natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Během mého funkčního období od ledna 1992 do voleb do Evropského parlamentu v roce 1994 pokročil Evropský parlament na cestě k zastupitelské demokracii v Evropě o notný kus vpřed. Parlament schvaluje spolu s Radou evropské právní předpisy i rozpočet a rozhoduje tak o osudech téměř 500 milionů lidí.
During my term of oce from January 1992 to the 1994 European election Parliament advanced quite a long way towards the goal of becoming a Europe-wide democratic representative body adopting laws and the budget on an equal footing with the Council and hence controlling the destiny of some 500 million people.
Tehdy jsem věnoval hodně pozornosti postupnému dosažení evropského sjednocení prostřednictvím parlamentní práce.
At that time my attention was often focused on the gradual progress of European unication in parliamentary work.
Ve vzpomínkách však tuto „mravenčí práci“ předčí „hvězdné okamžiky“ Evropského parlamentu.
But the memory of the ‘daily grind’ is eclipsed by Parliament’s ‘moments of glory’.
Těmi pro mne jsou velkolepé proslovy o Evropě, které pronesli královna Alžběta II. a Václav Havel na zasedání ve Štrasburku, jež jsou svědectvím celoevropského sjednocení a svou hodnotu neztrácí ani v dnešní době.
Two examples which, to my mind, belong to the latter category are the splendid European speeches by Queen Elizabeth II and Vaclav Havel in the Strasbourg Chamber, testimonies to pan-European unication that are still worth reading!
PARLAMENT NA POČÁTKU NOVÉ ÉRY V EVROPĚ
PARLIAMENT AT THE BEGINNING OF A NEW ERA IN EUROPE
ČERVENEC 1994 LEDEN 1997
JULY 1994 JANUARY 1997
Evropský parlament zvolený v červnu 1994 se sešel v nové Evropě.
The European Parliament elected in June 1994 met for the first time in a new Europe.
Bylo po pádu Berlínské zdi, národy střední a východní Evropy se samy osvobodily od diktatury komunismu a nadvlády Sovětského svazu.
The Berlin Wall had fallen. The peoples of Central and Eastern Europe had freed themselves from the dictatorship of Communism and the all-embracing grip of the Soviet Union.
Padla železná opona, která po čtyřicet let rozdělovala Evropu, a skončila studená válka mezi evropskými bloky.
The Iron Curtain, which had divided Europe for 40 years, had collapsed. The Cold War between the two blocs in Europe was over.
Nikdy předtím ve své historii se Evropský parlament nemusel přizpůsobit tak zásadně změněnému politickému prostředí.
Never before in its history had the European Parliament been required to adjust to such a fundamentally changed political environment.
Evropských voleb roku 1994 se poprvé účastnili občané bývalé Německé demokratické republiky.
The 1994 European elections had been the first in which the citizens of the former GDR had taken part.
Zvláště mě dojalo, že jsem mohl ve svém zahajovacím projevu přivítat kolegyně a kolegy z východního Německa jako svobodně zvolené poslance.
It was particularly moving for me to be able, in my inaugural speech, to welcome colleagues from East Germany as freely elected Members.
O několik měsíců později, v lednu 1995, mohl Parlament přivítat také poslance z nových členských států: Finska, Švédska a Rakouska.
A few months later, in January 1995, Parliament also welcomed MEPs from three new Member States, Finland, Sweden and Austria.
Byl to první krok ke sjednocení celé Evropy.
This was the first step towards the unication of Europe as a continent.
Počet poslanců Evropského parlamentu vzrostl z 567 na 626.
The European Parliament had grown in size from 567 to 626 Members.
Parlament se tak stal nejen větším, ale také bohatším, pokud jde o politickou kulturu, zkušenost a tradici.
It was not only bigger, but also richer in terms of its political culture, experience, tradition.
Evropské společenství se vydalo na cestu k vyjednávání o přistoupení středoevropských a východoevropských států.
The European Community had set out along the road to negotiations on the accession of the States of Central and Eastern Europe.
Parlamenty těchto států však samozřejmě neznaly postupy, požadavky a obtíže nastávajícího procesu přistoupení a nerozuměly jim.
However, their parliaments were, naturally enough, lacking in knowledge and a real understanding of the procedures, requirements and problems involved in the impending accession process.
Evropský parlament jim musel pomoci, aby se ujaly své úlohy při provádění „acquis communautaire“ do vnitrostátního práva.
The European Parliament had to help them grow into their role in transposing the acquis communautaire into the national law of their countries.
Z mé iniciativy se poprvé v historii evropského sjednocování setkali všichni předsedové parlamentů kandidátských zemí v Evropském parlamentu, aby si zde otevřeně vyměnili své názory.
At my instigation, for the first time in the history of the European unication process all the presidents of the parliaments of the applicant States came together in the European Parliament for a free and frank exchange of views.
Význam těchto setkání byl zřejmý z toho, že se pravidelně opakovala až do zahájení samotných přístupových jednání.
The importance of such exchanges was demonstrated by the fact that meetings of this kind were then held regularly until the accession negotiations proper started.
Náš Parlament převzal vedoucí úlohu, pokud jde o parlamentní účast a zabezpečení sjednocovacího procesu.
Our Parliament played a pioneering role in the work of providing parliamentary scrutiny of and safeguards for the European unication process.
Několik měsíců před evropskými volbami vstoupila v platnost Maastrichtská smlouva. Tato smlouva poprvé poskytla Evropskému parlamentu skutečné právo spolurozhodování, a to především v oblasti směrnic a nařízení týkajících se dokončení vnitřního trhu.
A few months before the European elections the Treaty of Maastricht had come into force and, for the first time, had conferred on the European Parliament genuine rights of codecision, in particular in the area of the directives and regulations dealing with the completion of the internal market.
Díky novým pravomocem se poradní parlament stal parlamentem, který přijímá rozhodnutí; jeho pracovní metody a prezentace veřejnosti však stále ještě odpovídaly parlamentu s výhradně konzultačními pravomocemi.
Its new powers had turned an advisory parliament into a decisionmaking parliament, but its working methods and its public prole were still those of a parliament with a purely consultative role.
Stáli jsme tedy před úkolem reformovat pracovní metody, například průběh diskusí a hlasování na plenárním zasedání, spolupráci mezi výbory či organizaci práce v oblasti vztahů s tiskem a veřejností.
We faced the task, therefore, of reforming those working methods, for example the conduct of debates and votes in plenary and cooperation between the committees, and reorganising Parliament’s press and public relations work.
Byla to náročná práce.
This was quite a task.
Zpočátku sice téměř všechny kolegyně a kolegové nadšeně vystupovali ve prospěch důkladných reforem, ale s každým krokem od slov k činům nadšení pro reformy opadávalo.
Although, initially, almost all my colleagues were enthusiastic advocates of the thoroughgoing reforms, that enthusiasm shrank with every step in the process of putting our intentions into practice.
Dodnes jsem vděčný Pauline Greenové a Wilfriedu Martensovi za to, že mě účinně podporovali a prosadili reformy ve svých nespokojených politických skupinách.
To this day I am grateful to Pauline Green and Wilfried Martens for their determined support in pushing through the reforms in the face of the scepticism of their political groups.
I dnes vyžadují pracovní postupy Parlamentu další reformu.
Today, Parliament’s working methods are once again in need of reform.
Za nástupce Jacquese Delorse, který po deseti letech výjimečně úspěšného období ve funkci předsedy Komise koncem roku 1994 odešel, navrhli představitelé států a vlád lucemburského předsedu vlády Jacquese Santera.
As the successor to Jacques Delors, who stood down at the end of 1994 after an exceptionally successful 10-year period of oce as President of the Commission, the Heads of State and Government proposed the Prime Minister of Luxembourg, Jacques Santer.
Tento návrh museli poprvé ociálně konzultovat s Evropským parlamentem.
For the first time, they were required ocially to consult the European Parliament on that pro-
Bylo také jasné, že by pan Santer v takovém případě do funkce nenastoupil.
It was also clear that in such an event Santer would not take up his oce.
Parlament si vydobyl vstup do postupu spolurozhodování při obsazování přední pozice v Evropě.
Parliament had secured at least some say in the process of making top-level appointments in Europe.
Poprvé bylo před jmenováním nových designovaných členů Evropské komise nutné hlasování o důvěře v Evropském parlamentu.
For the first time, the appointment of the new EU Commissioners-des-ignate was dependent on a vote of condence in the European Parliament.
V rámci jeho přípravy si Parlament musel vytvořit o každém jednotlivém kandidátovi jasnou představu, což se mělo uskutečnit při veřejných slyšeních.
In order to prepare that vote, Parliament had to gain a clear picture of each individual nominee, the chosen method being public hearings.
Přes odpor mnoha vlád i přes zdráhání Komise se mi podařilo prosadit, že se před hlasováním o důvěře na plenárním zasedání musel každý kandidát samostatně zúčastnit jednoho slyšení ve výboru Parlamentu příslušném pro jeho oblast působnosti.
In the face of opposition from many governments and the reluctance of the Commission, I secured an agreement that, prior to the vote of condence in plenary, each individual nominee would be required to undergo a hearing in the Parliament committee responsible for the area covered by his or her portfolio.
Pro tento postup neexistoval ve Smlouvách právní základ.
There was no basis in the Treaties for this procedure.
Z tehdejší převratné změny se mezitím stal ustálený postup, jímž Evropský parlament již nejednou ovlivnil složení Komise.
What was then a coup has now become an established procedure by means of which the European Parliament has already demonstrated several times that it exercises some inuence over the composition of the Commission.
Z tohoto úspěchu pro mne vyplynulo, že pro Evropský parlament je důležitější, aby beze zbytku využil své možnosti vlivu, než aby si stěžoval na nedostatek pravomocí.
This success showed me that it is more important for the European Parliament to exert the inuence it does have, right down to the last detail, rather than bemoaning its lack of powers.
Jedna činnost mi během mého funkčního období způsobovala obzvláštní radost.
One activity gave me particular pleasure during my term of oce.
V zahajovacím projevu jsem slíbil, že budu cestovat do regionů členských států a v případě zájmu také do volebních obvodů kolegyň a kolegů.
In my inaugural speech I had promised that I would travel to the regions of the Member States and, at their request, to my colleagues’ constituencies.
Příležitost splnit tento slib se mi naskytla čtyřicetkrát. A hleďme: občané v regionech často podporují sjednocení Evropy více, než se můžeme domnívat podle různých politických machinací v hlavních městech.
I had 40 opportunities to full that promise and if I only learnt one thing, it was this: public support for European unication in the regions is often much greater than the political manoeuvring performed in some capital cities would lead one to suspect.
LEDEN 1997 ČERVENEC 1999
JANUARY 1997 JULY 1999
Není snadné rekapitulovat předsednictví plné událostí a příběhů.
It is not easy to sum up a presidency full of events and anecdotes.
Některé z mých vzpomínek stále víří silné emoce, jako například návštěva španělské královny v Parlamentu nebo návštěva Rafaela Caldery, starého přítele z těžkých dob opozice proti Francovi, či přítomnost členů mé rodiny a blízkých přátel v den, kdy jsem byl zvolen.
Some of my memories still stir strong emotions, such as the visit to Parliament by the King and Queen of Spain, or the visit by Rafael Caldera, an old friend from the dicult times of opposition to Franco, or the presence of members of my family and close friends on the day when I was elected.
Mé pocity však nejsou v tomto případě důležité, důležité jsou výjimečné události týkající se budoucnosti Evropy a Evropského parlamentu.
However, it is not my own feelings that count here but the outstanding events for the future of Europe and the European Parliament.
Amsterodamská smlouva: Z tohoto hlediska bych rád v první řadě zdůraznil vyjednávání o Amsterodamské smlouvě. V prvních pěti měsících svého předsednictví jsem si stanovil za cíl navázat na činnost svého předchůdce Klause Hänsche a navštívil jsem 14 předsedů vlád členských států.
The Treaty of Amsterdam: From this point of view, I would start by highlighting the negotiations for the Treaty of Amsterdam: in the first five months of my presidency I set myself the task of continuing the work of my predecessor, Klaus Hänsch, visiting 14 Member State Heads of Government.
Bylo to fyzicky vyčerpávající, ale umožnilo mi to odjet na neformální setkání v Noordwijku se stanoviskem Evropského parlamentu, které bylo kladně přijato představiteli států a vlád a umožnilo nalézt cestu ven z bezvýchodné situace, jež jednání blokovala.
This was physically exhausting, but it enabled me to go to the informal summit in Noordwijk with a European Parliament position that was favourably received by the Heads of State and Government and that provided a way out of the impasse that was blocking the negotiations.
Musím zdůraznit, že jsem při tom jednal v úzké spolupráci s nizozemským předsednictvím a výsledkem této spolupráce a odhodlání bylo posílení Evropského parlamentu a demokracie v Amsterodamu.
I must stress that I acted in close cooperation with the Dutch Presidency throughout and that, as a result of this cooperation and determination, the European Parliament and democracy were strengthened in Amsterdam.
Přijetí eura: Druhým klíčovým momentem, který bych rád připomněl, je souhlas Evropského parlamentu s přijetím eura v prvních jedenácti členských státech.
The adoption of the euro: The second key moment I should like to recall is the European Parliament’s approval of the first eleven Member States to launch the euro.
To se odehrálo na formálním zasedání, kterému se široce věnovala média.
This took place at a formal sitting that was widely covered in the media.
Ve stejný den, tj. 2. května 1998, jmenovala Evropská rada po napjatých a nekonečných jednáních prezidenta Evropské centrální banky.
That same day, 2 May 1998, the European Council appointed the first President of the European Central Bank following tense and interminable negotiations.
Parlament měl za úkol designovaného kandidáta posoudit a využil Duisenbergovy oslabené pozice (díky obtížím při jeho nominaci), aby mu vyjádřil svou podporou, a výměnou získal slib nově jmenovaného předsedy, že bude pravidelně předstupovat před Parlament a informovat jej o činnosti banky.
It was Parliament’s task to question the President designate, and it took advantage of Duisenberg’s weakened position (owing to the diculties surrounding his nomination) to ensure that its support was duly valued and to obtain in exchange an undertaking from the recently appointed President to appear regularly before Parliament to report on the bank’s progress.
Duisenberg i jeho nástupce Trichet tento závazek úzkostlivě dodržovali, čímž umožnili Parlamentu vykonávat kontrolu nad Evropskou centrální bankou při plném respektování její nezávislosti.
Both Wim Duisenberg and his successor Jean-Claude Trichet scrupulously complied with this commitment, thus enabling Parliament to exercise scrutiny over the European Central Bank whilst fully respecting its independence.
S desetiletým odstupem od těchto událostí je znovu zřejmé, že se předpovědi mýlily.
Looking back on these events ten years later, it becomes clear that once again the prophecies were mistaken.
Kompromis není nikdy bezchybným řešením, ale v této situaci, stejně jako v dalších případech, kdy byla evropská integrace blokována, nabídl cestu vpřed.
Compromise is never a brilliant solution but at that point, as at other times when European integration
Výsledek je nasnadě: Evropská centrální banka měla dva vynikající předsedy, kteří úspěšně hájili její nezávislost a efektivitu.
The results are there for all to see: the European Central Bank has had two outstanding presidents who have successfully defended its independence and eectiveness.
A euro se stalo hlavní měnou, kterou Evropané považují za svou vlastní, za svou jedinou měnu.
And the euro has become a leading currency that Europeans see as their own, indeed as their only one.
Odstoupení Komise: Třetím klíčovým okamžikem, jejž je třeba zdůraznit, je rozhodnutí Parlamentu vykonávat své právo kontroly nad činností Komise, rozhodnutí, které později vedlo k jejímu odstoupení.
The resignation of the Commission: The third key moment that must be highlighted is Parliament’s decision to exercise its right of control over the Commission’s activities, a decision which eventually led to the latter’s resignation.
Jednalo se o napjatý proces, který byl pro mě obzvláště bolestivý, vzhledem k mému přátelství a ideologické příbuznosti s Jacquesem Santerem a dalšími členy Komise, zejména Marcelinem Orejou.
This was a tense process that was particularly painful for me, given my friendship and ideological anity with Jacques Santer and other members of the Commission, especially Marcelino Oreja.
Byl to však rozhodující moment pro budoucnost Evropského parlamentu.
But it was a decisive moment for the future of the European Parliament.
Od Maastrichtu musela Komise získávat důvěru Parlamentu.
Since Maastricht, the Commission has had to obtain Parliament’s con-dence.
Pan Santer to sám uznal ve svém projevu při nástupu do úřadu.
Jacques Santer himself recognised this in the speech he made on taking oce.
Převládlo však přesvědčení, které tehdy zastávala Komise, že by měla být nezávislá nejen ve vztahu k národním zájmům, ale také k Parlamentu.
But the conviction then held by the Commission that it should be independent in relation not only to national interests but also to Parliament prevailed.
Pan Prodi to jasně poznal a uzavřel s Parlamentem dohodu, která by mu umožnila požadovat odstoupení kteréhokoliv komisaře, který tuto důvěru ztratí.
Romano Prodi saw this clearly and reached an agreement with Parliament that would enable it to demand the resignation of any Commissioner who had lost this condence.
Pan Barroso postupoval obdobně v případě pana Buttiglioneho.
José Manuel Barroso also followed the same course in the Rocco Buttiglione episode.
Tyto události tedy lze považovat za rozhodující fázi vývoje směrem k parlamentnímu systému.
It can thus be seen as a decisive stage in the evolution towards a parliamentary system.
Druhým důsledkem byly rozsáhlé vnitřní reformy, které provedla Komise za účelem posílení kontrolních mechanismů v souladu s požadavky výboru nezávislých odborníků.
The second consequence is that the Commission has carried out an in-depth internal reform to strengthen control mechanisms, as called for by the Committee of Independent Experts.
Evropští občané z toho mají prospěch.
European citizens have beneted.
Třetí a nejméně známý důsledek je podle mého názoru dostatečně zřejmý: Týká se cíle přeměny Komise na technický sekretariát Rady – opakující se cíl těch, kteří by rádi omezili Evropskou unii na mezivládní organizaci.
The third and less well-known consequence is in my view equally clear: it concerns the goal of transforming the Commission into a technical secretariat of the Council – a recurrent goal set by those who would like to reduce the European Union to an intergovernmental organisation.
Tento cíl byl konečně zavržen.
This goal was finally cast aside.
Instituce, jejíž pravomoc se zakládá na důvěře Parlamentu, není a nemůže být technickým orgánem.
An institution whose power is based on the condence of Parliament is not and cannot be a technical body.
Výkonná moc založená na důvěře Parlamentu může být nástrojem vedoucí politické činnosti, nebo může být zcela bezvýznamná, záleží na odhodlání a rozhodnosti jejích členů.
An executive based on the condence of Parliament can be an instrument of political leadership or it can be a puppet ; it depends on the resolve and decisiveness of its members.
A čtvrtým důsledkem, který vyplývá z demise, ale má velký význam pro budoucnost, je to, že dvoutřetinová většina potřebná pro přijetí návrhu na vyslovení nedůvěry není pro další trvání Komise dostačující oproti prosté parlamentní většině, která už Komisi nedůvěřuje.
And the fourth consequence, which is an underlying consequence of the resignation but one that is of great importance for the future, is that the two-thirds majority required for a motion of censure to succeed is not sucient to keep the Commission alive against a simple parliamentary majority that has no condence in it.
Dvoutřetinová většina je anachronismem, pozůstatkem z dob, kdy Komisi jmenovaly pouze vlády členských států.
The two-thirds majority is an anachronism, a relic from the time when the Commission was appointed by the Member State governments alone.
Jakmile však jmenování Komise vyžaduje schválení parlamentní většinou, ztráta této důvěry musí mít za následek konec Komise, i když ji vyjádří prostá většina a nikoliv dvoutřetinová.
Once the Commission’s appointment requires the approval of the parliamentary majority, the withdrawal of that condence must mean the end of the Commission, even if it is expressed by a simple majority rather than a two-thirds majority.
Parlamentní vztahy s dvanácti zeměmi, které měly postupně k Unii přistoupit;
• Parliamentary relations with the twelve countries that would subsequently join the Union;
Zahájení činnosti středomořského meziparlamentního shromáždění;
• The launching of the Mediterranean Interparliamentary Assembly;
Návštěvy v členských státech EU, Rusku, Venezuele, Chile, Argentině, Uruguaji, Mexiku, Guatemale a Hondurasu;
• Visits to the EU Member States, Russia, Venezuela, Chile, Argentina, Uruguay, Mexico, Guatemala and Honduras;
Co se týče vnitřního rozměru Parlamentu: dokončení a slavnostní otevření budov v Bruselu, dokončení budovy ve Štrasburku a obnova nejvyšší úrovně parlamentní administrativy.
• As regards the internal dimension of Parliament: the completion and inauguration of the buildings in Brussels, the completion of the building in Strasbourg and the renewal of the highest levels of Parliament’s administration.
Rád bych též zmínil jednání o finančním výhledu na období 1999–2006, které bylo velmi složité, zahájení činnosti úřadu OLAF (Evropský úřad pro boj proti podvodům) a zahájení jednání o statutu poslanců (jehož zahrnutí do Amsterodamské smlouvy bylo mým osobním závazkem).
I might also mention the negotiations on the 1999-2006 financial perspective, which were particularly complex, the launching of OLAF (the Anti-Fraud Oce), and the start of the negotiations on the Statute for Members (whose inclusion in the Treaty of Amsterdam was a personal commitment of mine).
Není však čas zacházet do podrobností, nýbrž vyjádřit poděkování za podporu a spolupráci, jíž se mi dostalo od mých kolegů poslanců a od všech, kteří tvořili parlamentní administrativu a můj vlastní kabinet.
However, this is not the time to go into detail but to express thanks for the support and cooperation I received from my fellow Members and from all those who made up Parliament’s administration and my own cabinet.
Nemohl bych bez nich nic dokázat.
I could have done nothing without them.
KVĚTEN 1998SOUHLAS EVROPSKÉHO PARLAMENTU S EUREM, JOSÉ MARÍA GILROBLES A JACQUES SANTER, KARL VON WOGAU A DOUG HENDERSON.
MAY 1998:THE EUROPEAN PARLIAMENT SAYS YES TO THE EURO: JOSÉ MARÍA GILROBLES WITH JACQUES SANTER, KARL VON WOGAU AND DOUG HENDERSON
ČERVENEC 1999 LEDEN 2002
JULY 1999 JANUARY 2002