natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Článek 8 nařízení č. 1348/2000 je podle názoru Soudního dvora třeba vykládat tak, „že pokud adresát písemnosti tuto písemnost odmítl z důvodu, že není vyhotovena v úředním jazyce přijímajícího členského státu nebo v jazyce odesílajícího členského státu, který tento adresát zná, lze tuto situaci napravit zasláním překladu písemnosti za podmínek stanovených nařízením a v co nejkratší možné lhůtě; vnitrostátnímu soudu přísluší, aby k vyřešení problémů spojených se způsobem, jímž je třeba zhojit vadu spočí-
In the view of the Court, on a proper construction of Article 8 of Regulation No 1348/2000, ‘when the addressee of a document has refused it on the ground that it is not in an official language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands, that situation may be remedied by sending the translation of the document in accordance with the procedure laid down by the Regulation and as soon as possible; in order to resolve problems
To přinejmenším předpokládá, že může vůbec rozpoznat, o jaký druh písemností se jedná.
353 (359), with reference to the Opinion of Advocate General Stix-Hackl in Leffler (cited in footnote 3 above), point 36. See also Rösler and Siepmann, ‘Zum Sprachenproblem im Europäischen Zustellungsrecht’, NJW, 2006, p. 475 (476), and de Leval and Lebois, ‘Signifier en Europe sur la base du Règlement 1348/2000; bilan après un an et demi d’application’, in Imperat lex: liber amicorum Pierre Marchal, 2003, p. 261 (274).
Srovnej ohledně doručení podle Úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech rovněž Gaudemet-Tallon, „Compétence et exécution des jugements en Europe: règlement no. 44/2001: Conventions de Bruxelles et de Lugano“, 3. vydání, 2003, s. 338.
With regard to service under the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters, see also Gaudemet-Tallon, Compétence et exécution des jugements en Europe: règlement no. 44/2001: Conventions de Bruxelles et de Lugano, 3rd edition, 2003, p. 338.
12 — Rozsudek Leffler (citovaný v poznámce pod čarou 10, bod 53).
7 — See Bajons, loc. cit. (footnote 5), p. 49 (67).
Tato věc je jedna z mála, které se zabývají článkem 8 nařízení č. 1348/2000.
8 — Commission, Study on the application of Council Regulation 1348/2000 on the service of judicial and extrajudicial documents in civil or commercial matters, 2000, p. 41 et seq.
V právní teorii bylo správně konstatováno, že z výkonu práva odepřít přijetí písemnosti nevyplývá neúčinnost provedeného doručení [Rösler, Siepmann, citováno v poznámce pod čarou 9, s. 475 (476)].
In legal literature it has rightly been stated that the exercise of the right to refuse acceptance does not make service ineffective (Rösler and Siepmann, loc. cit. (footnote 9), p. 475 (476)).
1348/2000 vztahuje pouze na žalobu, nebo i na její přílohy.
‘document’ pursuant to Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 relates solely to the application or also extends to the annexes thereto.
vající v chybějícím překladu, které nejsou upraveny nařízením, jak jej vykládá Soudní dvůr, použil své vnitrostátní procesní právo, přičemž musí dbát na to, aby zajistil plnou účinnost uvedeného nařízení v souladu s jeho účelem“ 13.
connected with the way in which the lack of translation should be remedied that are not envisaged by the Regulation as interpreted by the Court, it is incumbent on the national court to apply national procedural law while taking care to ensure the full effectiveness of the Regulation, in compliance with its objective’. 12
První otázka je formulována obecně a týká se všech sporů v občanských a obchodních věcech.
The first question is worded in general terms and concerns all disputes in civil and commercial matters.
Jak bylo konstatováno výše v bodě 44, neodpovídá pojem „občanské a obchodní věci“ ve smyslu nařízení č. 1348/2000 tomuto pojmu podle vnitrostátního práva 16.
As stated in point 44 above, the notion of civil and commercial matters within the meaning of Regulation No 1348/2000 does not correspond with that under national law. 15
Bundesgerichtshof prohlašuje, že podle německého práva vlastní žaloba a připojené přílohy, na které je v žalobě odkazováno, tvoří jeden celek, takže i přílohy jsou částí žaloby 14.
The Bundesgerichtshof states that under German law the application itself and the attached annexes to which it refers form a whole with the result that the annexes are also part of the application.
Žalovaný musí k zajištění svého práva být vyslechnut obdržet spolu s žalobou informace, které potřebuje pro své rozhodnutí, zda a jak se bude bránit proti žalobě 15.
13In order to ensure that the defendant’s right to a hearing is protected, he must receive with the service of the application the information which he needs for his decision whether and how to defend himself against the application. 14
Generický pojem (genus) „písemnost“ není v tomto nařízení definován.
The generic term (genus) ‘document’ is not defined in the regulation.
Vzhledem k předkládacímu usnesení, komentáři v teorii 17, tvrzení Komise a slovenské vlády,
In the light of the order for reference, commentary in legal literature, 16and the submissions made by
16 — Viz Rijavec, citováno v poznámce pod čarou 4, s.
15 — See Rijavec, loc. cit. (footnote 4), p.
1151 a násl., Mayr/Czernich, citováno v poznámce pod čarou 4, s.
1151 et seq.; Mayr and Czernich, loc. cit. (footnote 4), p.
55 a násl., Jastrow, citováno v poznámce pod čarou 4, s.
55 et seq.; Jastrow, loc. cit. (footnote 4), p.
1284, a Heiderhoff, citováno v poznámce pod čarou 4, s. 1185.
1284; and Heiderhoff, loc. cit. (footnote 4), p. 1185.
13 — Rozsudek Leffler (citovaný v poznámce pod čarou 10, bod 71).
12 — Leffler (cited in footnote 10 above), paragraph 71.
Viz rovněž komentář ohledně neúčinnosti doručení a zhojení doručení v: Eckelmans, „Signification et notification“, Revue de droit commercial belge – RDC 2006, s. 362 (367).
See also the comments regarding the ineffectiveness of service and the remedying of service in Eckelmans, ‘Signification et notification’, Revue de droit commercial belge, RDC, 2006, p. 362 (367).
V posledním pojednání se upozorňuje na to, že již ve vnitrostátním občanském právu procesním některých členských států (Španělsko, Velká Británie, Belgie, Nizozemsko) existují rozdíly v civilním řízení před obecnými a pracovními soudy ohledně obsahu a rozsahu písemností a příloh, kterými se zahajuje řízení.
In the latter paper it is pointed out that in the national law of civil procedure of many Member States (Spain, United Kingdom, Belgium, Netherlands) there are differences in civil procedure before general and labour courts as regards the content and size of documents and annexes by which proceedings are brought.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK — VĚC C-14/07 členského státu nebo v jazyce odesílajícího členského státu, který adresát zná, vypracovány pouze přílohy podání, které je třeba doručit.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-14/07 tion No 1348/2000 if only the annexes to a pleading to be served are not in the language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands.
z něhož lze vyrozumět, že procesní právo v členských státech není jednotné, musí být pojem „písemnost“ ve smyslu nařízení č. 1348/2000 definován v rámci práva Společenství jednotně a autonomně.
the Commission and by the Slovak Government, from which it is clear that procedural law is not uniform in the Member States, the term ‘document’ for the purposes of Regulation No 1348/2000 must be given a uniform, autonomous definition under Community law.
Právní řád Společenství nedefinuje zásadně pojmy primárního práva a sekundárního práva podle jednoho nebo více vnitrostátních právních řádů, pokud to není v dotyčném předpise výslovně stanoveno 18.
The Community legal order does not, in principle, define concepts of primary and secondary law on the basis of one or more national legal systems unless there is express provision to that effect.
Článek 8 nařízení č. 1348/2000 však neobsahuje žádný odkaz na vnitrostátní procesní právo členských států.
17 Article 8 of Regulation No 1348/2000 does not, however, contain any reference to the national procedural law of the Member States.
Podle ustálené judikatury Soudního dvora je slovní spojení, předpis práva Společenství, který pro určení svého smyslu a dosahu výslovně neodkazuje na právo členských států, zpravidla třeba v celém Společenství vykládat autonomně a jednotně s ohledem na kontext ustanovení a cíl, který sleduje dotyčná právní úprava 19.
The Court has consistently held that the terms of a provision of Community law which makes no express reference to the laws of the Member States for the purpose of determining its meaning and scope must normally be given an independent interpretation which must take into account the context of the provision and the purpose of the relevant rules. 18
Již okolnost, že generický pojem „písemnost“ je v nařízení obvykle užíván obecně, a tím bez jakéhokoliv odkazu na omezení, by musela vést, a v tomto bodě souhlasím s prohlášeními kanceláře Weiss, kanceláře Grimshaw, české, francouzské, italské a slovenské vlády, k širokému výkladu tohoto pojmu v občanskoprávním řízení, což by přinejmenším zásadně hovořilo pro názor, že nejen podání, ale i všechny přílohy žaloby v občanskoprávním řízení by měly spadat do působnosti nařízení 20.
In view of the fact that the regulation employs the generic term ‘document’ in a general sense without any restrictive connotation, it must be inferred — and on this point I find myself in agreement with the observations of Büro Weiss, Grimshaw Architects, and the Czech, French, Italian and Slovak Governments — that the term should be interpreted widely in civil proceedings, that is to say in favour of the argument that, at least in principle, the scope of the regulation was intended to cover all the annexes to the application in civil proceedings, not only pleadings.
Krom toho není pojem „podání“ v tomto nařízení zmíněn.
19 Furthermore, the term ‘pleading’ is not mentioned in the regulation.
18 — Viz rozsudky ze dne 14. ledna 1982, Corman (64/81, Recueil, s. 13, bod 8), a ze dne 2. dubna 1998, EMU Tabac (C-296/95, Recueil, s. I-1605, bod 30).
17 — Case 64/81 Corman [1982] ECR 13, paragraph 8, and Case C-296/95 EMU Tabac [1998] ECR I-1605, paragraph 30.
20 — Viz rovněž stanovisko generálního advokáta Tizzana ze dne 20. září 2001, Leitner (C-168/00, Recueil, s. I-2631, bod 29), který dospěl k podobnému závěru při výkladu čl.
19 — See also the Opinion of Advocate General Tizzano in Case C-168/00 Leitner [2002] ECR I-2631, point 29, which reached a similar conclusion with regard to the interpretation of Article 5(2) of Council Directive 90/314/EEC of 13 June 1990 on package travel, package holidays and package tours (OJ 1990 L 158, p. 59).
V této věci šlo o výklad pojmu „újma“.
In that case it was necessary to interpret the term ‘damage’.
Generální advokát určil v bodě 20 svého stanoviska: „Již okolnost, že pojem ‚újma‘ je ve směrnici obvykle užíván obecně, a tím bez jakéhokoliv odkazu na omezení, by měla vést – a v tomto bodě souhlasím s prohlášeními Komise a belgické vlády –, k širokému výkladu tohoto pojmu, což by přinejmenším zásadně hovořilo pro názor, že všechny druhy škod, které jsou v kauzálním vztahu s neplněním nebo vadným plněním smlouvy, by měly spadat do působnosti směrnice.“
In point 29 of his Opinion the Advocate General stated: ‘In view of the fact that the Directive employs the term “damage” in a general sense without any restrictive connotation, it must be inferred — and on this point I find myself in agreement with the observations of the Commission and the Belgian Government — that the concept should be interpreted widely, that is to say in favour of the argument that, at least in principle, the scope of the directive was intended to cover all types of damage which have any causal link with the non-performance or improper performance of the contract.’
19 — Viz mé stanovisko ze dne 3. května 2007, Zefeser (C-62/06, Sb. rozh. s. I-11995, bod 32).
18 — See my Opinion in Case C-62/06 Zefeser, pending before the Court, point 32.
Kancelář Weiss správně poukazuje na to, že v praxi nejsou přílohy v žalobě v občanskoprávním řízení v plném rozsahu opakovány, ale pouze načrtnuta jejich podstata a následně je na ně odkázáno.
WEISS UND PARTNER points out that in practice the annexes are not reproduced in full in the application in civil proceedings, but their essential content is simply outlined and merely referred to.
Z tohoto důvodu vyžaduje zásada dodržování práv obhajoby i překlad příloh, neboť by jinak nebyly argumenty účastníka občanskoprávního řízení srozumitelné.
For that reason, the principle of the right to a fair hearing also requires the annexes to be translated, otherwise the full arguments made by a party in civil proceedings would not be comprehensible.
Smyslem doručování v občanskoprávním řízení je zajistit obeznámení adresáta s obsahem písemnosti v zájmu zaručení práv obhajoby.
The purpose of service in civil proceedings is to ensure that the addressee for service is aware of the content of a document in the interests of a fair hearing.
To předpokládá, že musí písemnosti rozumět 21.
This means that he must be able to understand the document.
Jelikož navzdory dominujícímu postavení anglického jazyka v mezinárodním obchodě a právu neexistuje žádná moderní lingua franca, musí být k formálnímu doručení žaloby včetně příloh připojen překlad, který adresátovi zprostředkuje nutnou znalost obsahu písemnosti určené k doručení 22.
20However, since there is no modern lingua franca in international commercial and legal relations, despite the dominance of English, formal service of an application and its annexes must be accompanied by a translation which gives the addressee for service the necessary information on the content of the document to be served.
V tomto světle jsou přílohy žaloby příslušenstvím této žaloby a řídí se obecnou právní zásadou accessio cedit principali 23.
21 With this in mind, annexes to an application are accessories to that application and follow the general legal principle of accessio cedit principali. 22
Soud prvního stupně již zastával stanovisko, že v řízení o přímé žalobě „je v zásadě třeba přeložit všechny přílohy podání jiných účastníků řízení, včetně vedlejších účastníků, do jednacího jazyka.
The Court of First Instance of the European Communities has already taken the view that in a direct action ‘all documents annexed to the pleadings of the other parties, including the interveners, must, in principle, be translated into the language of the case.
Tato ustanovení slouží především ochraně právního postavení účastníka řízení, který hodlá zpochybnit legalitu správního aktu přijatého orgány Společenství, nezávisle na tom, jaký jazyk přitom dotyčný orgán použil, zejména v rámci postupu před zahájením soudního řízení“ 24.
Those provisions are intended inter alia to protect the position of a party wishing to contest the legality of an administrative act adopted by the Community institutions, whatever the language used in that connection by the institution concerned, in particular during the pre-litigation procedure’. 23
S tímto argumentem není v rozporu ani odkaz na formulář v příloze nařízení č. 1348/2000.
Nor can this be precluded by the reference to the standard form in the annex to Regulation No 1348/2000.
Tento formulář odkazuje pod bodem 6 „Písemnost určená k doručení“ v bodě 6.4 na „počet příloh“.
The standard form in the annex to Regulation No 1348/2000 also refers, under point 6 ‘Document to be served’, in point 6.4 to the ‘Number of enclosures’.
Jak správně poznamenává Komise, může tento odkaz sloužit jako vodítko pro širší chápání pojmu „písemnost“, neboť přílohy jsou zde v úzké souvislosti s praktickým nakládáním s „písemností, která má být doručena“.
As the Commission rightly notes, this can serve to indicate a broad interpretation of the term ‘document’ because the enclosures here are closely connected with the way in which the ‘document to be served’ is dealt with in practice. Büro Weiss rightly
Překladem písemností, kterými jsou v občanskoprávním řízení žaloba, včetně
Through the translation of documents, which in civil proceedings are the application and its annexes, protection is given
617 (629), hovoří dokonce o povinném překladu písemnosti a průvodních informací do jazyka místa doručení.
617 (629), even refers to mandatory translation of documents and accompanying information in the language of the place of service.
23 — V některých právních řádech se uplatňuje namísto zásady accessio cedit principali pravidlo accessorium sequitur principale.
22 — In many legal orders the maxim accessorium sequitur principale is used rather than the maxim accessio cedit principali.
Obě zásady stanoví, že příslušenství nutně následuje osud hlavní věci (Benke/Meissel, Juristenlatein, 2. vydání, 2002, Vídeň, s. 4).
Both maxims mean that an addition to the principal thing becomes part of it (Benke and Meissel, Juristenlatein, 2nd edition, 2002, Vienna, p. 4).
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK — VĚC C-14/07 příloh, se poskytuje ochrana žalovanému.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-14/07 that such a solution might not be appropriate on account of the defendant’s right to a fair hearing and the protection of defendants in general as regards service in civil and commercial matters.
Přílohy však mohou být extrémně dlouhé, a proto nemůže být přiměřeně požadován překlad obsáhlejších příloh žaloby.
It is easy to imagine the everyday case of a consumer who concludes a consumer contract in another European country with an agreement on jurisdiction that is not improper 25and on whom the language of the trader is imposed.
Jednací řád Soudního dvora stanoví v čl.
An average consumer cannot be expected to master the language of the foreign Member State.
29 odst.
to defendants.
3 třetím pododstavci pro případ, že jsou k žalobě připojeny obsáhlé písemnosti nebo dokumenty: „Jsou-li písemnosti nebo dokumenty obsáhlé, může se překlad omezit na výňatky.
However, annexes can be extremely long and it might not be appropriate to require the translation of lengthy annexes to an application.
Lze si lehce představit běžný případ spotřebitele, který uzavře v jiném členském státě spotřebitelskou smlouvu s nepřiměřeným ujednáním o soudní příslušnosti 26a kterému je vnucen jazyk podnikatele.
The third subparagraph of Article 29(3) of the Rules of Proced- ure of the Court of Justice makes provision for cases in which lengthy annexes or documents are enclosed with the application: ‘In the case of lengthy documents, translations may be confined to extracts.
Nelze očekávat, že průměrný spotřebitel zná jazyk cizího členského státu.
However, the Court or Chamber may, of its own motion or at the request of a party, at any time call for a complete or fuller translation’.
Právo adresáta na překlad písemností však v žádném případě nesmí být vykládáno v tom smyslu, že je v rozporu s účelem nařízení č.
However, the addressee’s right to a translation of the documents may under no circumstances be interpreted in such a way that it is contrary to the purpose of Regulation No 1348/2000, which is primarily to improve and expedite the transmission between the Member States of judicial and extrajudicial documents in civil or commercial matters. 26
1348/2000, který spočívá především ve zdokonalení a urychlení zasílání soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních mezi členskými státy 27.
Where there are lengthy annexes which are not in the language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands, the translation could be confined to extracts to which the pleadings refer.
Jak již bylo uvedeno, může být nedostatečný překlad písemnosti, která in concreto
As has already been mentioned, the lack of a translation of the document, which
Pokud je orgánu, který písemnost odesílá, známo, že adresát zná pouze jiný jazyk, musí být tato písemnost nebo alespoň její důležité části přeloženy do tohoto jiného jazyka.“
If the authority forwarding the document knows that the addressee understands only some other language, the document — or at least the important passages thereof — must be translated into that other language.’
27 — Viz bod 44 tohoto stanoviska.
26 — See point 44 of this Opinion.
WEISS UND PARTNER pokud bylo používání tohoto jazyka ujednáno ve smlouvě, která byla uzavřena při výkonu podnikatelské činnosti, pro vzájemný písemný styk, jakož i pro písemný styk s úřady a veřejnými orgány.
WEISS UND PARTNER actually covers both the application and its annexes in German civil procedure, may be remedied by subsequent service of the translation of the annexes or, in the case of more lengthy annexes, by subsequent service of a translation of the extracts to which the application expressly refers in order to substantiate the arguments therein.
v německém občanském soudním řízení zahrnuje žalobu i její přílohy, zhojen dodatečným doručením překladu přílohy, resp. u obsáhlejších příloh dodatečným doručením překladu výňatků, na něž žaloba výslovně odkazuje v odůvodnění 28.
27 addressee ‘understands’ the language of the Member State of transmission within the meaning of Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 where it was agreed in a contract which was concluded in the course of business that that language was to be used for mutual correspondence and for correspondence with the authorities and public institutions.
Zasílání a doručování písemností se nachází v oblasti střetu požadavků přístupu ke spravedlnosti, ochrany žalovaného a hospodárnosti řízení: v civilním řízení jsou pro žalobce zárukou spravedlnosti.
Service of documents lies within a triangle of conflicting priorities concerning access to the administration of justice, the protection of defendants and procedural economy.
Doručení žaloby totiž může v některých právních řádech způsobit zahájení řízení a slouží dodržení lhůt.
In civil proceedings it opens the way to a legal remedy for the applicant.
Žalovaný se naopak předáním žaloby dozví o zahájení řízení – tím je zaru-
In many legal orders service of the application can mean that proceedings are now pending and ensures that timelimits are observed.
Podstatou druhé otázky předkládajícího soudu je, zda se lze domnívat, že adresát „zná“ jazyk odesílajícího státu ve smyslu čl.
With its second question, the referring court is essentially seeking to ascertain whether it may be presumed that the
Namísto toho je třeba vybudovat stabilní obecná kritéria.
Instead, fixed general criteria should be developed.
Jazyk odesílajícího členského státu, který adresát zná, je podle tohoto názoru každopádně třeba předpokládat, jestliže je adresát sám příslušníkem odesílajícího státu.
According to this view, a language of the Member State of transmission which the addressee understands should be taken to exist at least if the addressee himself is a national of the Member State of transmission.
Stejně tak je třeba předpokládat znalost jazyka, pokud je příslušníkem státu se stejným úředním jazykem.
The same should apply if he is national of a State with the same official language.
čeno jeho právo být vyslechnut 30.
In the context of the rules on service, these basic procedural rights must be in a balanced relationship.
V rámci předpisů týkajících se doručování musejí být tato základní procesní práva vzájemně vyvážena 31. Proto je nezbytné, aby předpisy týkající se doručování na jedné straně nevedly k nepřiměřeným zásahům do ochrany žalovaného a zároveň umožnily rychlé provedení řízení.
On the other hand, the protection of defendants may not extend so far that it becomes impossible for the applicant to conduct the court proceedings so that his access to judicial process is ultimately barred. 31