natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vysvětlení k článku 7 – Respektování soukromého a rodinného života
Explanation on Article 7 — Respect for private and family life
Práva zaručená článkem 7 odpovídají právům zaručeným článkem 8 EÚLP.
The rights guaranteed in Article 7 correspond to those guaranteed by Article 8 of the ECHR.
Za účelem zohlednění technologického pokroku bylo slovo „korespondence“ nahrazeno slovem „komunikace“.
To take account of developments in technology the word ‘correspondence’ has been replaced by ‘communications’.
Z toho vyplývá, že omezení, která na toto právo mohou být oprávněně uvalena, jsou stejná jako omezení povolená zmíněným článkem 8 EÚLP:
Consequently, the limitations which may legitimately be imposed on this right are the same as those allowed by Article 8 of the ECHR:
Každý má právo na respektování svého soukromého a rodinného života, obydlí a korespondence.
Everyone has the right to respect for his private and family life, his home and his correspondence.
Státní orgán nemůže do výkonu tohoto práva zasahovat kromě případů, kdy je to v souladu se zákonem a nezbytné v demokratické společnosti v zájmu národní bezpečnosti, veřejné bezpečnosti, hospodářského blahobytu země, předcházení nepokojům a zločinnosti, ochrany zdraví nebo morálky nebo ochrany práva svobod jiných.“
There shall be no interference by a public authority with the exercise of this right except such as is in accordance with the law and is necessary in a democratic society in the interests of national security, public safety or the economic wellbeing of the country, for the prevention of disorder or crime, for the protection of health or morals, or for the protection of the rights and freedoms of others.’
Vysvětlení k článku 8 – Ochrana osobních údajů
Explanation on Article 8 — Protection of personal data
Tento článek je založen na článku 286 Smlouvy o založení Evropského společenství a směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s.
This Article has been based on Article 286 of the Treaty establishing the European Community and Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data (OJ L 281, 23.11.1995, p.
31) a rovněž na článku 8 EÚLP a na Úmluvě Rady Evropy ze dne 28. ledna 1981 o ochraně osob s ohledem na automatizované zpracování osobních údajů, která byla ratifikována všemi členskými státy.
31) as well as on Article 8 of the ECHR and on the Council of Europe Convention of 28 January 1981 for the Protection of Individuals with regard to Automatic Processing of Personal Data, which has been ratified by all the Member States.
Článek 286 Smlouvy o ES je nyní nahrazen článkem 16 Smlouvy o fungování Evropské unie a článkem 39 Smlouvy o Evropské unii.
Article 286 of the EC Treaty is now replaced by Article 16 of the Treaty on the Functioning of the European Union and Article 39 of the Treaty on European Union.
Směrnice a nařízení uvedené výše obsahují podmínky a omezení pro výkon práv na ochranu osobních údajů.
The above-mentioned Directive and Regulation contain conditions and limitations for the exercise of the right to the protection of personal data.
Vysvětlení k článku 9 – Právo uzavřít manželství a právo založit rodinu
Explanation on Article 9 — Right to marry and right to found a family
Tento článek je založen na článku 12 EÚLP, který zní: „Muži a ženy, způsobilí věkem k uzavření manželství, mají právo uzavřít manželství a založit rodinu v souladu s vnitrostátními zákony, které upravují výkon tohoto práva.“ Znění tohoto článku bylo aktualizováno, aby zohlednilo případy, ve kterých vnitrostátní právní předpisy uznávají pro založení rodiny jiné způsoby než sňatek.
This Article is based on Article 12 of the ECHR, which reads as follows: ‘Men and women of marriageable age have the right to marry and to found a family according to the national laws governing the exercising of this right.’ The wording of the Article has been modernised to cover cases in which national legislation recognises arrangements other than marriage for founding a family.
Tento článek nezakazuje ani nepřikazuje udělit status sňatku spojení osob stejného pohlaví.
This Article neither prohibits nor imposes the granting of the status of marriage to unions between people of the same sex.
Toto právo je tak obdobné právu udělenému EÚLP, avšak jeho rozsah může být širší, stanoví-li to vnitrostátní právní předpisy.
This right is thus similar to that afforded by the ECHR, but its scope may be wider when national legislation so provides.
Vysvětlení k článku 10 – Svoboda myšlení, svědomí a náboženského vyznání
Explanation on Article 10 — Freedom of thought, conscience and religion
Právo zaručené v odstavci 2 odpovídá ústavním tradicím členských států a vývoji vnitrostátních právních předpisů v této oblasti.
The right guaranteed in paragraph 2 corresponds to national constitutional traditions and to the development of national legislation on this issue.
Vysvětlení k článku 11 – Svoboda projevu a informací
Explanation on Article 11 — Freedom of expression and information
Článek 11 odpovídá článku 10 EÚLP, který zní:
Article 11 corresponds to Article 10 of the European Convention on Human Rights, which reads as follows:
Toto právo zahrnuje svobodu zastávat názory a přijímat a rozšiřovat informace nebo myšlenky bez zasahování státních orgánů a bez ohledu na hranice.
This right shall include freedom to hold opinions and to receive and impart information and ideas without interference by public authority and regardless of frontiers.
Tento článek nebrání státům, aby vyžadovaly udělování povolení rozhlasovým, televizním nebo filmovým společnostem.
This Article shall not prevent States from requiring the licensing of broadcasting, television or cinema enterprises.
Výkon těchto svobod, protože zahrnuje i povinnosti a odpovědnost, může podléhat takovým formalitám, podmínkám, omezením nebo sankcím, které stanoví zákona které jsou nezbytné v demokratické společnosti v zájmu národní bezpečnosti, územní celistvosti nebo veřejné bezpečnosti, předcházení nepokojům a zločinnosti, ochrany zdraví nebo morálky, ochrany pověsti nebo práv jiných, zabránění úniku důvěrných informací nebo zachování autority a nestrannosti soudní moci.“
The exercise of these freedoms, since it carries with it duties and responsibilities, may be subject to such formalities, conditions, restrictions or penalties as are prescribed by law and are necessary in a democratic society, in the interests of national security, territorial integrity or public safety, for the prevention of disorder or crime, for the protection of health or morals, for the protection of the reputation or rights of others, for preventing the disclosure of information received in confidence, or for maintaining the authority and impartiality of the judiciary.’
52 odst. 3 Listiny je smysl a rozsah tohoto práva stejný jako práva zaručeného EÚLP.
Pursuant to Article 52(3) of the Charter, the meaning and scope of this right are the same as those guaranteed by the ECHR.
Odstavec 2 tohoto článku vyjadřuje důsledky odstavce 1 pro svobodu sdělovacích prostředků.
Paragraph 2 of this Article spells out the consequences of paragraph 1 regarding freedom of the media.
Vysvětlení k článku 12 – Svoboda shromažďování a sdružování
Explanation on Article 12 — Freedom of assembly and of association
Odstavec 1 tohoto článku odpovídá článku 11 EÚLP, který zní:
Paragraph 1 of this Article corresponds to Article 11 of the ECHR, which reads as follows:
Každý má právo na svobodu pokojného shromažďování a na svobodu sdružovat se s jinými, včetně práva zakládat na obranu svých zájmů odbory nebo vstupovat do nich.
Everyone has the right to freedom of peaceful assembly and to freedom of association with others, including the right to formand to join trade unions for the protection of his interests.
Na výkon těchto práv nemohou být uvalena žádná omezení kromě těch, která stanoví zákona jsou nezbytná v demokratické společnosti v zájmu národní bezpečnosti, veřejné bezpečnosti, předcházení nepokojům a zločinnosti, ochrany zdraví nebo morálky nebo ochrany práva svobod jiných.
No restrictions shall be placed on the exercise of these rights other than such as are prescribed by law and are necessary in a democratic society in the interests of national security or public safety, for the prevention of disorder or crime, for the protection of health or morals or for the protection of the rights and freedoms of others.
Tento článek nebrání uvalení zákonných omezení na výkon těchto práv příslušníky ozbrojených sil, policie a státní správy.“
This article shall not prevent the imposition of lawful restrictions on the exercise of these rights by members of the armed forces, of the police or of the administration of the State.’
Smysl odstavce 1 tohoto článku 12 je stejný jako v EÚLP, ale jeho rozsah je širší, neboť jej lze uplatňovat na všech úrovních, včetně evropské.
The meaning of the provisions of paragraph 1 of this Article 12 is the same as that of the ECHR, but their scope is wider since they apply at all levels including European level.
Toto právo je rovněž založeno na článku 11 Charty základních sociálních práv pracovníků Společenství.
This right is also based on Article 11 of the Community Charter of the Fundamental Social Rights of Workers.
Vysvětlení k článku 13 – Svoboda umění a věd
Explanation on Article 13 — Freedom of the arts and sciences
Toto právo je odvozeno zejména od práva na svobodu myšlení a projevu.
This right is deduced primarily from the right to freedom of thought and expression.
Vykonává se s ohledem na článek 1 a může být předmětem omezení povolených článkem 10 EÚLP.
It is to be exercised having regard to Article 1 and may be subject to the limitations authorised by Article 10 of the ECHR.
Vysvětlení k článku 14 – Právo na vzdělání
Explanation on Article 14 — Right to education
Tento článek je založen na společných ústavních tradicích členských států a na článku 2 dodatkového protokolu k EÚLP, který zní:
This Article is based on the common constitutional traditions of Member States and on Article 2 of the Protocol to the ECHR, which reads as follows:
„Nikomu nesmí být odepřeno právo na vzdělání.
‘No person shall be denied the right to education.
Při výkonu jakýchkoli funkcí v oblasti výchovy a výuky, které stát vykonává, bude respektovat právo rodičů zajišťovat tuto výchovu a vzdělání ve shodě s jejich vlastním náboženským a filozofickým přesvědčením“.
In the exercise of any functions which it assumes in relation to education and to teaching, the State shall respect the right of parents to ensure such education and teaching in conformity with their own religious and philosophical convictions.’
Bylo považováno za účelné rozšířit tento článek na přístup k odbornému a dalšímu vzdělání (viz bod 15 Charty základních sociálních práv pracovníků Společenství a článek 10 Sociální charty) a přidat zásadu bezplatné povinné školní docházky.
It was considered useful to extend this Article to access to vocational and continuing training (see point 15 of the Community Charter of the Fundamental Social Rights of Workers and Article 10 of the Social Charter) and to add the principle of free compulsory education.
Ze znění posledně jmenované zásady pouze vyplývá, že pokud jde o povinnou školní docházku, má každé dítě možnost navštěvovat zařízení, které ji nabízí bezplatně.
As it is worded, the latter principle merely implies that as regards compulsory education, each child has the possibility of attending an establishment which offers free education.
Nepožaduje, aby všechna zařízení poskytující vzdělání nebo odborné a další vzdělání, zejména soukromá, byla bezplatná.
It does not require all establishments which provide education or vocational and continuing training, in particular private ones, to be free of charge.
Rovněž tak nevylučuje některé zvláštní formy placeného vzdělání, přijmou-li členské státy opatření na udělení finanční náhrady.
Nor does it exclude certain specific forms of education having to be paid for, if the State takes measures to grant financial compensation.
V rozsahu, v jakém se Listina vztahuje na Unii, to znamená, že ve své politice vzdělávání musí Unie respektovat bezplatnou povinnou školní docházku, avšak samozřejmě to nevytváří nové pravomoci.
In so far as the Charter applies to the Union, this means that in its training policies the Union must respect free compulsory education, but this does not, of course, create new powers.
Právo rodičů musí být vykládáno ve spojení s článkem 24.
Regarding the right of parents, it must be interpreted in conjunction with the provisions of Article 24.
Svoboda zakládat veřejná nebo soukromá vzdělávací zařízení je zaručena jako jedno z hledisek svobody podnikání, je však omezena dodržováním demokratických zásada je vykonávána způsoby stanovenými vnitrostátními právními předpisy.
Freedom to found public or private educational establishments is guaranteed as one of the aspects of freedom to conduct a business but it is limited by respect for democratic principles and is exercised in accordance with the arrangements defined by national legislation.
Vysvětlení k článku 15 – Právo svobodné volby povolání a právo pracovat
Explanation on Article 15 — Freedom to choose an occupation and right to engage in work
Výraz „pracovní podmínky“ je třeba vykládat ve smyslu článku 156 Smlouvy o fungování Evropské unie.
The expression ‘working conditions’ is to be understood in the sense of Article 156 of the Treaty on the Functioning of the European Union.
Odstavec 2 se zabývá třemi svobodami zaručenými články 26, 45, 49 a 56 Smlouvy o fungování Evropské unie, jmenovitě volným pohybem pracovníků, svobodou usazování a svobodou poskytovat služby.
Paragraph 2 deals with the three freedoms guaranteed by Articles 26, 45, 49 and 56 of the Treaty on the Functioning of the European Union, namely freedom of movement for workers, freedom of establishment and freedom to provide services.
52 odst. 2 Listiny.
Article 52(2) of the Charter is therefore applicable.
Otázka najímání námořníků se státní příslušností třetích států do posádek plavidel plujících pod vlajkou členského státu Unie se řídí právem Unie a vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi.
The question of recruitment of seamen having the nationality of third States for the crews of vessels flying the flag of a Member State of the Union is governed by Union law and national legislation and practice.
Vysvětlení k článku 16 – Svoboda podnikání
Explanation on Article 16 — Freedom to conduct a business
119 odst. 1 a 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, který uznává volnou soutěž.
Of course, this right is to be exercised with respect for Union law and national legislation.
Vysvětlení k článku 17 – Právo na vlastnictví
Explanation on Article 17 — Right to property
Tento článek je založen na článku 1 dodatkového protokolu k EÚLP:
This Article is based on Article 1 of the Protocol to the ECHR:
„Každá fyzická nebo právnická osoba má právo pokojně užívat svůj majetek.
‘Every natural or legal person is entitled to the peaceful enjoyment of his possessions.
Nikdo nemůže být zbaven svého majetku s výjimkou veřejného zájmu a za podmínek, které stanoví zákona obecné zásady mezinárodního práva.
No one shall be deprived of his possessions except in the public interest and subject to the conditions provided for by law and by the general principles of international law.
Předchozí ustanovení nebrání právu států přijímat zákony, které považují za nezbytné, aby upravily užívání majetku v souladu s obecným zájmem a zajistily placení daní a jiných poplatků nebo pokut.“
The preceding provisions shall not, however, in any way impair the right of a State to enforce such laws as it deems necessary to control the use of property in accordance with the general interest or to secure the payment of taxes or other contributions or penalties.’
Jedná se o základní právo společné všem ústavám členských států.
This is a fundamental right common to all national constitutions.
Ochrana duševního vlastnictví, jedno z majetkových práv, je výslovně zmíněno v odstavci 2 z důvodu jeho rostoucího významu a sekundárního práva Společenství.
Protection of intellectual property, one aspect of the right of property, is explicitly mentioned in paragraph 2 because of its growing importance and Community secondary legislation.
Duševní vlastnictví zahrnuje vedle vlastnictví k literárním a uměleckým dílům také mimo jiné práva k patentům a ochranným známkám a práva příbuzná.
Intellectual property covers not only literary and artistic property but also inter alia patent and trademark rights and associated rights.
Záruky stanovené v odstavci 1 se vhodným způsobem použijí na duševní vlastnictví.
The guarantees laid down in paragraph 1 shall apply as appropriate to intellectual property.
Vysvětlení k článku 18 – Právo na azyl
Explanation on Article 18 — Right to asylum
Znění tohoto článku je založeno na článku 63 Smlouvy o ES, nyní nahrazeném článkem 78 Smlouvy o fungování Evropské unie, který vyžaduje, aby Unie dodržovala ustanovení Ženevské úmluvy o uprchlících.
The text of the Article has been based on TEC Article 63, now replaced by Article 78 of the Treaty on the Functioning of the European Union, which requires the Union to respect the Geneva Convention on refugees.
Je třeba učinit odkaz na protokoly týkající se Spojeného království a Irska, připojené ke Smlouvám, a Dánska a určit rozsah, v jakém tyto členské státy uplatňují právo Unie v této oblasti, a rozsah, v jakém se tento článek na ně vztahuje.
Reference should be made to the Protocols relating to the United Kingdom and Ireland, annexed to the Treaties, and to Denmark, to determine the extent to which those Member States implement Union law in this area and the extent to which this Article is applicable to them.
Tento článek je v souladu s Protokolem o azylu, připojeným ke Smlouvám.
This Article is in line with the Protocol on Asylum annexed to the Treaties.
Vysvětlení k článku 19 – Ochrana v případě vystěhování, vyhoštění nebo vydání
Explanation on Article 19 — Protection in the event of removal, expulsion or extradition
Odstavec 1 tohoto článku má stejný smysl a rozsah jako článek 4 protokolu č. 4 k EÚLP, který se týká hromadného vyhoštění cizinců.
Paragraph 1 of this Article has the same meaning and scope as Article 4 of Protocol No 4 to the ECHR concerning collective expulsion.
Jeho účelem je zajistit, aby každé rozhodnutí bylo založeno na konkrétním šetření a aby nebylo možné přijmout jediné rozhodnutí o vyhoštění všech osob se státní příslušností určitého státu (viz též článek 13 Mezinárodního paktu o občanských a politických právech).
Its purpose is to guarantee that every decision is based on a specific examination and that no single measure can be taken to expel all persons having the nationality of a particular State (see also Article 13 of the Covenant on Civil and Political Rights).
Odstavec 2 zahrnuje související judikaturu Evropského soudu pro lidská práva týkající se článku 3 EÚLP (viz Ahmed v. Rakousko, rozsudek ze dne 17. prosince 1996, Sb. rozh. 1996-VI, s.
Paragraph 2 incorporates the relevant case-law from the European Court of Human Rights regarding Article 3 of the ECHR (see Ahmed v. Austria, judgment of 17 December 1996, 1996-VI, p.
2206 a Soering, rozsudek ze dne 7. července 1989).
2206, and Soering, judgment of 7 July 1989).
Vysvětlení k článku 20 – Rovnost před zákonem
Explanation on Article 20 — Equality before the law
Vysvětlení k článku 21 – Zákaz diskriminace
Explanation on Article 21 — Non-discrimination
Odstavec 1 čerpá z článku 13 Smlouvy o ES, nyní nahrazeného článkem 19 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 14 EÚLP a článku 11 Úmluvy o lidských právech a biomedicíně, pokud jde o genetické dědictví.
Paragraph 1 draws on Article 13 of the EC Treaty, now replaced by Article 19 of the Treaty on the Functioning of the European Union, Article 14 of the ECHR and Article 11 of the Convention on Human Rights and Biomedicine as regards genetic heritage.
Použije se v souladu s článkem 14 EÚLP v míře, v jakém u odpovídá.
In so far as this corresponds to Article 14 of the ECHR, it applies in compliance with it.
Odstavec 1 a článek 19 Smlouvy o fungování Evropské unie, který má jiný smysl a rozsah, si neodporují a jsou navzájem slučitelné: článek 19 svěřuje Unii pravomoc přijímat právní akty, včetně harmonizace právních předpisů členských států, a bojovat proti některým formám diskriminace v něm vyčerpávajícím způsobem vyjmenovaným.
There is no contradiction or incompatibility between paragraph 1 and Article 19 of the Treaty on the Functioning of the European Union which has a different scope and purpose: Article 19 confers power on the Union to adopt legislative acts, including harmonisation of the Member States' laws and regulations, to combat certain forms of discrimination, listed exhaustively in that Article.
Takové právní předpisy mohou zahrnovat činnost orgánů členského státu (a také vztahy mezi soukromými osobami) ve všech oblastech v rámci pravomocí Unie.
Such legislation may cover action of Member State authorities (as well as relations between private individuals) in any area within the limits of the Union's powers.
Odstavec 1 článku 21 naproti tomu nevytváří žádné pravomoci přijímat antidiskriminační právní předpisy v oblastech pravomocí členského státu nebo v soukromé sféře ani nestanoví obecný zákaz diskriminace v těchto širokých oblastech.
In contrast, the provision in Article 21(1) does not create any power to enact anti-discrimination laws in these areas of Member State or private action, nor does it lay down a sweeping ban of discrimination in such wide-ranging areas.
Místo toho upravuje pouze diskriminaci ze strany orgánů a institucí samotné Unie při výkonu pravomocí, které jí svěřují Smlouvy, a ze strany členských států, pouze provádějí-li právo Unie.
Instead, it only addresses discriminations by the institutions and bodies of the Union themselves, when exercising powers conferred under the Treaties, and by Member States only when they are implementing Union law.
Odstavec 1 proto nemění rozsah pravomocí udělených článkem 19 ani jeho výklad.
Paragraph 1 therefore does not alter the extent of powers granted under Article 19 nor the interpretation given to that Article.
Odstavec 2 odpovídá čl. 18 prvnímu pododstavci Smlouvy o fungování Evropské unie a musí být uplatňován v souladu s ním.
Paragraph 2 corresponds to the first paragraph of Article 18 of the Treaty on the Functioning of the European Union and must be applied in compliance with that Article.
11 k závěrečnému aktu Amsterodamské smlouvy o postavení církví a nekonfesních organizací, nyní převzatému v článku 17 Smlouvy o fungování Evropské unie.
The Article is also inspired by Declaration No 11 to the Final Act of the Amsterdam Treaty on the status of churches and nonconfessional organisations, now taken over in Article 17 of the Treaty on the Functioning of the European Union.
Vysvětlení k článku 23 – Rovnost že na mužů
Explanation on Article 23 — Equality between women and men
Čerpá z článku 20 revidované Evropské sociální charty ze dne 3. května 1996 az bodu 16 Charty základních sociálních práv pracovníků Společenství.
It draws on Article 20 of the revised European Social Charter of 3 May 1996 and on point 16 of the Community Charter on the rights of workers.
Vysvětlení k článku 24 – Práva dítěte
Explanation on Article 24 — The rights of the child
Tento článek je založen na Úmluvě o právech dítěte, podepsané v New Yorku dne 20. listopadu 1989 a ratifikované všemi členskými státy, zejména na článcích 3, 9, 12 a 13 uvedené úmluvy.
This Article is based on the New York Convention on the Rights of the Child signed on 20 November 1989 and ratified by all the Member States, particularly Articles 3, 9, 12 and 13 thereof.