natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Upravují stejná procesní pravidla, pokud jde o oznamování finančních opatření, která mají členské státy v úmyslu přijmout ve prospěch podniků z ocelářského odvětví.
They lay down identical procedural rules with regard to the notification of financial operations which the Member States intend to carry out for the benefit of steel undertakings.
Kodex podpor ocelářskému průmyslu použitelný v případě, kdy Komise zahájí řízení, je šestý a zároveň poslední z řady kodexů.
The steel aid code applicable when the Commission initiated proceedings was the sixth and last in the series.
Byl zaveden rozhodnutím Komise č. 2496/96/ESUO 19.
It was established by Commission Decision No 2496/96/ECSC.
Uvedený kodex byl použitelný od 1. ledna 1997 do 22. července 2002.
19That code applied from 1 January 1997 to 22 July 2002.
6 odst. 2 třetího pododstavce je Komise rovněž informována o veškerých návrzích finančních opatření (jako je nabytí podílů, vklad do kapitálu nebo obdobná opatření) členských států, územních celků nebo orgánů využívajících pro tento účel veřejné zdroje ve prospěch ocelářských podniků.
Under Article 6(2) of the Third Code, the Commission is also to be informed of any plans for transfers of State resources by Member States, regional or local authorities or other bodies to steel undertakings in the form of acquisitions of shareholdings or provisions of capital or similar financing. The
18 — Rozhodnutí Komise č. 322/89/ESUO ze dne 1. února 1989 zavádějící pravidla Společenství pro podpory ocelářskému průmyslu (Úř. věst. L 38, s.
18 — Commission Decision No 322/89/ECSC of 1 February 1989 establishing Community rules for aid to the steel industry (OJ 1989 L 38, p.
57, dále jen „pátý kodex“).
57, ‘the Fifth Code’).
19 — Rozhodnutí ze dne 18. prosince 1996 zavádějící pravidla Společenství pro podpory ocelářskému průmyslu (Úř. věst. L 338, s.
19 — Commission Decision No 2496/96/ECSC of 18 December 1996 establishing Community rules for State aid to the steel industry (OJ 1996 L 338, p.
42, dále jen „šestý kodex“).
42, ‘the Sixth Code’).
17 — Články 2 až 5 třetího kodexu upřesňují podmínky poskytování podpor na výzkum a vývoj, ochranu životního prostředí, uzavření ocelářských zařízení a konečně regionálních podpor na investice.
17 — Articles 2 to 5 of the Third Code set out the conditions governing the grant of aid for research and development, aid for environmental protection, aid for closures of steel plants and aid granted to steel undertakings for investment under general regional aid schemes, respectively.
Článek 1 tohoto šestého kodexu nazvaný „Zásady“ stanoví: ve prospěch ocelářských podniků musejí být oznámeny Komisi, která posoudí jejich slučitelnost se společným trhem.
Article 1 of the Sixth Code, which bears the heading ‘[p]rinciples’, provides as follows: compatibility with the common market.
Podpory ocelářskému průmyslu financované členským státem, územními celky nebo z veřejných zdrojů v jakékoli formě a bez ohledu na to, zda jsou specifické či nikoli, lze považovat za podpory Společenství, a tedy za slučitelné s řádným fungováním společného trhu, pouze pokud jsou v souladu s ustanoveními článků 2 až 5 [ 20].
Aid to the steel industry, whether specific or non-specific, financed by Member States or their regional or local authorities or through State resources in any form whatsoever may be deemed Community aid and therefore compatible with the orderly functioning of the common market only if it satisfies the provisions of Articles 2 to 5. [ 20]
Podpory uvedené v tomto rozhodnutí mohou být poskytnuty pouze po skončení postupů upravených v článku 6 a nelze je po 22. červenci 2002 vyplácet.“ (neoficiální překlad)
Aid falling within the terms of this Decision may be granted only after the procedures laid down in Article 6 have been followed and shall not be payable after 22 July 2002.’
Článek 6 odst. 5 šestého kodexu stanoví, že pokud po předběžném zkoumání Komise usoudí, že finanční opatření může představovat státní podporu, nebo má pochybnosti o slučitelnosti této podpory s ustanoveními kodexu, informuje o tom dotyčný členský stát a vyzve zúčastněné strany a ostatní členské státy, aby jí předložily svá vyjádření.
Article 6(5) of the Sixth Code provides that if, after a preliminary investigation, the Commission considers that a financial measure may represent State aid or doubts whether a certain aid is compatible with the provisions of the Code, it is to inform the Member State concerned and give notice to the interested parties and other Member States to submit their comments.
Jestliže poté, co obdržela vyjádření a poskytla dotyčnému členskému státu příležitost na ně odpovědět, Komise shledá, že předmětné opatření představuje podporu neslučitelnou z hlediska pravidel kodexu, přijme rozhodnutí nejpozději tři měsíce po obdržení informací nezbytných pro posouzení dotčené podpory.
If, after having received the comments and after having given the Member State concerned the opportunity to respond, the Commission finds that the measure in question is an aid incompatible with the provisions of the Code, it is to take a decision not later than three months after receiving the information needed to assess the proposed measure.
Pokud se členský stát uvedenému rozhodnutí nepodrobí, použijí se ustanovení článku 88 ES.
Article 88 of the Treaty is to apply in the event of a Member State’s failing to comply with that decision.
Článek 6 uvedeného kodexu nazvaný „Postup“ stanoví, že každý záměr na zavedení podpor uvedených v článcích 2 až 5 kodexu a každý záměr na převod veřejných zdrojů
Under Article 6 of that code, entitled ‘[p]rocedure’, any plans to grant aid of the types referred to in Articles 2 to 5 of that code and any plans for transfers of State resources to steel undertakings must be notified to the Commission, which is to determine their
20 — Články 2 až 5 tohoto kodexu upřesňují podmínky poskytování podpor na výzkum a vývoj, ochranu životního prostředí, uzavření ocelářských zařízení a regionálních podpor upravených obecnými režimy ve prospěch podniků v Řecku.
20 — Articles 2 to 5 of that code set out the conditions governing the grant of aid for research and development, aid for environmental protection, aid for closures of steel plants and aid provided for under general regional aid schemes to undertakings located in Greece, respectively.
Od skončení platnosti Smlouvy o ESUO, tj. od 23. července 2002, se na posuzování podpor poskytovaných ocelářským i uhelným podnikům vztahují pravidla Smlouvy o ES.
Since the expiry of the ECSC Treaty on 23 July 2002, the assessment of aid granted to both coal undertakings and steel undertakings has fallen within the scope of the EC Treaty.
II – Skutkový základ sporu
II — Facts giving rise to the dispute and steel sector.
Společnost Salzgitter je ocelářský podnik, který spadá do rozsahu působnosti Smlouvy o ESUO 21.
Salzgitter is a steel undertaking which falls within the scope of the ECSC Treaty. 21
Zvláštní odpisy umožňovaly podnikům, které byly příjemci podpory, zanést do rozvahy z titulu investic, na něž mohou být poskytnuty subvence, v prvním roce nebo v letech následujících po těchto investicích podniků odpisy vyšší než odpisy předvídané obecnou úpravou.
The special depreciation allowances permitted the entry of a higher rate of depreciation for eligible investment in the company accounts than would be possible under the ordinary legislation in the initial year or years of the investment of the company in question.
To znamenalo pro tyto podniky snížení základu daně, a tedy vyšší objem peněžní hotovosti pro první rok nebo roky po investicích, čímž jim bylo poskytnuto zvýhodnění, pokud jde o hotovostní tok.
Thus the company’s tax base would be reduced and liquidity increased for the first year or years of the investment, thereby procuring a gain for the company.
Podobné zvýhodnění uvedené podniky rovněž získaly prostřednictvím rezerv osvobozených od daně.
Taxfree reserves also produced a gain for the company.
Zvláštní odpisy a rezervy osvobozené od daně nebylo nicméně možné uplatnit současně.
The special depreciation allowances and taxfree reserves could not be cumulated, however.
Tento zákon byl stejně jako jeho pozdější změny schválen Komisí po přezkumu opatření, která jsou v něm stanovena, z hlediska článků 87 ES a 88 ES 22.
That law was approved, along with subsequent amendments to it, by the Commission, following assessment of the measures provided for it in the light of Art -icles 87 EC and 88 EC.
Uvedený zákon se použil na všechna hospodářská odvětví.
22 That law applied to all sectors of the economy.
Jednalo se tedy o obecný režim podpor, které nebyly specifické pro odvětví uhlí a oceli. Platnost ZRFG skončila v roce 1995.
It was therefore a general scheme of aid not specific to the coal
21 — Podle článku 80 UO se podniky, na něž se vztahuje pravomoc Společenství, rozumí podniky, které vyvíjejí výrobní činnost v oboru uhlí a oceli.
21 — In accordance with Article 80 CS, undertakings which fall within the competence of the Community are those which are engaged in production in the coal or the steel industry.
V projednávané věci vyrábí společnost Salzgitter produkty uvedené v příloze I Smlouvy o UO.
In this case, Salzgitter manufactures products listed in Annex I to the ECSC Treaty.
Článek 3 ZRFG se použil bez rozdílu na všechna odvětví činnosti, na všechny typy investic, ať již do movitých, či nemovitých věcí, a na všechny podniky bez ohledu na jejich velikost, činnost nebo sídlo.
Paragraph 3 of the ZRFG applied without distinction to all sectors of activity, all types of investments in real or moveable property, and to all undertakings regardless of size, sector of activity or seat.
Nicméně kogentní podmínkou pro možnost využití opatření stanovených v uvedeném článku 3 bylo, že závody, v nichž se investice prováděly, se musely nacházet v Zonenrandgebiet.
None the less, a necessary condition for benefiting from the measures provided for in Paragraph 3 of the ZRFG was that the establishments in which the investments were made must be situated in the Zonenrandgebiet.
6 odst. 5 šestého kodexu a přijetí sporného rozhodnutí
B — Initiation of the examination procedure provided for in Article 6(5) of the Sixth Code and adoption of the contested decision
V souladu s články 2 a 3 uvedeného sporného rozhodnutí nařídila Komise Spolkové republice Německo, aby zajistila vrácení podpory společností Salzgitter.
In accordance with Articles 2 and 3 of the contested decision, the Commission ordered the Federal Republic of Germany to recover that aid from Salzgitter.
III – Řízení před Soudem a napadený rozsudek
III — Procedure before the Court of First Instance and the judgment under appeal
Poté, co Komise objevila v účetní závěrce společnosti Preussag Stahl AG, jedné ze společností současné skupiny Salzgitter AG, že jí byly mezi lety 1986 a 1995 poskytnuty četné podpory na základě článku 3 ZRFG, vyrozuměla Spolkovou republiku Německo dopisem ze dne 3. března 1999 o svém rozhodnutí zahájit postup upravený v čl. 6 odst.
After having observed from a reading of the annual accounts of Preussag Stahl AG, one of the companies of the current Salzgitter group, that the company had been subsidised repeatedly between 1986 and 1995 on the basis of Paragraph 3 of the ZRFG, by letter dated 3 March 1999, the Commission informed the Federal Republic of Germany of its decision to initiate the procedure under Article 6(5) of the Sixth Code in respect of the subsidies authorised and granted by Germany to Salzgitter. 23
Návrhem doručeným kanceláři Soudu dne 21. září 2000 podala společnost Salzgitter žalobu na neplatnost sporného rozhodnutí.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 21 September 2000, Salzgitter brought an action for the annulment of the contested decision.
Usnesením předsedy čtvrtého rozšířeného senátu Soudu ze dne 29. března 2001 bylo Spolkové republice Německo povoleno vedlejší účastenství na podporu návrhových žádání společnosti Salzgitter 24.
By order of 29 March 2001 of the President of the Fourth Chamber, Extended Composition, of the Court of First Instance, 24the Federal Republic of Germany was granted leave to intervene in support of the form of order sought by Salzgitter.
Dne 28. června 2000 Komise přijala sporné rozhodnutí na základě čl. 4 písm. c) UO a šestého kodexu.
On 28 June 2000, the Commission adopted the contested decision on the basis of Article 4(c) CS and the Sixth Code.
Podnik, který byl příjemcem podpory, uvedl na podporu své žaloby osm žalobních důvodů směřujících ke zrušení.
In support of its application, the recipient undertaking relied on eight pleas in law.
Soud posoudil první, druhý, třetí a sedmý žalobní důvod, načež sporné rozhodnutí částečně zrušil.
The Court of First Instance examined the first, second, third and seventh pleas before partially annulling the contested decision.
Prvním žalobním důvodem společnost Salzgitter vytýkala Komisi, že neprávem
By its first plea, Salzgitter accused the Commission of having wrongly found the
V článku 1 tohoto sporného rozhodnutí Komise konstatovala, že podpory poskytnuté společnosti Salzgitter na základě článku 3 ZRFG formou zvláštních odpisů a rezerv osvobozených od daně ve výši odpovídající základu umožňujícímu poskytnutí subvencí, činícímu jeden 484 miliony a druhý 367 milionů DEM, představují státní podpory neslučitelné se společným trhem.
In Article 1 of the contested decision, the Commission found that the aid granted to Salzgitter, pursuant to Paragraph 3 of the ZRFG, in the form of special depreciation allowances and taxfree reserves in respect of eligible bases of DEM 484 million and DEM 367 million respectively, constituted State aid which was incompatible with the common market.
KOMISE v. SALZGITTER kvalifikovala zvláštní odpisy a rezervy osvobozené od daně upravené článkem 3 ZRFG jako státní podpory.
COMMISSION v SALZGITTER special depreciation allowances and taxfree reserves provided for in Paragraph 3 of the ZRFG to be State aid.
Soud tento žalobní důvod zamítl s tím, že dotčená daňová opatření skutečně představují státní podpory ve smyslu čl. 4 písm. c) UO.
The Court of First Instance rejected that plea on the ground that the aid at issue was indeed State aid within the meaning of Article 4(c) CS.
Soud v bodě 117 napadeného rozsudku rozhodl, že Komise ve sporném rozhodnutí správně posoudila, že se použije čl. 4 písm. c) UO, nikoli však článek 67 UO, a v bodě 118 napadeného rozsudku druhý žalobní důvod zamítl.
In paragraph 117 of the judgment under appeal, the Court of First Instance held that the Commission was entitled to find that Article 4(c) CS applied and that Article 67 CS did not, and, in paragraph 118 of the judgment under appeal, it rejected the second plea.
Svým třetím žalobním důvodem směřu­jícím ke zrušení vytýkala společnost Salzgitter Komisi, že neposoudila z úřední povinnosti ve smyslu článku 95 UO, zda mohou být dotčená daňová opatření prohlášena za slučitelná se společným trhem.
By its third plea, Salzgitter accused the Commission of not considering on its own initiative, under Article 95 CS, whether the aid at issue could be declared compatible with the common market.
Soud tento žalobní důvod zamítl, přičemž v bodech 136 až 147 napadeného rozsudku uvedl, že se Komise v rámci zkoumání použitelnosti článku 95 UO nedopustila žádného zjevně nesprávného posouzení.
The Court of First Instance rejected that plea, on the ground, set out in paragraphs 136 to 147 of the judgment under appeal that the Commission had not committed a manifest error of assessment when examining whether Article 95 CS was applicable.
Svým druhým žalobním důvodem vytýkala Salzgitter Komisi, že se dopustila nesprávného výkladu čl. 4 písm. c) UO a článku 67 UO, zejména nesprávného posuzování jejich rozsahu působnosti.
By its second plea, Salzgitter accused the Commission of having committed an error in the interpretation of Article 4(c) CS and Article 67 CS and, in particular, in the assessment of their scope.
Soud tento žalobní důvod zamítl na základě odůvodnění obsaženého v bodech 103 až 118 napadeného rozsudku.
The Court of First Instance rejected that plea for the reasons set out in paragraphs 103 to 118 of the judgment under appeal.
Soud nejprve na základě judikatury Soudního dvora popsal dosah obou těchto ustanovení a poté připomněl, že čl. 4 písm. c) UO a článek 67 UO se každý týkají jiné oblasti, přičemž posledně uvedený článek se na oblast státních podpor nevztahuje.
After having defined the scope of each of those provisions, on the basis of the caselaw of the Court of Justice, the Court of First Instance pointed out that Article 4(c) CS and Article 67 CS cover two distinct areas, with the latter not covering State aid.
Svým čtvrtým a pátým žalobním důvodem směřujícím ke zrušení společnost Salzgitter Komisi vytýkala, že se dopustila nesprávného posouzení, pokud jde o kvalifikaci určitých investičních projektů.
By its fourth and fifth pleas, Salzgitter accused the Commission of having committed errors of assessment in the classification of certain investment plans.
V rámci šestého žalobního důvodu tvrdila, že se Komise dopustila také nesprávného posouzení při vymezování určující aktualizační sazby.
In the sixth plea, Salzgitter submitted that the Commission had also committed an error of assessment in the definition of the decisive discount rate.
Soud se těmito žalobními důvody nezabýval.
The Court of First Instance did not examine those pleas.
V rámci sedmého žalobního důvodu směřujícího ke zrušení společnost Salzgitter uvedla, že Komise porušila zásadu právní jistoty tím, že Spolkové republice Německo nařídila požadovat navrácení podpor pro-
By its seventh plea, Salzgitter considered that the Commission had breached the principle of legal certainty by ordering the Federal Republic of Germany to recover the
V bodech 112 až 115 napadeného rozsudku Soud dále zdůraznil, že nejistota ohledně vývoje rozhodovací praxe Komise na tomto stavu věci nic nemění.
In paragraphs 112 to 115 of the judgment under appeal, the Court of First Instance then stated that the uncertainties surrounding the developments in the Commission’s decisionmaking practice did not change that fact.
V bodě 115 napadeného rozsudku zejména upřesňuje, že jestliže se kodexy počínaje druhým kodexem podpor ocelářskému průmyslu týkají všech podpor ocelářskému průmyslu bez ohledu na to, zda jsou specifické pro odvětví uhlí a oceli, či nikoli, toto zpřesnění má pouze za cíl navrátit čl. 4 písm. c) UO jeho původní dosah, neboť toto ustanovení nezakládá žádné rozlišení mezi druhy podpor, které podřizuje svému zákazu.
It points out, in particular, in paragraph 115 of the judgment under appeal, that, although, from the Second Code onwards, the codes refer to ‘all aids to the steel industry, whether specific or non-specific’, that clarification merely serves to restore to Article 4(c) CS its original scope, since that article does not draw any distinction between the types of aid covered by the prohibition in it.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-408/04 P skému průmyslu, [se] vyznačovala následující nejistotou a nedostatkem jasnosti, přičitatelnými Komisi:
OPINION OF MR BOT — CASE C-408/04 P characterised by the following elements of uncertainty and lack of clarity, which are attributable to the Commission:
– konkludentní charakter částečného zpětvzetí, které bylo tudíž nedostatečně jasné povahy, rozhodnutí Komise obsahujícího nevznesení námitek [ze dne 4. srpna 1971, dále jen „rozhodnutí Komise z roku 1971“];
— the implicit nature of the partial — and, therefore, insufficiently clear — withdrawal of the nonobjection in the Commission’s decision of 4 August 1971 “Commission’s 1971 decision”;
– hlášených za neslučitelné se společným trhem.
aid declared incompatible with the common market.
Soud nejprve v bodě 161 napadeného rozsudku rozhodl, že neexistence promlčecí lhůty nebo předběžné neoznámení dotčených podpor nevylučují možnost, že se Komise dopustila porušení zásady právní jistoty.
First of all, in paragraph 161 of the judgment under appeal, the Court of First Instance held that the lack of a limitation period or the failure by the Federal Republic of Germany to give prior notification of the aid measures in question did not exclude a breach, by the Commission, of the principle of legal certainty.
V bodě 163 tohoto rozsudku rovněž zdůraznil, že společnost Salzgitter nemohla být činěna odpovědnou za neoznámení těchto podpor, jelikož podnik, který je příjemcem podpory, není institucionálním partnerem Komise v oblasti státních podpor.
It also stated in paragraph 163 of that judgment that Salzgitter could not be held responsible for the failure to give prior notification of the aid in so far as the recipient undertaking was not an official party with which the Commission had a duty to communicate for the purposes of State aid.
Dále v bodech 165 a 166 uvedeného rozsudku Soud připomněl, že připustil-li skutečně Soudní dvůr, že se příjemce podpory nemůže dovolávat legitimního očekávání ohledně řádného poskytnutí této podpory, pokud byla tato podpora poskytnuta v rozporu s procesními pravidly, společnost Salzgitter se v projednávané věci nedovolává legitimního očekávání ohledně řádného poskytnutí takové podpory, ale porušení zásady právní jistoty, kterou nelze omezit na podmínky požadované pro vznik legitimního očekávání u příjemce podpor.
Next, in paragraphs 165 and 166 of that judgment, the Court of First Instance noted that, while it was true that the Court had held that the recipient of aid cannot rely on a legitimate expectation that aid was properly granted unless it has been granted in compliance with the rules of procedure, in the case at issue, Salzgitter is not pleading a legitimate expectation that aid was properly granted but rather a breach of the principle of legal certainty, a matter which does not depend solely on the conditions required for the creation of a legitimate expectation on the part of the recipient of the aid.
Soud nejprve v bodech 168 až 173 napadeného rozsudku připomněl vývoj přístupu Komise v rámci prvních tří kodexů podpor ocelářskému průmyslu a v bodě 174 rozhodl, že:
After having set out, in paragraphs 168 to 173 of the judgment under appeal, the development of the Commission’s approach over the course of the first three steel aid codes, the Court of First Instance held in paragraph 174 of that judgment that:
„[…] situace, která vyplynula z přijetí druhého a třetího kodexu podpor ocelář-
‘… the situation resulting from the adoption of the Second and Third … Codes was
Soud dále v bodech 176 až 179 napadeného rozsudku uvedl zvláštní povinnosti, které Komise uložila ocelářským podnikům, aby dokázaly čelit krizi v odvětví.
The Court of First Instance then noted, in paragraphs 176 to 179 of the judgment under appeal, the particular obligations that the Commission imposed on the steel undertakings to deal with the crisis in the sector.
Tyto podniky měly sdělovat útvarům Komise informace o své produkci oceli a o svých investicích v rámci režimů dohledu zavedených Komisí.
Steel undertakings had to communicate to the Commission information concerning their steel production and their investments within the framework of the monitoring systems established by the Commission.
Soud v tomto ohledu poznamenal, že mezi těmito různými režimy existuje právní vztah, a uvedl, že Komise byla při zkoumání dokumentů předaných podniky nutně vedena k tomu, aby ověřila, zda udržení
In this regard, the Court of First Instance noted that there was a legal connection between the various systems and stated that the Commission was necessarily prompted to check, when examining the documents sent by the
KOMISE v. SALZGITTER neprovedla, a v bodě 182 tohoto rozsudku dospěl k závěru, že Komise nemohla požadovat vrácení podpor poskytnutých společnosti Salzgitter mezi lety 1986 a 1995, aniž by porušila zásadu právní jistoty.
COMMISSION v SALZGITTER to Salzgitter between 1986 and 1995, without breaching the principle of legal certainty.