natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V rámci projednávaného řízení o nesplnění povinnosti je k tomu, aby se ověřilo, zda Portugalská republika přijala opatření vyplývající z uvedeného rozsudku, třeba určit, zda bylo nařízení s mocí zákona č. 48 051 zrušeno.
In the context of the present proceedings for failure to comply with obligations, in order to check whether the Portuguese Republic has adopted the measures necessary to comply with the judgment at issue, it needs to be determined whether Decree-Law No 48 051 has been repealed.
V projednávaném případě je nesporné, že Portugalská republika ke dni uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku, které jí bylo zasláno dne 13. července 2005, dosud nezrušila nařízení s mocí zákona č. 48 051.
In the present case, it is common ground that, on the date of expiry of the period laid down in the reasoned opinion addressed to it on 13 July 2005, the Portuguese Republic had not yet repealed Decree-Law No 48 051.
Tento závěr nemůže být zpochybněn argumentem Portugalské republiky, podle kterého jí problémy ústavního charakteru zabránily v konečném schválení předpisu, který ruší nařízení s mocí zákona č. 48 051, a tím ve splnění povinností vyplývajících z výše uvedeného rozsudku Komise v. Portugalsko.
That finding cannot be called into question by the argument raised by the Portuguese Republic that constitutional difficulties have prevented it from passing a definitive text repealing Decree-Law No 48 051 and, thus, from complying with the judgment in Commission v Portugal.
Podle ustálené judikatury se totiž členský stát nemůže dovolávat ustanovení, praxe nebo situací svého vnitrostátního právního řádu jako důvodu, proč nesplnil povinnosti vyplývající z práva Společenství (viz výše uvedený rozsudek ze dne 18. července 2007, Komise v. Německo, bod 38 a citovaná judikatura).
According to settled caselaw, a Member State cannot plead provisions, practices or situations prevailing in its domestic legal order to justify the failure to observe obligations arising under Community law (see Commission v Germany, paragraph 38 and the caselaw cited).
Rovněž není možné přijmout argument Portugalské republiky, podle kterého je odpovědnost státu za škody způsobené jednáním jeho úředníků a jiných zaměstnanců již upravena jinými ustanoveními jeho vnitrostátního práva.
Similarly, the argument of the Portuguese Republic that State liability for damage caused by acts committed by its officials and agents is already laid down in other provisions of national law cannot be accepted.
Jak totiž Soudní dvůr rozhodl v bodě 33 výše uvedeného rozsudku Komise v. Portugalsko, nemá tato okolnost vliv na nesplnění povinnosti, které spočívá v ponechání nařízení s mocí zákona č. 48 051 v platnosti ve vnitrostátním právním řádu.
As the Court held in paragraph 33 of its judgment in Commission v Portugal, that fact has no bearing on the failure to fulfil obligations constituted by maintaining Decree-Law No 48 051 in force in the national legal system.
Existence takových ustanovení tedy nemůže zajistit splnění povinností vyplývajících z uvedeného rozsudku.
The existence of such provisions cannot, therefore, ensure compliance with that judgment.
K peněžité sankci
The financial penalty
Na základě způsobu výpočtu definovaného ve sdělení Komise 96/C 242/07 ze dne 21. srpna 1996 o uplatňování článku [228] Smlouvy (Úř. věst. C 242, s.
On the basis of the method of calculation set out in Communication 96/C 242/07 of 21 August 1996 on applying Article [228] of the EC Treaty (OJ 1996 C 242, p.
2, dále jen „sdělení z roku 1997“) Komise navrhuje, aby Soudní dvůr uložil Portugalské republice penále ve výši 21 450 eur za každý den prodlení s plněním povinností vyplývajících z výše uvedeného rozsudku Komise v. Portugalsko, počínaje dnem vydání tohoto rozsudku až do dne ukončení zjištěného nesplnění povinnosti.
2; ‘the Communication of 1997’), the Commission proposes that the Court impose a penalty payment on the Portuguese Republic of EUR 21 450 per day of delay in complying with the judgment in Commission v Portugal, from the day on which the Court of Justice delivers judgment in the present case until the day on which the breach of obligations is brought to an end.
Komise má za to, že uložení penále je nejvhodnější sankcí k co možná nejrychlejšímu ukončení zjištěného protiprávního jednání.
The Commission considers that the imposing of a penalty payment constitutes the most appropriate sanction for bringing the breach of obligations to an end as quickly as possible.
Částka tohoto penále se vypočítá vynásobením jednotného základu 500 eur koeficientem ve výši 11 (na stupnici od 1 do 20) za závažnost protiprávního jednání, koeficientem ve výši 1 (na stupnici od 1 do 3) za dobu trvání protiprávního jednání, jakož i koeficientem ve výši 3,9, vypočteným na
The amount of that penalty payment is calculated by multiplying a uniform base of EUR 500 by a coefficient of 11 (on a scale of 1 to 20) for the seriousness of the infringement, a coefficient of 1 (on a scale of 1 to 3) for the duration of the
2008 – VĚC C-70/06 základě hrubého domácího produktu Portugalské republiky a počtu hlasů, kterým tento členský stát disponuje v Radě Evropské unie, odrážejícím platební schopnost uvedeného členského státu.
2008 — CASE C-70/06 infringement and a coefficient of 3.9 calculated on the basis of the Portuguese Republic’s gross domestic product and the weighting of the votes which that Member State has in the Council of the European Union, which reflects that Member State’s ability to pay.
Portugalská republika uvádí, že částka penále navržená Komisí je zjevně nepřiměřená s ohledem na okolnosti projednávaného případu a není v souladu s ustálenou judikaturou Soudního dvora v dané oblasti.
The Portuguese Republic considers that the amount of the penalty payment suggested by the Commission is manifestly disproportionate in the light of the circumstances of the present case and is not consistent with the Court’s well-established caselaw in the field.
Námitky vznesené tímto členským státem se týkají hlavně dvou aspektů způsobu výpočtu penále.
The objections raised by that Member State concern two aspects of the methods of calculation of the penalty payment in particular.
V důsledku toho by měl Soudní dvůr v projednávané věci stanovit penále na základě koeficientu za závažnost, který nepřekračuje výši 4.
Consequently, the coefficient for seriousness fixed by the Court in the present case should not exceed 4.
Zadruhé v souladu s bodem 13.3 sdělení Komise o použití článku 228 Smlouvy o ES [SEK(2005) 1658, dále jen „sdělení z roku 2005“], musí být časový rámec, který je třeba v projednávaném případě použít pro posouzení souladu dotčené vnitrostátní právní úpravy se směrnicí 89/665, založen na ročním základě, a nikoliv, jak to navrhuje Komise, na denním základě.
Second, in accordance with point 13.3 of the Commission’s Communication implementing Article 228 of the EC Treaty (SEC(2005) 1658; ‘the Communication of 2005’), the reference period to be used in these circumstances to assess whether the national legislation at issue is compatible with Directive 89/665 must be calculated on an annual basis and not, as proposed by the Commission, on a daily basis.
KOMISE V. PORTUGALSKO nějž může Soudní dvůr ve výjimečných případech nařídit upuštění od penále, jestliže členský stát již přijal potřebná opatření, aby vyhověl rozsudku, kterým se určuje nesplnění povinnosti, ale požadovaný účinek nemůže nastat dříve než po uplynutí určité doby.
COMMISSION v PORTUGAL provided for in point 13.4 of the Communication of 2005, in consideration of which the Court may, in exceptional cases, order the suspension of the penalty payment when a Member State has already adopted the measures necessary to comply with a judgment finding there to be a failure to comply with obligations, but a certain amount of time must inevitably pass before the desired result is achieved.
Portugalská republika se domnívá, že tak je tomu v projednávaném případě.
The Portuguese Republic considers that to be the case here.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že Soudnímu dvoru přísluší, aby v každé věci posoudil s ohledem na okolnosti daného případu, jaké peněžité sankce mají být uloženy (výše uvedený rozsudek ze dne 12. července 2005, Komise v. Francie, bod 86, a ze dne 14. března 2006, Komise v. Francie, C-177/04, Sb. rozh. s. I-2461, bod 58).
In that regard, it should be pointed out that it is for the Court to assess in each case, in the light of the circumstances of the case, the financial penalties to be imposed (Case C-304/02 Commission v France, paragraph 86, and Case C-177/04 Commission v France [2006] ECR I-2461, paragraph 58)
V projednávaném případě, jak bylo uvedeno v bodě 25 tohoto rozsudku, Komise navrhuje Soudnímu dvoru, aby Portugalské republice uložil penále.
In the present case, as pointed out in paragraph 25 of this judgment, the Commission suggests that the Court should impose a penalty payment on the Portuguese Republic.
Tento návrh se opírá o způsob výpočtu, který Komise vymezila ve sděleních z roku 1996 a 1997.
That suggestion is based on the method of calculation which the Commission defined in its Communications of 1996 and 1997.
Je třeba kromě toho upřesnit, že tato dvě sdělení byla nahrazena sdělením z roku 2005, které se v souladu se svým odstavcem 25 použije na rozhodnutí o podání žaloby k Soudnímu dvoru podle článku 228 ES, která Komise přijme počínaje dnem 1. ledna 2006.
It should also be made clear that those two communications were replaced by the Communication of 2005 which, pursuant to point 25 thereof, applies to decisions taken by the Commission from 1 January 2006 to refer a matter to the Court of Justice under Article 228 EC.
V tomto ohledu je třeba nejdříve uvést, že Soudní dvůr není vázán návrhy Komise, které jsou pouze užitečným referenčním základem (viz výše uvedené rozsudky Komise v. Řecko, bod 80, a Komise v. Španělsko, bod 41).
In that regard, it must, first, be pointed out that the Commission’s suggestions cannot bind the Court and merely constitute a useful point of reference (see Commission v Greece, paragraph 80, and Commission v Spain, paragraph 41).
Navíc takové pokyny, jako jsou pokyny obsažené ve sděleních Komise, nejsou pro Soudní dvůr závazné, ale přispívají k zajištění transparentnosti, předvídatelnosti a právní jistoty ohledně úkonů tohoto orgánu (viz v tomto smyslu výše uvedené rozsudky ze dne 12. července 2005, Komise v. Francie, bod 85, a ze dne 14. března 2006, Komise v. Francie, bod 70).
Similarly, guidelines such as those contained in the communications of the Commission are not binding on the Court but contribute to ensuring that that institution’s actions are transparent, foreseeable and consistent with legal certainty (see, to that effect, Case C-304/02 Commission v France, paragraph 85, and Case C-177/04 Commission v France, paragraph 70).
Soudní dvůr rovněž upřesnil, že uložení penále nebo paušální částky má vyvíjet na členský stát, který je v prodlení s vyhověním rozsudku, kterým bylo rozhodnuto o nesplnění povinnosti, ekonomický nátlak, jenž jej přiměje k tomu, aby ve zjištěném neplnění povinností ustal.
The Court has also stated that the order imposing a penalty payment and/or a lump sum is intended to place a defaulting Member State under economic pressure which induces it to put an end to the breach established.
Uložené peněžité sankce tudíž musí být stanoveny v závislosti na stupni přesvědčování nezbytného k tomu, aby dotčený členský stát změnil své chování (viz v tomto smyslu výše uvedené rozsudky ze dne 12. července 2005, Komise v. Francie, bod 91, jakož i ze dne 14. března 2006, Komise v. Francie, body 59 a 60).
The financial penalties imposed must therefore be decided upon according to the degree of persuasion needed in order for the Member State in question to alter its conduct (see, to that effect, Case C-304/02 Commission v France, paragraph 91, and Case C-177/04 Commission v France, paragraphs 59 and 60).
V projednávaném případě je přitom třeba konstatovat, že v průběhu jednání Soudního dvora dne 5. července 2007 zmocněnec Portugalské republiky potvrdil, že nařízení s mocí zákona č. 48 051 bylo k tomuto dni stále účinné.
It must be found, in the present case, that, during the hearing at the Court on 5 July 2007, the agent of the Portuguese Republic confirmed that Decree-Law No 48 051 was still in force on that date.
Vzhledem k tomu, že je třeba mít za to, že dotčené nesplnění povinnosti přetrvávalo až do dne, ke kterému Soudní dvůr přezkoumal skutkové okolnosti, je nutno konstatovat, že uložit Portugalské republice povinnost zaplatit penále, jak to navrhla Komise, představuje vhodný prostředek k tomu, aby byl tento členský stát přiměn
Given that it must be considered that the failure to fulfil obligations at issue was still apparent when the Court examined the facts, it must be found that, as suggested by the Commission, the order imposing a penalty payment on the Portuguese Republic constitutes a means adapted in order to induce that Member State to take the meas-
KOMISE V. PORTUGALSKO k přijetí opatření nezbytných k zajištění toho, aby vyhověl výše uvedenému rozsudku Komise v. Portugalsko (viz v tomto smyslu výše uvedené rozsudky ze dne 12. července 2005, Komise v. Francie, bod 31; ze dne 14. března 2006, Komise v. Francie, bod 21, a výše uvedený rozsudek Komise v. Itálie, bod 33).
COMMISSION v PORTUGAL ures necessary to ensure compliance with the judgment in Commission v Portugal (see, to that effect, Case C-304/02 Commission v France, paragraph 31; Case C-177/04 Commission v France, paragraph 21; and Commission v Italy, paragraph 33).
Dále, pokud jde o způsoby výpočtu takového penále, Soudnímu dvoru při výkonu jeho posuzovací pravomoci přísluší, aby stanovil penále takovým způsobem, aby bylo jednak přizpůsobené okolnostem, a jednak přiměřené zjištěnému nesplnění povinností, jakož i platební schopnosti dotyčného členského státu (viz zejména výše uvedené rozsudky ze dne 12. července 2005, Komise v. Francie, bod 103, a ze dne 14. března 2006, Komise v. Francie, bod 61).
Next, as regards the method of calculation of the amount of such a penalty payment, it is for the Court, in exercising its discretion, to set the penalty payment so that it is appropriate to the circumstances and proportionate both to the breach that has been established and to the ability to pay of the Member State concerned (see, inter alia, Case C-304/02 Commission v France, paragraph 103, and Case C-177/04 Commission v France, paragraph 61).
Za účelem použití těchto kritérií je třeba přihlédnout zvláště k důsledkům nevyhovění rozsudku pro soukromé a veřejné zájmy, jakož i k naléhavosti, s níž je třeba přimět dotyčný členský stát k tomu, aby dostál svým povinnostem (viz zejména výše uvedené rozsudky ze dne 12. července 2005, Komise v. Francie, bod 104, a ze dne 14. března 2006, Komise v. Francie, bod 62).
In applying those criteria, regard should be had in particular to the effects of failure to comply on private and public interests and to the urgency of inducing the Member State concerned to fulfil its obligations (see, inter alia, Case C-304/02 Commission v France, paragraph 104, and Case C-177/04 Commission v France, paragraph 62).
Pokud jde zaprvé o závažnost protiprávního jednání, a zejména důsledky nevyhovění výše uvedenému rozsudku Komise v. Portugalsko pro soukromé a veřejné zájmy, je třeba připomenout, že v souladu s třetím bodem odůvodnění směrnice 89/665 vyžaduje otevření veřejných zakázek soutěži na úrovni Společenství značné posílení záruk transparentnosti a nediskriminace.
As regards, first, the seriousness of the infringement and, in particular, the consequences of the failure to comply with the judgment in Commission v Portugal on private and public interests, it should be pointed out that, pursuant to the third recital in the preamble to Directive 89/665, the openingup of public procurement to Community competition necessitates a substantial increase in the guarantees of transparency and non-discrimination.
Přitom k dosažení hmatatelných výsledků je třeba mít k dispozici účinné a rychlé opravné prostředky pro případy porušení práva Společenství v oblasti veřejných zakázek nebo vnitrostátních předpisů je provádějících.
In order for that openingup to have tangible effects, effective and rapid remedies must be available in the case of infringements of Community law in the field of public procurement or national rules implementing that law.
2 odst. 1 písm. c) této směrnice zdůrazňuje skutečnost, že je třeba stanovit vnitrostátní řízení, která umožní přiznat náhradu škody osobám poškozeným takovým protiprávním jednáním.
To that end, Article 1(1) of that directive requires the Member States to ensure that unlawful decisions taken by the contracting authorities may be reviewed effectively and as rapidly as possible, whereas Article 2(1)(c) thereof emphasis the fact that it is important that national procedures be laid down for awarding damages to persons harmed by such an infringement.
Skutečnost, že Portugalská republika nezrušila nařízení s mocí zákona č. 48 051, které podmiňuje přiznání náhrady škody jednotlivcům tím, že se předloží důkaz o zavinění nebo úmyslu přičitatelném portugalskému státu nebo dotyčným veřejnoprávním útvarům, musí být přitom považována za závažnou, neboť i když neznemožňuje podání opravných prostředků jednotlivců k soudu, vede nicméně, jak rovněž uvedl generální advokát v bodě 51 svého stanoviska, k větší obtížnosti a nákladnosti těchto opravných prostředků, a představuje tak překážku plné účinnosti politiky Společenství v oblasti zadávání veřejných zakázek.
The failure by the Portuguese Republic to repeal Decree-Law No 48 051, which makes the award of damages to individuals subject to the furnishing of proof of fault or fraud on the part of the Portuguese State or public entities concerned, must be regarded as serious since, although it does not render it impossible for individuals to bring judicial actions, it would appear, none the less, as also pointed out by the Advocate General in paragraph 51 of his Opinion, to render those actions more difficult and costly, so impairing the full effectiveness of the Community’s public procurement policy.
Je třeba nicméně konstatovat, že koeficient ve výši 11 (na stupnici od 1 do 20) navržený Komisí se v projednávaném případě jeví jako příliš přísný, přičemž koeficient ve výši 4 naopak odráží přiměřeněji stupeň závažnosti dotčeného protiprávního jednání.
It must none the less be found that the coefficient of 11 (on a scale of 1 to 20) suggested by the Commission appears, in the present case, to be too severe; a coefficient of 4 would be more suited, by contrast, to the seriousness of the infringement at issue.
Pokud jde zadruhé o koeficient týkající se doby trvání protiprávního jednání, není možné přijmout návrh Komise, který směřuje k tomu, aby byl stanoven ve výši 1.
As regards, second, the coefficient relating to the duration of the infringement, the Commission’s suggestion that it be set at 1 cannot be upheld.
Ze spisu totiž vyplývá, že tento koeficient je vypočítán na základě doby, která uběhla mezi dnem vyhlášení výše uvedeného rozsudku Komise v. Portugalsko a dnem podáním projednávané žaloby.
It is apparent from the documents before the Court that that coefficient was calculated on the basis of the time which elapsed between the date of delivery of the judgment in Commission v Portugal and the date on which the present action was brought.
Je přitom třeba připomenout, že doba trvání protiprávního jednání musí být hodnocena s ohledem na okamžik, ke kterému Soudní dvůr posuzuje skutkové okolnosti, a nikoliv na okamžik, kdy mu Komise věc předloží (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek ze dne 14. března 2006, Komise v. Francie, bod 71).
It should be recalled that the duration of the infringement must be assessed by reference to the time when the Court assesses the facts, not the time at which the case is brought before it by the Commission (see, to that effect, Case C-177/04 Commission v France, paragraph 71).
V projednávané věci přetrvává nesplnění povinnosti Portugalské republiky vyhovět výše uvedenému rozsudku Komise v. Portugalsko již více než tři roky, s ohledem na dlouhou dobu, která uběhla ode dne 14. října 2004, kdy byl vyhlášen uvedený rozsudek.
In the present case, the failure of the Portuguese Republic to comply with the judgment in Commission v Portugal has persisted for more than three years in the light of the considerable period of time which has elapsed since the date of delivery of that judgment, namely 14 October 2004.
Za těchto okolností se koeficient ve výši 2 (na stupnici od 1 do 3) jeví přiměřenějším pro zohlednění doby trvání protiprávního jednání.
In those circumstances, a coefficient of 2 (on a scale of 1 to 3) would appear to be more appropriate to take account of the duration of the infringement.
Pokud jde zatřetí o návrh Komise spočívající ve vynásobení základní částky koeficientem založeným na hrubém domácím produktu dotyčného členského státu a na počtu hlasů, kterými tento stát disponuje v Radě, tento návrh představuje v zásadě vhodný způsob, jak promítnout platební schopnost tohoto členského státu při zachování přiměřeného odstupu mezi jednotlivými členskými státy (viz v tomto smyslu výše uvedené rozsudky Komise v. Řecko, bod 88; Komise v. Španělsko, bod 59, a ze dne 12. července 2005, Komise v. Francie, bod 109).
As regards, third, the Commission’s suggestion of multiplying a basic amount by a coefficient based on the gross domestic product of the Member State concerned and on the number of votes which it has in the Council, that suggestion is an appropriate way, in principle, of reflecting that Member State’s ability to pay, while keeping the variation between Member States within a reasonable range (see, to that effect, Commission v Greece, paragraph 88; Commission v Spain, paragraph 59; and Case C-304/02 Commission v France, paragraph 109).
Nicméně v projednávaném případě koeficient ve výši 3,9 navržený Komisí neodráží přiměřeným způsobem vývoj faktorů, které jsou základem pro posouzení platební schopnosti Portugalské republiky, zejména pokud jde o růst její hrubého domácího produktu.
However, in the present case, the coefficient of 3.9 suggested by the Commission does not adequately reflect the evolution of the factors which are at the basis of the evaluation of the Portuguese Republic’s ability to pay, in particular, as regards the growth of its gross domestic product.
Tento koeficient proto musí být zvýšen, jak ostatně vyplývá i z bodu 18.1 sdělení z roku 2005, z 3,9 na 4,04.
Therefore, as is apparent from point 18.1 of the Communication of 2005, that coefficient must be raised from 3.9 to 4.04.
Podobně základní částka, na niž se použijí násobící koeficienty, musí být stanovena na 600 eur, v souladu s valorizací částky 500 eur provedenou Komisí v bodě 15 téhož sdělení, aby se zohlednil vývoj inflace od zveřejnění sdělení z roku 1997.
Similarly, the basic amount to which the multiplier coefficients are applied must be fixed at EUR 600, in accordance with the indexing of the amount of EUR 500 set by the Commission in point 15 of that communication, in order to take account of movements in inflation since the publication of the Communication of 1997.
S ohledem na vše výše uvedené vede vynásobení základní částky ve výši 600 eur koeficienty stanovenými na 4 za závažnost protiprávního jednání, na 2 za dobu trvání protiprávního jednání a na 4,04 za platební schopnost dotyčného členského státu v projednávaném případě k částce 19 392 eur za každý den prodlení.
In the light of all the above, the multiplication of the basic amount of EUR 600 by coefficients, set at 4 for the seriousness of the infringement, by 2 for the duration of that infringement, and at 4.04 for the ability to pay of the Member State concerned, amounts, in the present case, to a total of EUR 19 392 per day of delay.
Tato částka musí být považována za přiměřenou s ohledem na účel penále, jak byl uveden v bodě 35 tohoto rozsudku.
That amount must be regarded as adequate in the light of the purposes of the penalty payment as referred to in paragraph 35 above.