natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jsou-li tuzemské a přeshraniční operace prováděny podle značně odlišných pravidel, může dojít k narušení hospodářské soutěže.“
Distortions of competition would ensue if substantially different rules applied to domestic and transborder operations.’
„Podniky, zejména malé a střední, jsou zatíženy značnými administrativními a finančními břemeny, které jsou důsledkem nepřiměřeně dlouhých platebních lhůt a opožděných plateb.
‘Heavy administrative and financial burdens are placed on businesses, particularly small and medium-sized ones, as a result of excessive payment periods and late payment.
Tyto problémy jsou navíc hlavní příčinou platební neschopnosti, která je hrozbou životaschopnosti podniků a následně vede ke ztrátě mnoha pracovních míst.“ odůvodnění směrnice
Moreover, these problems are a major cause of insolvencies threatening the survival of businesses and result in numerous job losses.’
To je v rozporu s článkem 14 Smlouvy, protože
This is in contradiction with Article 14 of the
„Tato směrnice musí upravovat veškeré obchodní transakce bez ohledu na to, zda jsou prováděny mezi soukromými nebo veřejnými podniky, nebo mezi podniky a orgány veřejné moci, s ohledem na skutečnost, že orgány veřejné moci provádějí značný počet plateb podnikům.
‘This Directive should regulate all commercial transactions irrespective of whether they are carried out between private or public undertakings or between undertakings and public authorities, having regard to the fact that the latter handle a considerable volume of payments to business.
Tato směrnice proto musí rovněž upravovat veškeré obchodní transakce mezi hlavními smluvními stranami a jejich dodavateli a subdodavateli.“
It should therefore also regulate all commercial transactions between main contractors and their suppliers and subcontractors.’
Článek 5 směrnice 2000/35, nazvaný „Vymáhání nesporných pohledávek“, stanoví:
Article 5 of Directive 2000/35, headed ‘Recovery procedures for unchallenged claims’, provides as follows:
„Článek 5 této směrnice požaduje, aby vymáhání nesporných pohledávek bylo ukončeno v krátké době v souladu s vnitrostátními právními předpisy, nepožaduje však po členských státech, aby přijaly zvláštní řízení nebo konkrétním způsobem měnily své platné právní postupy.“
‘Article 5 of this Directive requires that the recovery procedure for unchallenged claims be completed within a short period of time in conformity with national legislation, but does not require Member States to adopt a specific procedure or to amend their existing legal procedures in a specific way.’
Členské státy zajistí, aby exekuční titul, bez ohledu na výši dluhu, mohl být získán zpravidla ve lhůtě 90 kalendářních dnů od podání žaloby věřitelem, nebo podání návrhu soudu, nebo jinému příslušnému orgánu, za předpokladu, že dluh nebo okolnosti řízení nejsou předmětem sporu.
Member States shall ensure that an enforceable title can be obtained, irrespective of the amount of the debt, normally within 90 calendar days of the lodging of the creditor’s action or application at the court or other competent authority, provided that the debt or aspects of the procedure are not disputed.
Článek 6 odst. 2 směrnice 2000/35 uvádí:
Article 6(2) of Directive 2000/35 reads as follows: apply the same conditions for all credit- ors who are established in the European Community.
Lhůta 90 kalendářních dnů uvedená v odstavci 1 nezahrnuje:
The 90 calendar day period referred to in paragraph 1 shall not include the following:
„Členské státy mohou zachovat nebo uvést v účinnost předpisy, které jsou pro věřitele výhodnější, než je nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.“ a) lhůtu pro doručení písemností;
‘Member States may maintain or bring into force provisions which are more favourable to the creditor than the provisions necessary to comply with this Directive.’
B – Italské právo b) žádné prodlení způsobené věřitelem, jako je doba věnovaná opravě žaloby nebo návrhu.
(b) any delays caused by the creditor, such as periods devoted to correcting applications.
Článek 5 směr- nice 2000/35 byl proveden článkem 9 legislativního nařízení č. 231/2002, který změnil několik ustanovení italského občanského soudního řádu 5s cílem urychlit získání exekučního titulu pro vymáhání nesporných pohledávek.
4 Article 5 of Direct- ive 2000/35 was implemented by means of Article 9 of Legislative Decree No 231/2002, which amended various provisions of the Italian Code of Civil Procedure 5in order to speed up the procedure for obtaining the enforceable title for the recovery of unchallenged claims.
Tímto článkem nejsou dotčena ustanovení Bruselské úmluvy o příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech.“ 3
This Article shall be without prejudice to the provisions of the Brussels Convention on Jurisdiction and [the] Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters.’ 3
231, Úřední věstník Italské republiky č. 249 ze dne 23. října 2002. Viz, pokud jde o právní nauku například Kindler P., Umsetzung der EG-Zahlungsverzugsrichtlinie in Italien, Recht der Internationalen Wirtschaft č. 4/2003, s. 241.
4 — Legislative Decree No 231 of 9 October 2002 (GURI No 249 of 23 October 2002). In the literature, see, for example, Kindler, P., ‘Umsetzung der EG-Zahlungsverzugs-richtlinie in Italien’, Recht der Internationalen Wirtschaft, No 4/2003, p. 241.
5 — Codice di procedura civile, Úřední věstník Italské republiky č. 253 ze dne 28. října 1940 v pozměněném znění.
5 — Codice di procedura civile (GURI No 253 of 28 October 1940), as amended.
3 — Konsolidované znění v Úř. věst. C 27, 26.1.1998, s. 3.
3 — Consolidated version in OJ 1998 C 27, p. 1.
669/1996, ve znění článku 147 zákona č. 388/2000, stanoví:
CAFFARO means of Article 147 of Law No 388/2000, provides as follows:
Z předkládacího usnesení vyplývá, že řízení o získání exekučního titulu podle článku 641 občanského soudního řádu probíhá v Itálii takto: po podání návrhu soud přijme ve lhůtě třiceti dnů usnesení, jímž uloží dlužníkovi, aby zaplatil dluh.
According to the order for reference, in Italy the procedure for obtaining an enforceable title under Article 641 of the Code of Civil Procedure is as follows.
Doručení tohoto usnesení se uskuteční ve lhůtě přibližně deseti dnů.
Within 30 days of the lodging of the application the court delivers the decree ordering the debtor to pay the debt.
V usnesení je uvedeno, že dlužník musí zaplatit dluh ve lhůtě čtyřiceti dnů nebo v této lhůtě podat odpor.
The decree lays down that the debtor must make the payment within 40 days or challenge the order within the same timelimit.
Pokud dlužník v této lhůtě nepodá odpor a nezaplatí dluh, věřitel získá po uplynutí této lhůty exekuční titul pro nucený výkon dlužné pohledávky.
If within that period the debtor does not challenge the order or pay the debt, upon expiry of the period the creditor obtains the enforceable title for forced execution of the acknowledged claim.
Věřitel musí předložit dlužníkovi exekuční titul, když se domáhá nuceného výkonu na základě tohoto titulu.
A creditor intending to take enforcement action must serve the enforceable title on the debtor.
„Státní správa a neziskové veřejné instituce ukončí postup vedoucí ke splnění soudních rozhodnutí a rozhodčích nálezů, které jsou vykonatelné a obsahují povinnost k zaplacení peněžní částky, do 120 dnů od doručení exekučního titulu.
‘State authorities and non-economic public bodies shall complete the procedures for the execution of court rulings and arbitration awards having executive effect and entailing an obligation to pay sums of money within 120 days of service of the enforceable title.
Před uplynutím této lhůty nemůže věřitel přistoupit k nucenému výkonu ani nelze provést úkony směřující k výkonu rozhodnutí.“ původní řízení
Before expiry of that period the creditor shall not be entitled to proceed to forced execution against the said authorities and bodies nor may enforcement orders be put in place.’
III – Skutkový stav, a předběžná otázka
III — Facts, dispute in the main proceedings and question referred for a preliminary ruling
Článek 147 zákona č.
Article 147 of Law
388/2000 upravil lhůtu pro odklad výkonu rozhodnutí ze 60 na 120 dnů.
No 388/2000 extended the period for the postponement of execution from 60 to 120 days.
Článek 14 nařízení s mocí
Article 14 of Decree-Law No 669/1996, which was ratified with amendments by
669, Úřední věstník Italské republiky č. 305 ze dne 31. prosince 1996.
6 — Decree-Law No 669 of 31 December 1996 (GURI No 305 of 31 December 1996).
30, Úřední věstník Italské republiky č. 50 ze dne 1. března 1997.
7 — Law No 30 of 28 February 1997 (GURI No 50 of 1 March 1997).
Věřitel, společnost Caffaro, zahájil u Tribunale ordinario di Roma řízení o nuceném výkonu proti dlužníkovi USL v souvislosti s nespornou pohledávkou vzniklou v rámci obchodní transakce.
The creditor, Caffaro, brought an action in the Tribunale ordinario di Roma (Rome District Court) for forced execution against the debtor USL on the basis of an unchallenged claim relating to a commercial transaction.
V řízení před vnitrostátním soudem získal věřitel exekuční titul podle legislativního nařízení č. 231/2002, které provádí
In the proceedings before the national court, the creditor obtained an enforceable title within the meaning of Legislative Decree No 231/2002 which transposed Directive
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK – VĚC C-265/07 veřejné správě, je v souladu se směrnicí 2000/35.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-265/07 enforceable title on them, with Direct- ive 2000/35.
Za těchto okolností předkládající soud rozhodl usnesením ze dne 21. května 2007 o přerušení řízení a předložení předběžné otázky Soudnímu dvoru.
In view of the circumstances, the national court decided by an order of 21 May 2007 to stay the proceedings and to refer a question to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Otázka vnitrostátního soudu sice není zcela jasně formulována, nicméně s ohledem na veškeré údaje poskytnuté tímto soudem mohu vyjádřit tuto otázku takto: směrnici 2000/35 do italského právního řádu.
The national court did not formulate the question explicitly, but on the basis of its various pronouncements the question can be posed as follows:
Exekuční titul byl dlužníkovi doručen dne 6. prosince 2004.
The enforceable title was served on the debtor on 6 December 2004.
Vzhledem k tomu, že výkon rozhodnutí byl proveden zabavením peněžních prostředků dlužníka, které měl v Banca di Roma, exekuční titul byl v tento den doručen rovněž bance.
Forced execution was effected by way of the attachment of sums of money that the debtor held at Banca di Roma, and for that reason the enforceable title was also served on the latter on the same date.
Zabavení bylo provedeno na žádost dlužníka dne 4. dubna 2005 dlužníkovi a Banca di Roma bylo v tento den oznámeno předvolání k soudu.
At the request of the debtor, the attachment was effected on 4 April 2005 and on that date a summons to appear in court was served on the debtor and Banca di Roma.
„Má být směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES ze dne 29. června 2000 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích vykládána v tom smyslu, že brání ustanovením vnitro -státního práva, jako je článek 14 nařízení s mocí zákona č. 669/1996, podle kterého věřitel, jenž má exekuční titul vztahující se k nesporné pohledávce, kterou má vůči veřejné správě a která představuje úhradu za obchodní transakci, nemůže zahájit řízení o výkonu rozhodnutí proti této správě před uplynutím lhůty 120 dnů ode dne doručení exekučního titulu této správě?“
‘Must Directive 2000/35/EC of the European Parliament and of the Council of 29 June 2000 on combating late payment in commercial transactions be interpreted as meaning that it precludes a national provision such as Article 14 of Decree-Law No 669/1996, under which a creditor in possession of an enforceable title relating to an unchallenged payment owed by a public authority as remuneration for a commercial transaction cannot proceed to forced execution against the said authority before a period of 120 days has elapsed since service of the said enforceable title on the authority?’
V rámci řízení o výkonu rozhodnutí bylo jednání, na které byl předvolán věřitel, dlužník a Banca di Roma, u níž měl dlužník své peněžní prostředky, stanoveno na 13. června 2006.
The creditor, the debtor and Banca di Roma, with which the debtor held sums of money, were summoned to appear at a hearing on 13 June 2006, which was set in the course of enforcement proceedings.
Během jednání Banca di Roma potvrdila, že dlužník u ní má peněžní prostředky, a že zabavení bylo provedeno.
At the hearing, Banca di Roma confirmed that it held sums of money belonging to the debtor and stated that they had been frozen in accordance with the attachment order.
Během tohoto jednání předkládající soud zjistil, že zabavení bylo provedeno před uplynutím lhůty 120 dnů od doručení exekučního titulu, která musí uplynout před začátkem nuceného výkonu proti veřejné správě.
At the same hearing, the national court noted that the attachment order had been effected before expiry of the period of 120 days from service of the enforceable title, the period laid down for enforcement against public authorities.
Konstatoval, že v tomto případě a v souladu s vnitrostátními právními předpisy by mohlo být zabavení prohlášeno za neplatné.
The court also noted that, in accordance with national law, the attachment order could be declared void.
IV – Řízení před Soudním dvorem
IV — Proceedings before the Court
Předkládající soud si proto položil otázku, zda vnitrostátní právní předpisy, na základě kterých může být proveden nucený výkon proti veřejné správě až po uplynutí lhůty 120 dnů od doručení exekučního titulu
In so finding, the national court cast doubt on the compatibility of the national legislation, under which enforcement against public authorities can be effected only after 120 days have elapsed since service of the
Předkládací usnesení bylo Soudnímu dvoru doručeno dne 4. června 2007.
The order for reference was received by the Court on 4 June 2007.
Caffaro, italská vláda a Komise předložily
In the course of the written procedure, observations were
CAFFARO svá vyjádření v rámci písemné části řízení.
CAFFARO submitted by Caffaro, the Italian Government and the Commission.
Na jednání, které se konalo dne 13. března 2008, Caffaro, italská vláda a Komise poskytly informace ústně a odpověděly na otázky Soudního dvora.
At the hearing on 13 March 2008, Caffaro, the Italian Government and the Commission presented oral argument and answered questions from the Court.
V – Argumenty účastníků řízení
V — Arguments of the parties
Italská vláda zdůrazňuje, že směrnice 2000/35 nestanoví lhůtu, ve které je nezbytné vymáhat dluh uvedený v exekučním titulu, a že použití směrnice na samotný nucený výkon je tak nejenom v rozporu s jejím zněním, ale rovněž v rozporu s jejím duchem.
The Italian Government points out that Directive 2000/35 does not lay down the period within which the claim made by the creditor in the enforceable order must be satisfied, so that a reading of the directive to include the execution stage is contrary to both the literal tenor of the directive and to its objective.
Z článku 5 a dvacátého třetího bodu odůvodnění směrnice 2000/35 vyplývá, že se tato směrnice týká výhradně řízení o získání exekučního titulu, a nikoli pozdější fáze výkonu exekučního titulu.
It is clear from Article 5 of and recital 23 in the preamble to Direct- ive 2000/35 that it relates only to the proced- ure for creating the enforceable title, and not to the subsequent execution stage.
Z definice exekučního titulu uvedené v článku 2 směrnice nelze ani vyvodit, že věřitel musí mít možnost vymáhat svoji pohledávku okamžitě po získání exekučního titulu.
Nor can it be deduced from the definition of enforceable title in Article 2 of the directive that the creditor must be able to obtain immediate satisfaction of his claim.
Podle italské vlády může zákaz nuceného výkonu proti veřejné správě před uplynutím lhůty 120 dnů představovat odklad nuceného výkonu ve smyslu patnáctého bodu odůvodnění směrnice.
According to the Italian Government, the prohibition on proceeding to execution against a public authority before 120 days have elapsed since service of the enforceable title can be interpreted as the suspension of forced execution within the meaning of recital 15 in the preamble to the directive in question.
Italská vláda rovněž tvrdí, že, pokud se směrnice v tomto konkrétním případě má použít, nebrání vnitrostátnímu právnímu předpisu dotčenému v původním řízení.
The Italian Government also observes that if Directive 2000/35 is applied in concreto it does not conflict with the national legislation at issue in the main proceedings.
Tato právní úprava je podle italské vlády přípustná z naléhavých důvodů veřejného zájmu, jelikož předmětem odkladu nuceného výkonu je pouze zajištění dostatečného času pro získání nezbytných peněžních prostředků k zaplacení dluhu tak, aby činnost veřejné správy nebyla narušena nuceným výkonem.
According to the Italian Government, that legislation is admissible on grounds of overriding public interest considerations, given that the purpose of deferring execution against public authorities is to give them the necessary time to ensure that funds are available to pay the debt in order to prevent forced execution proceedings from impeding the activities of the public authorities.
Komise nejdříve přezkoumává přípustnost předběžné otázky a domnívá se, že
The Commission first examines the admissibility of the reference for a
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK – VĚC C-265/07 věřitel musí čekat 120 dnů po získání tohoto exekučního titulu na výkon rozhodnutí.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-265/07 days for execution.
Zdůrazňuje, že cílem směrnice je zajistit, aby věřitel mohl dosáhnout výkonu rozhodnutí bezprostředně po získání exekučního titulu.
It notes that the purpose of the directive is to ensure that the creditor can proceed immediately with forced execution once the enforceable title has been obtained.
A – Přípustnost otázka je přípustná.
A — Admissibility preliminary ruling and considers it to be admissible.
Podle ní může být řízení o nuceném výkonu považováno za řízení, ve kterém je soud, kterému byla věc předložena, povolán k rozhodnutí sporu a k vydání soudního rozhodnutí ve smyslu článku 234 ES, navzdory skutečnosti, že toto řízení není v zásadě určeno ke zjištění existence určitých práv, ale jeho předmětem je naopak výkon práv již existujících.
In its opinion, enforcement proceedings may be considered to be one of the types of proceedings in which the court settles a dispute and delivers a ruling of a judicial nature for the purposes of Article 234 EC, even where such proceedings are not intended to ascertain the existence of a particular right but their purpose consists in giving execution to an existing right.
V případě zabavení peněžních prostředků dlužníka, které jsou v držení třetích osob, soud příslušný ve vykonávacím řízení ukončí řízení o výkonu usnesením umožňujícím převod peněžních prostředků, které jsou v držení třetích osob, na věřitele, který v rámci výkonu rozhodnutí požaduje zaplacení pohledávky (ordinanza di assegnazione del credito).
In the case of the attachment of sums of money which the debtor holds with third parties, the executing court concludes the enforcement proceedings by issuing an order in which it assigns the sums of money held by the third party to the creditor bringing the action (ordinanza di assegnazione del credito).
Podle Komise představuje toto usnesení soudní rozhodnutí.
According to the Commission, such an order constitutes a ruling of a judicial nature.
Vnitrostátní soud musí vždy kromě toho ověřit, zda při výkonu opatření zabavení byly dodrženy všechny formální požadavky.
The national court must also in any event ascertain whether all the formal requirements have been met in the execution of the attachment.
V případě protiprávnosti může prohlásit zabavení za neplatné, což je akt, který rovněž představuje soudní rozhodnutí.
If there are found to have been irregularities, the attachment can be declared void by means of a ruling that is similarly of judicial nature.
Podle ustálené judikatury je třeba pro posouzení, zda předkládající orgán má povahu soudu ve smyslu článku 234 ES, vzít v úvahu několik kritérií, jako jsou zřízení na základě zákona, trvalost orgánu, závaznost jeho jurisdikce, použití právních předpisů orgánem 9, jakož i jeho nezávislost a nestran -nost 10.
According to settled caselaw, in order to determine whether the body making a reference is a court or tribunal for the purposes of Article 234 EC, it is necessary to take account of a number of factors, such as whether the body is established by law, whether it is permanent, whether its jurisdiction is compulsory, whether it applies rules of law 9and whether it is independent and impartial.
Mimoto o soud ve smyslu člán -ku 234 ES se jedná pouze tehdy, pokud před ním probíhá spor, a pokud vnitrostátní soud rozhoduje v řízení, v němž má být vydáno
10 Moreover, a national court falls within the definition of Article 234 EC only if there is a case pending before it and if it is
Co se týče samotné předběžné otázky, Komise se domnívá, že sporný italský právní předpis není v souladu se směrnicí 2000/35.
As regards the question referred, the Commission maintains that the Italian legislation at issue does not comply with Dir -ective 2000/35.
Tato směrnice se totiž týká všech obchodních transakcí, ať jsou uzavřeny s podniky nebo státními orgány, což je důvod, proč nemůže být se státními orgány zacházeno příznivěji.
That directive applies to all commercial transactions, irrespective of the fact that they are carried out between undertakings and public authorities, and hence public bodies cannot be granted privileged treatment.
Podle Komise ztrácí lhůta pro získání exekučního titulu mimoto svůj smysl, pokud
Moreover, according to the Commission, the period for obtaining an enforceable title would become meaningless if the creditor, after having obtained the enforceable title, had to wait a further 120
Vnitrostátní soud může předložit předběžnou otázku nezávisle na fázi, v níž se nachází řízení, které před ním probíhá 15.
11 question for a preliminary ruling regardless of the stage reached in the proceedings pending before it. 15
rá vyvstává v tomto případě ve spojení s přípustností, je, zda je možno se domnívat, že vnitrostátní soud v této věci rozhoduje v řízení, v němž má být vydáno konečné rozhodnutí ve sporu přijetím rozhodnutí soudního charakteru.
The question of admissibility that arises in this case consists in establishing whether it can be considered that the national court can, in the case in point, give judgment in proceedings intended to lead to a final decision in the dispute by means of a ruling of a judicial nature.
Předběžná otázka je tudíž přípustná.
The request for a preliminary ruling is therefore admissible.
B – Posouzení předběžné otázky
B — Analysis of the request for a preliminary ruling
V tomto případě se výkon rozhodnutí uskutečnil na základě exekučního příkazu vydaného v rámci zvláštního zrychleného řízení o výkonu rozhodnutí (procedimento di ingiunzione) 12.
In the case at issue, execution was effected on the basis of a summary payment order granted in a special accelerated pro -cedure (procedimento di ingiunzione).
Z judikatury Soudního dvora jasně vyplývá, že pokud je předběžná otázka položena v rámci takového řízení, jako je řízení dotčené ve věci v původním řízení, je taková otázka přípustná 13.
12It is clear from the caselaw of the Court that when a reference for a preliminary ruling is made in proceedings of the kind pending in the present case, that reference is admissible.
Soudní dvůr rovněž ve své judikatuře zdůraznil, že pro definici soudu ve smyslu článku 234 ES není nezbytné, aby řízení, které před ním probíhá,
13In its caselaw, the Court has also pointed out that for the purposes of defining the court within the meaning of Article 234 EC it is not relevant whether the proceedings before that court are inter