natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Při plnění tohoto úkolu hrají základní práva zásadní roli.
The fundamental rights play a vital role in the performance of that task.
Základní práva, která jsou nedílnou součástí občanského statusu, posilují právní pozici osoby a vnášejí rozhodující dimenzi pro materiální spravedlnost dané věci.
As an integral part of the status of citizenship, the fundamental rights strengthen the legal position of the individual by introducing a decisive aspect for the purposes of substantive justice in the case concerned.
Evropský občan, který je nadán základními právy jako prerogativy svobody, přiznává svým nárokům vyšší stupeň
Holding their fundamental rights as prerogatives of freedom, citizens of the Union afford their claims greater legitimacy. Moreover,
Zavádějí-li základní práva individuální rozměr, demokratický prvek přiznává větší pozornost podmínkám příslušnosti
30 — Besselink, L., ‘Dynamics of European and national citizenship: inclusive or exclusive?’, European Constitutional Law Review, No 3, Vol.
Logika diskriminace může skutečně paradoxně vést k nespravedlivým důsledkům.
Indeed, the systematic aim of the principle of nondiscrimination could lead, paradoxically, to unfair outcomes.
Právě tomu se Soudní dvůr ve své judikatuře z poslední doby snažil zabránit.
It is precisely that situation which the Court has sought to avoid in its most recent case-law.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA RUIZ-JARABA – VĚC C-228/07 k povaze evropského občanství 33.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-228/07 the Union. 33In caselaw, the importance of the responsibilities and obligations of States of origin is noticeably waning in favour of the responsibilities and obligations of host States.
V judikatuře pozorujeme snižování odpovědností a povinností států původu ve prospěch odpovědností a povinností státu přijetí 34. Tímto k politickému společenství.
34 Therefore, a Member State may not deprive a citizen of the Union of his rights on the ground that he does not officially reside on its territory if that individual carries on his personal and professional life inside that State’s borders.
Stejně tak, byť je to nákladné pro státní rozpočet, musí státy poskytovat všem evropským občanům stejné služby bez ohledu na jejich státní příslušnost a jejich bydliště, prokáží-li, že vykonávají činnosti srovnatelné s činnostmi těch,
35Similarly, even though it may become a burden on public funds, States to the conditions for membership of a political community.
33 — Nejvýraznější příklad přetržení demokratického spojení se státními prvky přinesl rozsudek Soudního dvora ze dne 12. září 2006, Španělsko v. Spojené království (C-145/04, Sb. rozh. s.
Although the freedoms of movement were restricted to the removal of barriers and the prohibition of discrimination, it was understood that an individual who exercised freedom of movement belonged to a community of origin, in other words, the State of his nationality.
I-7917), který řešil slučitelnost britského volebního zákona, který umožňoval účast ve volbách do Evropského parlamentu občanům třetích států, kteří měli se Spojených královstvím osobní vazby.
That factor alone would be sufficient to justify responsibility for individuals falling on their respective States, thereby giving rise to policies of solidarity which are restricted to those who contribute resources and participate in the structure of the State. 32
34 — Je třeba uvést, že Nejvyšší soud Spojených států přijímal tuto myšlenku v průběhu jednoho století své rozhodovací praxe, přesněji od přijetí 14. dodatku, jehož obsah, jak známo, vyplývá z rozsudku Dred Scott v. Sandford (60 U.S. [19 How.] 393 [1856]) a z pozdější krvavé občanské války, která postihla mladou Federaci Států v letech 1861 a 1865. Uvedený dodatek prohlašuje, že „all persons born or naturalized in the United States, and subject to the jurisdiction thereof, are citizens of the United States and of the State wherein they reside. No State shall make or enforce any law which shall abridge the privileges or immunities of citizens of the United States“.
34 — It is appropriate to point out that the United States Supreme Court took the same approach throughout a century of caselaw, most notably after the adoption of the 14th amendment, which, as is well known, derives its subjectmatter from Dred Scott v Sandford (60 U.S. (19 How.) 393 (1856)) and from the subsequent Civil War which bathed the young Federation of States in blood between 1861 and 1865.
Je význačné, že ještě dnes, více než jeden a půl století po přijetí tohoto ustanovení, Nejvyšší soud bojuje proti státním normám, které zakládají podmínku bydliště pro osoby, jež chtějí požívat určitého práva.
It is significant that even now, nearly a century and a half after the adoption of that provision, the United States Supreme Court is still fighting against State laws which provide that those who seek to enforce a right must satisfy residence requirements.
V nedávném rozsudku Saenz v. Roe, 526 U.S. 489 (1999) uvedený soud prohlásil za neústavní kalifornský zákon, který bránil v přístupu k sociální dávce osobám, jež nepobývaly alespoň dvanáct měsíců v tomto státě.
In the recent judgment in Saenz v Roe, 526 U.S. 489 (1999), the Supreme Court declared that a Californian law which prohibited people who had not lived in the state for more than 12 months from claiming a social security benefit was unconstitutional.
Se dvěma odchylnými stanovisky Nejvyšší soud rozhodl, že se jedná o opatření neslučitelné se svobodou pohybu občanů Unie. K tomu více stanovisko autority, byť pochází z doby před uvedeným rozsudkem: Warren, E., „Fourteenth Amendment: Retrospect and Prospect“, v Schwartz, B. (vyd.), The Fourteenth Amendment, New York University Press, New York, 1970, s. 216 a násl.
With two individual votes against, the Supreme Court took the view that the measure concerned was incompatible with the right of every citizen of the United States to freedom of movement.
32 — Rozměr, který se v sociální politice projevuje vlastním profilem jako zvláštní motor intergrace osob. Hantrais, L., Social policy in the European Union, St. Martin’s Press, New York, 1995, s. 34 až 42, a Majone, G., „The EC Between Social Policy and Social Regulation“, Journal of Common Market Studies 31, č. 2, 1993.
32 — An aspect which leaves its own mark on social policy, as a special force for the integration of individuals.
Zvlášť je třeba uvést známou zprávu Pintasilgo vypracovanou v roce 1996 výborem moudrých pod názvem K Evropě občanských a sociálních práv (neoficiální překlad), která se také věnuje roli sociálních politik jako integračních nástrojů.
The well-known Pintasilgo report, drafted in 1996 by a Comité des sages, and entitled ‘For a Europe of Civil and Social Rights’, deserves special mention and also has a bearing on the importance of social policies as vehicles for integration.
35 — Rozsudek Grzelczyk, uvedený v poznámce pod čarou 8.
35 — Judgment in Grzelczyk (cited in footnote 8).
Tento aspekt je posilněn v případě, kdy evropský občan prokáže, že nebude pro přijímající stát finanční zátěží bez ohledu na zdroj svých příjmů nebo na způsob, jímž se snaží získat občanství 37.
36That principle is strengthened where a citizen of the Union proves that he is not a financial burden on the host State, regardless of his source of income or the method used to obtain citizenship. 37
Proto na jedné straně zapojení základních práv na jedné straně, a na druhé straně pouto ke státu, který skutečně začleňuje občana, dávají judikatuře ústavní charakter.
Accordingly, the emergence of the fundamental rights, on the one hand, and the link with the State of which the individual concerned effectively is part, on the other, imbue the caselaw with a constitutional dimension.
Vytváří se tak postavení svobodného občana v demokratickém prostředí Unie, krajnost, ke které dochází skutečnost Unie práva, v níž pravidla, především ta obsažená ve Smlouvách, zaručují osobní svobodu a demokratickou rovnost 40.
That serves to protect the status of the free citizen in the democratic sphere of the Union, an aspect which is enshrined in the reality of a Union governed by the rule of law in which legal provisions, especially the ones in the Treaties, guarantee individual freedom and democratic equality. 40
Svobody a občanství: kritéria pro soužití
Freedoms and citizenship: criteria for coexistence
Právě pojem „příslušnost“ v materiálním smyslu, oproštěném od jakýchkoli administrativních požadavků, tedy odůvodňuje začlenění evropského občana do politického společenství 38.
It is, therefore, the notion of belonging in a material sense, aside from any administrative requirements, which justifies the inclusion of citizens of the Union in the political community.
Přetržení pout identity k jedinému státu s cílem rozdělení identity mezi více států navazuje spojení v širším prostoru.
38 When the ties of identity with a single State are broken so that they may be shared with others, a connection is woven in a wider sphere.
V důsledku toho se tedy vytváří pojem „evropská příslušnost“, jejíž prohloubení Smlouvy podporují.
As a result, the notion of European belonging is created, which the Treaties seek to strengthen.
Soudce Benjamín Cardozo to dokonale vyjádřil v rozsudku Baldwin v. G. A. F. Seelig, když ve vztahu k Ústavě Spojených států amerických zdůraznil, že „je založena na teorii, podle níž se lid jednotlivých států musí společně utopit nebo musí společně plavat; z dlouhodobé perspektivy spočívá úspěch a záchrana v jednotě, nikoli v rozdělení“ 39.
Justice Benjamin Cardozo expressed it superbly in Baldwin v G.A.F. Seelig, in connection with the Constitution of the United States of America, when he pointed out that the Constitution ‘was framed upon the theory that the peoples of the several states must sink or swim together, and that in the long run prosperity and salvation are in union and not division’. 39
Po tomto výkladu navrhuji Soudnímu dvoru, aby nadále posiloval občanství, ale aby zjemnil techniky právní ochrany, neboť v některých případech nedochází ke správnému použití Smluv.
In the light of that discussion, I suggest that the Court should continue to strengthen the concept of citizenship but that it should refine the legal methods of protection, because, occasionally, the application of the Treaties is incorrect.
V tomto smyslu se domnívám, že je nezbytné určit přesný rozměr článků 17 ES a 18 ES za účelem vymezení statusu evropského občana, především týká-li se skutkový stav volného pohybu osob, ať se jedná o zaměstnance nebo podnikatele.
To avoid that, I believe that it is essential to identify the precise scope of Articles 17 EC and 18 EC in order to define the status of citizen of the Union, particularly where the facts relate to the free movement of persons, whether they are workers or employers.
36 — Rozsudek Bidar, uvedený v poznámce pod čarou 7.
36 — Judgment in Bidar (cited in footnote 7).37 — Case C-200/02 Zhu and Chen [2004] ECR I-9925.
37 — Rozsudek ze dne 19. října 2004, Zhu a Chen (C-200/02, Sb. rozh. s. I-9925).
38 — Which excludes, conversely, the right to belong of anyone who attempts to rely on the provisions on citizenship without demonstrating any link with a political community, as occurred in Case C-138/02 Collins [2004] ECR I-2703.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA RUIZ-JARABA – VĚC C-228/07 pohybem zaměstnanců a osob samostatně výdělečně činných (články 39 ES, 43 ES a 49 ES) a s ohledem na existující zvláštnosti.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-228/07 freedoms of movement for employed and selfemployed persons (Articles 39 EC, 43 EC and 49 EC), having regard to the prevailing circumstances.
Pokud by existovalo spojení se základními právy nebo s demokratickými faktory příslušnosti k politickému společenství, měly by se svobody vykládat ve světle článků 17 ES a 18 ES s cílem poskytnout evropskému občanovi maximální ochranu.
If there is a link to the fundamental rights or to the democratic factors of belonging to a political community, the freedoms should be interpreted in the light of Articles 17 EC and 18 EC, in order to afford the citizen of the Union in question the maximum protection.
Soudní dvůr přesně oddělil oblast volného pohybu pracovníků (článek 39 ES), svobody usazování (článek 43 ES) a volného pohybu služeb (článek 49 ES).
The Court has described in detail the scope of freedom of movement for workers (Article 39 EC), freedom of establishment (Article 43 EC) and freedom to provide ser -vices (Article 49 EC).
I přes pokrok v judikatuře panují pochybnosti ohledně možnosti dovolávat se těchto ustanovení Smlouvy, ať již z toho důvodu, že dotčená osoba není pracovníkem ve smyslu samotné Smlouvy nebo protože neprovozuje hospodářskou činnost.
Despite the progress made in caselaw, there are uncertainties surrounding whether those provisions of the Treaty may be invoked, either because the individual concerned is not a worker within the meaning of the Treaty or because he does not pursue an economic activity.
Za této situace se do hry dostávají články 17 ES a 18 ES jako doložky uzavírající systém ochrany občana, který se přemísťuje, pokud nenachází ochranu v jiných pravidlech nebo mu ji tato pravidla poskytují omezeně, ať již z důvodu chybějící harmonizace v dané oblasti nebo z důvodu zvláštností věcí, které nastávají v tomto kontextu.
In those circumstances, Articles 17 EC and 18 EC come into play as provisions of last resort in the system, which protect individuals who exercise freedom of movement when they are not protected by other provisions or when the protection provided is subject to restrictions either because of a lack of harmonisation in the field concerned or because of the particular features of the cases arising in that context.
Naopak v případě, že by svobody člán -ků 39 ES, 43 ES a 49 ES nebyly v tomto případě použitelné, vybízím Soudní dvůr rozlišit v článcích 17 ES a 18 ES dvě úrovně ochrany: jsou-li splněny výše zmíněné podmínky svobody a demokracie, je jednotlivci přiznán nejvyšší stupeň ochrany; nejsou-li podmínky splněny, je nutno zákonodárci Společenství a vnitrostátním úřadům rozšířit prostor pro uvážení.
However, in the event that the freedoms laid down in Articles 39 EC, 43 EC and 49 EC are not applicable to the present case, I propose that the Court should find two levels of protection in Articles 17 EC and 18 EC: where the conditions of freedom and democracy referred to above are present, the highest level of protection is afforded to individuals; where those conditions are not present, the margin of discretion of the Community legislature and the national authorities must be increased.
Zároveň lze vytušit jistou nadbytečnost v judikatuře, jež se snaží analyzovat jednotlivé případy při rozlišení na ty, které patří do bloku občanství, a ty, které spadají do bloku svobod, aby s nimi posléze nakládala stejně.
At the same time, there appears to be a certain amount of redundancy in the caselaw, which tends to analyse the facts by distinguishing between the provisions governing citizenship and the provisions governing the freedoms but then goes on to treat them identically.
To vyplývá z výše uvedených rozsudků Gootjes-Schwarz a Komise v. Německo, z nichž se dovozuje rozdělení, ale také sjednocení obsahů a výsledků.
That is clear in Schwarz and Gootjes-Schwarz and Commission v Germany, where it is possible to see both a distinction and a similarity between the subject-matters and the outcomes.
Je-li identita více materiální než formální, nezdá se mi užitečné zachovávat odlišné oblasti použití.
If that identity is more substantive than procedural, then to my mind there is no point retaining separate spheres of application.
Navrhuji tedy Soudnímu dvoru, aby zvážil tuto věc v souvislosti s volným
Therefore, I propose that the Court should examine this case in the light of the
S tímto zaměřením by filozofie, kterou je judikatura vedena, získala vytříbenější právní techniku.
That approach would endow the spirit which infuses the caselaw with a more refined legal method.
Zároveň by články 17 ES a 18 ES získaly plný obsah včetně případů, kdy zahrnují tradiční svobody pohybu.
At the same time, Art -icles 17 EC and 18 EC would acquire their full meaning, including when they touch on the definitions of the traditional freedoms of movement.
A konečně by Soudní dvůr posílil postavení evropského občana jak v jeho právech, tak v integraci.
Finally, the Court would strengthen the position of citizens of the Union, in terms of both their rights and their integration.
42, je členským státům z tohoto důvodu přiznáván širší prostor, je-li dávka, o níž se jedná, podporou v nezaměstnanosti 43.
PETERSEN the suspension or modification of invalidity benefits on that ground, 42 Member States are granted a wider freedom of action when the benefit at issue is unemployment benefit. 43
Po tomto úvodu je třeba přezkoumat předběžné otázky předložené rakouským Verwaltungsgerichtshof.
Having made those preliminary points, it is necessary to analyse the questions referred for a preliminary ruling by the Austrian Verwaltungsgerichtshof.
VI – První otázka: záloha na podporu v nezaměstnanosti poskytovaná žadatelům o dávku v invaliditě a její kvalifikace
VI — The first question: the advance unemployment benefit granted to applicants for incapacity benefit and its classification
A – Představení problému
A — The question posed
Při použití odůvodnění předestřeného tímto stanoviskem trvám na tom, že volba jedné nebo druhé kvalifikace vede ke stejnému výsledku.
Using the reasoning put forward in this Opinion, I believe that choosing either classification will lead to the same outcome.
Přikloníme-li se k dávce v pracovní neschopnosti, zákaz stanovený nařízením by Verwaltungsgerichtshof poskytl přesvědčivou odpověď.
If the Court decides it is an invalidity benefit, the prohibition in the regulation will provide a categorical reply to the Verwaltungsgerichts- hof.
Naopak, upřednostníme-li podporu v nezaměstnanosti, J. Petersen splňuje jednu z podmínek uvedených v bodech 25 až 38 tohoto stanoviska, což mu umožňuje požívat nejvyšší úrovně ochrany Společenství na základě článků 18 ES a 39 ES.
On the other hand, if the Court decides it is an unemployment benefit, Mr Petersen satisfies one of the conditions set out in points 25 to 38 of this Opinion, which means that he is entitled to the maximum level of Community protection under Articles 18 EC and 39 EC.
Jörn Petersen byl poživatelem sociální dávky, která zahrnuje prvky vlastní podpoře v nezaměstnanosti i dávce v pracovní neschopnosti.
Mr Petersen has received a social secur- ity benefit which has elements peculiar to both unemployment benefit and incapacity benefit.
I když není pochyb o tom, že se jedná o dávku dle nařízení č. 1408/71 41, je třeba ji zařadit do jedné nebo druhé kategorie, neboť zmíněný právní text přiznává různé režimy vnitrostátním opatřením spočívajícím v pozastavení nebo ve změně dávky, když dojde ke změně bydliště oprávněné osoby.
Although it is beyond doubt that it must be regarded as a benefit under Regulation No 1408/71, 41it is necessary to choose one of those classifications because the regulation provides for different rules to apply to national measures for suspension and modification where the beneficiary transfers his residence.
Zatímco je zakázáno pozastavit nebo změnit dávku v pracovní neschopnosti
While the regulation prohibits
I přes stejné důsledky je namístě vstoupit do diskuze o kvalifikaci, neboť předběžné otázky se v prvé řadě týkají této problematiky.
Notwithstanding the similarity in the outcomes, it is appropriate to examine the issue of the classification of the benefit, since the questions referred for a preliminary ruling turn first and foremost on that point.
B – Tvrzení vlád, Komise a J. Petersena případ, že je přiznána dávka v pracovní neschopnosti.
B — Arguments of the governments, the Commission and Mr Petersen coefficient to avoid imbalances where invalidity benefit is granted.
Německá a rakouská vláda tak tvrdí, že sporná záloha má pokrýt situaci nezaměstnanosti, neboť tato situace musí existovat, aby byla přiznána pomoc.
Thus, the German and Austrian Governments state that the advance at issue is intended to cover a situation of unemployment, because that status is necessary for the grant of the benefit.
Rovněž zdůrazňují, že riziko související s dávkou v invaliditě spočívá ve skutečnostech, jež nejsou známy až do okamžiku správního rozhodnutí, kterým se pomoc přiznává.
Those governments also point out that there is always a risk of unemployment but that the risk inherent in invalidity benefit is based on facts which are unknown until the time of the administrative decision awarding the benefit.
A konečně tvrdí, že dávka je stanovena na základě norem pro podporu v nezaměstnanosti s výjimkou opravného koeficientu, jež má zamezit rozdílům pro
Finally, the German and Austrian Governments argue that the benefit is calculated in accordance with the rules governing unemployment benefit, with the addition of a corrective
44 — Rozsudek ze dne 18. července 2006, De Cuyper (C-406/04, Sb. rozh. s. I-6947).
44 — Case C-406/04 [2006] ECR I-6947.
45 — Rozsudek De Cuyper, uvedený v předchozí poznámce pod čarou, bod 25: „[…] dávky, nezávisle na charakteristických rysech vlastních jednotlivým vnitrostátním právním předpisům, mají stejnou povahu a jsou kvalifikovány jako dávky sociálního zabezpečení, pokud jejich předmět a účel, jakož i základ jejich výpočtu a podmínky jejich poskytování jsou totožné.
45 — De Cuyper (cited in footnote 44), paragraph 25: ‘… in order to be categorised as social security benefits, benefits must be regarded, irrespective of the characteristics peculiar to different national legal systems, as being of the same kind when their purpose and object as well as the basis on which they are calculated and the conditions for granting them are identical.
Naproti tomu charakteristické rysy, které jsou pouze formální, nelze považovat za skutečnosti rozhodné pro klasifikaci dávek“.
On the other hand, characteristics which are purely formal must not be considered relevant criteria for the classification of the benefits.’
Závěrem německá, rakouská a italská vláda společně s Komisí poukazují na skutečnost, že zájemce není povinen ucházet se o zaměstnání, žádá-li o zálohu, což by změnilo dávku určenou na pomoc osobě, která uplatňuje invaliditu, ale netuší, jak bude její žádost posouzena, a navíc je nezaměstnaná.
Finally, the German, Austrian and Italian Governments and the Commission do not regard as important the fact that, in order to receive the advance, the applicant is not required to be seeking employment, since that would distort the nature of a benefit designed to assist individuals who have applied for incapacity benefit but do not know the outcome of their claim and are also unemployed.
S cílem zmírnit tyto následky byla v Rakousku zavedena třetí cesta se všemi znaky podpory v nezaměstnanosti, ale s logickou výjimkou, neboť lze těžko požadovat od osoby, která žádá o dávku v invaliditě, aby si hledala práci.
To alleviate such a situation, a third category was created in Austria, which has all the elements of an unemployment benefit but with one logical exception, because it would be difficult to require a person who has applied for an invalidity benefit to seek work.
C – Posouzení
C — Appraisal
Předložená tvrzení ukazují na dilema, před nímž stojí Soudní dvůr, neboť existují argumenty pro i proti každé možnosti.
The arguments put forward reflect the dilemma faced by the Court, since there are reasons for and against both categories.
V zásadě jde o dávku sui generis, kterou lze těžko zařadit do existující typologie Společenství, jejímž smyslem je řešit problémy osob, které se domnívají, že mají nárok na určitou sociální pomoc.
In principle, the benefit concerned is a sui generis benefit which is difficult to fit into the Community classification and is aimed at resolving the difficulties of those who claim entitlement to certain social security benefits.
Existují ale závažné důvody pro kvalifikaci pomoci jako podpory v nezaměstnanosti spíše než dávky v invaliditě.
However, there are compelling reasons why the benefit should be classified as an unemployment benefit rather than as an invalidity benefit.