contentions indicated by the national court in the reference as a consideration formulated by the Finanzgericht: on the one hand, ‘the abovementioned social responsibility of a business dealing with agricultural land and forestry is not comparable in any other EU Member State’ and, on the other, ‘the German authorities did not have to take into account, to the same extent, any other comparable public policy considerations which may exist in other Member States’.
Pokud jde o podmínku týkající se sledování cíle obecného zájmu, německá vláda, a do určité míry Finanzamt, v zásadě tvrdí, že účelem vnitrostátních předpisů je, zaprvé, neutralizovat přímé znevýhodnění subjektu, který podléhá dědické dani – tedy zohlednit omezenou finanční kapacitu dědice, který nedědí hotovost, nýbrž majetek, jenž je spojen se zemědělským podnikem, a který by tedy neměl být nucen prodat tento podnik nebo se jej vzdát kvůli tomu, aby mohl zaplatit dědickou daň 20 –, a zadruhé,
As regards the condition relating to the pursuance of an objective in the general interest, the German Government, and to a certain extent the Finanzamt, essentially submit that the national legislation seeks, first, to compensate for the disadvantages arising directly for the undertaking which is subject to inheritance tax — that is to say, to take into account an heir’s reduced financial capacity where he did not inherit liquid funds but property that is linked to an agricultural company and that he should not be forced to sell or give up so as to pay the inheritance tax 20 — and, secondly, to prevent the break-
20 — Ačkoli není patrně uplatňován argument spočívající v zachování soudržnosti daňového systému per se, německá vláda jej považuje za srovnatelný s obecným cílem „neutralizovat přímé znevýhodnění subjektu, který podléhá dědické dani“.
20 — Even though the preservation of the coherence of the tax system does not appear to be argued per se, the German Government considers it comparable to the general objective of seeking ‘to compensate for the disadvantages arising directly for the undertaking which is subject to inheritance tax’.
Pokud jde o tvrzení, že německé orgány nemusely přihlédnout k případnému srovnatelnému veřejnému zájmu jiného členského státu, sdílím názor Komise, že toto tvrzení vychází z předpokladu, že členské státy mohou v rámci ustanovení týkajících se volného pohybu kapitálu specificky podporovat své vlastní hospodářství.
As regards the contention that the German authorities did not have to take into account any other comparable public policy considerations in other Member States, I share the Commission’s view that it is based on the premiss that Member States may, in the framework of provisions concerning the free movement of capital, specifically promote their own economy.
Mám za to, že podpora zemědělství a lesnictví na území státu neodůvodňuje omezení pohybu kapitálu.
To my mind, promoting agricultural land and forestry situated in the national territory is not a justification for a restriction of capital movements.
V této souvislosti Soudní dvůr uvedl
In that connection, the Court held
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA J. MAZÁKA – VĚC C-256/06 v rozsudku Verkooijen 21, že podle ustálené judikatury cíle čistě hospodářské povahy nemohou představovat naléhavý důvod veřejného zájmu odůvodňující omezení základní svobody zaručené Smlouvou.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-256/06 in Verkooijen 21that, according to settled caselaw, aims of a purely economic nature cannot constitute an overriding reason in the general interest justifying a restriction of a fundamental freedom guaranteed by the Treaty.
Ačkoli ochrana pracovních míst, produktivita a zamezení rozdělení takových společností mohou sloužit veřejnému zájmu, neodůvodňují omezení pohybu kapitálu.
Although preserving jobs, productivity and preventing the break-up of such companies may well serve the general interest, they do not justify a restriction of the movement of capital.
Argument, že německé vnitrostátní orgány nemají k dispozici údaje týkající se majetku nacházejícího se v jiných členských státech, mne rovněž nepřesvědčil.
The argument that the German national administration does not have available the data concerning property situated in other Member States also fails to convince me.
Soudní dvůr rozhodl, že případné obtíže nebo nevýhody čistě vnitrostátní povahy, pokud jde o určení daně, nepostačují k odůvodnění omezení volného pohybu kapitálu 23.
The Court has held that possible difficulties or disadvantages of a purely administrative nature in determining the tax are not sufficient to justify a restriction on the movement of capital.
V každém případě osoby podléhající dani jsou obvykle povinny poskytnout relevantní informace a dokumenty prokazující, mimo jiné, uplatňovanou hodnotu, které na první pohled postačují k překonání takových obtíží.
23 In any event, persons subject to tax are usually obliged to submit relevant information and documents to prove, inter alia, the alleged value, which would seem sufficient prima facie to remedy that difficulty.
Vhodným prostředkem k překonání takových obtíží je rovněž směrnice 77/799 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní 24.
Moreover, Directive 77/799 on administrative assistance between the tax authorities of the Member States in the field of direct taxation 24also constitutes an appropriate means of overcoming such difficulties.
Soudní dvůr rozhodl, že podle uvedené směrnice mají příslušné orgány členského státu vždy možnost požádat příslušné orgány jiného členského státu, aby jim poskytly veškeré informace umožňující jim stanovit správnou výši daně ve vztahu k právním předpisům, které používají 25.
The Court has held that under this directive the competent authorities of a Member State may always request the competent authorities of another Member State to provide them with all the information enabling them to ascertain, in relation to the legislation which they have to apply, the correct amount of tax payable. 25