natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jak Soudní dvůr již v podstatě rozhodl, analýza předpokládaného vývoje nezbytná v oblasti kontroly spojování podniků, která spočívá ve zkoumání, jak by takové spojení mohlo změnit faktory určující stav hospodářské soutěže na daném trhu, aby bylo možné zjistit, zda by z něho vyplývalo významné narušení účinné hospodářské soutěže, vyžaduje představu různých řetězení příčin a následků, aby bylo možno vyjít z toho s největší pravděpodobností (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 15. února 2005, Komise v. Tetra Laval, C-12/03 P, Sb. rozh. s. I-987, bod 43).
Thus, as the Court has, in substance, already held, the prospective analysis called for in relation to the control of concentrations, which consists of an examination of how a concentration might alter the factors determining the state of competition on a given market in order to establish whether it would give rise to a significant impediment to effective competition, makes it necessary to envisage various chains of cause and effect with a view to ascertaining which of them is the most likely (see, to that effect, Case C-12/03 P Commission v Tetra Laval [2005] ECR I-987, paragraph 43).
V rozporu s tvrzením navrhovatelek tedy není možné z nařízení vyvodit obecnou domněnku slučitelnosti, nebo neslučitelnosti oznámeného spojení se společným trhem.
Contrary to what the appellants submit, it cannot therefore be inferred from the Regulation that there is a general presumption that a notified concentration is compatible with, or incompatible with, the common market.
Toto ustanovení je totiž zvláštním výrazem požadavku rychlosti, který charakterizuje obecnou systematiku nařízení a který ukládá Komisi dodržovat přísné lhůty pro přijetí konečného rozhodnutí (viz v tomto ohledu rozsudek ze dne 18. prosince 2007, Cementbouw Handel & Industrie v. Komise, C-202/06 P, Sb. rozh. s. I-12129, bod 39). Uvedené ustanovení představuje nicméně výjimku z obecné systematiky nařízení, vyplývající zejména z jeho čl. 6 odst. 1 a čl. 8 odst. 1, podle kterých Komise výslovně rozhoduje o spojeních, která jsou jí oznámena. 50
That provision is a specific expression of the need for speed, which characterises the general scheme of the Regulation and which requires the Commission to comply with strict timelimits for the adoption of the final decision (see, in that regard, Case C-202/06 P Cementbouw Handel & Industrie v Commission [2007] ECR I-12129, paragraph 39). It is, however, an exception to the general scheme of the Regulation, which is laid down in particular in Articles 6(1) and 8(1), according to which the Commission is to rule expressly on the concentrations which are notified to it. 50
Krom toho je jistě pravda, jak vyplývá z judikatury Soudního dvora, že rozhodnutí Komise o slučitelnosti spojení se společným trhem musí být podepřena dostatečně
Furthermore, it is true that, as is apparent from the Court’s caselaw, the decisions of the Commission as to the compatibility of concentrations with the common market
2008 – VĚC C-413/06 P přesvědčivými a shodujícími se důkazy (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 31. března 1998, Francie a další v. Komise, nazývaný „Kali & Salz“, C-68/94 a C-30/95, Recueil, s. I-1375, bod 228) a že v kontextu analýzy spojení „konglomerátního“ typu je kvalita důkazních materiálů předložených Komisí k prokázání nezbytnosti rozhodnutí, jímž je spojení prohlášeno za neslučitelné se společným trhem, obzvláště důležitá (viz výše uvedený rozsudek Komise v. Tetra Laval, bod 44). 51
2008 — CASE C-413/06 P must be supported by a sufficiently cogent and consistent body of evidence (see, to that effect, Joined Cases C-68/94 and C-30/95 France and Others v Commission [1998] ECR I-1375, ‘Kali & Salz’, paragraph 228) and that in the context of the an -alysis of a ‘conglomeratetype’ concentration the quality of the evidence produced by the Commission in order to establish that it is necessary to adopt a decision declaring the concentration incompatible with the common market is particularly important (see Commission v Tetra Laval, paragraph 44). 51
Tato judikatura totiž pouze odráží zásadní funkci důkazu, kterou je přesvědčit o opodstatněnosti teze nebo, jako v oblasti kontroly spojování podniků, potvrdit posouzení, na nichž jsou založena rozhodnutí Komise (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Komise v. Tetra Laval, body 41 a 44).
That caselaw merely reflects the essential function of evidence, which is to establish convincingly the merits of an argument or, as in the case of the control of concentrations, to support the conclusions underpinning the Commission’s decisions (see, to that effect, Commission v Tetra Laval, paragraphs 41 and 44).
Kromě toho otázka, zda se jedná, či nejedná o tezi společného dominantního postavení, nemůže mít sama o sobě vliv na použitelné důkazní požadavky.
Furthermore, the fact that an issue of collective dominance does, or does not, arise, cannot of itself have an impact on the standard of proof which applies.
V tomto ohledu představuje komplexnost, která je vlastní tezi o narušení hospodářské soutěže tvrzené ve vztahu k oznámenému spojení, skutečnost, kterou je třeba zohlednit při posouzení možnosti různých důsledků této operace, aby se identifikovaly ty, které jsou nejpravděpodobnější, ale taková komplexnost nemá jako taková vliv na požadovanou úroveň dokazování.
In that regard, the inherent complexity of a theory of competitive harm put forward in relation to a notified concentration is a factor which must be taken into account when assessing the plausibility of the various consequences such a concentration may have, in order to identify those which are most likely to arise, but such complexity does not, of itself, have an impact on the standard of proof which is required.
Z výše uvedeného vyplývá, že Komise je, když rozhoduje o spojení na základě nařízení, v zásadě povinna přijmout stanovisko buď ve smyslu povolení tohoto spojení, nebo ve smyslu jeho zákazu v závislosti na posouzení nejpravděpodobnějšího hospodářského vývoje přičitatelného dotčenému spojení.
It follows that, where it has been notified of a proposed concentration pursuant to the Regulation, the Commission is, in principle, required to adopt a position, either in the sense of approving or of prohibiting the concentration, in accordance with its assessment of the economic outcome attributable to the concentration which is most likely to ensue.
Z toho vyplývá, že navrhovatelky mají neprávem za to, že, pokud jde o rozhodnutí povolující spojení, měl Soud pouze přezkoumat, zda Komise při použití obzvláště vysokých důkazních požadavků mohla zakázat sporné spojení.
The appellants are accordingly incorrect in maintaining that, since it was a decision approving a concentration that was at issue, the Court of First Instance should have considered only whether the Commission could, by applying a particularly high standard of proof, have prohibited that concentration.
BERTELSMANN A SONY CORPORATION OF AMERICA v. IMPALA rozsudku uvedených v bodě 41 tohoto rozsudku, je třeba dospět k závěru, že vzhledem k tomu, že je předpoklad, který je základem těchto výtek, neopodstatněný, nemohou být tyto výtky v každém případě přijaty.
BERTELSMANN AND SONY CORPORATION OF AMERICA v IMPALA it being necessary to adopt a position on the admissibility of the specific criticisms relating to the paragraphs of the judgment under appeal listed in paragraph 41 of this judgment, it must be held that since the premiss underlying those criticisms is groundless, they cannot, in any event, be accepted.
S ohledem na výše uvedené je tedy třeba zamítnout druhou část třetího důvodu kasačního opravného prostředku.
In the light of the above, the second part of the third ground of appeal must be rejected.
K prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu z nesprávného právního posouzení v rozsahu, v němž Soud použil oznámení námitek jako základ pro posouzení obsahu sporného rozhodnutí
The first ground of appeal, alleging an error of law in that the Court of First Instance relied on the statement of objections as a benchmark for its review of the substance of the contested decision
V řadě částí napadeného rozsudku, zejména v jeho bodech 379, 424 a 446, Soud odkázal na oznámení námitek, aby podpořil svou úvahu jak v rozsahu, v němž se týká žalobního důvodu vycházejícího z nedostatečného odůvodnění sporného rozhodnutí, tak v rozsahu, v němž se týká důvodu vycházejícího ze zjevně nesprávných posouzení, kterými je stiženo toto rozhodnutí.
In a number of passages in the judgment under appeal, among others, in paragraphs 379, 424 and 446, the Court of First Instance referred to the statement of objections in order to support its reasoning, both as regards the plea alleging inadequate reasoning in the contested decision and as regards the argument alleging manifest errors of assessment which vitiated that decision.
V rámci přezkumu žalobního důvodu vycházejícího z nedostatečného odůvodnění sporného rozhodnutí Soud poznamenal zejména následující:
In its examination of the plea alleging insufficient reasoning in the contested decision, the Court of First Instance observed in particular as follows:
Nejprve je třeba přezkoumat dopad okolnosti zdůrazněné [Impala], že Komise v oznámení námitek dospěla k důraznému závěru, že spojení podniků je neslučitelné se společným trhem zejména z důvodu, že před zamýšleným spojením podniků již existovalo společné dominantní postavení a že trh s hudebními nahrávkami je velmi transparentní a zvláště příznivý pro koordinaci.
The Court must examine, first of all, the impact of the circumstance, emphasised by [Impala], that the Commission had concluded emphatically in the statement of objections that the concentration was incompatible with the common market on the ground, in particular, that a collective dominant position existed before the proposed concentration and that the market for recorded music was transparent and particularly conducive to coordination.
Tento základní obrat ve stanovisku Komise může jistě být překvapivý, zejména vzhledem k tomu, jak pozdě nastal.
This fundamental U-turn in the Commission’s position may indeed appear surprising, particularly in view of the late stage at which it was made.
Jak totiž vyplývá ze spisu a z diskuzí před Soudem, během celého správního řízení Komise na základě veškerých informací získaných během pětiměsíčního šetření jak od různých subjektů na trhu, tak od účastnic spojení podniků, měla za to, že trh byl dostatečně transparentní, aby umožnil tichou koordinaci cen, a teprve až na základě argumentace účastnic spojení podniků za pomoci jejich ekonomického poradce při slyšení ve dnech [14.] a [15.] června 2004 zaujala opačné stanovisko, aniž by provedla nová šetření trhu, a zaslala návrh rozhodnutí poradnímu výboru dne 1. července 2004.
In effect, as may be seen from the case-file and from the oral argument before the Court, throughout the administrative procedure the Commission considered, on the basis of all the information which it had received, during an investigation lasting five months, both from the various operators on the market and from the parties to the concentration, that the market was sufficiently transparent to allow tacit collusion on prices, and that it was only in the wake of the arguments submitted by the parties to the concentration, assisted by their economic adviser, at the hearing on [14] and [15] June 2004 that, without carrying out any fresh market investigations, it adopted the opposite position and, on 1 July 2004, sent the draft decision to the Advisory Committee.
Ve svém rozsudku [ze dne 7. ledna 2004,] Aalborg Portland a další v. Komise, [C-204/00 P, C-205/00 P, C- 211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P a C-219/00 P, Recueil, s. I-123] poukázal Soudní dvůr na předběžnou povahu oznámení námitek a na povinnost Komise vzít v úvahu okolnosti vyplývající ze správního řízení, zejména aby upustila od námitek, které se ukázaly jako neopodstatněné.
In [Joined Cases C-204/00 P, C-205/00 P, C- 211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P and C-219/00 P] Aalborg Portland and Others v Commission [[2004] ECR I-123], the Court of Justice referred to the provisional nature of a statement of objections and to the Commission’s obligation to take into account the elements resulting from the administrative pro cedure, in order, in particular, to drop any objections which may have proved unfounded.
Je jistě třeba poznamenat, že se uvedená judikatura vyvinula v rámci řízení podle článků 81 ES a 82 ES, a nikoliv ve zvláštní oblasti kontroly spojování podniků, v jejímž rámci požadavek dodržování pevných lhůt, kterými se přijímání rozhodnutí Komise řídí, Komisi neumožňuje prodloužit její šetření,
Admittedly, that caselaw was developed in respect of proceedings for the application of Articles 81 EC and 82 EC and not in the specific field of the control of concentrations, where the need to observe the mandatory timelimits governing the adoption of decisions by the Commission does not allow
BERTELSMANN A SONY CORPORATION OF AMERICA v. IMPALA čímž se snižuje pravděpodobnost, že Komise zásadním způsobem změní stanovisko v průběhu správního řízení.
BERTELSMANN AND SONY CORPORATION OF AMERICA v IMPALA it to extend its investigation, thus reducing the likelihood that the Commission will fundamentally alter its position as the administrative procedure advances.
Ve svých závěrečných vyjádřeních ostatně Komise zdůraznila, že opatření v rámci vyšetřování prováděná po slyšení spočívají v podstatě v konzultování navržených závazků se subjekty na trhu a netýkají se námitek proti oznámenému spojení podniků.
In its final observations, moreover, the Commission emphasised that the measures of investigation carried out after the hearing consisted essentially in consulting the operators on the market concerning the proposed commitments and did not deal with the objections raised against the notified concentration.
Nicméně platí, že oznámení námitek představuje jen přípravný akt a že konečné rozhodnutí musí být odůvodněno pouze ve vztahu k celkovým okolnostem a důkazům, které jsou relevantní za účelem posouzení dopadu zamýšleného spojení podniků na hospodářskou soutěž na referenčních trzích.
However, the fact remains that the statement of objections is merely a preparatory document and that the final decision must be based solely on all the circumstances and evidence relevant for the purpose of the assessment of the effects which the proposed concentration will have on competition in the reference markets.
Z toho vyplývá, že pouhá okolnost, že Komise v textu svého rozhodnutí nevysvětlila změnu svého stanoviska oproti stanovisku uvedenému v oznámení námitek, nemůže sama o sobě znamenat, že odůvodnění chybí nebo je nedostatečné.“
It follows that the mere fact that the Commission did not explain in the body of the decision the change in its position by comparison with that set out in the statement of objections cannot as such constitute a lack of, or an insufficient, statement of reasons.’
Navrhovatelky tvrdí, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení tím, že použil oznámení námitek jako základ pro posouzení merita sporného rozhodnutí, přičemž nedodržel právo na obhajobu.
The appellants claim that the Court of First Instance committed an error of law in using the statement of objections as a benchmark for evaluating the substance of the contested decision, in contravention of the rights of the defence.
Za takových podmínek mají navrhovatelky za to, že srovnání mezi sporným rozhodnutím a předběžnými závěry Komise obsaženými v oznámení námitek, které Soud provedl, nemůže založit závěry v napadeném rozsudku v rozsahu, v němž se týká odůvodnění sporného rozhodnutí a posouzení Komise, které je v tomto rozhodnutí obsaženo.
In those circumstances, the appellants take the view that the comparison made by the Court of First Instance between the contested decision and the provisional findings of the Commission contained in the statement of objections cannot support the conclusions reached in the judgment under appeal as regards the reasoning of the contested decision and the Commission’s findings in it.
V tomto ohledu citují body 300, 302 a 308 napadeného rozsudku v rozsahu, v němž se týká posouzení odůvodnění sporného rozhodnutí Soudem.
They cite in that regard paragraphs 300, 302 and 308 of the judgment under appeal as regards the conclusions of the Court of First Instance in relation to the reasoning of the contested decision.
Krom toho ohledně přezkumu argumentů vycházejících ze zjevně nesprávných posouzení Soudem, navrhovatelky v kasačním opravném prostředku kritizují body 338, 339, 341, 362, 378, 379, 398, 402, 409, 419, 424, 446, 447, 451, 456, 467, 491, 532 a 538 tohoto rozsudku.
In addition, as regards the examination by the Court of First Instance of the arguments based on manifest errors of assessment, the appellants criticise in their appeal paragraphs 338, 339, 341, 362, 378, 379, 398, 402, 409, 419, 424, 446, 447, 451, 456, 467, 491, 532 and 538 of the judgment.
Na podporu navrhovatelek ohledně tohoto důvodu kasačního opravného prostředku Komise uvádí, že ve velké části napadeného rozsudku Soud v rozporu s judikaturou, kterou sám citoval v bodě 284 tohoto rozsudku a na kterou „odkázal čistě formálně“, nepřezkoumává sporné rozhodnutí jako takové, pokud jde o otázky, zda toto rozhodnutí bylo dostatečně odůvodněné, a co se týče žalobního důvodu vycházejícího z pochybení ve věci samé, zda toto rozhodnutí obsahuje nesprávná skutková zjištění nebo zjevně nesprávná posouzení, ale soustřeďuje se ve svém rozsudku spíše na otázku, zda se oznámení námitek ukazuje jako neopodstatněné.
In support of the appellants in relation to this ground of appeal, the Commission argues that in much of the judgment under appeal the Court of First Instance — contrary to the caselaw cited by that court itself in paragraph 284 of the judgment, to which it paid only lip service — did not examine the contested decision on its own merits as regards the question whether it was adequately reasoned and, as regards the plea of substantive error, the question whether that decision contains errors of fact or manifest errors of assessment, but instead focused in its judgment on the question whether the statement of objections was shown to be unfounded.
Podle Komise, protože některé skutečnosti nebyly uvedeny v oznámení námitek, vyvozuje z toho Soud, že nemohou mít význam pro posouzení důsledků spojení obecně.
Thus, according to the Commission, since certain facts were not mentioned in the statement of objections, the Court of First Instance inferred from that that they could not be important for the assessment of the consequences of the concentration in general.
Krom toho, třebaže Komise upřesnila ve sporném rozhodnutí některé závěry, které byly formulovány více kladně v oznámení námitek, opřel se Soud při svém přezkumu o posouzení, která jsou obsažena v uvedeném oznámení.
Moreover, whereas the Commission set out certain findings in the contested decision that were expressed in a less unqualified manner in the statement of objections, the Court of First Instance took as a basis for its review the assessment made in the statement of objections.
Impala uvádí, že Soud se omezil na uvedení úryvků z oznámení námitek, aby zdůraznil vnitřní nesoudržnosti samotného sporného rozhodnutí a skutečnost, že zjištění, která jsou v něm formulována, nejsou ničím podložena.
Impala argues that the Court of First Instance merely mentioned extracts from the statement of objections in order to emphasise inherent inconsistencies in the contested decision itself and the lack of underlying support for the findings set out in it.
Soud výslovně uznal, že oznámení námitek je přípravný dokument, že zjištění, která obsahuje, jsou čistě předběžná a že Komise nemusí vysvětlovat rozdíly mezi tímto oznámením a sporným rozhodnutím.
The Court of First Instance expressly recognised that the statement of objections is a preparatory document, that its findings are purely provisional and that the Commission does not have to explain differences between that statement and the contested decision.
Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že zásada kontradiktornosti, která představuje základní zásadu práva Společenství, jež patří zejména mezi práva obhajoby, vyžaduje, aby dotyčnému podniku bylo v průběhu správního řízení umožněno užitečně vyjádřit své stanovisko k reálnosti a relevanci skutkového stavu a dovolávaných okolností, jakož i k dokumentům použitým Komisí na podporu jejího tvrzení existence porušení Smlouvy o ES (viz zejména v tomto smyslu rozsudky ze dne 23. října 1974, Transocean Marine Paint Association v. Komise, 17/74, Recueil, s. 1063, bod 15; ze dne 7. června 1983, Musique Diffusion française a další v. Komise, 100/80 až 103/80,
It is apparent from the Court’s caselaw that the right to a fair hearing, which is a fundamental principle of Community law and forms, in particular, part of the rights of the defence, requires that the undertaking concerned must have been afforded the opportunity, during the administrative procedure, to make known its views on the truth and relevance of the facts and circumstances alleged and on the documents used by the Commission to support its claim that there has been an infringement of the EC Treaty (see inter alia, to that effect, Case 17/74 Transocean Marine Paint Association v Commission [1974] ECR 1063, paragraph 15; Joined Cases 100/80 to 103/80 Musique diffusion française and Others v Commission [1983] ECR 1825,
1825, bod 10; výše uvedený rozsudek Kali & Salz, bod 174, jakož i výše uvedený rozsudek Aalborg Portland a další v. Komise, bod 66). 62
BERTELSMANN AND SONY CORPORATION OF AMERICA v IMPALA paragraph 10; Kali & Salz, paragraph 174; and Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 66). 62
2 prováděcího nařízení. Tato posledně uvedená ustanovení vyžadují v podstatě zejména, aby Komise sdělila své námitky oznamujícím stranám písemně, s uvedením lhůty, během které jí tyto strany mohou informovat o svých názorech písemně.
The latter in substance requires, among other things, that written notice be given to the notifying parties of the Commission’s objections, with an indication to those parties of the period within which they may inform the Commission of their views in writing.
Obdobně z judikatury ohledně článků 81 ES a 82 ES vyplývá, že oznámení námitek je procesní a přípravný dokument, který za účelem zajištění účinného výkonu práva na obhajobu vymezuje předmět správního řízení zahájeného Komisí, a brání jí tak, aby uplatnila další námitky v rozhodnutí, kterým dotyčné řízení ukončuje (viz zejména usnesení ze dne 18. června 1986, British American Tobacco a Reynolds Industries v. Komise, 142/84 a 156/84, Recueil, s. 1899, body 13 a 14).
It follows, by analogy with the caselaw on Articles 81 EC and 82 EC, that the statement of objections is a procedural and preparatory document which, in order to ensure that the rights of the defence may be exercised effectively, delimits the scope of the administrative procedure initiated by the Commission, thereby preventing the latter from relying on other objections in its decision terminating the procedure in question (see, in particular, the order in Joined Cases 142/84 and 156/84 British American Tobacco and Reynolds Industries v Commission [1986] ECR 1899, paragraphs 13 and 14).
Toto oznámení je tedy ve své podstatě předběžné a může být pozměněno v průběhu hodnocení, ke kterému Komise později přistupuje na základě připomínek, které jí byly stranami v odpovědi předloženy, jakož i dalších skutkových zjištění (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek SGL Carbon v. Komise, bod 62).
It is therefore inherent in the nature of the statement of objections that it is provisional and subject to amendments to be made by the Commission in its further assessment on the basis of the observations submitted to it by the parties and subsequent findings of fact (see, to that effect, SGL Carbon v Commission, paragraph 62).