natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Uvedená směrnice byla přijata na základě článku 118a Smlouvy o ES (nyní článek 138 ES) s cílem zajistit bezpečnost a ochranu zdraví při práci těhotných zaměstnankyň, zaměstnankyň krátce po porodu a kojících zaměstnankyň.
The Directive was adopted on the basis of Article 118a of the EC Treaty (Articles 117 to 120 of the EC Treaty have been replaced by Articles 136 EC to 143 EC) with the aim of protecting the safety and health at work of pregnant workers, workers who have recently
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA RUIZ-JARABA – VĚC C-506/06 na právní předpisy jednotlivých členských států, proto jsou k posouzení těchto náležitostí příslušné vnitrostátní soudy.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-506/06 information to Member State legislation and it is for the national court to evaluate such matters.
Podle předložené rakouské právní úpravy ovšem vše nasvědčuje tomu, že zaměstnavatel byl uvědomen včas, neboť § 10 MSchG pro tento úkon stanoví lhůtu pěti dnů od oznámení výpovědi zaměstnankyni a S. Mayr ještě v den, kdy proběhl telefonický rozhovor se zaměstnavatelem, odeslala dopis, v němž popisuje okolnosti svého těhotenství.
But, having regard to the Austrian legislation before the Court, it seems safe to say that the notification was effected within the time-limit, since Paragraph 10 of the MSchG permits this up to five days after the announcement of the worker’s dismissal and Ms Mayr sent a letter containing the details of her pregnancy on the same day that the telephone conversation with her employer took place.
V závislosti na určení okamžiku počátku těhotenství se totiž některá opatření považují za (preventivní) nástroje kon -troly porodnosti (například antikoncepce) nebo za přerušení těhotenství.
Depending on which moment is taken as the beginning of pregnancy, particular measures are classified as either preventive methods of birth control (contraceptives, for example) or methods of terminating a pregnancy.
Etické nuance této debaty je ovšem třeba oddělit od čistě právní otázky předložené Soudnímu dvoru za účelem stanovení okamžiku, kdy se na ženu začíná vztahovat ochrana podle směrnice 92/85, a nikoli kdy začíná probíhat biologický proces směřující ke zrození nové bytosti.
The ethical implications of this debate mean that it is advisable to separate it from the strictly legal question which has been brought before the Court in order to establish when a woman has the protection of Directive 92/85, and not when the biological process leading to the birth of a new human being begins.
Počátek těhotenství jakožto fyzického stavu ženy, který požívá ochrany
The beginning of pregnancy as a physical condition of the woman capable of being protected
Gynekologové a porodníci k výpočtu doby trvání těhotenství obvykle používají různé časové pomůcky: den poslední menstruace ženy, den ovulace, oplození, uhnízdění či datum, kdy je těhotenství zjištěno chemicky.
Gynaecologists and obstetricians commonly use a range of different timeframes to calculate the gestation period: the date of the woman’s last menstruation, the date of ovulation, the date of fertilisation, the date of implantation or the date when the pregnancy can be detected using chemical tests.
Bez ohledu na všechny zmíněné určovatele se za počátek těhotenství tradičně považuje „početí“.
Notwithstanding all these methods, the beginning of pregnancy is traditionally placed at ‘conception’.
V roce 1875 Oskar Hertwig na základě několika studií o rozmnožování mořských ježků objevil skutečnost, že k oplodnění dochází při proniknutí spermie do vajíčka 12.
In 1875, based on his study of the reproduction of sea urchins, Oskar Hertwig discovered that fertilisation starts with the penetration of the sperm into the ovum. 12From that point onwards conception was
Nejdříve je třeba zdůraznit jednu důležitou skutečnost, a sice že pře ohledně
The silence of the directive on this issue means that we must turn to medical science for an answer.
12 — Zdroj: Encyclopaedia Universalis, heslo „embryologie“.
12 — Source: Encyclopaedia Universalis, under ‘embryologie’.
Od té doby se početí pojí s procesem popsaným tímto německým zoologem; v polovině minulého století bylo doplněno o uhnízdění, které spočívá v zanoření oplodněného vajíčka do výstelky dělohy a v jeho následné přeměně v blastocystu.
MAYR associated with the process described by this German zoologist; and in the middle of last century it became centred on the idea of implantation, first in connection with the nidation of the fertilised ovum in the uterus wall and later by reference to the blastocyst.
má jinou hodnotu: a) odborná literatura zaměřená na tuto problematiku; b) samotný význam slova „těhotenství“, který není s tímto vědeckým postupem v rozporu; c) hlavní cíl směrnice, jímž je ochrana bezpečnosti a zdraví těhotné zaměstnankyně, a nakonec d) skutečnost, že předmětnou ochranu nelze prodlužovat sine die.
which have varying degrees of importance: a) the specialist literature, which inclines to this point of view; b) the actual meaning of the word ‘pregnant’, which does not contradict that scientific approach; c) the principal aim of the directive, which tends towards the protection of the pregnant worker’s health and safety; and d) lastly, the fact that such protection cannot last indefinitely.
Krátce shrnu 13: po oplození vajíčka spermií se vzniklá zygota postupně dělí (buněčným dělením) a sestupuje do dělohy.
(a) The FIGO definition of pregnancy sperm, the zygote descends towards the uterus whilst undergoing a series of cell divisions.
Přibližně pátý den od oplodnění již existuje vnitřní vrstva buněk, z níž se později vyvine embryo, a vnější vrstva, z níž vzniká placenta.
About five days after fertilisation there already exists a set of inner cells, which develop into the embryo, and an outer ring which forms the placenta.
Asi šestý den se tato blastocysta zanoří do děložní sliznice, což se označuje jako uhnízdění (nidace, resp. implantace).
On about the sixth day this blastocycst adheres to the lining of the uterus and this is known as nidation or implantation.
Oplození a uhnízdění jsou tak dvě fáze, podle nichž výzkumníci alternativně určují počátek těhotenství.
So, fertilisation and implantation are the two possible stages which investigators may use to determine the beginning of pregnancy.
Při volbě jedné z nich se přitom nelze vyhnout předpojatosti a praktickým důsledkům 14, přičemž volba se komplikuje ještě víc, když je pokus o početí proveden zdravotně-technickými prostředky, jak tomu bylo v případě S. Mayr.
This choice is one which has its attendant prejudices and practical consequences, 14and which takes on particular complexity when, as in the case of Ms Mayr, procreation is attempted using technical medical procedures.
Aniž bych oba přístupy jakkoli hodnotil z vědeckého hlediska, různé okolnosti mě vedou k názoru, že právní ochrana těhotné ženy začíná při uhnízdění blastocysty v děloze.
Without entering into a scientific evaluation of the two options, a variety of different considerations lead me to think that the legal protection of the pregnant woman arises on implantation of the blastocyst in the uterus.
Vycházím přitom ze čtyř argumentů, z nichž každý
In this I am relying on four arguments
13 — Údaje pocházejí z Encyclopædia Britannica, heslo „pregnancy“, s. 675.
13 — Information taken from the Encyclopaedia Britannica, entry on ‘pregnancy’, p. 675.
15 — Prohlášení uveřejněné v „Doporučeních k otázkám etiky v oblasti porodnictví a gynekologie, Výbor pro etické aspekty reprodukce člověka při FIGO“ (listopad 2006): http://www.figo.org/about_guidelines.asp.
14 — For the reasons already explained and despite the fact that the two events usually take place five or six days apart.
14 — Z uvedených důvodů a přesto, že mezi oběma procesy obvykle uplyne pět nebo šest dnů.
15 — This declaration was published in ‘Recommendations on Ethical Issues in Obstetrics and Gynecology by the FIGO Committee for the Study of Ethical Aspects of Human Reproduction’ (November 2006): http://www.figo.org/about_guidelines.asp.
Sabine Mayr, jelikož podle uvedené definice FIGO se za začátek těhotenství považuje teprve uhnízdění zárodku, proto nemohla být v době, kdy jí zaměstnavatel dal výpověď, těhotná.
Therefore, if the FIGO definition referred to above considers the pregnancy to commence only after the implantation of the ‘conceptus’ in a woman, Ms Mayr was not pregnant when the employer gave her notice of dismissal.
Podle tohoto výkladu nebyla S. Mayr v době oznámení výpovědi těhotnou zaměstnankyní ve smyslu směrnice 92/85, neboť její vajíčka, ačkoli v daném okamžiku již byla v laboratoři oplozena, nebyla ještě přenesena do jejího těla a nedošlo k uhnízdění 16.
Under this interpretation, at the time when she was notified of the dismissal, Ms Mayr was not a pregnant worker for the purposes of Directive 92/85, since, although at that moment her ova had already been fertilised in the laboratory, they had not yet been transferred to her organism and nidation had not taken place. 16
b) Obvyklý význam pojmu „těhotenství“
(b) The usual meaning of the term pregnancy
Pro upřesnění je třeba dodat, že S. Mayr po hormonální léčbě v trvání přibližně jednoho a půl měsíce podstoupila dne 8. března 2005 odběr folikulární tekutiny a její praktický lékař ji ponechal v pětidenní pracovní neschopnosti.
Continuing with the factual narrative, after hormone treatment lasting for about one and a half months, a follicular puncture was carried out on Ms Mayr on 8 March 2005 and she was certified sick by her general practitioner for five days.
Dne 10. března, kdy dostala výpověď, již byla v laboratoři kultivována odebraná a podle předložených údajů již oplodněná vajíčka.
On 10 March, when the ova collected had already been cultured and, according to the information available, had been fertilised, she was dismissed.
Vzniklá embrya byla přenesena tři dny nato, dne 13. března.
The resulting embryos were transferred three days later, on 13 March.
Uvedený závěr je v souladu s obvyklým významem slova „těhotenství“ v lékařské vědě, kde je používán k označení procesu od početí po porod.
That conclusion is consistent with the usual meaning of the word ‘pregnancy’ in medical science, where it is used to designate the process which takes place between conception and birth.
Tento význam uvádí i slovníky, které jsou útočištěm odolávajícím kruté realitě 17.
17 Pregnancy is identified with the development of a new human being in the woman’s womb, a process which had not occurred at the time Ms Mayr was dismissed.
Těhotenství bývá ztotožňováno s vývojem nové bytosti v břiše ženy, který v den výpovědi S. Mayr neprobíhal.
The fact that she later becomes pregnant does not change this and nor does the fact that at the time she lost her job the ova had been fertilised in the labo-
17 — Pascual, J. A., La Historia como pretexto, projev ze dne 10. března 2002, přednesený na veřejné přednášce na Real Academia Española, Madrid, 2002, s. 82.
17 — Pascual, J.A., La Historia como pretexto, speech made on 10 March 2002 on the occasion of his admission as a member of the Real Academia Española, Madrid, 2002, p. 82.
Dodává, že Diccionario de la Academia může mít kdokoli a téměř všude, dokonce i ve Vetustě: L. Alas „Clarín“ totiž ve svém velkolepém románu La Regenta, ed. de G. Sobejano, 5. vyd., Ed. Castalia, Madrid, 1990, díl I., s.
He goes on to say that the Diccionario de la Academia is available to anyone, virtually anywhere, even in Vetusta itself, with the author Leopoldo Alas (known as ‘Clarín’) in his magnificent novel La Regenta even placing a copy of the dictionary in the casino of that [fictional representation of the] city [of Oviedo, which he portrays so negatively] (see Alas, L. La Regenta (vol.1), 5thedition, Sobejano, G (ed.), Castalia, Madrid, 1990, p. 254). In fact the Diccionario de la Real Academia de la Lengua Española defines pregnancy as ‘el estado en que se halla la hembra gestante’ (the condition of a gestating female) and the Dictionnaire de l’Académie Française as ‘l’état d’une femme enceinte; durée de cet état’ (the condition of an expectant woman; the duration of this condition).
MAYR nejde o posouzení otázky, zda je třeba zygotu považovat za nenarozené dítě v právním smyslu, jak navrhuje žalovaný podnik 18, nýbrž o to, zda těhotenství vůbec existovalo.
MAYR ratory because, as the respondent suggests, 18the question is not whether the zygote had pregnant at the time she was given notice of dismissal.
však považuji za zbytečnou; pro vyloučení těhotenství S. Mayr v době doručení výpovědi totiž postačí zjištění, že embrya dosud nebyla v děloze.
become nasciturus (a foetus) in the legal sense, but whether there was a pregnancy.
c) Ratio legis směrnice 92/85
(c) The ratio legis of the directive
Nelze souhlasit ani s řeckou vládou, která v bodě 17 písemných vyjádření tvrdí, že skutečnost, že při oplodnění in vitro se dotyčná mohla až do okamžiku samotného přenesení oplodněného vajíčka rozmyslet, ještě neznamená, že by se její situace lišila od přirozeného těhotenství, neboť i u něj může dojít k umělému přerušení těhotenství.
I also disagree with the Greek Government’s submission in paragraph 17 of its written observations that the fact that in the case of in vitro fertilisation the woman can change her mind right up to the moment when the fertilised ovum is transferred does not make her situation any different from that of a natural pregnancy, which can also be terminated voluntarily.
Aniž bych obě skutečnosti poměřoval morálně, jedna okolnost je odlišuje z právního pohledu: při oplodnění in vitro život v mateřském lůně neexistuje, dokud nedojde k uhnízdění.
Without making moral judgements about either situation, an element can be identified which distinguishes the two cases in law, namely that with in vitro fertilisation there is no new life within the mother until implantation takes place.
Závěr o tom, že S. Mayr nebyla těhotná, naplňuje ratio legis směrnice 92/85, podle nějž je poskytovaná ochrana určena ke zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví těhotných zaměstnankyň, což souvisí s jejich fyziologickým stavem.
The conclusion that Ms Mayr was not pregnant is consistent with the ratio legis of Directive 92/85, as the directive is quite clear that the purpose of the protection which it offers is to encourage improvements in the safety and health at work of pregnant workers, meaning their physiological condition.
Patnáctý bod odůvodnění směrnice vysvětluje, že cílem zákazu propouštět zaměstnankyně je prevence možných škodlivých následků takového rozhodnutí pro jejich tělesnou nebo duševní integritu.
The 15threcital in the preamble to the directive explains that the prohibition on dismissing workers aims to avoid the harmful effects that this may have on their physical and mental state.
Takto věc vykládá i judikatura Společenství v rozsudcích ze dne 30. června 1998, Brown 19, a ze dne 4. října 2001, Tele Danmark 20, podle nichž cílem uvedeného článku 10 je předcházet tomu, aby riziko výpovědi vedlo dotyčnou k rozhodnutí dobrovolně přerušit těhotenství 21.
This is also the interpretation given by Community caselaw in Brown, 19and Tele Danmark, 20where the Court stated that
Rakouská vláda vychází z ochranářského cíle směrnice 92/85 a tvrdí, že pokud při přirozeném početí začíná těhotenství splynutím vajíčka se spermií v těle ženy, při oplodnění in vitro by jeho počátek měl nastat přenesením oocytů oplozených v laboratoři do dělohy.
Furthermore, the Austrian Government relies on the protective purpose of Directive 92/85 to support the argument that while with a natural conception pregnancy originates when the ovum and the sperm unite within the woman’s body, in an in vitro fertilisation it would begin with the transfer of the ova fertilised in the laboratory to the uterus.
Není tudíž třeba čekat na „uhnízdění“ (ke kterému dochází o pět až šest dní později).
Hence there would be no need to wait for ‘nidation’ (which would take a further five or six days).
21 — Podobně zaměřená jsou i stanoviska, která jsem k uvedeným věcem přednesl dne 5. února 1998 a dne 10. května 2001.
21 — A similar approach can be found in the Opinions which I delivered in those cases on 5 February 1998 and 10 May 2001.
18 — Bod 5 jeho písemných vyjádření.
18 — Paragraph 5 of its written observations.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA RUIZ-JARABA – VĚC C-506/06 ných vajíček podle italského práva 22až po současně platný španělský zákon č.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-506/06 relevant Italian legislation 22to the recent Spanish Ley 14/2006, de 26 de mayo, sobre técnicas de reproducción humana asistida (Law 14/2006, of 26 May, on assisted human reproduction techniques) 23which permits
14/2006, ze dne 26. května 2006, o technikách lidské asistované reprodukce 23, který umožňuje předpisu, na rozsah jehož působnosti se táže předkládající soud, je ochrana biologického stavu těhotné ženy.
The legislation which is the subject of the referring court’s question aims to protect the biological condition of the pregnant woman.
V rámci Společenství, nikoli však směrnicí 92/85, je zaručena i stejně tak žádoucí ochrana práva ženy rodit děti (obecně), otěhotnět a porodit, aniž by při tom jejich zaměstnání představovalo nepřekonatelnou překážku.
Protection of the woman’s equally desirable right to procreate (in abstract), to become pregnant and to give birth without her work becoming an insurmountable obstacle seems also to be guaranteed by Community law, but not by Directive 92/85.
prodloužit skladování oocytů, vaječníkových tkání a nadbytečných preimplantačních embryí v kryokonzervované formě do doby, než odpovědný lékař konstatuje zdravotní nezpůsobilost příjemkyně k provedení asistované reprodukce 24.
cryopreservation of ova, ovarian tissue and surplus pre-embryos until such time as the doctors involved judge that the receiving woman no longer meets the relevant clinical requirements for assisted reproduction.
Další vnitrostátní právní úpravy povolují uchovávání životaschopných preimplantačních embryí po určitou maximální dobu, která v Rakousku činí deset let (§ 17 odst. 1 FMedG).
24The legislation of other Member States permits the storing of viable pre-embryos for a certain maximum period, which in Austria is set at 10 years (Paragraph 17(1) of the FMedG).
odložit okamžik přenesení d) Možnost embryí
(d) Potential postponement of the embryo transfer.
Pokud by Soudní dvůr s ohledem na výše uvedené rozhodl (jak navrhuje například řecká vláda), že ochrana podle směrnice 92/85 se na těhotnou ženu vztahuje od okamžiku oplození vajíčka, nikoli od uhnízdění, došlo by k rozšíření zákazu výpovědi podle článku 10 na neurčitou a nepřiměřenou dobu, což by bylo v rozporu s cílem předpisu chránit již těhotnou ženu vzhledem ke zranitelnosti jejího postavení, a nikoli ženu, která jednou bude o otěhotnění usilovat, ať už jakýmkoli způsobem.
Against this background, if the Court of Justice were to decide (as the Greek Government, for example, argues) that the protection afforded to the pregnant woman by Directive 92/85 begins at the time of the fertilisation of the ovum and not at the time of implantation, the Article 10 prohibition on dismissal would go on for an indeterminate and excessive length of time, which would be contrary to the objective of the provision, which is to protect the woman who is already pregnant because of the vulnerability of her situation rather than to protect the woman who wishes to become pregnant, by whatever means, in the future.
Existuje ještě jeden argument, který mne vede k upření výhod plynoucích z opatření stanovených směrnicí 92/85 zaměstnankyni, která by, stejně jako S. Mayr, byla v době výpovědi ze zaměstnání po provedení odběru vajíček punkcí, ale která by doposud nepřijala do své dělohy embrya vytvořená oplodněním in vitro, takže proces by nebyl zdárně ukončen a nedošlo by k uhnízdění.
There is a further argument which makes me tend towards withholding the benefits of the measures contained in Directive 92/85 from a worker who, like Ms Mayr, at the time she was dismissed, had undergone an ova extraction procedure but had not yet had the embryos resulting from the in vitro fertilisation transferred to her uterus, meaning that the successful outcome of the procedure and implantation had not yet been confirmed.
Mezi oběma fázemi obvykle uplyne několik dnů; vajíčka oplozená v laboratoři navíc nejsou pokaždé přenesena do pohlavních orgánů ženy bezprostředně, ale mohou zůstat po určitou dobu zmražena pro případ dalšího využití.
Several days usually elapse between the two events; furthermore, the ova fertilised in the laboratory are not always transferred immediately to the reproductive organs of the woman as they can be frozen for a period for possible future use.
22 — Článek 14 zákona č. 40 ze dne 19. února 2004, jak uvádí italská vláda v bodě 19 svých písemných vyjádření.
22 — Article 14 of Law No 40 of 19 February 2004, as indicated by the Italian Government in paragraph 19 of its observations.
Jde o zákaz obecný, výjimkou jsou pouze případy vyšší moci.
This is a prohibition of a general nature to which exceptions are only permitted in cases of force majeure.
23 — B.O.E. ze dne 27. května 2006.
23 — B.O.E., 27 May 2006.
24 — Stejnou cestou se vydal i francouzský zákonodárce, který v článku L. 2141-4 Zákoníku veřejného zdraví (vloženém zákonem ze dne 6. srpna 2004) ukládá dotčenému páru (resp. pozůstalému v případě úmrtí) povinnost každoročně oznamovat, že nadále trvá „rodičovský plán“, aby byla embrya uchována; jinak jsou oocyty po uplynutí pěti let zničeny.
24 — A similar line is taken by the French legislation, with Article L. 2141-4 of the public health code (introduced by the Law of 6 August 2004), stating that in order to store embryos the couple involved (or the survivor in the event of the death of one of them) must make an annual declaration to the effect that they maintain their ‘plan to become parents’, such that, if they do not make such a declaration the ova are destroyed after five years.
Členské státy disponují širokou škálou předpisů, od zákazu uchovávání oplodně-
In this regard, the Member States have a wide variety of different legislative provisions, ranging from the prohibition on storing fertilised ova contained in the
Krom toho, ačkoli směrnice 92/85 stanoví minimální pravidla a členským státům tak nic nebrání v zavedení rozsáhlejší ochrany, rakouská právní úprava k tomu nepřistoupila, což jí však v žádném případě nelze vytýkat.
Aside from this, although Directive 92/85 sets a minimum standard and therefore there is nothing to prevent the Member States from introducing wider protection, the Austrian legislation has not done so, although this should not be considered grounds for reproach.
Méně přesvědčivý je argument (uváděný italskou vládou) o nižší úspěšnosti přenosů vajíček oplodněných in vitro; je totiž třeba poukázat na to, že i „přirozené“ těhotenství někdy končí předčasně spontánním potratem, kterým končí i ochrana.
The argument (raised by the Italian Government) that the chances of success of a transfer of ova fertilised in vitro are low seems to me to be less convincing because it can always be countered that ‘normal’ pregnancies sometimes also end in miscarriage and this would also extinguish the protection.
První závěr, obsahově omezený rozsahem otázky předložené rakouským soudem, nicméně nebrání hlubšímu přezkoumání projednávané věci za účelem zjištění, zda výpověď daná zaměstnankyni v popsané životní situaci nepředstavuje diskriminaci porušující zásadu rovného zacházení pro muže a ženy.
The foregoing proposal, limited as it is in terms of subjectmatter to the question put by the Austrian court, does not rule out, however, a more in-depth analysis of the case in the main proceedings to ascertain whether the dismissal of an employee in this way constitutes discrimination contrary to the principle of equal treatment of men and women.