natgillin/translations-raw huggingface dataset:
S ohledem na možné důsledky pro žadatele při omezeném nebo neprovedeném posouzení by se toto uplatnění pojetí bezpečné třetí země mělo omezit na případy týkající se třetích zemí, u nichž je Rada přesvědčena o splnění vysoké úrovně bezpečnosti dotyčné třetí země ve smyslu této směrnice.
Given the potential consequences for the applicant of a restricted or omitted examination, this application of the safe third country concept should be restricted to cases involving third countries with respect to which the Council has satisfied itself that the high standards for the safety of the third country concerned, as set out in this Directive, are fulfilled.
V této věci by měla Rada přijímat rozhodnutí po konzultaci s Evropským parlamentem.“
The Council should take decisions in this matter after consultation of the European Parliament.’
Článek 29 odst. 1 a 2 téže směrnice, nazvaný „Společný minimální seznam třetích zemí považovaných za bezpečné země původu“, stanoví:
Article 29(1) and (2) of the directive, headed ‘Minimum common list of third countries regarded as safe countries of origin’, provides:
Komise přezkoumá žádost Rady nebo členského státu, aby předložila návrh na změnu společného minimálního seznamu.“
The Commission shall examine any request made by the Council or by a Member State to submit a proposal to amend the minimum common list.’
„Země se považuje za bezpečnou zemi původu, pokud lze na základě tamější právní situace, uplatňování práva v rámci demokratického systému a obecné politické situace prokázat, že v ní obecně a soustavně nedochází k pronásledování podle článku 9 směrnice 2004/83/ES, k mučení nebo nelidskému či ponižujícímu zacházení či trestům a k hrozbě z důvodu svévolného násilí v případě mezinárodního nebo vnitřního ozbrojeného konfliktu.
‘A country is considered as a safe country of origin where, on the basis of the legal situation, the application of the law within a democratic system and the general political circumstances, it can be shown that there is generally and consistently no persecution as defined in Article 9 of Directive 2004/83/EC, no torture or inhuman or degrading treatment or punishment and no threat by reason of indiscriminate violence in situations of international or internal armed conflict.
Při tomto hodnocení se vezme v úvahu mimo jiné rozsah, v jakém je poskytována ochrana proti pronásledování nebo špatnému zacházení prostřednictvím: a) příslušných právních předpisů země a způsobu, jakým se uplatňují;
(a) the relevant laws and regulations of the country and the manner in which they are applied;
PARLAMENT v. RADA b) dodržování práv a svobod stanovených v Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod nebo Mezinárodním paktu o občanských a politických právech nebo Úmluvě proti mučení, a to zejména práv, od ni[ch]ž se podle čl.
(b) observance of the rights and freedoms laid down in the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms and/or the International Covenant for Civil and Political Rights and/or the Convention against Torture, in particular the rights from which derogation cannot be made under Article 15(2) of the said European Convention;
15 odst. 2 zmíněné Evropské úmluvy nelze odchýlit; c) dodržování zásady nenavracení podle Ženevské úmluvy; d) systému účinných opravných prostředků proti porušování těchto práv a svobod.“
(d) provision for a system of effective remedies against violations of these rights and freedoms.’
Podle čl. 36 odstavců 1 až 3 směrnice 2005/85, nazvaného „Pojetí evropských bezpečných třetích zemí“:
According to Article 36(1) to (3) of Directive 2005/85, headed ‘The European safe third countries concept’:
Pro účely odstavce 1 lze třetí zemi považovat za bezpečnou, pouze pokud: a) bez zeměpisných omezení ratifikovala Ženevskou úmluvu a dodržuje její ustanovení; b) má zákonem stanovené azylové řízení; c) ratifikovala Evropskou úmluvu o ochraně lidských práv a základních svobod a dodržuje její ustanovení, včetně norem týkajících se účinných opravných prostředků a d) Rada ji určila za bezpečnou v souladu s odstavcem 3.
(c) it has ratified the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms and observes its provisions, including the standards relating to effective remedies; and
Rada přijme nebo změní kvalifikovanou většinou na návrh Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem společný seznam třetích zemí, které se pro účely odstavce 1 považují za bezpečné třetí země.“
The Council shall, acting by qualified majority on a proposal from the Commission and after consultation of the European Parliament, adopt or amend a common list of third countries that shall be regarded as safe third countries for the purposes of paragraph 1.’
Rada neuplatnila napadená ustanovení za účelem přijetí obou seznamů stanovených těmito ustanoveními.
The Council did not apply the contested provisions in the adoption of the two lists provided for by those provisions.
67 odst. 5 první odrážky ES, z nedostatku pravomoci Rady k vydání napadených ustanovení, z porušení povinnosti odůvodnit tato ustanovení, a konečně z porušení zásady loajální spolupráce.
In support of its application for annulment, the Parliament raises four pleas in law: infringement of the EC Treaty stemming from disregard of the first indent of Article 67(5) EC; the Council’s lack of competence to enact the contested provisions; breach of the duty to state reasons for those provisions; and, finally, failure to comply with the obligation to cooperate in good faith.
První dva žalobní důvody je třeba zkoumat společně, neboť, jak uvedl generální advokát v bodě 11 svého stanoviska, jsou vzájemně neoddělitelné.
The first two pleas should be examined together, since they are indissociable, as the Advocate General noted at point 11 of his Opinion.
67 odst. 5 první odrážky ES a z nedostatku pravomoci Rady
The first two pleas, alleging an infringement of the first indent of Article 67(5) EC and the Council’s lack of competence
Následné přijetí společného minimálního seznamu třetích zemí považovaných za bezpečné země původu a společného seznamu evropských třetích bezpečných zemí (dále jen společně „seznamy bezpečných zemí“) tudíž musí být provedeno spolurozhodovacím postupem.
Therefore, the subsequent adoption of the minimum common list of third countries regarded as safe countries of origin and the common list of European safe third countries (together: ‘the lists of safe countries’) should proceed in accordance with the co-decision procedure.
Napadenými ustanoveními tedy Rada v sekundárním právním aktu protiprávně vytvořila právní základy, jež jí umožnily přijmout seznamy bezpečných zemí s využitím postupu vyžadujícího pouze konzultaci s Parlamentem.
By the contested provisions, the Council therefore unlawfully made use, in an act of secondary legislation, of legal bases enabling it to adopt the lists of safe countries by way of a procedure requiring only the consultation of the Parliament.
Tímto vytvořením odvozeného právního základu si Rada přiznala „zákonodárnou výhradu“.
According to the Parliament, by creating a secondary legal basis in this way, the Council ‘reserved to itself a right to legislate’.
Smlouva o ES však nestanoví, že by mohla Rada vytvářet nad rámec stávajících postupů pro přijímání normativních a prováděcích aktů nové právní základy za účelem přijímání odvozených normativních aktů.
However, nowhere does the Treaty provide for the Council to be able to establish new legal bases for the purposes of the adoption of secondary legislation outside the existing procedures for the adoption of legislative acts and implementing measures.
Parlament má za to, že případná existence praxe Rady spočívající ve vytváření odvozených právních základů nemůže sloužit jako odůvodnění.
The Parliament takes the view that the possible existence of a Council practice of establishing secondary legal bases cannot serve as justification.
S poukazem na rozsudek Soudního dvora ze dne 23. února 1988, Spojené království v. Rada (68/86, Recueil, s. 855), Parlament tvrdí, že v normativní oblasti se Smlouva použije bez možnosti změny postupů, které stanoví.
Referring to the judgment of the Court in Case 68/86 United Kingdom v Council [1988] ECR 855, the Parliament submits that, in the field of legislation, the Treaty applies and it is not possible to alter the procedures it lays down.
Komise má za to, že odvozené právní základy obsažené v napadených ustanoveních jsou protiprávní.
The Commission takes the view that the secondary legal bases contained in the contested provisions are unlawful.
Zákonodárce Společenství není oprávněn určovat způsob, jímž vykonává své pravomoci.
The Community legislature does not have the option of choosing the manner in which it exercises its powers.
Orgány mohou jednat pouze v mezích působnosti, kterou jim svěřují Smlouvy, jež jako jediné určují postupy přijímání normativních aktů.
The institutions may act only within the limits of the powers conferred upon them by the Treaties, which alone determine the procedures for the adoption of legislative acts.
Podle Komise nelze napadená ustanovení považovat za vyhrazení si prováděcí pravomoci, k němuž by mohla Rada přikročit na základě čl. 202 třetí odrážky ES.
According to the Commission, the contested provisions cannot be regarded as reservations of the right to exercise implementing power, available to the Council on the basis of the third indent of Article 202 EC.
Napadená ustanovení představují dvojí zneužití legislativního procesu, zaprvé co se týče pravidla jednomyslnosti stanoveného v čl. 63 prvním pododstavci bodu 1 písm. d) ES v době přijetí směrnice 2005/85, a zadruhé ohledně spolurozhodovacího postupu, jímž má být zmíněné pravidlo nahrazeno, jakmile budou přijaty právní předpisy Společenství vymezující společná pravidla a základní zásady, jimiž se řídí azylová politika.
The contested provisions constitute a twofold procedural abuse: first, in relation to the unanimity rule laid down in point 1(d) of the first paragraph of Article 63 EC at the time of the adoption of Directive 2005/85 and, second, in relation to the co-deci-sion procedure which must replace that rule once Community legislation is adopted which defines the common rules and basic principles governing asylum policy.
Rada tvrdí, že naopak nic ve Smlouvě o ES nebrání tomu, aby byl určitým aktem, jenž byl přijat postupem stanoveným příslušným právním základem, vytvořen odvozený právní základ, zejména za účelem pozdějšího přijetí normativního právního aktu v této oblasti zjednodušeným rozhodovacím postupem.
The Council submits that, on the contrary, nothing in the EC Treaty precludes an act adopted in accordance with the procedure laid down by the applicable legal basis from creating a secondary legal basis for the purposes, inter alia, of the subsequent adoption of a legislative act in that area by means of a simplified decision-making procedure.
Rada má za to, že okolnosti projednávaného případu si vyžádaly užití odvozeného právního základu, přičemž čl.
According to the Council, the use of secondary legal bases is an established legislative technique, which is illustrated in numerous Community acts.
Nástroje, které představují seznamy bezpečných zemí, spadají do oblasti, jež se vyznačuje jednak tím, že je členskými státy vnímána jako výrazně politicky citlivá, a jednak tím, že v ní existuje praktická potřeba rychle a účinně reagovat na změny situace v dotčených třetích zemích.
The instruments constituted by the lists of safe countries fall within an area characterised both by great political sensitivity on the part of the Member States, and by the practical need to react quickly and effectively to changes in the situation of the third countries in question.
Problém přitom tkví právě v tom, že tyto nástroje mohou být používány účinným způsobem pouze tehdy, mohou-li být přijaty a následně novelizovány v rámci takového postupu, jakým je postup zavedený napadenými ustanoveními.
In fact, those instruments cannot be used effectively unless they are adopted and subsequently amended by means of a procedure such as that introduced by the contested provisions.
Toto ustanovení se použije pouze při splnění dvojí podmínky, a sice že přijímaný akt je založen na čl. 63 prvním pododstavci bodě 1 nebo bodě 2 písm. a) ES a že Rada předtím přijala právní předpisy Společenství, které stanovily společná pravidla a základní zásady v těchto věcech.
That provision is applicable only on the twofold condition that the act to be adopted is founded on points 1 or 2(a) of the first paragraph of Article 63 EC and that the Council has previously adopted Community legislation defining the common rules and basic principles governing the issue.
Co se týče první z těchto podmínek, Rada v zásadě uvádí, že seznamy bezpečných zemí nebudou přijímány na základě článku 63 ES, ale na základě napadených ustanovení, která stanoví postup jednodušší, nežli je ten, jímž je přijímán základní akt.
With regard to the first of those conditions, the Council observes, in essence, that the lists of safe countries will not be adopted on the basis of Article 63 EC but will be founded on the contested provisions, which provide for a less cumbersome procedure than that used for the adoption of the basic act.
Rada dodává, že jelikož Smlouva o ES vyžadovala pro přijetí směrnice 2005/85 pouze konzultaci s Parlamentem, lze použití napadených ustanovení, jež stanoví stejnou úroveň účasti uvedeného orgánu, stěží považovat za kritizovatelné.
The Council adds that, since the Treaty required only the consultation of the Parliament for the adoption of Directive 2005/85, it is hard to find fault with recourse to the contested provisions which provide for the same level of participation by the Parliament.
67 odst. 5 první odrážka ES svým odkazem na „právní předpisy Společenství“ nepožaduje, aby byly společná pravidla a základní zásady stanoveny v jediném legislativním aktu a k určitému okamžiku. Přechod ke spolurozhodovacímu postupu je spojen s hmotněprávním kritériem, a nikoli s kritériem formálním či časovým.
As far as the second condition is concerned, the Council takes the view that, by referring to ‘Community legislation’, the first indent of Article 67(5) EC does not require the common rules and basic principles to be laid down in a single legislative act and at a specific time.
Jelikož nebyly naplněny podmínky stanovené pro přechod ke spolurozhodovacímu postupu, nedošlo k ohrožení výsad Parlamentu ani rovnováhy mezi orgány Společenství.
Since the conditions laid down for transition to the co-decision procedure have not been fulfilled, neither the Parliament’s prerogatives nor the institutional balance have been undermined.
Francouzská republika tvrdí, že opatření, jimiž jsou přijímány seznamy bezpečných zemí, náležejí mezi právní předpisy Společenství, které stanoví „společná pravidla a základní zásady“ ve smyslu čl.
The French Republic submits that the adoption of the lists of safe countries forms part of Community legislation defining ‘the common rules and basic principles’ within the meaning of the first indent of Article 67(5) EC.
Co se týče obecné otázky možnosti užití odvozeného právního základu, Francouzská republika se podobně jako Rada domnívá, že tomu nebrání žádné ustanovení Smlouvy.
With regard to the general question of the possibility of recourse to a secondary legal basis, the French Republic, like the Council, takes the view that there is nothing in the Treaty that precludes it.
Užití odvozených právních základů odpovídá ustálené praxi zákonodárce Společenství.
Recourse to secondary legal bases is an established practice of the Community legislature.
Pouhá praxe sice nemůže měnit pravidla Smlouvy, a tudíž nemůže zakládat precedens zavazující orgány Společenství.
Admittedly, a mere practice cannot derogate from the rules laid down in the Treaty and cannot therefore create a precedent binding on the Community institutions.
Judikatura však ukazuje, že Soudní dvůr nutně praxi těchto orgánů nepřehlíží (rozsudek ze dne 10. února 1983, Lucembursko v. Parlament, 230/81, Recueil, s. 255, body 48 a 49).
However, the caselaw shows that the Court of Justice is not necessarily indifferent to the practices followed by those institutions (Case 230/81 Luxembourg v Parliament [1983] ECR 255, paragraphs 48 and 49).
Co se konečně týče hmotněprávních podmínek užití odvozených právních základů, jsou v projednávané věci splněny.
Finally, as regards the substantive conditions for recourse to secondary legal bases, these are met in the present case.
Napadená ustanovení se totiž dotýkají značně citlivého politického problému a odrážejí praktickou potřebu rychle a účinně reagovat na změny situace v třetích zemích.
The contested provisions are of great political sensitivity and reflect the practical need to react quickly and effectively to changes in the situation of third countries.
Prvními dvěma ze svých žalobních důvodů Parlament v podstatě nastoluje otázku, zda byla Rada oprávněna stanovit v napadených ustanoveních, že seznamy bezpečných zemí budou přijímány a měněny kvalifikovanou většinou na návrh Komise a po konzultaci s Parlamentem.
By its first two pleas in law, the Parliament raises, in essence, the question whether the Council could lawfully provide in the contested provisions for the adoption and amendment of the lists of safe countries by a qualified majority on a proposal from the Commission and after consulting the Parliament.
Mohla tak – za předpokladu, že seznamy bezpečných zemí mají takovouto nezásadní povahu a představují zvláštní případ – rozhodnout, že si vyhradí prováděcí pravomoci, za podmínky, že své rozhodnutí podrobně odůvodní (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 18. ledna 2005, Komise v. Rada, C-257/01, Sb. rozh. s. I-345, bod 50).
Thus, on the assumption that the lists of safe countries are non-essential and relate to a specific case, the Council could have decided to reserve the right to exercise implementing powers, provided that it stated in detail the grounds for its decision (see, to that effect, Case C-257/01 Commission v Council [2005] ECR I-345, paragraph 50).
Rada je totiž povinna v závislosti na povaze a obsahu základního aktu, který má být proveden, řádně odůvodnit výjimku z pravidla, podle něhož v systému Smlouvy o ES, je-li třeba přijmout na úrovni Společenství opatření k provedení základního aktu, přísluší zpravidla výkon této pravomoci Komisi (výše uvedený rozsudek Komise v. Rada, bod 51).
The Council must properly explain, by reference to the nature and content of the basic instrument to be implemented, why exception is being made to the rule that, under the system established by the Treaty, when measures implementing a basic instrument need to be taken at Community level, it is the Commission which, in the normal course of events, is responsible for exercising that power (Commission v Council, paragraph 51).
V projednávané věci Rada v devatenáctém bodě odůvodnění směrnice 2005/85 výslovně odkázala na politický význam určení bezpečných zemí původu a v dvacátém čtvrtém bodě odůvodnění téže směrnice na možné důsledky institutu bezpečných třetích zemí pro žadatele o azyl.
In the present case, the Council expressly referred, in recital 19 in the preamble to Directive 2005/85, to the political importance of the designation of safe countries of origin and, in recital 24, to the potential consequences for asylum applicants of the safe third country concept.
Jak však již uvedl generální advokát v bodě 21 svého stanoviska, důvody obsažené v těchto bodech odůvodňují konzultaci s Parlamentem při sestavování a změnách seznamů bezpečných zemí, avšak nepředstavují dostatečné odůvodnění pro vyhrazení prováděcí pravomoci, které má pro Radu zvláštní povahu.
However, as the Advocate General stated at point 21 of his Opinion, the grounds set out in those recitals are conducive to justifying the consultation of the Parliament in respect of the establishment of the lists of safe countries and the amendments to be made to them, but not to justifying sufficiently a reservation of implementing powers which is specific to the Council.
Navíc v projednávaném sporu, který se týká směrnice, jejíž napadená ustanovení vyhrazují Radě pravomoc, která není omezena v čase, neuplatnila Rada žádný argument v tom smyslu, že by měla být tato ustanovení rekvalifikována jako ustanovení, na jejichž základě si vyhradila přímý výkon konkrétních prováděcích pravomocí.
In addition, in the present dispute — which concerns a directive the contested provisions of which reserve to the Council a power which is not limited in time — the Council has not advanced any argument as to why those provisions should be reclassified as provisions on the basis of which the Council has reserved the right to exercise directly specific implementing powers itself.
Naopak na jednání potvrdila, že zmíněná ustanovení udělují Radě odvozenou zákonodárnou pravomoc.
On the contrary, the Council confirmed at the hearing that those provisions confer upon it a secondary legislative power.
Za těchto okolností nevyvstává otázka případné rekvalifikace napadených ustanovení, aby bylo možno mít za to, že Rada uplatnila čl. 202 třetí odrážku ES.
In those circumstances, no possibility arises of a reclassification of the contested provisions to enable the view to be taken that the Council applied the third indent of Article 202 EC.
Zadruhé je třeba konstatovat, že v rámci uplatnění článku 67 ES jsou opatření v oblastech uvedených v článku 63 bodě 1 a 2, písm. a) ES přijímána dvěma různými postupy stanovenými v článku 67 ES, tj. buďto postupem na základě jednomyslného rozhodnutí po konzultaci s Parlamentem, anebo postupem spolurozhodovacím.
Second, it should be noted that, in the context of the application of Article 67 EC, the measures to be taken in the areas covered by points 1 and 2(a) of Article 63 EC are adopted in accordance with two separate procedures laid down in Article 67 EC: the procedure for unanimous adoption after consultation of the Parliament or the co-decision procedure.
Napadená ustanovení zavádějí postup přijímání zmíněných opatření kvalifikovanou většinou na návrh Komise po konzultaci s Parlamentem, a takový postup se liší od postupů stanovených článkem 67 ES.
The contested provisions introduce a procedure for the adoption of those measures by a qualified majority on a proposal from the Commission and after consultation of the Parliament; such a procedure differs from those laid down in Article 67 EC.
Bylo již přitom judikováno, že pravidla tvorby vůle orgánů Společenství jsou stanovena Smlouvou a členské státy ani samotné orgány jimi nemohou disponovat (viz výše uvedený rozsudek Spojené království v. Rada, bod 38).
However, it has already been held that the rules regarding the manner in which the Community institutions arrive at their decisions are laid down in the Treaty and are not at the disposal of the Member States or of the institutions themselves (see United Kingdom v Council, paragraph 38).
Pokud by byla některému z orgánů přiznána možnost vytvářet odvozené právní základy, ať již ve smyslu zpřísnění, nebo zjednodušení podmínek přijímání právního aktu, byla by mu tím přiznána zákonodárná pravomoc překračující hranice toho, co je stanoveno Smlouvou.
To acknowledge that an institution can establish secondary legal bases, whether for the purpose of strengthening or easing the detailed rules for the adoption of an act, is tantamount to according that institution a legislative power which exceeds that provided for by the Treaty.
To by rovněž vedlo k tomu, že by tomuto orgánu bylo umožněno ohrozit zásadu rovnováhy mezi orgány Společenství, jež znamená, že každý z orgánů vykonává své pravomoci s ohledem na pravomoci orgánů ostatních (rozsudek ze dne 22. května 1990, Parlament v. Rada, C-70/88, Recueil, s. I-2041, bod 22).
It would also enable the institution concerned to undermine the principle of institutional balance which requires that each of the institutions must exercise its powers with due regard for the powers of the other institutions (Case C-70/88 Parliament v Council [1990] ECR I-2041, paragraph 22).