natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Již několik let se na základě údajů z různých zdrojů (např. tržní ukazatele, žádosti o léčbu, úmrtí) varuje před možným nárůstem užívání kokainu.
data from diverse sources (e.g. market indicators, treatment demands, deaths).
Ačkoli se dostupnost informací o kokainových trendech v rámci populace zlepšuje s tím, jak stále více zemí realizuje opakované průzkumy, jsou získané údaje i nadále omezené.
Although the available information on cocaine trends among the population is improving as more countries carry out repeated surveys, the data are still limited.
V případě kokainu navíc situaci komplikuje nízká prevalence a pravděpodobně podhodnocené hlášené údaje o jeho užívání.
In the case of cocaine, added difficulties are the lower prevalence levels and the probable under-reporting of use.
Ukazatel nedávného užití kokainu (tj. užití v posledním roce) se od druhé poloviny 90. let 20. století začal značně zvyšovat ve Spojeném království (do roku 2000) a ve Španělsku (do roku 2001), přičemž v posledních letech patrně došlo ke stabilizaci.
Recent cocaine use (last year) increased markedly in the second half of the 1990s among young adults in the United Kingdom, until 2000, and in Spain, until 2001, with an apparent stabilisation in recent years.
V Německu byl v průběhu 90. let pozorován mírný nárůst, ale v posledních letech zůstávají hodnoty stabilní a jsou rozhodně nižší než hodnoty uváděné ve Španělsku a Spojeném království (obr. 7).
In Germany, a moderate increase was observed over the 1990s, but the figures have remained stable in recent years, at levels clearly lower than in Spain and the United Kingdom (Figure 7).
Mírný nárůst prevalence užívání kokainu v posledním roce byl zaregistrován v Dánsku (do roku 2000), Itálii, Maďarsku, Nizozemsku (do roku 2001) a Norsku.
Moderate increases in last year use have been observed in Denmark (up to 2000), Italy, Hungary, the Netherlands (up to 2001) and Norway.
Obr. 7: Trendy prevalence užívání kokainu v posledním roce mezi mladými dospělými (ve věku 15–34 let)
In the case of cocaine and other substances (e.g. ecstasy, amphetamines, hallucinogenic mushrooms), trends could be
Vzorce užívání kokainu se mezi různými skupinami uživatelů značně liší.
Patterns of cocaine use are very different in different groups of users.
Prostřednictvím studie provedené v řadě evropských měst bylo zjištěno, že sociálně integrovaní uživatelé kokainu látku především šňupají (95 %), kdežto pouze zlomek uživatelů drogu kouří či užívá nitrožilně. Velmi časté však bylo užití v kombinaci s konopím a alkoholem (Prinzleve a kol., 2004).
In a European multi-city study, it was found that socially integrated cocaine users mainly snorted (95 %) the substance, while only a small fraction had smoked or injected it, but combined use of cannabis and alcohol was very common (Prinzleve et al., 2004).
Mezi uživateli podstupujícími léčbu závislosti nebo v sociálně marginalizovaných skupinách byla častá nitrožilní aplikace a v Hamburku, Londýně a Paříži a v menší míře také v Barceloně a Dublinu bylo časté užívání cracku.
Among users in addiction treatment settings or in socially marginalised groups, injection was frequent, and crack use was usual in Hamburg, London and Paris, and to a lesser extent in Barcelona and Dublin.
Míra užívání cracku se v běžné evropské populaci jeví jako nízká.
Crack use among the European general population seems to be low.
Celoživotní prevalence užívání cracku byla hlášena např. ve Španělsku na úrovni 0,5 % (2003) a ve Spojeném království 0,8 % (Chivite-Matthews a kol., 2005).
For instance, lifetime prevalence of crack use was reported to be 0.5 % in Spain (2003) and 0.8 % in the United Kingdom (ChiviteMatthews et al., 2005).
Ve třech zemích byla zkoumána celoživotní prevalence užívání cracku v prostředí klubů a bylo zjištěno, že je ještě nižší než v případě heroinu (Česká republika 2 %, Spojené království 13 % a Francie 21 %).
In three countries, lifetime prevalence of crack use was surveyed in club settings and found to be even lower than heroin use (the Czech Republic 2 %, the United Kingdom 13 % and France 21 %).
Užívání cracku v marginalizovaných skupinách a konzumenty opiátů je však příčinou obav v řadě měst.
However, use of crack among marginalised groups or opioid users is a cause for concern in some cities.
Například v cíleně zvolené skupině 94 žen poskytujících pouliční sexuální služby v Amsterodamu je odhadovaná celoživotní prevalence užívání cracku extrémně vysoká a dosahuje až 91 % (Korf, 2005, citováno v národní zprávě Nizozemska).
For example, among a targeted group of 94 female street sex workers in Amsterdam, the prevalence estimate for lifetime use of crack cocaine was extremely high at 91 % (Korf, 2005, cited in the Dutch national report).
Spojené království (Anglie a Wales)
United Kingdom (England and Wales)
Itálie Nizozemsko
Italy Netherlands
Údaje jsou převzaty z aktuálních národních průzkumů dostupných v každé zemi v době hlášení.
(1) In Denmark, the value for 1994 corresponds to ‘hard drugs’.NB: Data are taken from the most recent national surveys available in each country at the time of reporting.
Další informace viz tabulka GPS-4 ve Statistickém věstníku 2006. Národní zprávy zemí zapojených do sítě Reitox (2005), převzato z průzkumů populace, zpráv nebo vědeckých článků.
See Table GPS-4 in the 2006 statistical bulletin for further information.Sources: Reitox national reports (2005), taken from population surveys, reports or scientific articles.
Mezi mladými dospělými (ve věku 16–34) byly z USA hlášeny hodnoty prevalence 14,6 % (celoživotní), 5,1 % (poslední rok) a 1,7 % (poslední měsíc), zatímco průměrné hodnoty v EU u skupiny 15–34letých činí 5 % (celoživotní), 2 % (poslední rok) a 1 % (poslední měsíc)
For several years, there have been warnings about the possibility of increasing cocaine use in Europe, based on
Upozorňujeme, že věkové rozpětí „všech dospělých“ v americkém průzkumu (12 let a více) je širší než je standardní věkové rozpětí v evropských průzkumech (15–64).
Note that the age range for ‘all adults’ in the US survey (12 years and over) is wider than the age standard range for European surveys (15–64).
Údaje pro americkou věkovou skupinu 16–34 let byly přepočítány agenturou EMCDDA.
The figures for the 16–34 years group in the United States have been recomputed by the EMCDDA.
Výroční zpráva za rok 2006: Stav drogové problematiky v Evropě trendu je však nutno přistupovat opatrně, jelikož je založen pouze na dvou průzkumech provedených v každé zemi.
Annual report 2006: the state of the drugs problem in Europe better identified by focusing the analysis on groups in which drug use is concentrated, in particular young people living in urban areas.
Těmito populacemi se podrobněji zabývá vybrané téma rekreační užívání drog.
These populations are explored in more depth in the selected issue on drug use in recreational settings.
Informace z průzkumu by měly být dále doplněny cílenými studiemi provedenými mezi mládeží ze zvolených skupin (noční podniky).
In addition, survey information should be complemented by focused studies among young people in selected groups (nightlife settings).
Údaje o žádostech o léÏbu (150
Treatment demand data (150
Uživatelé cracku však mohou pro léčebná zařízení představovat specifické problémy, jelikož jejich sociální profil bývá více marginalizovaný než v případě uživatelů kokainového prášku.
However, crack cocaine users may pose particular challenges for treatment services as they tend to have a more marginalised social profile than users of cocaine powder.
Evropská studie užívání kokainu (práškového a cracku) zjistila spojitost mezi užíváním cracku a sociálními problémy a problémy souvisejícími s duševním zdravím, avšak tato studie rovněž uvedla, že užívání cracku samo o sobě nepostačuje k vysvětlení těchto problémů (Haasen a kol., 2005).
A European study on cocaine use (powder and crack cocaine) found an association between crack use and social and mental health problems; however, the study also reported that crack cocaine use itself is not sufficient to explain the social or mental health problems (Haasen et al., 2005).
Nedávnou studií provedenou ve Skotsku u 585 klientů užívajících kokain a crack bylo zjištěno, že mezi uživateli cracku bývá pravděpodobnější dlouhodobé problematické užívání drog a vyšší účast na trestné činnosti (Neale a Robertson, 2004, citováno v národní zprávě Spojeného království).
A recent study of 585 cocaine and crack clients in Scotland found that the crack users are more likely to have a longer history of problematic drug use and more involvement in criminal activities (Neale and Robertson, 2004, cited in the United Kingdom national report).
Při pohledu na profil pacientů léčících se v ambulantních zařízeních v souvislosti s kokainem se zdá, že noví klienti užívající kokain jako primární drogu bývají obvykle starší než konzumenti jiných drog: 70 % z nich patří do věkové skupiny
Looking at the profile of cocaine clients in outpatient settings, it appears that new clients using cocaine as their primary drug are usually older than other drug consumers: 70 % are in the 20–34 years age group with a smaller group (13 %)
20–34 let a menší skupina (13 %) je ve věku 35–39 let (
15 6 aged between 35 and 39 years (
Po opiátech a konopí je kokain nejběžnější drogou uváděnou jako důvod nastoupení léčby a v roce 2004 se v EU podílel na žádostech o léčbu asi 8 % (151).
After opioids and cannabis, cocaine is the drug most commonly reported as the reason for entering treatment and accounts for about 8 % of all treatment demands across the EU in 2004 (151).
Upozorňujeme však, že Španělsko, tedy země, která obvykle uvádí vysokou poptávku po léčbě v souvislosti s kokainem, dosud údaje nesdělilo.
It should be noted that Spain, a country usually reporting high treatment demands for cocaine, has not yet provided data.
Ve většině zemí je počet žádostí o léčbu spojených s užíváním kokainu poměrně nízký, avšak v Nizozemsku (37 %) a v minulosti také ve Španělsku (26 % v roce 2002) se objevují mnohem vyšší podíly klientů, kteří o léčbu žádají v souvislosti s užíváním kokainu.
This overall figure reflects a wide variation between countries: in most countries treatment demands related to cocaine use are quite low, but in the Netherlands (37 %) and, historically, Spain (26 % in 2002) the proportion of all clients who ask for treatment for cocaine use is far higher.
Podle nejnovějších dostupných údajů hlásí jedna skupina zemí podíl klientů léčených v souvislosti s kokainem na celkovém počtu léčených klientů v rozmezí 5–10 % (Dánsko, Německo, Francie, Irsko, Itálie, Kypr, Malta, Spojené království a Turecko), zatímco ve zbývajících zemích je tento podíl velmi nízký (152).V několika zemích je oproti ostatním klientům vyšší procento nových klientů žádajících o léčbu primárně v souvislosti s užíváním kokainu (153) a jako související s kokainem se uvádí celkem přibližně 12 % nových žádostí o léčbu.
In the most recent data available, a group of countries report percentages of cocaine clients among all treatment clients between 5 % and 10 % (Denmark, Germany, France, Ireland, Italy, Cyprus, Malta, the United Kingdom and Turkey), whereas in the remaining countries
uvádí jako sekundární drogu 12 % nových klientů (
) and overall around 12 % of all new treatment demands are reported as cocaine related.
Kokain se mnohdy užívá v kombinaci s jinou nezákonnou či zákonnou doplňkovou látkou, často konopím (31,6 %), opiáty (28,6 %) nebo alkoholem (17,4 %) (157).
Cocaine is often used in combination with another illicit or licit subsidiary drug, often cannabis (31.6 %), opioids (28.6 %) or alcohol (17.4 %) (157).
Místní studie provedené mezi osobami užívajícími drogu nitrožilně naznačují, že si v některých oblastech získává oblibu kombinace heroinu a kokainu v jedné injekci (kterou tyto osoby někdy označují jako „speedball“).
Local studies of drug injectors suggest that, in some areas, the combination of heroin and cocaine within an injection may be becoming more popular (sometimes referred to by drug injectors as ‘speedballing’).
Kombinace opiátů a kokainu se v současné době v údajích o léčbě objevuje výrazněji.
The combination of opioids and cocaine is currently more apparent in the treatment data.
Z klientů, kteří jako primární uvádějí užívání opiátů, jich 31 % v Itálii, 42 % v Nizozemsku a 44 % ve Spojeném království uvádí kokain jako sekundárně užívanou drogu.
Among clients reporting primary use of opioids, 31 % in Italy, 42 % in the Netherlands and 44 % in the United Kingdom report a secondary cocaine use.
U primárních konzumentů kokainu jich 28 % v Itálii a 38 % ve Spojeném království uvádí sekundární užívání opiátů.
Among primary cocaine users, 28 % in Italy and 38 % in the United Kingdom report secondary use of opioids.
LéÏba závislosti na kokainu
Treatment of cocaine dependence
Na podporu farmakologické léčby závislosti na kokainu či jiných psychostimulantech není k dispozici dostatek důkazů.
The increasing trends among clients seeking treatment for cocaine use reported in previous years is continuing; from 1999 to 2004, an analysis that interpolates for unreported data suggests that the proportion of new clients demanding treatment for cocaine use grew from around 10 % to 20 % during this period (based on 17 EU countries and Bulgaria
Ve svém komplexním přehledu farmakoterapií pro uživatele psychostimulantů však Shearer a Gowing (2004) vyvozují, že substituční terapie, která se úspěšně používá
Overall, most cocaine treatment demands in Europe are not related to crack cocaine: around 80 % of new outpatient cocaine clients are reported to be using cocaine hydrochloride (cocaine powder), with less than 20 % using
V předchozích letech zaznamenaný trend rostoucího počtu klientů vyhledávajících léčbu v souvislosti s užíváním kokainu pokračuje.
There is not enough evidence to support pharmacological treatment for cocaine or other psychostimulant dependence.
V období 1999–2004 se podle analýzy, která interpolací doplňuje neohlášené údaje, zvýšil podíl nových klientů žádajících o léčbu užívání kokainu ze zhruba 10 na 20 % (na základě údajů ze 17 zemí EU spolu s Bulharskem a Rumunskem) (155).
However, in their comprehensive review of the use of pharmacotherapies for psychostimulant users, Shearer and Gowing (2004) conclude that substitution therapy, which is successful in the case of opioid and nicotine dependence and has the potential for attracting and retaining users in treatment, has not yet been adequately tested in stimulant
TDI-5 ve Statistickém věstníku 2006.
See Figure TDI-2 in the 2006 statistical bulletin.)
Údaje za Španělsko viz rok hlášení 2002.
See Table TDI-5 in the 2006 statistical bulletin; for Spain data refer to the 2002 reporting year.)
TDI-4 ve Statistickém věstníku 2006.154) Viz tab.
See Table TDI-4 in the 2006 statistical bulletin.)
TDI-23 ve Statistickém věstníku 2006.
See Table TDI-23 in the 2006 statistical bulletin.)
TDI-1 ve Statistickém věstníku 2006.156) Viz tab.
See Figure TDI-1 in the 2006 statistical bulletin.)
TDI-10 ve Statistickém věstníku 2006.
See Table TDI-10 in the 2006 statistical bulletin.)
157) Viz tab. TDI-24 ve Statistickém věstníku 2006.
See Table TDI-24 in the 2006 statistical bulletin.
Kapitola 5: Kokain a crack v případě závislosti na opiátech a nikotinu a má také potenciál přivést uživatele k léčbě a udržet ho v ní, nebyla dosud mezi uživateli stimulantů odpovídajícím způsobem vyzkoušena.
Chapter 5: Cocaine and crack cocaine users.
Nedávno EMCDDA vydalo přehled literatury o reakcích na léčbu závislosti na kokainu a o její účinnosti, včetně reakcí na duševní poruchy uživatelů cracku (158).
A review of the literature on the responses to and effectiveness of cocaine treatment, including responses to mental health disorders among crack cocaine users, has
Za nejslibnější způsob léčby uživatelů kokainu a jiných psychostimulantů se v současné době považuje kombinace několika specifických psychosociálních terapeutických zásahů.
Combining several specific psychosocial treatment interventions is currently considered the most promising treatment option for cocaine and other psychostimulant users.
Bylo prokázáno, že kombinací posilování komunitních vazeb (community reinforcement approach, CRA) a motivační terapie založené na odměnách (contingency management) se užívání kokainu krátkodobě snižuje (Higgins a kol., 2003; Roozen a kol., 2004).
The combination of the community reinforcement approach (CRA) with contingency management has been shown to reduce cocaine use in the short term (Higgins et al., 2003; Roozen et al., 2004).
Některé země, jako např. Spojené státy americké a Spojené království, v současné době výrazně investují do přípravy imunoterapeutických možností léčby a vyvíjejí protilátky, které jsou schopny vyhledat kokain v krevním oběhu, ještě než zasáhne centrální nervový systém (viz rámeček – imunoterapie pro uživatele závislé na kokainu).
In some countries, including the United States and the United Kingdom, there is currently substantial investment in building up immunotherapy treatment options by developing antibodies that can intercept cocaine in the bloodstream before it reaches the central nervous system (see box on immunotherapy for cocaine addicts).
Imunoterapie pro uživatele závislé na kokainu
Immunotherapy for cocaine addicts
CRA je intenzivní terapeutická metoda, při níž se do léčby zapojuje rodina, přátelé a další členové klientovy sociální sítě a která spočívá v nácviku vytváření sociálních kontaktů klienty s cílem zlepšit jejich sebevnímání a najít si práci a hodnotné volnočasové aktivity, na nichž by mohl být založen odlišný životní styl (Roozen a kol., 2004).
CRA is an intensive treatment method that involves family, friends and other members of the client’s social network throughout the treatment and consists in training the clients to make social contacts, to improve their self-image, and to find work and rewarding leisure activities in order to establish a different lifestyle (Roozen et al., 2004).
V kombinaci s motivační terapií založenou na odměnách – metodou, která usiluje o ovlivnění klientova chování nabídkou smysluplných pobídek, např. dárků, kuponů či privilegií za vzorek moči bez kokainu – bylo u ambulantních pacientů závislých na kokainu v průběhu léčebné fáze a návazné post-terapeutické fáze dosaženo pozitivních účinků jak z hlediska užívání drog, tak s ohledem na psychosociální fungování klientů, ačkoli vliv na užívání kokainu se zřejmě omezoval pouze na dobu léčby (Higgins a kol., 2003).
In combination with contingency management — a method that aims to influence clients’ behaviour by offering meaningful incentives, e.g. presents, vouchers or privileges for cocaine-free urine samples — positive effects on drug use and psychosocial functioning have been achieved during the treatment phase and post-treatment follow-up in cocaine-dependent outpatients,although effects on cocaine use appeared to be limited to thetreatment period (Higgins et al., 2003).
Na rozdíl od závislosti na heroinu, kterou lze léčit pomocí agonistů, jako je např. metadon, nebo antagonistů, jako je např. naltrexon, nejsou v současnosti k dispozici žádné medicínské metody léčby závislosti na kokainu.
In contrast to heroin addiction, which can be treated with agonists such as methadone or antagonists such as naltrexone, there are currently no medical treatments available for cocaine addiction.
Důvodem této skutečnosti je podle všeho mechanismus účinku, kterým kokain působí na mozkové neurotransmitery dopamin a serotonin.
The reason for this would appear to be the mechanism of action through which cocaine exerts its effects on the brain neurotransmitters dopamine and serotonin.
Zatímco heroin se váže na opiátové receptory v mozku, jako jsou například mí-receptory, a tím napodobuje působení mozkem vytvářených endorfinů, kokain zabraňuje zpětnému vstřebávání dopaminu (a serotoninu) z neuronových synapsí, jakmile dojde k jeho působení, což vede k hromadění transmiteru, a tudíž k prodloužení a zesílení jeho účinku.
Whereas heroin binds to brain opioid receptors, such as the mu receptors, and therefore mimics the action of the brain’s own endorphins, cocaine inhibits the reabsorption of dopamine (and indeed serotonin) from the neuronal synapse once it has had its effect, leading to a build-up of the transmitter, thus prolonging and strengthening its effect.
To nemusí nutně znamenat, že není možné vyvinout medicínskou léčbu závislosti na kokainu, nýbrž jen to, že to může být obtížnější a že při tom mohou hrát úlohu jiné koncepce než ty, které byly použity při vývoji léčby závislosti na heroinu.
New approaches to the highly problematic groups of cocaine- and crack-using heroin users focus on harm reduction as primary treatment goal and apply behavioural therapies, in particular contingency management approaches, in combination with methadone maintenance programmes or heroin-assisted treatment (Schottenfeld et al., 2005; van den Brink, 2005; Poling et al., 2006).
Nové přístupy k vysoce problematickým skupinám uživatelů heroinu užívajícím rovněž kokain či crack se při léčbě zaměřují primárně na minimalizaci škodlivých účinků drog a používají behaviorální léčebné metody, zejména metody motivační terapie založené na odměnách, v kombinaci s programy udržovací léčby metadonem či léčbou s kontrolovaným podáváním heroinu (Schottenfeld a kol., 2005; van den Brink, 2005; Poling a kol., 2006).
This does not necessarily mean that it is not possible to develop a medical treatment for cocaine addiction, only that it may be more difficult to do so and may involve different concepts from those used in the development of treatments for heroin dependence.
Metody minimalizace poškození uživatelŠ drog
Harm reduction approaches
Jedním ze zajímavých směrů výzkumu je použití imunoterapie, tj. vývoj vakcíny, která by účinně „neutralizovala“ působení kokainu zabráněním tomu, aby se droga dostala do mozku.
One exciting strand of research is the use of immunotherapy, i.e. the development of a vaccine that would effectively ‘neutralise’ the action of cocaine by preventing the drug from reaching the brain.
Základní koncepce prošla omezeným testováním.
The basic concept has undergone limited testing.
Vakcína (vyvinutá ve Spojeném království) byla testována na malém počtu osob závislých na kokainu, kterých bylo celkem osmnáct, po dobu čtrnácti týdnů.
A vaccine developed in the United Kingdom was tested in a small number of cocaine addicts, 18 in total, over a period of 14 weeks.
Bylo zjištěno, že tři čtvrtiny očkované kohorty osob závislých na kokainu dokázaly abstinovat po dobu tří měsíců bez nežádoucích vedlejších účinků.
It was found that three quarters of the vaccinated cohort of cocaine addicts were able to remain drug free for a period of three months with no untoward sideeffects.
Navíc po šesti měsících uváděli jak ti, u kterých došlo k relapsu, tak ti, u kterých k němu nedošlo, že pocity euforie nebyly už tak silné jako před očkováním.
In addition, after six months, both those who relapsed and those who did not stated that the feelings of euphoria were not as potent as prior to vaccination.
V důsledku těchto zjištění je nyní vakcína, známá jako konjugát droga/protein TA-CD, podrobena klinické studii druhé fáze.
As a result of these findings, the vaccine, known as drug–protein conjugate TA-CD, is undergoing phase 2 clinical trials.
Alternativním imunoterapeutickým přístupem je vývoj monoklonálních protilátek proti kokainu, ale ten je zatím ve fázi předklinického testování.
An alternative immunotherapeutic approach involves the development of monoclonal antibodies to cocaine, but this has only been tested preclinically.
Potenciální přínos kokainové vakcíny TA-CD vyvolal etické otázky o použití této vakcíny: kdo by ji dostával, kdo by o tom rozhodoval a podle jakých kritérií apod.
The potential benefit of the cocaine vaccine TA-CD has raised ethical concerns about the use of a vaccine: who would receive it, who would make the decision and on what criteria, etc.
Rozvoj metod cíleně zaměřených na kokain v rámci minimalizace poškození uživatelů drog je v Evropě omezený.
In Europe, the development of harm reduction approaches that target cocaine use has been limited.