natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dodržení uvedeného článku 27 je nutné zejména tehdy, kdy členský stát chce státnímu příslušníkovi třetí země uložit sankci za to, že vstoupil nebo pobýval na jeho území v rozporu s vnitrostátními pravidly v oblasti přistěhovalectví předtím, než se stal rodinným příslušníkem občana Unie.
Compliance with Article 27 is required in particular where the Member State wishes to penalise the national of a nonmember country for entering into and/or residing in its territory in breach of the national rules on immigration before becoming a family member of a Union citizen.
I když osobní chování dotyčné osoby neodůvodňuje přijetí opatření z důvodů veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti ve smyslu článku 27 směrnice 2004/38, je přesto členský stát i nadále oprávněn vůči němu přijmout jiné sankce, které nenarušují svobodu pohybu a pobytu, jako je pokuta, za podmínky, že jsou přiměřené (viz v tomto smyslu výše citovaný rozsudek MRAX, bod 77 a citovaná judikatura).
However, even if the personal conduct of the person concerned does not justify the adoption of measures of public policy or public security within the meaning of Article 27 of Directive 2004/38, the Member State remains entitled to impose other penalties on him which do not interfere with freedom of movement and residence, such as a fine, provided that they are proportionate (see, to that effect, MRAX, paragraph 77 and the caselaw cited).
3 odst. 1 směrnice 2004/38 musí být vykládán v tom smyslu, že na státního příslušníka třetí země, který je manželem nebo manželkou občana Unie pobývajícího v členském státě, jehož není státním příslušníkem, jenž tohoto občana Unie doprovází nebo následuje, se vztahují ustanovení uvedené směrnice bez ohledu na místo a datum uzavření jejich manželství, jakož i způsob, jakým tento státní příslušník třetí země vstoupil na území hostitelského členského státu.
The answer to the second question must therefore be that Article 3(1) of Dir -ective 2004/38 must be interpreted as meaning that a national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen residing in a Member State whose nationality he does not possess and who accompanies or joins that Union citizen benefits from the provisions of that directive, irrespective of when and where their marriage took place and of how the national of a nonmember country entered the host Member State.
S ohledem na odpověď poskytnutou na druhou předběžnou otázku není třeba odpovídat na třetí otázku.
In view of the answer to the second question, there is no need to answer the third question.
METOCK a DALŠÍ a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, brání právní úpravě členského státu, která od státního příslušníka třetí země, který je manželem nebo manželkou občana Unie pobývajícího v tomto členském státě, jehož není státním příslušníkem, vyžaduje k tomu, aby se na něj vztahovala ustanovení této směrnice, aby před svým příchodem do hostitelského členského státu nejdříve legálně pobýval v jiném členském státě.
Regulation (EEC) No 1612/68 and repealing Directives 64/221/EEC, 68/360/EEC, 72/194/EEC, 73/148/EEC, 75/34/EEC, 75/35/EEC, 90/364/EEC, 90/365/EEC and 93/96/EEC precludes legislation of a Member State which requires a national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen residing in that Member State but not possessing its nationality to have previously been lawfully resident in another Member State before arriving in the host Member State, in order to benefit from the provisions of that directive.
1 směrnice 2004/38 musí být vykládán v tom smyslu, že na státního příslušníka třetí země, který je manželem nebo manželkou občana Unie pobývajícího v členském státě, jehož není státním příslušníkem, jenž tohoto občana Unie doprovází nebo následuje, se vztahují ustanovení uvedené směrnice bez ohledu na místo a datum uzavření jejich manželství, jakož i způsob, jakým tento státní příslušník třetí země vstoupil na území hostitelského členského státu.
Article 3(1) of Directive 2004/38 must be interpreted as meaning that a national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen residing in a Member State whose nationality he does not possess and who accompanies or joins that Union citizen benefits from the provisions of that directive, irrespective of when and where their marriage took place and of how the national of a nonmember country entered the host Member State.
Věc C-152/08
Case C-152/08
(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Madrid)
(Reference for a preliminary ruling from the Tribunal Superior de Justicia de Madrid)
„Článek 104 odst. 3 jednacího řádu – Dohoda o přidružení EHS-Turecko – Článek 37 dodatkového protokolu – Přímý účinek – Pracovní podmínky – Zásada zákazu diskriminace – Fotbal – Omezení počtu profesionálních hráčů pocházejících ze třetích států, kteří mohou být nominováni v mužstvu v národní soutěži“
(Article 104(3) of the Rules of Procedure — EEC-Turkey Association Agreement — Article 37 of the Additional Protocol — Direct effect — Working conditions — Principle of nondiscrimination — Football — Limit on the number of professional players from nonmember States who may be fielded per team in national competitions)
Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. července 2008 . . . . . .
Order of the Court (Fifth Chamber), 25 July 2008 . . . . . . . . . . . . . .
Mezinárodní dohody – Dohody Společenství – Přímý účinek
International agreements — Agreements concluded by the Community — Direct effect
SHRNUTÍ – VĚC C-152/08
SUMMARY — CASE C-152/08
Mezinárodní dohody – Dohoda o přidružení EHS-Turecko – Pracovníci – Rovné zacházení
International agreements — EEC-Turkey Association Agreement — Workers — Equal treatment
pracovníky působící na řádném trhu práce těchto států na základě státní příslušnosti, pokud jde o odměnu a jiné pracovní podmínky.
discriminating, on the basis of nationality, against Turkish migrant workers duly registered as belonging to their labour force as regards remuneration and other conditions of work.
(viz body 28–29)
(see paras 28, 29)
Jednotlivci se tak mohou dovolávat těchto ustanovení u soudů členských států.
Those provisions may therefore be relied on by individuals before the courts of the Member States.
1 rozhodnutí č. 1/80, který přebírá znění pravidla stanoveného v článku 37 uvedeného dodatkového protokolu, zakotvuje jasně, přesně a bezpodmínečně zákaz pro členské státy diskriminovat turecké migrující
Furthermore, Article 10(1) of Decision No 1/80, which repeats the rule laid down in Article 37 of the Additional Protocol, lays down in clear, precise and unconditional terms a prohibition precluding Member States from
1 rozhodnutí č. 1/80 přijatého radou přidružení zavedenou uvedenou dohodou o vývoji přidružení, musí být vykládán tak, že brání tomu, aby se na profesionálního sportovce turecké státní příslušnosti, řádně zaměstnaného klubem usazeným v členském státě,
The prohibition on all discrimination against Turkish workers duly registered as belonging to the labour force of the Member States with respect to remuneration and other conditions of work, as laid down in Article 37 of the Additional Protocol, annexed to the EEC-Turkey Association Agreement, and Article 10(1) of Decision No 1/80, adopted by the Association Council established by that agreement, on the development of the association, must be interpreted as precluding the application to a professional sportsman of
REAL SOCIEDAD DE FÚTBOL A KAHVECI nejsou smluvními stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
REAL SOCIEDAD DE FÚTBOL AND KAHVECI
uplatnilo pravidlo vydané sportovním svazem téhož státu, podle kterého mohou kluby nominovat do utkání v soutěžích organizovaných na národní úrovni pouze omezený počet hráčů pocházejících ze třetích států, které
Turkish nationality legally employed by a club established in a Member State, of a rule laid down by a sports association in that State, according to which clubs are authorised to field in competitions organised at national level only a limited number of players from nonmember States which are not parties to the
USNESENÍ ZE DNE 25. 7.
ORDER OF 25. 7.
2008 – VĚC C-152/08
2008 — CASE C-152/08
USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA (pátého senátu)
ORDER OF THE COURT (Fifth Chamber)
Ve věci C-152/08, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Španělsko) ze dne 24. října 2007, došlým Soudnímu dvoru dne 15. dubna 2008, v řízení
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC, from the Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spain), made by decision of 24 October 2007, received at the Court on 15 April 2008, in the proceedings
SOUDNÍ DVŮR (pátý senát), ve složení A. Tizzano, předseda senátu, M. Ilešič (zpravodaj) a E. Levits, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vzhledem k tomu, že Soudní dvůr hodlá rozhodnout usnesením s odůvodněním v souladu s čl.
THE COURT (Fifth Chamber), composed of A. Tizzano, President of the Chamber, M. Ilešič (Rapporteur) and E. Levits, Judges,
104 odst. 3 prvním pododstavcem svého jednacího řádu, po vyslechnutí generálního advokáta, vydává toto
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: R. Grass, the Court proposing to give its decision by reasoned order in accordance with the first subparagraph of Article 104(3) of its Rules of Procedure, after hearing the Advocate General, makes the following
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článku 37 dodatkového protokolu podepsaného dne 23. listopadu 1970 v Bruselu a uzavřeného, schváleného
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 37 of the Additional Protocol, signed on 23 November 1970 in Brussels and concluded,
2008 – VĚC C-152/08 a potvrzeného jménem Společenství nařízením Rady (EHS) č. 2760/72 ze dne 19. prosince 1972 (Úř. věst. L 293, s. 1; Zvl. vyd. 11/11, s.
2008 — CASE C-152/08 approved and confirmed on behalf of the Community by Council Regulation (EEC) No 2760/72 of 19 December 1972 (OJ 1973 C 133, p.
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Real Sociedad de Fútbol SAD a N. Kahvecim, na straně jedné, a Consejo Superior de Deportes a Real Federación Española de Fútbol (Španělský fotbalový svaz, dále jen „RFEF“), na straně druhé, ve věci sportovních právních předpisů omezujících počet hráčů ze třetích států, kteří mohou být nominováni do utkání v národních soutěžích.
The reference was made in the course of proceedings between Real Sociedad de Fútbol SAD and Mr Kahveci, on the one hand, and the Consejo Superior de Deportes and the Real Federación Española de Fútbol (Royal Spanish Football Association) (‘RFEF’), on the other, concerning sporting rules which limit the number of players from nonmember States who may be fielded in national competitions.
Za tímto účelem dohoda o přidružení obsahuje přípravnou etapu umožňující Turecké republice posílit za podpory Společenství své hospodářství (článek 3), přechodnou etapu, v průběhu které bude docházet k postupnému zavádění celní unie a ke sbližování hospodářských politik (článek 4), a konečnou etapu založenou na celní unii a implikující posílení koordinace hospodářských politik smluvních stran (článek 5).
To that end, the Association Agreement provides for a preparatory stage enabling the Republic of Turkey to strengthen its economy with aid from the Community (Article 3), a transitional stage, during which a customs union is to be progressively established and economic policies are to be aligned more closely (Article 4) and a final stage which is to be based on the customs union and is to entail closer coordination of the economic policies of the Contracting Parties (Article 5).
Článek 6 dohody o přidružení zní následovně:
Article 6 of the Association Agreement is worded as follows:
„Za účelem zajištění provádění a postupného rozvoje režimu přidružení se smluvní strany scházejí v Radě přidružení, která jedná v mezích pravomocí, které jí svěřuje tato dohoda.“
‘To ensure the implementation and the progressive development of the Association, the Contracting Parties shall meet in a Council of Association which shall act within the powers conferred upon it by this Agreement.’
Článek 9 dohody o přidružení stanoví:
Article 9 of the Association Agreement provides:
„Smluvní strany uznávají, že v oblasti působnosti této dohody, aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení, která mohou být vydána na základě článku 8, je v souladu se zásadou zakotvenou v článku 7 Smlouvy o založení Společenství zakázána každá diskriminace na základě státní příslušnosti.“
‘The Contracting Parties recognise that within the scope of this Agreement and without prejudice to any special provisions which may be laid down pursuant to Article 8, any discrimination on grounds of nationality shall be prohibited in accordance with the principle laid down in Article 7 of the Treaty establishing the Community.’
Dodatkový protokol, který je podle svého článku 62 nedílnou součástí dohody o přidružení, stanoví ve svém článku 1 podmínky, pravidla a harmonogram realizace přechodné etapy uvedené v článku 4 výše zmíněné dohody.
The Additional Protocol, which, according to Article 62 thereof, forms an integral part of the Association Agreement, lays down, in Article 1, the conditions, detailed arrangements and timetables for implementing the transitional stage referred to in Article 4 of that agreement.
Článek 37 dodatkového protokolu stanoví:
According to Article 37 of the Additional Protocol:
„Pokud se jedná o pracovní podmínky a odměňování, pravidla, která každý členský stát přijme pro pracovníky turecké státní příslušnosti zaměstnané ve Společenství, nesmí být založena na diskriminaci na základě státní příslušnosti vzhledem k pracovníkům pocházejícím z jiných členských států Společenství.“
‘As regards conditions of work and remuneration, the rules which each Member State applies to workers of Turkish nationality employed in the Community shall not discriminate on grounds of nationality between such workers and workers who are nationals of other Member States of the Community.’
Článek 39 odst. 1 dodatkového protokolu je následujícího znění:
Article 39(1) of the Additional Protocol is worded as follows:
„Před koncem prvního roku po vstupu tohoto protokolu v platnost Rada přidružení přijme v oblasti sociálního zabezpečení ustanovení ve prospěch pracovníků turecké státní příslušnosti pohybujících se v rámci Společenství, jakož i jejich rodin s bydlištěm ve Společenství.“
‘Before the end of the first year after the entry into force of this Protocol the Council of Association shall adopt social security measures for workers of Turkish nationality moving within the Community and for their families residing in the Community.’
„Členské státy Společenství přiznávají tureckým pracovníkům působícím na jejich řádném trhu práce režim vyznačující se odstraněním jakékoli diskriminace ve vztahu k pracovníkům ze Společenství, pokud jde o odměnu za práci a jiné pracovní podmínky.“ (neoficiální překlad)
‘As regards remuneration and other conditions of work, the rules which the Member States of the Community apply to Turkish workers duly registered as belonging to their labour forces shall not in any way discriminate on grounds of nationality between such workers and Community workers.’
Nihat Kahveci je tureckým státním příslušníkem s bydlištěm ve Španělsku, kde je držitelem povolení k pobytu a pracovního povolení.
Mr Kahveci is a Turkish national residing in Spain where he has residence and work permits.
Vzhledem k tomu, že byl zaměstnán jako profesionální fotbalový hráč na základě pracovní smlouvy uzavřené s klubem Real Sociedad de Fútbol SAD, získal federální licenci hráče, který není státním příslušníkem Společenství.
Having been taken on as a professional football player under a contract of employment concluded with the club Real Sociedad de Fútbol SAD, he obtained a federation licence as a non-Community player.
Nihat Kahveci podal prostřednictvím výše zmíněného klubu žádost k RFEF, aby RFEF nahradil licenci, jejímž je držitelem, licencí profesionálního hráče totožnou s licencí hráčů, kteří jsou státními příslušníky Společenství.
Mr Kahveci made an application, through that football club, to the RFEF requesting it to replace his licence with a professional player’s licence identical to those held by Community players.
Na podporu této žádosti se dovolával dohody o přidružení a dodatkového protokolu.
In support of that application he relied on the Association Agreement and the Additional Protocol.
Podle článku 129 všeobecného řádu RFEF je licence profesionálního fotbalového hráče dokladem vydaným tímto svazem, který umožňuje provozovat tento sport jako hráč, jenž je členem tohoto svazu, a být nominován v oficiálních zápasech a soutěžích jakožto hráč určitého mužstva.
According to Article 129 of the RFEF’s General Regulations, a professional footballer’s licence is one issued by the RFEF, enabling that player to play that sport as a member of the federation and to be selected in official matches and competitions as a player belonging to a particular club.
Článek 173 tohoto všeobecného řádu stanoví:
Article 173 of the General Regulations provides:
„S výhradou výjimek stanovených v tomto řádu musí fotbalisté pro účely zápisu a získání licence pro výkon činnosti profesionálního hráče mít španělskou státní příslušnost nebo státní příslušnost členského státu Evropské unie nebo Evropského hospodářského prostoru.“
‘Without prejudice to the exceptions laid down herein, in order to register as a professional and obtain a professional licence, a footballer must meet the general requirement of holding Spanish nationality or the nationality of one of the countries of the European Union or the European Economic Area.’
Článek 176 odst.1 uvedeného všeobecného řádu stanoví:
Article 176(1) of the General Regulations states:
„Mužstva přihlášená do oficiálních soutěží organizovaných na národní úrovni, které mají profesionální charakter, mohou do nich zapsat zahraniční hráče, kteří nejsou státními příslušníky Společenství, přičemž jejich počet je stanoven v dohodách uzavřených za tímto účelem mezi RFEF, národní ligou profesionálního fotbalu a asociací španělských fotbalistů, které upravují mimo jiné počet hráčů této kategorie, kteří mohou být současně nominováni do utkání.
‘Clubs entered for official professional competitions at national level shall be entitled to register foreign non-Community players in the number stipulated in the relevant agreements concluded between the RFEF, national professional football league and the association of Spanish footballers, agreements which also govern the number of such footballers who may be fielded simultaneously …’
Podle dohody uzavřené dne 28. května 1999 mezi RFEF a národní ligou profesionálního fotbalu je počet hráčů, kteří nejsou státními příslušníky členských států a kteří mohou být současně nominováni do utkání v první lize, omezen na tři hráče pro sezóny 2000/2001 až 2004/2005, a pokud jde o druhou ligu, na tři hráče pro sezóny 2000/2001 a 2001/2002 a na dva hráče pro následující tři sezóny.
According to the agreement concluded on 28 May 1999 between the RFEF and the National Professional Football League, the number of players who are not Member State nationals who may be fielded simultaneously in the first division is limited to three for the 2000/2001 to 2004/2005 seasons and, as far as concerns the second division, to three for the 2000/2001 to 2001/2002 seasons and to two for the three following seasons.
Rozhodnutím ze dne 5. února 2002 RFEF zamítl výše zmíněnou žádost N. Kahveciho.
By decision of 5 February 2002 the RFEF refused Mr Kahveci’s application.
Posledně uvedený podal proti tomuto rozhodnutí odvolání ke Consejo Superior de Deportes.
Mr Kahveci brought an appeal against that decision before the Consejo Superior de Deportes (Higher Sports Council).
Vzhledem k tomu, že uvedené odvolání bylo zamítnuto rozhodnutím ze dne 26. června 2002, N. Kahveci napadl toto rozhodnutí u předkládajícího soudu.
As that appeal was dismissed by decision of 26 June 2002 Mr Kahveci challenged that decision before the referring court.
Za těchto okolností Tribunal Superior de Justicia de Madrid rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
In those circumstances, the Tribunal Superior de Justicia de Madrid decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
„Brání článek 37 [dodatkového protokolu] tomu, aby určitý sportovní svaz uplatnil pravidlo, podle kterého mohou kluby nominovat do utkání v soutěžích organizovaných na národní úrovni pouze omezený počet hráčů pocházejících ze třetích států, které nejsou smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru, na profesionálního sportovce turecké státní příslušnosti řádně zaměstnaného španělským fotbalovým klubem, jako je sportovec dotčený v původním řízení?“
‘It is contrary to Article 37 … for a sporting federation to apply to a professional sportsman … a rule by virtue of which clubs may … Does Article 37 [of the Additional Protocol] preclude a sporting federation from applying to a professional sportsman of Turkish nationality, legally employed by a Spanish football club, as in the main proceedings, a rule under which clubs may in national competitions use only a limited number of players from nonmember States not belonging to the European Economic Area?’
1, dále jen „dohoda o přidružení Společenství-Slovensko“), musí být vykládán tak, že brání tomu, aby se na profesionálního sportovce slovenské
1) (‘the Association Agreement with Slovakia’), must be construed as precluding the application to a professional
2008 – VĚC C-152/08 státní příslušnosti, řádně zaměstnaného klubem usazeným v některém členském státě, uplatnilo pravidlo vydané sportovní federací téhož státu, podle kterého mohou kluby nominovat do ligových či pohárových utkání pouze omezený počet hráčů pocházejících ze třetích států, které nejsou smluvními stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
2008 — CASE C-152/08 sportsman of Slovak nationality, legally employed by a club established in a Member State, of a rule drawn up by a sports federation in that State under which clubs are authorised to field, during league or cup matches, only a limited number of players from nonmember countries that are not parties to the Agreement on the European Economic Area.
356, dále jen „dohoda o partnerství Společenství-Rusko“), musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby na profesionálního sportovce ruské státní příslušnosti řádně zaměstnaného klubem se sídlem v členském státě bylo použito pravidlo vydané sportovní federací téhož státu, podle kterého mohou kluby nominovat do utkání v soutěžích organizovaných na národní úrovni pouze omezený počet hráčů pocházejících ze třetích států, které nejsou smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
1) (‘the Communities-Russia Partnership Agreement’), must be construed as precluding the application to a professional sportsman of Russian nationality, legally employed by a club established in a Member State, of a rule drawn up by a sports federation of that State which provides that clubs may field in competitions organised at national level only a limited number of players from countries which are not parties to the Agreement on the European Economic Area.
Soudní dvůr zejména rozhodl, že pravidlo omezující počet profesionálních hráčů – státních příslušníků dotčeného třetího státu –, kteří mohou být nominováni do utkání v národní soutěži, se týkalo pracovních podmínek, jelikož mělo přímý vliv na účast profesionálního hráče uvedeného státu, již řádně zaměstnaného v hostitelském členském státě, v utkáních této soutěže (výše uvedené rozsudky Deutscher Handballbund, body 44 až 46, a Simutenkov, body 32, 36 a 37).
The Court ruled, inter alia, that a rule which limits the number of professional players, nationals of the nonmember country in question, who might be fielded in national competitions did relate to working conditions, inasmuch as it directly affected participation in matches of a professional player from that State who was already legally employed in the host Member State (Deutscher Handballbund, cited above, paragraphs 44 to 46).