natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tudíž škoda, za kterou je dotčená osoba oprávněna získat náhradu, nemůže odpovídat ztrátě na odměně vyplývající ze ztráty nároku (viz podobně rozsudek ze dne 27. ledna 2000, Mulder a další v. Rada a Komise, C-104/89 a C-37/90, Recueil, s. I-203, body 59 a 60).
Consequently the damage for which such a person is entitled to obtain compensation cannot correspond to the loss of earnings resulting from the loss of a right (see, by analogy, Joined Cases C-104/89 and C-37/90 Mulder and Others v Council and Commission [2000] ECR I-203, paragraphs 59 and 60).
Z toho však nelze vyvodit, že kritérium týkající se ztráty odměny, použité Soudem v napadeném rozsudku, je s ohledem na prostor pro uvážení, jímž disponuje ohledně způsobu, který má být v tomto ohledu použit, nevhodné k určení rozsahu náhrady škody vyplývající ze ztráty šance utrpěné M.-C. Girardot v projednávané věci.
However, it cannot therefore be concluded that the criterion of the loss of earnings to which the Court of First Instance had recourse in the judgment under appeal, taking account of the discretion which that Court has in the method to be adopted for that purpose, is unsuited to determining the extent of the reparation for the damage resulting from the loss of opportunity suffered by Mrs Girardot in the present case.
Vzhledem k tomu, že hodnota šance ztracené M.-C. Girardot závisí, jak v podstatě uvedl generální advokát v bodě 77 svého stanoviska, na významu prospěchu, který by získala, kdyby se uvedená šance uskutečnila, ztráta odměny utrpěná z důvodu vytýkaného protiprávního jednání, ačkoli sama o sobě nemůže určit rozsah náhrady ztráty šance, představuje v tomto ohledu relevantní kritérium.
Indeed, since the value of the chance lost by her is, as the Advocate General in essence stated in point 77 of his Opinion, a function of the income attributable to that chance materialising, the loss of earnings suffered because of the alleged unlawful conduct, while that cannot by itself determine the extent of the reparation for the loss of opportunity, constitutes nevertheless a relevant criterion.
I když M.-C. Girardot neměla žádný nárok na přijetí, hodnota přičítaná uvedené šanci tedy závisí, alespoň z části, na výši odměny, kterou mohla očekávat.
Even though Mrs Girardot had no right to be recruited, the value to be attributed to that chance depends therefore, at least in part, on the amount of the earnings which she could have expected.
47 odst. 2 písm. a) PŘOZ, je rovněž založen na výši odměny ztracené v důsledku vytýkané protiprávnosti.
On that point, it must also be observed that the alternative method proposed by the Commission in this appeal for the purposes of making good the damage suffered by Mrs Girardot, which consists in awarding her lump sum compensation the amount of which is set at the three months’ net remuneration to be paid for the minimum notice period laid down in Article 47(2)(a) of the Conditions of Employment, is also based on the amount of earnings lost because of the alleged unlawful conduct.
Za těchto podmínek může Komise těžko zpochybňovat relevanci uvedeného kritéria.
In those circumstances, the Commission can hardly criticise the relevance of that criterion.
Mimoto je třeba připustit, že odměna skutečně získaná poté, co došlo k protiprávnosti, částečně určuje rovněž rozsah náhrady škody, neboť každý poškozený má povinnost omezit rozsah škody.
In addition, it must be accepted that the remuneration actually received subsequent to the unlawful acts also partly determines the extent of the reparation for the damage, since any injured party has the obligation to minimise his loss.
V tomto ohledu nelze přijmout tvrzení Komise o nebezpečí diskriminace.
In that regard, the claim by the Commission that there is a risk of discrimination cannot be upheld.
Dva uchazeče, kteří byli protiprávně vyloučeni a utrpěli různou ztrátu odměny, totiž nelze ani v případě stejné šance na přijetí považovat za uchazeče nacházející se ve stejné či podobné situaci, pokud jde o rozsah utrpěné újmy.
If two unlawfully excluded candidates do not suffer the same loss of earnings, they cannot, even when they have the same chance of being recruited, be considered to be in an identical or similar situation as to the extent of the damage suffered.
Krom toho, ačkoli Soud pro účely určení rozsahu náhrady ztráty šance utrpěné M.-C. Girardot skutečně nejprve zjišťoval výši odměny, o kterou jmenovaná přišla, při určení rozsahu uvedené náhrady nevycházel pouze z tohoto kritéria.
Furthermore, even if the Court of First Instance, in order to determine the extent of the reparation for the loss of opportunity suffered by Mrs Girardot, did indeed seek to determine the amount of the earnings lost by her, that court did not rely on that criterion alone to determine the extent of that reparation.
Když v bodě 58 napadeného rozsudku Soud konstatoval, že pro určení rozsahu náhrady ztráty šance utrpěné M.-C. Girardot je třeba „případně“ ohodnotit její šanci na přijetí, a tím naznačil, že uvedené ohodnocení je čistě fakultativní, jistě právně věc posoudil nesprávně, neboť opomenutí uvedeného ohodnocení, jež je součástí pojmu „ztráta šance“, by vedlo pouze k výpočtu ztráty odměny utrpěné M.-C. Girardot, ačkoli dotčená neměla žádný nárok na přijetí.
It is true that, by ruling in paragraph 58 of the judgment under appeal that, in order to determine the extent of the reparation for the loss of opportunity suffered by Mrs Girardot, it was necessary ‘if appropriate’ to make an assessment of the chance she had of being recruited, suggesting thereby that that assessment was merely optional, the Court of First Instance committed an error of law, since the omission of that assessment, which is part of the very definition of loss of opportunity, would amount to evaluating only the loss of earnings suffered by Mrs Girardot, although she had no right to be recruited.
Nicméně uvedený omyl je irelevantní, neboť poté, co v bodech 59 až 95 napadeného rozsudku vypočetl ztrátu odměny utrpěnou M.-C. Girardot, Soud v bodech 96 až 122 uvedeného rozsudku skutečně přiřadil uvedené ztrátě procentuální podíl určený k vyčíslení šance M.-C. Girardot na přijetí, a to na základě souhrnu skutečností souvisejících s okolnostmi projednávané věci, jež spadají pod svrchované posouzení skutkových okolností Soudem.
However, that error is inoperative since, having, calculated the loss of earnings suffered by Mrs Girardot, in paragraphs 59 to 95 of the judgment under appeal, the Court of First Instance, in paragraphs 96 to 122 of that judgment, in fact applied to that loss a percentage which was intended, on the basis of all the particular facts of the case — the appraisal of those facts by that court not being open to appeal — to quantify the chance which Mrs Girardot had of being recruited.
Takové kritérium, uplatněné s cílem vyvážit, podle způsobu používaného, jak uvedl generální advokát v bodě 55 svého stanoviska, několika vnitrostátními právními řády, kritérium týkající se ztráty odměny, může poskytnout relevantní údaj pro určení rozsahu náhrady ztráty šance utrpěné M.-C. Girardot, neboť umožňuje pro účely uvedeného určení zohlednit pravděpodobnost získat nenapravitelně ztracenou odměnu, kterou měla M.-C. Girardot.
However, that criterion, applied in that way, in order to weight the criterion relating to loss of earnings, following a method also adopted, as the Advocate General stated in point 55 of his Opinion, in the domestic law of several Member States, is capable of providing relevant guidance to determine the extent of the reparation for the loss of opportunity suffered by Mrs Girardot, since it is thereby possible for the purposes of that determination, to take account of the probability of her receiving the earnings which she in fact irremediably lost.
Je pravda, jak uvedla Komise v průběhu jednání, že míra šance takto vypočítaná Soudním dvorem je hypotetická a nelze ji samu o sobě považovat za skutečnou či určitou.
It is true that, as the Commission submitted at the hearing, the degree of chance thus calculated by the Court of First Instance is hypothetical and that it cannot itself be considered actual or certain.
Nicméně tato okolnost je irelevantní, jelikož je nesporné, že škoda utrpěná M.-C. Girardot z důvodu ztráty šance na přijetí je skutečná a určitá a že Soud disponuje prostorem pro uvážení ohledně způsobu, který má být použit pro určení její výše.
However, that factor is irrelevant, since it is common ground that the damage suffered by Mrs Girardot because of the loss of opportunity to be recruited is actual and certain and that the Court of First Instance has a margin of appreciation as to the method to be adopted to quantify it.
Konečně je v každém případě třeba poznamenat, že způsob navrhovaný Komisí, připomenutý v bodě 68 tohoto rozsudku, je zjevně méně vhodný pro určení rozsahu náhrady škody vyplývající ze ztráty šance než způsob použitý v napadeném rozsudku.
Lastly, it must in any event be held that the method proposed by the Commission, described in paragraph 68 of this judgment, is manifestly less suitable for determining the extent of the reparation for the damage resulting from the loss of an opportunity than that adopted in the judgment under appeal.
Takový způsob, který s cílem navrhnout pravidlo určené k jednotné náhradě ztráty šance na přijetí utrpěné kteroukoli dotčenou osobou naprosto ignoruje zvláštní okolnosti situace M.-C. Girardot, neumožňuje v rozporu s požadavky uváděnými judikaturou Soudního dvora (viz zejména rozsudky ze dne 8. října 1986, Leussink a další v. Komise, 169/83 a 136/84, Recueil, s. 2801, bod 13, jakož i výše uvedený rozsudek Lucaccioni v. Komise, body 22 a 28) zajistit úplnou náhradu individuální škody skutečně utrpěné dotčenou osobou z důvodu vůči ní spáchané konkrétní protiprávnosti a mimoto zbavuje soud Společenství prostoru pro uvážení, kterým disponuje pro účely určení rozsahu náhrady uvedené škody.
Such a method, which has the effect of entirely ignoring the particular circumstances of Mrs Girardot’s situation in order to propose a rule designed to provide reparation in a consistent manner for the loss by any party of the opportunity of being recruited, fails, contrary to the requirements set out in the caselaw (see, in particular, Joined Cases 169/83 and 136/84 Leussink and Others v Commission [1986] ECR 2801, paragraph 13, and Lucaccioni v Commission, cited above, paragraphs 22 and 28), to ensure that the individual damage actually suffered by the party concerned because of the particular unlawful acts of which she was the victim is fully compensated, and, in addition, deprives the Community courts of the margin of appreciation which they have to determine the extent of the reparation for the damage.
Krom toho uvedený alternativní způsob by vedl k náhradě fiktivní škody, která není ani skutečná, ani určitá, jelikož, jak poznamenal Soud v bodě 74 napadeného rozsudku, se rovná tvrzení, že období, během kterého by M.-C. Girardot zůstala ve službách Komise, pokud by ji tato přijala, je natolik hypotetické, že je třeba k němu vůbec nepřihlížet, a v důsledku toho je třeba dospět k závěru, že její pracovní poměr byl ukončen hned po svém vzniku.
Furthermore, that alternative method, since it amounts to claiming, as the Court of First Instance observed in paragraph 74 of the judgment under appeal, that the length of time Mrs Girardot would have remained in the service of the Commission if it had recruited her is so hypothetical that it should be completely disregarded and, consequently, that it should be considered that her employment was terminated as soon as it had begun, would result in the provision of compensation for fictitious damage which was neither actual nor certain.
Z toho vyplývá, že Komise, která navíc nezpochybňuje, že napadený rozsudek je v tomto ohledu dostatečně právně odůvodněn, neprokázala, že způsobem použitým v uvedeném rozsudku Soud při výkonu posuzovací pravomoci, kterou v tomto ohledu disponuje, zkreslil škodu utrpěnou v projednávané věci M.-C. Girardot, když neurčil skutečnou a určitou škodu vyplývající pro M.-C. Girardot ze ztráty šance na přijetí.
It follows that the Commission, which does not, moreover, dispute that the statement of the reasons of the judgment under appeal is sufficient in law, has not demonstrated that the Court of First Instance, in exercising the discretion available to it in this matter, has, by the method adopted, misinterpreted the damage suffered in this case by Mrs Girardot, by not determining the actual and certain damage resulting for her from the loss of an opportunity of being recruited.
Přitom je nesporné, že posledně uvedená škoda má přímou příčinnou souvislost s protiprávností vytýkanou v projednávané věci.
It is not disputed that there is a direct causal link between that damage and the alleged unlawful conduct in the present case.
Za těchto podmínek je třeba dospět k závěru, že hlavní kasační opravný prostředek není opodstatněný, a v důsledku toho musí být zamítnut.
In those circumstances, it must be concluded that the main appeal is unfounded and, consequently, that it must be dismissed.
Svým vzájemným kasačním opravným prostředkem M.-C. Girardot namítá, že Soud porušil právo Společenství tím, že se několikrát dopustil zjevně nesprávného posouzení.
By the cross-appeal, Mrs Girardot claims that the Court of First Instance infringed Community law by making several manifest errors of assessment.
Zaprvé M.-C. Girardot tvrdí, že určením pouze pětiletého období, jako období, které má být zohledněno při výpočtu rozdílu v odměně, se Soud dopustil zjevně nesprávného posouzení, když v bodě 80 napadeného rozsudku vyloučil z posuzovaných skutečností ztrátu šance na služební postup, ačkoli perspektiva jmenování
First, Mrs Girardot submits that, by adopting only a period of five years as the reference period for calculating the difference in remuneration, the Court of First Instance made a manifest error of assessment, in that, in paragraph 80 of the judgment under appeal, it excluded from the factors under consideration the loss of opportunity of a career, when the prospect of appointment as an established official was not a matter
2008 – VĚC C-348/06 P nebyla nejistá vzhledem k tomu, že Komise podle jasně stanovené politiky jmenovala v rozhodné době úředníky řadu dočasných zaměstnanců a že všech osm nakonec přijatých uchazečů bylo jmenováno úředníky.
2008 — CASE C-348/06 P of doubt, since at the time the Commission had, in line with clearly defined policy, appointed numerous temporary staff members as established officials, and the eight candidates finally recruited were all appointed as established officials.
Zadruhé M.-C. Girardot uplatňuje, že odkazem na čistou měsíční odměnu odpovídající v průměru poslední odměně vyplacené Komisí, jež odpovídala pracovnímu místu třídy A5, se Soud dopustil zjevně nesprávného posouzení ohledně určení rozdílu v odměně, neboť v bodě 85 napadeného rozsudku přehlédl skutečnost, že M.-C. Girardot měla větší šanci na přijetí na pracovní místo platové třídy A4 než na pracovní místo platové třídy A5, protože pět z osmi pracovních míst, ohledně nichž podala svou žádost, byla pracovní místa platové třídy A4.
Secondly, Mrs Girardot claims that, by referring to the net monthly earnings corresponding, on average, to the last remuneration paid to her by the Commission in a post in grade A 5, the Court of First Instance made a manifest error of assessment in determining the difference in remuneration, in that, in paragraph 85 of the judgment under appeal, that court disregarded the fact that she had a greater chance of being recruited to a post in grade A 4 than to a post in grade A 5 since five of the eight posts for which she had applied were in grade A 4.
Mimoto měl Soud rekonstruovat její služební postup na základě údajů o průměrné době trvání povýšení z jedné třídy do další a zohlednit důchodové nároky, které by vznikly v případě přijetí.
In addition, the Court of First Instance should have constructed the progression of her career on the basis of the average time taken for promotion from one grade to another and taken account of pension rights she would have acquired in the event of recruitment.
Zatřetí má M.-C. Girardot za to, že stanovením šance na přijetí na 50 % se Soud dopustil zjevně nesprávného posouzení ohledně pravděpodobnosti uskutečnění uvedené šance, neboť v bodě 116 napadeného rozsudku přehlédl, že její šance na přijetí byly zvýšeny skutečností, že u každého z dotčených pracovních míst jí byl soupeřem jediný uchazeč, že všichni z nich byli přijati a že jediný uchazeč ucházející se o osm pracovních míst má vyšší šanci na přijetí než uchazeč o jediné pracovní místo.
Thirdly, Mrs Girardot considers that, by setting the chance she had of being recruited at 50%, the Court of First Instance made a manifest error of assessment as to the probability of that chance materialising, in that, in paragraph 116 of the judgment under appeal, the Court failed to take into account that her chances of being recruited were increased by the fact that for each of the posts in question there was only one other competing candidate, that each of those others was recruited and that a candidate applying for eight posts has more opportunity to be recruited than a candidate who presents himself for only one post.
Mimoto vážná šance neodpovídá šanci jedné ku dvěma.
In addition, a one in two chance does not amount to a strong chance.
Začtvrté má M.-C. Girardot za to, že se Soud dopustil zjevně nesprávného posouzení, když v bodech 133 až 138 napadeného rozsudku nezohlednil všechny skutečnosti zakládající morální a tělesnou újmu, ačkoliv lékařská potvrzení přiložená v rámci tohoto řízení potvrzují depresivní syndrom, kterým trpí od té doby, co byly protiprávně zamítnuty její žádosti o pracovní místo.
Fourthly and lastly, Mrs Girardot considers that the Court of First Instance made a manifest error of assessment by not taking into account, in paragraphs 133 to 138 of the judgment under appeal, all the evidence of nonmaterial and physical harm, whereas the medical certificates produced by her within these proceedings record the existence of a depressive syndrome from which she has suffered since the date of the unlawful rejection of her applications.
V průběhu jednání Komise tvrdila, že vzájemný kasační opravný prostředek je v plném rozsahu nepřípustný, neboť směřuje ke zpochybnění posouzení skutečností provedeného Soudem.
At the hearing, the Commission submitted that the cross-appeal was entirely inadmissible since its objective was to challenge the appraisal of facts carried out by the Court of First Instance.
Jak vyplývá z článku 225 ES a článku 58 statutu Soudního dvora, kasační opravný prostředek je omezen na právní otázky, a proto jedině Soud je příslušný zjistit skutkový stav, kromě případu, kdy věcná nesprávnost jeho zjištění vyplývá z písemností ve spise, které mu byly předloženy, a tento skutkový stav posoudit.
As is clear from Article 225 EC and Article 58 of the Statute of the Court of Justice, an appeal lies on points of law only and therefore the Court of First Instance alone has jurisdiction to find and to appraise the facts, save where the factual inaccuracy of its findings results from the documents in the case before it.
Posouzení skutkového stavu tedy nepředstavuje, s výhradou případu zkreslení důkazů předložených Soudu, právní otázku, která jako taková podléhá přezkumu Soudního dvora (viz zejména výše uvedený rozsudek EIB v. Hautem, bod 44; rozsudek ze dne 5. června 2003, O’Hannrachain v. Parlament, C-121/01 P, Recueil, s. I-5539, bod 35; jakož i usnesení ze dne 27. dubna 2006, L v. Komise, C-230/05 P, nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí, bod 45).
The appraisal of the facts by the Court of First Instance does not constitute, save where the clear sense of the evidence produced before it is distorted, a question of law which is subject, as such, to review by the Court of Justice (see, inter alia, EIB v Hautem, cited above, paragraph 44; Case C-121/01 P O’Hannrachain v Parliament [2003] ECR I-5539, paragraph 35; and order of 27 April 2006 in Case C-230/05 P L v Commission, not published in the ECR, paragraph 45.
Podle judikatury Soudního dvora kasační opravný prostředek tento požadavek nesplňuje, jestliže se omezuje, aniž by sám obsahoval argumentaci směřující specificky k identifikaci vady spočívající v nesprávném právním posouzení, jíž je stiženo napadené rozhodnutí, na opakování nebo doslovné převzetí žalobních důvodů a argumentů, které již byly uplatněny před Soudem, včetně těch, které se zakládaly na skutečnostech uvedeným soudem výslovně odmítnutých.
According to the case-law, that requirement is not satisfied by an appeal which, without even including an argument specifically identifying the error of law allegedly vitiating the judgment under appeal, confines itself to repeating or reproducing the pleas in law and arguments submitted to the Court of First Instance, including those founded on facts explicitly rejected by that Court.
Takový kasační opravný prostředek je totiž ve skutečnosti návrhem domáhajícím se pouhého nového přezkumu žaloby předložené Soudu, což nespadá do pravomoci Soudního dvora (viz zejména výše uvedené rozsudky, Bergaderm a Goupil v. Komise, bod 35; a Eurocoton a další v. Rada, bod 47; jakož i výše uvedené usnesení Lucaccioni v. Komise, bod 41).
Such an appeal amounts in reality to a request for no more than a re-examination of the application submitted to the Court of First Instance, which the Court of Justice does not have jurisdiction to undertake (see, inter alia, Bergaderm and Goupil v Commission, paragraph 35, and Eurocoton and Others v Council, paragraph 47, both cited above; and the order in Lucaccioni v Commission, cited above, paragraph 41).
Krom toho podle judikatury připomenuté v bodě 45 tohoto rozsudku, jestliže Soud určil existenci újmy, je pouze on příslušný k tomu, aby v mezích návrhu posoudil způsob a rozsah náhrady této škody.
Furthermore, according to the caselaw set out in paragraph 45 of this judgment, when Court of First Instance has determined that there is damage, it alone has jurisdiction, within the confines of the claim, to assess the form and extent of reparation for the damage.
Přitom v projednávané věci je třeba poznamenat, že M.-C. Girardot svým vzájemným kasačním opravným prostředkem, jak sama zdůraznila v průběhu jednání v odpovědi na jednu z otázek Soudního dvora v tomto ohledu, nesměřuje k identifikaci vad spočívajících v nesprávném právním posouzení, jimiž by bylo stiženo odůvodnění Soudu v napadeném rozsudku, ale ke zpochybnění, a to jednak opětovným uvedením argumentů uplatněných v prvním stupni, a jednak dovoláváním se údajných nových
In the present case, it must be held that, by this cross-appeal, Mrs Girardot, as she herself stated at the hearing in response to a question from the Court on that point, seeks not to identify errors of law allegedly vitiating the reasoning of the Court of First Instance in the judgment under appeal but rather, by (i) repeating her arguments relied on at first instance and (ii) putting forward supposed new evidence, she
KOMISE v. GIRARDOT důkazů, posouzení skutkového stavu, ke kterému uvedený soud dospěl v napadeném rozsudku pro účely určení rozsahu náhrady škody, aniž by však uplatnila jakékoli zkreslení uvedených skutečností či předložila sebemenší právní argumentaci za účelem prokázání důvodu, proč by posouzení uvedených argumentů Soudem mělo být právně nesprávné.
COMMISSION v GIRARDOT seeks to challenge the assessment of facts which that Court undertook in that judgment for the purposes of determining the extent of reparation for the damage, but she does not either allege any distortion of those facts or advance the slightest legal argument capable of demonstrating why the assessment by Court of First Instance of her arguments was erroneous in law.
Tím se tedy M.-C. Girardot omezuje pouze na žádost o nový přezkum napadeného rozsudku.
That being the case, Mrs Girardot therefore does no more than request a re-examination of the judgment under appeal.
V důsledku toho je třeba odmítnout vzájemný kasační opravný prostředek jako nepřípustný.
Consequently, the cross-appeal must be dismissed as inadmissible.