natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Za takových okolností se totiž mohou dotyčné třetí osoby legitimně domnívat, že předmětný akt bude vyhlášen (viz usnesení Tramarin v. Komise, bod 19 výše, bod 49 a citovaná judikatura).
In those circumstances, the third parties involved can legitimately expect the decision in question to be published (see Order of the Court of First Instance Tramarin v Commission, paragraph 19 above, paragraph 49, and the cited case-law).
Žalobkyně podala v projednávaném případě žalobu dne 13. dubna 2004, tedy dokonce několik měsíců před samotným datem, od kterého začala běžet lhůta pro podání žaloby.
In the present case, the applicant initiated the action on 13 April 2004, that is to say, several months before even the date from which the time limit for bringing the action began to run.
Projednávaná žaloba je tak přípustná, neboť byla podána ve lhůtě.
The present action is, therefore, admissible insofar as it was initiated within the requisite time limit
Podpůrně Komise tvrdí, že ty žalobní důvody žalobkyně, na které se snaží odpovědět, co se týče věci samé, jsou zjevně neopodstatněné.
In the alternative, the Commission contends that those of the applicant’s claims which it seeks to respond to on their merits are clearly without foundation.
Žalobkyně tvrdí, že její žaloba je přípustná.
The applicant submits that its action is admissible.
Podobně jako povinnost odůvodnit akty orgánů je povinnost uvést bližší údaje v žalobách snížena, jestliže akt spadá do známého právního rámce.
As with the requirement that reasons for acts of the institutions be stated, the requirement to provide details of an action is eased where the act is within a known legal context.
Žaloba přitom představuje pouze předvídatelné pokračování nesouladu v názorech mezi žalobkyní a Komisí vyjádřeného během správního řízení.
As it is, the application is only the foreseeable consequence of a difference of opinion between the applicant and the Commission during the administrative procedure.
Žaloba tak může být sepsána stručně, jelikož Komise nemůže nevědět o důvodech, které jsou v ní, byť pouze implicitně, obsaženy, a ostatně předložila obranu ve věci samé.
The application could, thus, be drafted summarily, since the Commission could not fail to be aware of the pleas contained therein, even impliedly, and since it has, in any event, submitted a defence on the merits of the case.
Komise podle tvrzení žalobkyně ze svého údajného nepochopení uplatňovaných důvodů vyvozuje neexistenci důvodů.
The Applicant argues that the Commission is inferring a lack of pleas from its alleged misunderstanding of the pleas relied on.
Tím vykládá příliš široce rozsah přezkumu přípustnosti žaloby.
By so doing, it construes the scope of the test of admissibility of an action too extensively.
Soud úvodem poukazuje na to, že nepřípustnost vytýkaná v projednávaném případě nesměřuje proti nepřesnosti žaloby v určení napadeného rozhodnutí nebo ve vyjádření návrhových žádání této žaloby.
The Court points out at the outset that the inadmissibility claimed in the present case does not relate to an inaccuracy in the action with regard to the identification of the contested decision, or to the expression of the forms of order sought by the action.
Naopak, je nesporné že napadené rozhodnutí je vymezeno v žalobě jasným způsobem a že návrhová žádání v ní obsažená směřují výslovně ke zrušení tohoto rozhodnutí a uložení náhrady nákladů Komisi.
On the contrary, it is not disputed that the contested decision is clearly identified in the application and that the latter expressly seeks to have this decision annulled and that the Commission be ordered to pay the costs.
Otázku přípustnosti je tak třeba přezkoumat ve vztahu ke každé z těchto částí žalobních důvodů, případně seskupených do žalobních důvodů.
It is, therefore, with respect to each of the heads of claim, where necessary in consolidated pleas, that the question of admissibility needs to be considered.
Podle ustálené judikatury musí tyto údaje být dostatečně jasné a přesné pro to, aby umožnily žalovanému připravit svou obranu a Soudu rozhodnout o žalobě případně i bez dalších podpůrných informací.
According to consistent case law, this indication must be sufficiently clear and precise so as to allow the defendant to prepare its defence and the Court to decide the case, if necessary, without other supporting information.
Kromě toho, pokud jde o odkaz žalobkyně na povinnost odůvodnit akty Společenství, je třeba připomenout, že ačkoli v případě aktu přijatého orgánem může být povinnost uvést odůvodnění v aktu skutečně zmírněna, pokud jeho příjemce dobře zná
Furthermore, with respect to the applicant’s reference to the requirement for a statement of reasons for Community measures, it should be pointed out that whilst, in the case of a measure adopted by an institution, the requirement to state reasons
Důvody vznesené v žalobě je třeba zkoumat ve světle těchto úvah.
It is in the light of the above considerations that the pleas in the application should be examined.
Žaloba formálně obsahuje dva důvody pro zrušení.
The application formally includes two pleas for annulment.
72), a protokolu o systému veřejnoprávního vysílání v členských státech (Úř. věst. 1997, C 340, s.
16), and of the Protocol on the system of public broadcasting in the Member States (OJ 1997 C 340, p.
K prvnímu žalobnímu důvodu
The first plea
Tento důvod je obsažen v bodech 32 až 41 žaloby.
This plea concerns paragraphs 32 to 41 of the application.
Body 32 až 37 žaloby nicméně pouze popisují posouzení Komise, na jehož základě tento orgán dospěl k závěru, že
Paragraphs 32 to 37 of the application, in any event, merely describe the Commission’s analysis, in which the Commission was of the opinion that the roles entrusted to France 2 and France
Popis prvního bodu vytýkaného v rámci tohoto důvodu začíná v bodu 38 žaloby.
The description of the first head of claim put forward within the context of the present plea begins at paragraph 38 of the application.
V prvním pododstavci tohoto bodu žalobkyně „má za to […], že posouzení Komise nepřihlíží k několika rozhodným prvkům, které měly vést k opačnému závěru“.
In the first line of this paragraph, the applicant ‘contends…that the Commission’s analysis fails to take several essential factors into consideration, which should have led to a completely different conclusion.
Soud uvádí, že navzdory této úvodní úvaze, v níž jak se zdá žalobkyně zpochybňuje, že úkoly France 2 a France 3 mohly samy o sobě představovat SOHZ, další část bodu 38 žaloby neobsahuje žádný údaj v tomto smyslu.
The Court observes that, in spite of this initial opinion, which seems to indicate that the applicant disputes that the roles of France 2 and France 3 could, in themselves, constitute SGEI, there is nothing after paragraph 38 of the application to that effect.
Žalobkyně tedy nijak nerozvádí toto možné zpochybnění a nijak nezmiňuje podrobné úvahy vyjádřené Komisí ohledně úkolů France 2 a France 3 v bodech odůvodnění 69 až 75 napadeného rozhodnutí.
The applicant in no way substantiates that possible argument, and completely fails to refer to the opinions expressed by the Commission with respect to the roles of France 2 and France 3 in recitals 69 to 75 of the contested decision.
Z pokračování bodu 38 žaloby se jeví, že žalobkyně ve skutečnosti Komisi vytýká, že nezohlednila údajnou totožnost, „v hlavních rysech“, jednak úkolů uložených v zadávacích dokumentacích France 2 a France 3, a jednak povinností uložených žalobkyni v její vlastní zadávací dokumentaci.
After paragraph 38 of the application, it seems that the applicant’s complaint against the Commission is really that it did not take into consideration an alleged similarity ‘in all material respects’, between: (1) the roles entrusted to France 2 and France 3 in their contract documents; and (2) the obligations imposed on the applicant in its own contract documents.
Podle žalobkyně měla tato údajná totožnost „v hlavních rysech“ vést Komisi k tomu, aby neučinila závěr, že úkoly France 2 a France 3 představují SOHZ.
The applicant appears to be arguing that this alleged similarity ‘in all material respects’ should have led the Commission to conclude that the roles of France 2 and France 3 did not constitute SGEI.
Nicméně žalobkyně předkládá tento bod žalobního důvodu bez jakéhokoli, byť i nepřesného uvedení úkolů a povinností obsažených v zadávacích dokumentacích, kterých se dovolává.
Nevertheless, the applicant puts forward this head of claim without even any vague mention of the roles and obligations contained in the contract documents it relies on.
Zejména nijak neupřesňuje, zda se údajná totožnost, na kterou poukazuje, týká kategorií šířených programů, případných kvalitativních požadavků na programy jako celek nebo jiných typů povinností.
In particular, it in no way specifies whether the alleged nature that it complains of concerns types of programmes broadcast, possible qualitative requirements concerning programming in a general sense or other types of obligation.
Soud má tudíž za to, že tento bod žalobního důvodu, jak je uveden v žalobě, postrádá minimální úroveň jasnosti a přesnosti vyžadovanou v čl. 44 odst.
The Court, consequently, considers that the applicant’s head of claim, as submitted in the application, lacks the basic clarity and precision required by Article 44(1) of the
Žalobkyně totiž v příloze k žalobě nedodala ani zadávací dokumentaci France 2 a France 3, ani svou vlastní zadávací dokumentaci.
In the annex to the application, the applicant submitted neither the contract documents of France 2 and France 3, nor even its own contract documents.
Pokud jde o předložení srovnávací studie těchto zadávacích dokumentací provedené žalobkyní v rámci repliky, je třeba připomenout, že takové předložení, jehož zpoždění nebylo nijak právoplatně odůvodněno, je nepřípustné na základě čl. 48 odst.
As for the submission, at the reply stage, of a comparative analysis of these contract documents carried out by the applicant, it should be observed that such a submission, the lateness of which has in no way been validly justified, is inadmissible under Article 48(1) of the Rules of Procedure.
1 jednacího řádu. Ostatně a pro úplnost, tato srovnávací studie se jeví bez dalšího jako nerelevantní, jelikož se týká období po červenci 1996, zatímco vyšetřované období, jehož se týká napadené rozhodnutí, jde od roku 1988 do roku 1994.
Moreover, and for the sake of completeness, this comparative analysis proved, from the outset, to be irrelevant, since it relates to a period after the month of July 1996, whereas the period of inquiry covered by the contested decision is from 1988 to 1994.
V bodě 39 prvním pododstavci žaloby, který se jeví jako druhý bod žalobního důvodu, žalobkyně zpochybňuje analýzu a závěry Komise ohledně posouzení, z hlediska zásady proporcionality, finančních vyrovnání poskytnutých Francouzskou republikou svým veřejnoprávním televizním kanálům.
In the first subparagraph of paragraph 39, the applicant declares, in what is presented as a second head of claim, that it disputes the analysis and the claims of the Commission with respect to the assessment, in accordance with the principle of proportionality, of the financial compensation granted by the French Republic to its public channels.
Nicméně nic v následujících pododstavcích tohoto bodu 39 neumožňuje pochopit, v čem konkrétně žalobkyně zpochybňuje analýzu a závěry Komise.
However, nothing in the following subparagraphs of that paragraph 39 makes it clear precisely what the applicant disputes in the analysis and the Commission’s claims.
Druhý, šestý a sedmý pododstavec tohoto bodu totiž popisují použitelné předpisy nebo přístup Komise, a neobsahují tak žádnou konkrétní argumentaci.
The second, sixth and seventh subparagraphs of that paragraph describe the applicable rules or the Commission’s approach, and do not, as a result, contain any precise reasoning.
Třetí pododstavec, jehož znění je ostatně dosti nejasné, se jeví jako zopakování tvrzení, která byla shledána nepřípustnými nebo neopodstatněnými, jež byla předložena v rámci prvního bodu žalobního důvodu.
The third sub-paragraph, which is moreover unclear in its wording, seems to reiterate claims presented in the context of the first head of claim, which were ruled inadmissible or unfounded.
Pokud jde o čtvrtý a pátý pododstavec tohoto bodu, žalobkyně tam v podstatě pouze uvádí, že číselné údaje uvedené v bodě 86 odůvodnění (tabulka 4) napadeného rozhodnutí jsou současně lakonická a nepřesná.
Regarding the fourth and fifth subparagraphs of that paragraph, the applicant is essentially arguing only that the figures presented in recital 86 (table 4) of the contested decision are both brief and incorrect.
Je třeba nicméně konstatovat, že tato kritika postrádá jakékoli vysvětlení.
The fact remains, however, that it is this criticism which lacks any explanation.
V osmém a posledním odstavci bodu 39 žalobkyně ostatně uznává, že v žalobě neexistují další úvahy, které by ozřejmily tento bod jejího žalobního důvodu, jelikož uvádí, že „v následujících písemnostech předloží hospodářské studie nezbytné pro vyvrácení přístupu Komise, který se jí jeví jako značně sporný“.
In the eighth and final subparagraph of paragraph 39, the applicant, moreover, recognises a lack in the application of any arguments serving to clarify its complaint, as it states that it ‘will shortly set out in writing the economic analysis necessary so as to rebut the Commission’s approach, which seems, in its opinion, to be highly questionable.’
V bodě 40 žaloby, jenž jak se zdá odpovídá třetímu žalobnímu důvodu, žalobkyně uvádí, že „Komise […] měla za to, že ceny uplatňované France 2 a France 3 mezi roky 1990 a 1994 ohledně reklamních časů se nejeví být značně nižšími než ceny uplatňované TF1 a M6, jejich soukromými soutěžiteli“.
In paragraph 40 of the application, which appears to constitute a third head of claim, the applicant states that ‘the Commission … took the view that the prices charged by France 2 and France 3 for advertising slots between 1990 and 1994 did not appear to be significantly lower than those charged by TF1 and M6, their private competitors.’
Dodává, že „[k] dosažení tohoto závěru se Komise opírala o jediné kriterium: průměrnou cenu GRP (definovanou v bodě 93 odůvodnění […] napadeného rozhodnutí)“.
It goes on to say that ‘the Commission based this conclusion on a sole criterion: the average cost of GRP (defined in recital 93 … of the contested decision).’
Žalobkyně dále uvádí, že „zpochybňuje tuto analýzu a závěr, který z ní vyplývá“.
The applicant then declares that it ‘disputes this analysis and the resulting conclusion.’
Přesto žalobkyně dále v bodě 40, navzdory tomuto prohlášení, nijak nezpochybňuje podrobné posouzení Komise, obsažené v bodech 90 až 100 odůvodnění napadeného
Nevertheless, after paragraph 40, the applicant, despite this declaration, in no way disputes the Commission’s detailed findings in recitals 90 to 100 of the contested decision.
TF1 v. KOMISE rozhodnutí. Zejména nijak neozřejmuje, v čem má být nedostatečné použití údajů vyjádřených jako GRP [Gross Rating Point (ratingový bod)] Komisí v její analýze.
TF1 v COMMISSION analysis, of data expressed in terms of GRP (Gross Rating Point (indicator of media intensity)) should be regarded as inadequate.
Pouze uvádí, že „[s]i klade otázku ohledně neexistence analýzy té prosté skutečnosti, že veřejnoprávní televizní kanály, jež mají k dispozici dvě sítě, France 2 a France 3, poskytují možnost zvýšené sledovanosti ve srovnání s možností sledovanosti nabízenou žalobkyní, což může vysvětlit vytýkané rozdíly v cenách, vedle toho, že na veřejnoprávní televizní kanály, značně podporované prostřednictvím sporných veřejných podpor, nejsou kladeny stejné požadavky ohledně rentability jako na soukromé televizní kanály“.
It merely states that ‘it questions the lack of analysis concerning the simple fact that the public channels, made up of two networks, France 2 and France 3, offer a broader range than that offered by the applicant, which could explain the differences in price complained of, beside the fact that the public channels, being extensively supported by the contested state aids, are not subjected to the same profit constraints as are the private channels.’
Soud konstatuje, že žalobkyně, která se ostatně vyjadřuje neurčitě ohledně důsledků „možnosti zvýšené sledovanosti“, kterou uvádí, nepředkládá žádné vysvětlení ohledně toho, co je třeba rozumět pod tímto pojmem.
The Court notes that the applicant, being, moreover, unclear about the effects of the ‘broader range’ it refers to, does not supply any explanation of how such an expression should be understood.
A přece s ohledem na první pohled zjevnou skutečnost, že daný televizní divák sleduje v jednom okamžiku pouze jeden televizní kanál, výraz „zvýšená sledovanost“ použitý žalobkyní, a v důsledku toho případné úvahy, které by mohly z tohoto pojmu vycházet, jsou při neexistenci jakéhokoli vysvětlení v žalobě obzvláště nejasné.
Given the obvious fact that any given television viewer only watches one channel at a time, the expression ‘broader range’ used by the applicant and, consequently, the possible reasoning that could lie behind it are, in the absence of any explanation in the application, particularly vague.
Pokusit se tento pojem za účelem jeho pochopení přeformulovat tak, že se týká schopnosti SOHZ francouzského vysílání, z důvodu jeho struktury jako dvou kanálů, zvýšit sledovanost svých programů, což nemohou učinit soukromí šiřitelé vysílání, nepřináší žádné vysvětlení s ohledem na skutečnost, kterou je třeba opakovaně připomenout, že daný televizní divák sleduje v daném okamžiku pouze jeden program.
The attempt to rephrase this expression, in order to try and understand it, whereby it refers to the SGEI potential of French broadcasting to increase the range of its programmes by virtue of its organisation into two channels, which the private channels would not be able to do, does not provide any clarification due again to the fact that a given television viewer only watches one programme at a time.
V každém případě odkaz žalobkyně na nejasný pojem „zvýšená sledovanost“ není doplněn žádným sledem úvah, kterými by byla přesným a podrobným způsobem zpochybněna konkrétní posouzení Komise v napadeném rozhodnutí.
In any event, the reference by the applicant to the ambiguous expression ‘broader range’ is not combined with any reasoning calling into doubt, in a precise and detailed way, the concrete findings of the Commission in the contested decision.
Za těchto podmínek je nepřípustný rovněž třetí bod žalobního důvodu vyjádřený v bodu 40 žaloby.
In these circumstances, the third head of claim, set out in paragraph 40 of the application, is also inadmissible.
Ze všech předcházejících úvah vyplývá, že všechny tři body prvního žalobního důvodu směřujícího ke zrušení jsou nepřípustné, a pokud jde o první z nich, je v každém případě zjevně neopodstatněný.
It follows from all of the foregoing that the first ground for annulment is inadmissible in each of its three heads of claim and, in any event, with regard to the first of them, clearly unfounded.
V bodě 42 žaloby žalobkyně tvrdí, že „Komise nesprávně použila [novelizovanou] směrnici [80/723], když zejména rozhodla, že tato se nepoužije na vysílání veřejnoprávních kanálů před rokem 2000 ([bod odůvodnění] 81 napadeného rozhodnutí)“.
In paragraph 42 of the application, the applicant contends that ‘the Commission wrongly applied Directive (80/723 as amended), particularly by deciding that it was not applicable to public broadcasting prior to the year 2000 (recital 81 of the contested decision)’.
Žalobkyně dodává, že „[t]entýž přístup vede k nesprávnému použití [Amsterodamského protokolu]“.
The applicant adds that ‘this same reasoning leads to an incorrect application of the (Amsterdam Protocol)’.
Komise odpovídá, že není s to zjistit, který bod odůvodnění napadeného rozhodnutí obsahuje takové tvrzení, které jí žalobkyně připisuje.
The Commission replies that it does not know which recital of the contested decision contains this claim, which is attributed to it by the applicant.
Bez ohledu na jeho nepřípustnost tento žalobní důvod podle ní v každém případě zjevně postrádá jakýkoli právní základ.
Regardless of its inadmissibility, this plea would, in any event, clearly lack any foundation in law.
Soud konstatuje, že i v tomto případě žalobkyně vyjadřuje své stanovisko nepřesně a s mezerami.
The Court notes, once again, that the applicant expresses its position in a way which is vague and incomplete.
Nijak totiž neozřejmuje, v čem by domněle chybné uplatnění novelizované směrnice 80/723 mělo způsobit neplatnost napadeného rozhodnutí.
It does not in any way clarify how the allegedly incorrect application of Directive 80/723, as amended, should cause the contested decision to be annulled.
Rovněž odkaz na Amsterodamský protokol není doplněn žádným vysvětlením.
The reference to the Amsterdam Protocol likewise lacks any explanation.
Tímto, stejně jako v rámci prvního žalobního důvodu, směřujícího ke zrušení, žalobkyně v konečném výsledku nutí jak žalovanou, tak i Soud k tomu, aby vycházely jen z dohadů ohledně faktických a právních úvah a konkrétních důvodů, které by mohly být skryty za tvrzeními žalobkyně. Přitom cílem čl.
This being the case, and as in the context of the first plea for annulment, the applicant reduces both the defendant and the Court to speculating about the reasoning and precise observations, both in fact and law, that could lie behind its claims.
44 odst. 1 jednacího řádu je zabránit zejména právě takové situaci, která je zdrojem právní nejistoty a je neslučitelná s řádným výkonem spravedlnosti.
It is precisely such a situation, creating legal uncertainty and anathema to a sound administration of justice, that Article 44(1) of the Rules of Procedure is designed to avoid.
Z toho vyplývá, že projednávaný žalobní důvod musí být odmítnut jako nepřípustný s ohledem na toto ustanovení.
It follows that the present plea must be dismissed as inadmissible in the light of this provision.
Tvrzení týkající se chybného použití novelizované směrnice 80/723 je každopádně zjevně neopodstatněné.
In any event, the claim that Directive 80/723, as amended, has been incorrectly applied is clearly unfounded.
V bodě 81 odůvodnění napadeného rozhodnutí totiž Komise neuvedla, že se tato směrnice nepoužije na dobu před rokem 2000.
In recital 81 of the contested decision, the Commission in no way suggested that this directive was not effective before the year 2000.
Vysvětlila, že povinnost oddělit účty zavedená touto směrnicí se nepoužije na odvětví televizního vysílání během období dotčeného v napadeném rozhodnutí.
It explained that the requirement to maintain separate accounts created by this directive did not apply to the television sector during the period covered by the contested decision.
Povinnost vést oddělené účty byla totiž do novelizované směrnice 80/723 zavedena až směrnicí Komise 2000/52/ES ze dne 26. července 2000 (Úř. věst. L 193, s. 75; Zvl. vyd. 08/02, s.
The requirement to maintain separate accounts was included in the amended Directive 80/723 only by Commission Directive 2000/52/EC of 26 July 2000 (OJ 2000 L 193, p.
Z toho vyplývá, že i bez ohledu na svoji nepřípustnost druhý žalobní důvod, který je založen na chybném předpokladu, zjevně postrádá jakýkoli právní základ.
It follows that, irrespective even of its inadmissibility, the second plea, which is based on a false premise, clearly lacks any foundation in law.
Ze všech výše uvedených úvah vyplývá, že projednávanou žalobu je třeba odmítnout jako nepřípustnou, a pokud jde o první bod prvního žalobního důvodu a druhý žalobní důvod, jako každopádně zjevně postrádající jakýkoli právní základ.
It follows from all the foregoing considerations that the present application must be dismissed as inadmissible and, in any event, concerning the first head of claim of the first ground, and the second ground, as clearly lacking any foundation in law.
Krom toho, podle čtvrtého odstavce tohoto článku členské státy, které vstoupily do řízení jako vedlejší účastníci, nesou vlastní náklady.
Under Article 87(4), Member States which have intervened in the proceedings are to bear their own costs.