natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Veřejný ochránce práv ocenil vytrvalé úsilí Komise a případ uzavřel s tím, že ze strany Komise nezjistil nesprávný úřední postup.
The Ombudsman appreciated the Commission’s sustained e� orts and closed the case with a finding of no maladministration on the part of the Commission.
Jelikož však problém stěžovatelky zůstal nedořešený, veřejný ochránce práv se rozhodl o dané věci informovat nového generálního tajemníka evropských škol a německou vládu.
However, since the complainant’s problem had still not been resolved, the Ombudsman decided to inform the new Secretary-General of the European Schools and the German government of the case.
Prozatímní antidumpingová opatření
Anti-dumping provisional measures
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 943/2006/MHZ na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 943/2006/MHZ against the European Commission
Stěžovatelem byla zúčastněná strana v šetření Komise, které vedlo k přijetí prozatímních antidumpingových opatření proti dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské
The complainant was an interested party in the Commission’s investigation leading to the adoption of anti-dumping provisional measures on imports of certain footwear with leather uppers originating from China and Vietnam5.
Jeho žádosti byly zamítnuty.
Its requests were refused.
Ve své stížnosti k veřejnému ochránci práv stěžovatel tvrdil, že Komise: (i) nezajistila stěžovatelovo právo na obhajobu a porušila zásadu řádné správní praxe tím, že nezveřejnila svá zjištění před formálním přijetím prozatímních opatření a že nevyhověla stěžovatelově žádosti ze dne 13. března 2006, aby mohl předložit své připomínky; (ii) porušila zásadu proporcionality (stěžovatel tvrdil, že Komise nedodržela „spravedlivou rovnováhu“ mezi jednotlivými zájmy spotřebitelů a společností, jichž se antidumpingové clo týká, na jedné straně a společností, jichž se antidumpingové clo netýká, na straně druhé); (iii) zakládala své rozhodnutí na mylných informacích (stěžovatel odkazoval na příslušnou publikaci na internetových stránkách Komise) a chybně stanovila jako srovnatelnou zemi Brazílii; a (iv) jednala neprůhledně, neboť nezveřejnila totožnost stěžujících si výrobců EU a výrobců EU ve vybraném vzorku.
In its complaint to the Ombudsman, the complainant alleged that the Commission (i) failed to ensure the complainant’s rights of defence and breached the principle of sound administration, by failing to disclose its findings prior to the formal adoption of provisional measures and by failing to accept the complainant’s request of 13 March 2006 to present its comments; (ii) infringed the principle of proportionality (the complainant argued that the Commission did not respect the “fair balance” between the interests, on the one hand, of consumers and those companies to which the anti-dumping duties apply, and, on the other, of those companies to which the duties do not apply); (iii) based its decision on erroneous information (the complainant referred to the relevant publication on the Commission website) and wrongly selected Brazil as the reference country; and (iv) acted in a way that was not transparent, by failing to disclose the identity of the complaining EU producers and of the sampled EU producers.
Stěžovatel tvrdil, že by Komise měla zrušit nařízení, kterým se ukládá prozatímní antidumpingové clo z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu, a že by prozatímní antidumpingové clo, které již bylo vybráno, mělo být uvolněno.
The complainant claimed that the Commission should withdraw its Regulation imposing provisional anti-dumping measures on certain leather footwear from China and Vietnam, and that the provisional anti-dumping duties which had already been collected should be released.
Ve svých připomínkách stěžovatel trval na svých tvrzeních a vznesených nárocích.
In its observations, the complainant maintained its allegations and claims.
Ve svém stanovisku Komise poukázala na to, že v souladu se základním nařízením o antidumpingových
In its opinion, the Commission pointed out that, in accordance with the basic Regulation on anti-
Komise odmítla, že by došlo k jakémukoli porušení práva stěžovatele na obhajobu a k chybám či nedostatečné průhlednosti.
The Commission denied any infringement of the complainant’s right of defence and any errors or lack of transparency.
Odkázala na důvodovou zprávu v nařízení (ES) 553/2006.
It referred to its statement of reasons in Regulation (EC) 553/2006.
Veřejný ochránce práv neshledal žádný případ nesprávného úředního postupu.
The Ombudsman did not find any instance of maladministration.
Zdůraznil, že se stížnost týkala prozatímních opatření, která jsou zvláštní povahy a je možné je v budoucnu pozměnit.
He underlined that the complaint concerned the provisional measures which have a specific character and may be changed a erwards.
Rovněž poukázal na omezenou povahu přezkumu veřejným ochráncem práv v případech týkajících se složitých hospodářských záležitostí.
He also pointed out the limited character of the Ombudsman’s review in cases concerning complex economic ma4 ers.
Při vypracovávání svého rozhodnutí vzal veřejný ochránce práv v potaz zelenou knihu Komise7, která byla mezitím předložena k veřejným konzultacím a odráží problém nadnesený stěžovatelem.
In reaching his decision, the Ombudsman took into consideration the Commission’s Green Paper7 submi4 ed for public consultation in the meantime and reflecting the issue raised by the complainant.
Nařízení Komise (ES) č. 553/2006, Úř. věst 2006 L 98, s. 3.
Commission Regulation (EC) No 553/2006, OJ 2006 L 98, p. 3.
Nařízení Rady (ES) 384/96 ve znění nařízení Rady (ES) 461/2004.
Council Regulation (EC) No 384/96, as amended by Council Regulation (EC) No 461/2004.
Údajná nečinnost v trestněprávní věci
Alleged failure to act in a criminal ma4 er
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 1166/2006/WP na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 1166/2006/WP against the European Commission
Stěžovatel, německý občan, byl v roce 1997 odsouzen za nezákonné držení zbraně.
The complainant, a German citizen, was convicted of illegal possession of arms by a German court in 1997.
Trest byl podmíněný.
The sentence was suspended.
V roce 1998 byl však stěžovatel v nepřítomnosti italským soudem odsouzen na 16 let odnětí svobody.
However, in 1998, the complainant was sentenced, in absentia, to 16 years in prison by an Italian court.
V roce 2002 byl zatčen na základě mezinárodního zatykače a od té doby je držen ve vězení.
In 2002, he was arrested on the basis of an international arrest warrant and has been imprisoned since that time.
V roce 2003 uvědomil stěžovatelův právník o věci Komisi.
In 2003, the complainant’s lawyer informed the Commission about this case.
Tvrdil, že italský soud porušil zásadu ne bis in idem, která zakazuje zahájení soudního řízení dvakrát za tentýž čin.
He alleged that the Italian court had violated the ne bis in idem principle, which prohibits the institution of legal proceedings twice for the same cause of action.
Komise se začala o věc zajímat.
The Commission took interest in the case.
Vysvětlila však, že jí nepřísluší přezkoumávat rozhodnutí orgánů činných v trestním řízení a že v trestněprávních věcech není možné zahájit proti členskému státu řízení pro porušování právních předpisů.
However, it explained that it was not competent to review the decisions of prosecution authorities and that there was no possibility of conducting infringement proceedings against a Member State in criminal ma4 ers.
35 odst. 7 Smlouvy o EU k Evropskému soudnímu dvoru spor o výklad dohody, například úmluvy, kterou se provádí Schengenská dohoda, která zavádí zásadu ne bis in idem na evropské úrovni.
The only way in which it could possibly act would be to submit, under Article 35(7) of the EU Treaty, a dispute to the European Court of Justice concerning the interpretation of an agreement, for example the Convention implementing the Schengen Agreement, which laid down the ne bis in idem principle at European level.
Protože však chyběly některé informace, poradila Komise právníkovi, aby se dál případem zabýval na vnitrostátní úrovni.
However, since certain information was missing, the Commission advised the lawyer that he should pursue the ma4 er further at national level.
V roce 2005 a po záporném rozhodnutí italského odvolacího soudu učinila Komise konečný závěr, že nejsou dostatečné důvody, aby jednala.
In 2005, and a er a negative decision of an Italian appeals court, the Commission finally concluded that there were not su cient reasons for it to act.
Ve své stížnosti k veřejnému ochránci práv stěžovatel tvrdil, že Komise měla jednat.
In his complaint to the Ombudsman, the complainant argued that the Commission should have taken action.
Dodal, že se držel rady Komise jen proto, aby jí poskytl základ pro její jednání.
He added that he had followed the Commission’s advice only in order to give it a basis on which to act.
Protože však Komise byla nečinná, způsobila mu finanční náklady na právní zastoupení.
Since the Commission had then failed to act, it had made him waste money on his legal representation.
35 odst. 7 Smlouvy o EU, protože italský soud zastával v roce 1998 názor, že se na Itálii zásada ne bis in idem nevztahuje.
In its opinion, the Commission explained that it had mentioned Article 35(7) of the EU Treaty because the Italian court had held in 1998 that the ne bis in idem principle was not applicable in Italy.
Toto prohlášení však pozdější rozhodnutí italských soudů nepotvrdila.
However, this statement had not been upheld by later decisions of the Italian courts.
Neexistoval zde tedy náznak neshody mezi Komisí a Itálií.
Therefore, there was no sign of a general disagreement between the Commission and Italy.
Komise zdůraznila, že neslíbila v případě záporného rozhodnutí italského odvolacího soudu podniknout kroky proti Itálii a že toto záporné rozhodnutí neznamená, že její rada nebyla správná a nebyla v zájmu stěžovatele.
The Commission emphasised that it had not promised to take action against Italy in the case of a negative decision of the Italian appeals court and that such a negative decision did not imply that its advice was not correct and not in the complainant’s interest.
Veřejný ochránce práv připomněl, že oblast právních předpisů EU týkající se soudní spolupráce v trestních věcech se stále rozhoduje především prostřednictvím mezivládních postupů, takže možnost Komise jednat v těchto záležitostech je dosti omezená.
The Ombudsman recalled that the area of EU law concerning judicial cooperation in criminal ma4 ers is still mainly decided through intergovernmental procedures, so that the Commission’s possibilities of taking action are rather limited.
Vzal na vědomí, že znění dopisů Komise je velice opatrné.
He noted that the wording of the Commission’s le4 ers was extremely cautious.
Komise se nezavázala jednat, ale oznámila, že zváží možné další kroky, až získá doplňkové informace.
The Commission did not commit itself to taking action but announced that it would consider further possible steps a er additional information had been obtained.
Navíc se argument Komise, proč se věcí dále nezabývá, jmenovitě to, že italské soudy nyní obecně přijaly použití zásady ne bis in idem, zdá být rozumný.
Furthermore, the Commission’s argument for not pursuing the ma4 er further, namely, that the Italian courts now generally accepted the application of the ne bis in idem principle, appeared to be reasonable.
Veřejný ochránce práv tedy případ uzavřel s tím, že nezjistil nesprávný úřední postup.
Therefore, the Ombudsman closed the case with a finding of no maladministration.
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 2280/2006/MF na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 2280/2006/MF against the European Commission
Stěžovatel je rektorem Východní středomořské univerzity (Eastern Mediterranean University, EMU), turecko – kyperské vzdělávací instituce se sídlem v severní části Kypru.
The complainant is the rector of the Eastern Mediterranean University (EMU), a Turkish Cypriot educational institution located in the northern part of Cyprus.
V říjnu 2004 instituce EMU podala Komisi žádost o Erasmus University Charter (EUC).
In October 2004, the EMU applied to the Commission for an Erasmus University Charter (EUC).
Předpokladem pro získání EUC bylo potvrzení statutu EMU jako instituce vyššího vzdělávání „národním úřadem pro vzdělávání“.
A precondition for receiving an EUC was that the “national authority for education” should confirm the status of the EMU as an institution of higher education.
Podle stěžovatele kyperské Ministerstvo školství odmítlo udělit instituci EMU status instituce vyššího vzdělávání.
According to the complainant, the Cyprus Ministry of Education refused to give the EMU the status of an institution of higher education.
VÝROČNÍ ZPRÁVA 2007 způsobilou institucí.
ANNUAL REPORT 2007
Dne 12. května 2005 Komise zaslala instituci EMU dopis, kterým formálně potvrdila, že její žádost o EUC nebyla úspěšná, protože národním úřadem nebyla uznána způsobilou účastnit se programu Socrates/Erasmus.
On 12 May 2005, the Commission sent a le4 er to the EMU formally confirming that its application for a EUC had not been successful because it had not been recognised by the relevant national authority as eligible to participate in the Socrates/Erasmus programme.
Veřejný ochránce práv se domníval, že období, jež uplynulo mezi datem podání přihlášky EMU a odpovědí Komise dne 12. května 2005, nebylo způsobeno zpožděními způsobenými Komisí, ale spíše se zdálo, že je způsobila skutečnost, že EMU odmítla požádat Ministerstvo školství v Nikósii o status instituce vyššího vzdělávání.
The Ombudsman considered that the period of time which elapsed between the EMU’s application and the Commission’s reply of 12 May 2005 was not due to delays which could be a4 ributed to the Commission, but rather appeared to be due to the fact that the EMU refused to apply to the Ministry of Education in Nicosia for the status of an institution of higher education.
Kvůli této záležitosti způsobilosti vyvstaly ve vztahu k politické situaci na Kypru citlivé otázky.
This issue of eligibility raised sensitive questions due to the political situation in Cyprus.
Komise nemůže být považována za odpovědnou za zpoždění, která byla přímým důsledkem této politické situace.
The Commission could not be held responsible for delays which resulted directly from that political situation.
Dále se zdálo, že Komise stěžovatele pravidelně informovala o příslušných krocích učiněných kvůli potvrzení způsobilosti žádosti EMU.
Furthermore, the Commission appeared to have regularly informed the complainant of the relevant steps taken to confirm the eligibility of the EMU’s application.
Veřejný ochránce práv dále usoudil, že Komise nemusela poskytovat žádná podrobná vysvětlení týkající se chování jiných stran než Komise samé.
The Ombudsman further considered that it was not for the Commission to provide any detailed explanation as regards the behaviour of parties other than the Commission.
Veřejný ochránce práv rovněž přivítal skutečnost, že Komise zřejmě nalezla náhradní praktické řešení, které by pomohlo studentům a učitelům na severním Kypru a díky němuž byly vytvořeny příležitosti podobné příležitostem vyplývajícím z EUC.
The Ombudsman also applauded the fact that the Commission appeared to have found an alternative practical solution which would help students and teachers in Northern Cyprus, by a � ording them opportunities which were similar to those resulting from the EUC.
Veřejný ochránce práv tedy neshledal řádný nesprávný úřední postup ze strany Komise, co se týče obvinění stěžovatele.
The Ombudsman therefore found no maladministration by the Commission as regards the complainant’s allegation.
Údajně nepřesné informace na internetové stránce Komise
Allegedly inaccurate information on the Commission’s website
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 2403/2006/(WP)BEH (důvěrné) na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 2403/2006/(WP)BEH (Confidential) against the European Commission
Stížnost se týkala údajně nesprávných informací uvedených na internetové stránce Generálního ředitelství Evropské komise pro podniky a průmysl.
The complaint related to allegedly wrong information given on the website of the Commission’s Directorate-General for Enterprise and Industry.
Příslušná stránka nesla název „Ochrana vašich nápadů“.
The relevant page was entitled “Protecting your ideas”.
Zvláště německá verze stánky uváděla, že by Komise podnikala kroky proti „Diebstahl von geistigem Eigentum“, což doslova znamená „krádež duševního vlastnictví“.
In particular, the German version of the page stated that the Commission would take action against “Diebstahl von geistigem Eigentum”, that is, literally, “the of intellectual property”.
V důsledku toho stěžovatel tvrdil, že „nápady“ nemohou být chráněny právy duševního vlastnictví, neboť tato ochrana je vyhrazena vynálezům a pracím na nápadech založených a pojem „krádež“ se nemůže vztahovat na práva duševního vlastnictví.
In this regard, the complainant alleged that “ideas” could not be protected by intellectual property rights, since such protection was reserved for inventions and works based on ideas, and that the notion of “the ” could not be applied to intellectual property rights.
Protože by tudíž měly být obě formulace Komise považovány za nesprávné, žádal stěžovatel Komisi o jejich odstranění s cílem zabránit klamání cílového publika.
Since both Commission statements would therefore have to be considered to be wrong, the complainant asked the Commission to remove them, in order to avoid misleading the target audience.
Ve svém stanovisku Komise poukázala na to, že příslušné informace na její internetové stránce byly součástí informačního balíčku, jehož cílem bylo poskytovat informace o ucelených problémech, jako je ochrana práv duševního vlastnictví novinářům, ale také široké veřejnosti, jasnou a srozumitelnou řečí.
In its opinion, the Commission pointed out that the relevant information on its website formed part of an information package whose aim was to provide information on complex issues, such as the protection of intellectual property rights, to journalists but also to the general public, in clear and understandable language.
Vysvětlila, že použitý jazyk odpovídal slohu a pojetím používaným dalšími mezinárodními organizacemi.
It explained that the language it had used was in accordance with the language and concepts used by other international organisations.
Komise také uvedla, že se jí dostalo velmi kladné odezvy od obchodních organizací, které informační balíček zpřístupnily svým členům.
The Commission also stated that it had received very positive feedback from business organisations, which had made the information package available to their members.
Došla k závěru, že informace uvedené na internetové stránce splňují cíl poskytovat informace široké veřejnosti jasnou a srozumitelnou formou.
It concluded that the information provided on the website fulfilled the objective of providing information to the general public in a clear and understandable format.
Zároveň zdůraznil, že to Komisi nebrání zjednodušit obsah své stránky s ohledem na to, aby uváděné informace byly pro cílové publikum co nejpřístupnější.
The Ombudsman pointed out that, in the interest of avoiding misleading information, the content provided by the Commission on its websites must be correct and accurate.
Údajná nepřesná a nactiutrhačná obvinění Greenpeace
Allegation about inaccurate and defamatory accusations against Greenpeace
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 2740/2006/TN na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 2740/2006/TN against the European Commission
Zpráva Greenpeace pod názvem Toxické lobby, jak se chemický průmysl snaží pohřbít REACH8 odkazoval na „škatule hejbejte se“ mezi Komisí a lobbujícím chemickým odvětvím.
A Greenpeace report entitled Toxic Lobby, How the Chemicals Industry is trying to kill REACH8 referred to ”revolving doors” between the Commission and the lobbying chemical industry.
Zpráva definovala tento termín jako taktiku, v rámci níž úředníci ES a lobbisté z chemického odvětví „mezi sebou obchodovali s pracovními místy“.
The report defined this term as the tactic under which EC o cials and industry lobbyists were “trading working places among themselves”.
Dokládalo to údajnou praxi poskytování informací o pracovních vztazích určitých osob s Komisí a s chemickým odvětvím.
It illustrated the alleged practice by providing information on the working relationships of certain persons with the Commission and the chemical industry.
Mluvčí Komise následně prohlásil v reakci na příslušné otázky, které mu byly položeny prostřednictvím médií, že „S ohledem na ... vybrané jednotlivce, dva z nich ve skutečnosti nikdy nepracovali na vytvoření REACH.
A Commission spokesperson subsequently commented, in response to relevant questions put to him by the media, that “Regarding the ... individuals singled out, two of them have never actually worked on REACH.
Proto je pro mne záhadou, jak se někdo může snažit použít tvrzení škatule hejhejte se, o nesprávném chování. (...)
So it is a mystery to me how one can possibly try to construct a claim of revolving doors, improper behaviour. (...)
Tato obvinění shledávám naprosto neopodstatněnými, nespravedlivými a založenými na nedbalém průzkumu“.
I u4 erly find these allegations unfounded, unfair and based on sloppy research”.
Greenpeace si veřejnému ochránci práv stěžoval na to, že Komise údajně vznesla nepřesná, zavádějící a nactiutrhačná obvinění ve vztahu ke studii vydané organizací Greenpeace.
Greenpeace complained to the Ombudsman, alleging that the Commission had made inaccurate, misleading and defamatory accusations in relation to a study issued by Greenpeace.
Veřejný ochránce práv došel k závěru, že toto obvinění nebylo opodstatněné.
The Ombudsman concluded that this allegation had not been substantiated.
Zvláště poznamenal, že viděno v kontextu, v jakém byla situace nastíněna v této zprávě9, by mohl být termín „škatule hejhejte se“ rozumově považován za termín zpochybňující mravní bezúhonnost dotyčných osob a jejich řádné vykonávání povinností vyplývajících ze služebního řádu.
He noted, in particular, that, viewed in the context in which it was presented in the report9, the term “revolving doors” could reasonably be considered as calling into question the integrity of the persons concerned and the proper discharge of the duties imposed on them by the Sta� Regulations.
Takováto obvinění nebyla ve zprávě řádně opodstatněná, což mohlo přiměřeně vysvětlit důraznou reakci mluvčího.
Such accusations were not duly substantiated in the report, which could reasonably explain why the spokesperson reacted strongly.
Veřejný ochránce práv neshledal žádný výskyt nesprávného úředního postupu odpovídajícího šetřeným obviněním stěžovatele, a rovněž zdůraznil důležitost transparentnosti ve vztahu k aktivitám lobbistů prováděným během legislativních postupů.
While finding no instance of maladministration corresponding to the complainant’s allegation inquired into, the Ombudsman also underlined the importance of transparency in relation to lobbying activities exercised during the legislative procedures.
Veřejný ochránce práv zdůraznil, že správné a řádné provádění těchto ustanovení je velmi důležité pro zaručení dosažení vysokých standardů transparentnosti, které jsou podle EU součástí jakékoliv legitimní moderní správy.
The Ombudsman acknowledged the importance a4 ached to this in the Commission’s ongoing initiative for increased openness10, which recognises that the question of lobbying is also related to the behaviour of current or former o cials and agents of the EU and is a ma4 er which is explicitly addressed in provisions of the Sta�
EIB žádost zamítla s poukazem na výjimku ze svých pravidel pro veřejný přístup k dokumentům, v nichž se uvádí povinnost dodržovat služební tajemství a profesní etiku, pravidla a postupy používané v bankovnictví a finančnictví.
The Ombudsman emphasised that the correct and thorough implementation of these provisions is essential to guarantee the achievement of the high standards of transparency that the EU considers are part of the legitimacy of any modern administration.