natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nicméně důvody sociální politiky, důvody organizace státu, etické důvody nebo i rozpočtové důvody, které hrály nebo mohly hrát roli při nastavení systému vnitro -státním zákonodárcem, nemohou převážit, je-li důchod přiznáván pouze určité kategorii pracovníků, odvíjí-li se přímo od odpracované doby a je-li jeho výše počítána na základě poslední dosažené mzdy (výše uvedené rozsudky Beune, bod 45; Evrenopoulos, bod 21; Griesmar, bod 30; Niemi, bod 47, jakož i Schönheit a Becker, bod 58).
However, considerations of social policy, of State organisation, of ethics, or even the budgetary concerns which influenced or may have influenced the establishment by the national legislature of a scheme cannot prevail if the pension concerns only a particular category of workers, if it is directly related to the period of service completed and if its amount is calculated by reference to the last salary (Beune, paragraph 45; Evrenopoulos, paragraph 21; Griesmar, paragraph 30; Niemi, paragraph 47; and Schönheit and Becker, paragraph 58).
Pokud jde o povinný systém oborového zaopatření spravovaný VddB, je třeba zaprvé uvést, že jeho základem je pracovní kolektivní smlouva, jejímž cílem je, podle informací poskytnutých předkládajícím soudem, vytvořit doplněk k sociálním dávkám, na něž vzniká nárok na základě obecné vnitrostátní právní úpravy.
As regards the compulsory occupational pension scheme managed by the VddB, it must be observed, first, that it originates in the Collective Agreement which, according to the information provided by the referring court, was designed to supplement the social security benefits payable under national legislation of general scope.
Zadruhé je nesporné, že uvedený systém je financován výlučně pracovníky a zaměstnavateli daného oboru, přičemž je vyloučen jakýkoli příspěvek z veřejných finančních prostředků.
Secondly, it is common ground that that scheme is financed exclusively by the workers and employers of the sector concerned, without any financial involvement by the State.
Zatřetí ze spisu vyplývá, že uvedený systém je podle článku 1 kolektivní smlouvy určen uměleckým pracovníkům zaměstnaným v některém z divadel provozovaných v Německu.
Thirdly, it is clear from the documents submitted to the Court that the scheme is aimed, according to Paragraph 1 of the Collective Agreement, at theatrical professionals employed in theatres operated in Germany.
Jak generální advokát uvedl v bodě 70 svého stanoviska, k přiznání nároku na pozůstalostní dávku je třeba, aby manžel osoby, které má být dávka vyplácena, byl před svojí smrtí pojištěn u VddB.
As the Advocate General has stated in point 70 of his Opinion, recognition of entitlement to the survivor’s benefit requires the spouse of the person who is to receive the pension to have been a member of the VddB before dying.
Účast na systému je povinná pro umělecké pracovníky německých divadel.
That membership is compulsory for theatrical professionals employed by the German theatres.
Rovněž se jej účastní některé osoby, které se dobrovolně rozhodnou pro účast na systému VddB, přičemž takováto dobrovolná účast je možná, pokud dotyčné osoby mohou prokázat, že předtím byly po určitý počet měsíců zaměstnány některým z německých divadel.
That membership is also held by a number of persons who decide voluntarily to become members of the VddB, such membership being possible provided that the persons concerned can demonstrate that they were previously employed by a theatre in Germany for a certain number of months.
Tito povinně a dobrovolně pojištění tedy představují zvláštní kategorii pracovníků.
Those compulsory and voluntary members therefore form a particular category of workers.
30 odst. 5 stanov VddB je výše starobního důchodu, který je základem pro výpočet výše pozůstalostní dávky, určována podle délky účasti pracovníka na systému, přičemž toto řešení je logickým důsledkem struktury předmětného systému oborového zaopatření, který počítá, jak bylo zdůrazněno v bodech 52 a 53 tohoto rozsudku, se dvěma typy účasti na pojištění.
Further, as regards the criterion that the pension must be directly related to the period of service completed, it must be observed that, under Paragraph 30(5) of the VddB regulations, the amount of the retirement pension, by reference to which the survivor’s benefits are calculated, is determined by reference to the period of the worker’s membership, that being the logical consequence of the structure of the occupational pension scheme at issue which covers two types of membership, as has been stated in paragraphs 52 and 53 of this judgment.
Z toho vyplývá, jak uvedl generální advokát v bodě 72 svého stanoviska, že nárok na pozůstalostní dávku, která je předmětem původního řízení, vyplývá z pracovního poměru registrovaného partnera pana Maruka, a že tedy musí být kvalifikována jako „odměna“ ve smyslu článku 141 ES.
It follows that, as the Advocate General has pointed out in point 72 of his Opinion, the survivor’s pension in the main proceedings is derived from the employment relationship of Mr Maruko’s life partner and must therefore be classified as ‘pay’ within the meaning of Article 141 EC.
Tento závěr není zpochybněn faktem, že VddB je veřejnoprávním subjektem (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Evrenopoulos, body 16 a 23) ani tím, že účast na systému, v rámci něhož vzniká nárok na pozůstalostní dávku, která je předmětem původního řízení, je povinná (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 25. května 2000, Podesta, C-50/99, Recueil, s. I-4039, bod 32).
That conclusion is not affected by the fact that the VddB is a public body (see, to that effect, Evrenopoulos, paragraphs 16 and 23) or by the fact that membership in the scheme giving entitlement to the survivor’s benefits at issue in the main proceedings is compulsory (see, to that effect, Case C-50/99 Podesta [2000] ECR I-4039, paragraph 32).
Pokud jde o význam bodu 22 odůvodnění směrnice 2000/78, uvádí se v něm, že tato směrnice se nedotýká vnitrostátních právních předpisů o rodinném stavu a na něm závislých dávek.
As regards the significance of Recital 22 of the preamble to Directive 2000/78, that recital states that the Directive is without prejudice to national laws on marital status and the benefits dependent thereon.
Platí, že rodinný stav a dávky, které z něj vyplývají, jsou v pravomoci členských států, do které právo Společenství nezasahuje.
Admittedly, civil status and the benefits flowing therefrom are matters which fall within the competence of the Member States and Community law does not detract from that competence.
Vzhledem k tomu, že taková pozůstalostní dávka, jako je dávka, která je předmětem původního řízení, byla kvalifikována jako „odměna“ ve smyslu článku 141 ES a spadá do rozsahu působnosti směrnice 2000/78 z důvodů vyložených v bodech 49 až 57 tohoto rozsudku, nemůže bod 22 odůvodnění směrnice 2000/78 zpochybnit její použití.
Since survivor’s benefit such as that at issue in the main proceedings has been identified as ‘pay’ within the meaning of Article 141 EC and falls within the scope of Directive 2000/78, for the reasons set out in paragraphs 49 to 57 of this judgment, Recital 22 of the preamble to Directive 2000/78 cannot affect the application of the Directive.
Za těchto podmínek je na první, druhou a čtvrtou otázku třeba odpovědět tak, že pozůstalostní dávka přiznaná v rámci takového systému oborového zaopatření, jaký spravuje VddB, spadá do rozsahu působnosti směrnice 2000/78.
In those circumstances, the answer to the first, second and fourth questions must be that a survivor’s benefit granted under an occupational pension scheme such as that managed by the VddB falls within the scope of Directive 2000/78.
2 odst. 2 písm. a) směrnice 2000/78 brání takové právní úpravě, jaká je předmětem původního řízení, podle které pozůstalému registrovanému partnerovi není po smrti jeho partnera vyplácena pozůstalostní dávka odpovídající pozůstalostní dávce poskytované pozůstalému manželovi, ačkoli registrovaní partneři stejně jako manželé žili v trvalém formálně založeném svazku, v němž jsou si partneři povinováni vzájemnou péčí a podporou.
By its third question, the referring court seeks to know whether the combined provisions of Articles 1 and 2 of Directive 2000/78 preclude legislation such as that at issue in the main proceedings under which, after the death of his life partner, the surviving partner does not receive a survivor’s benefit equivalent to that granted to a surviving spouse, even though, like spouses, the life partners have been living in a union of mutual support and assistance which had been formally constituted for life.
Tadao Maruko a Komise mají za to, že odmítnutí přiznat pozůstalostní dávku, která je předmětem původního řízení, pozůstalým registrovaným partnerům je nepřímou diskriminací ve smyslu směrnice 2000/78, vzhledem k tomu, že dvě osoby stejného pohlaví nemohou v Německu uzavřít manželství, a tedy nemohou získat tuto dávku, která je poskytovaná výhradně pozůstalým manželům.
Mr Maruko and the Commission maintain that refusal to grant the survivor’s benefit at issue in the main proceedings to surviving life partners constitutes indirect discrimination within the meaning of Directive 2000/78, since two persons of the same sex cannot marry in Germany and, consequently, cannot qualify for that benefit, entitlement to which is reserved to surviving spouses.
Jsou toho názoru, že registrovaní partneři a manželé se nacházejí v právně srovnatelném postavení, které odůvodňuje přiznání uvedené dávky pozůstalým registrovaným partnerům.
In their opinion, spouses and life partners are in a comparable legal situation which justifies the granting of that benefit to surviving life partners.
VddB tvrdí, že neexistuje žádná ústavou založená povinnost zacházet s registrovaným partnerstvím z hlediska sociálního práva nebo důchodového pojištění totožně jako s manželstvím.
According to the VddB, there is no constitutional obligation to treat marriage and life partnership identically, so far as concerns the law of social security or pensions.
Registrované partnerství je instituce sui generis a představuje nový osobní stav.
Life partnership is an institution sui generis and represents a new form of civil status.
Z německé právní úpravy nelze vyvozovat žádnou povinnost rovného zacházení mezi registrovanými partnery a manželi.
It cannot be inferred from the German legislation that there is any obligation to grant equal treatment to life partners, on the one hand, and spouses, on the other.
Podle článku 1 směrnice 2000/78 je jejím účelem stanovit obecný rámec pro boj s diskriminací na základě náboženského vyznání či víry, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace v zaměstnání a povolání, s cílem zavést v členských státech zásadu rovného zacházení.
In accordance with Article 1 thereof, the purpose of Directive 2000/78 is to combat, as regards employment and occupation, certain forms of discrimination including that on grounds of sexual orientation, with a view to putting into effect in the Member States the principle of equal treatment.
Podle článku 2 uvedené směrnice se „zásadou rovného zacházení“ rozumí neexistence jakékoli přímé nebo nepřímé diskriminace na jakémkoli základě uvedeném v článku 1 této směrnice.
Under Article 2 of Directive 2000/78, the ‘principle of equal treatment’ means that there is to be no direct or indirect discrimination whatsoever on any of the grounds referred to in Article 1 of the Directive.
Článek 2 odst. 2 písm. a) směrnice 2000/78 stanoví, že přímou diskriminací se rozumí, pokud se s jednou osobou zachází méně příznivě, než se zachází nebo zacházelo nebo by se zacházelo s jinou osobou ve srovnatelné situaci na základě jednoho z důvodů uvedených v článku 1 této směrnice.
According to Article 2(2)(a) of Directive 2000/78, direct discrimination occurs where one person is treated less favourably than another person who is in a comparable situation, on any of the grounds referred to in Article 1 of the Directive.
Odstavec 2 písm. b) bod i) téhož článku 2 stanoví, že k nepřímé diskriminaci dochází tehdy, když v důsledku zdánlivě neutrálního ustanovení, kritéria nebo zvyklosti může být osoba určitého náboženského vyznání nebo víry, určitého zdravotního postižení, určitého věku nebo určité sexuální orientace znevýhodněna v porovnání s jinými osobami, ledaže takové ustanovení, kritérium nebo praxe jsou objektivně odůvodněny legitimním cílem a prostředky k dosažení uvedeného cíle jsou přiměřené a nezbytné.
Article 2(2)(b)(i) states that indirect discrimination occurs where an apparently neutral provision, criterion or practice would put persons having a particular religion or belief, a particular disability, a particular age, or a particular sexual orientation at a particular disadvantage compared with other persons unless that provision, criterion or practice is objectively justified by a legitimate aim and the means of achieving that aim are appropriate and necessary.
Z informací obsažených v předkládacím rozhodnutí vyplývá, že Spolková republika Německo od roku 2001, tj. roku nabytí účinnosti LPartG v původním znění, pozměnila svůj právní řád tak, aby osobám téhož pohlaví bylo umožněno žít ve svazku, ve kterém jsou si vzájemně povinovány péčí a podporou, formálně založeném na zbytek života.
It is clear from the information provided in the order of reference that, from 2001 — the year when the LPartG, in its initial version, entered into force — the Federal Republic of Germany altered its legal system to allow persons of the same sex to live in a union of mutual support and assistance which is formally constituted for life.
Tím, že se uvedený členský stát rozhodl neumožnit těmto osobám uzavírat manželství, které zůstává vyhrazeno osobám opačného pohlaví, zavedl pro osoby stejného pohlaví odlišný režim – registrované partnerství, jehož podmínky byly postupně přizpůsobeny podmínkám uplatňovaným pro manželství.
Having chosen not to permit those persons to enter into marriage, which remains reserved solely to persons of different sex, that Member State created for persons of the same sex a separate regime, the life partnership, the conditions of which have been gradually made equivalent to those applicable to marriage.
Předkládající soud k tomu uvádí, že zákon ze dne 15. prosince 2004 přispěl k postupnému přiblížení režimu zavedeného pro registrované partnerství k režimu, kterým se řídí manželství.
The referring court observes that the Law of 15 December 2004 contributed to the gradual harmonisation of the regime put in place for the life partnership with that applicable to marriage.
Německý zákonodárce tímto zákonem novelizoval část VI zákoníku sociálního zabezpečení – Zákonné důchodové pojištění zejména tím, že do § 46 této části doplnil odstavec 4, z něhož vyplývá, že registrované partnerství se pro účely vdovského, případně vdoveckého, důchodu ve smyslu tohoto ustanovení považuje za manželství.
By that law, the German legislature introduced amendments to Book VI of the Social Security Code — statutory old age pension scheme, by adding inter alia a fourth paragraph to Paragraph 46 of that Book, from which it is clear that life partnership is to be treated as equivalent to marriage as regards the widow’s or widower’s pension referred to in that provision.
Obdobné změny byly provedeny v jiných ustanoveních části VI.
Analogous amendments were made to other provisions of Book VI.
Předkládající soud má za to, že vzhledem k tomuto sblížení manželství a registrovaného partnerství, které považuje za postupné zrovnoprávnění a které podle něj vychází z režimu založeného LPartG, zejména pak z novelizace provedené zákonem ze dne 15. prosince 2004, registrované partnerství, třebaže není totožné s manželstvím, staví osoby téhož pohlaví, pokud jde o pozůstalostní dávku, která je předmětem původního řízení, do situace srovnatelné se situací manželů.
The referring court considers that, in view of the harmonisation between marriage and life partnership, which it regards as a gradual movement towards recognising equivalence, as a consequence of the rules introduced by the LPartG and, in particular, of the amendments made by the Law of 15 December 2004, a life partnership, while not identical to marriage, places persons of the same sex in a situation comparable to that of spouses so far as concerns the survivor’s benefit at issue in the main proceedings.
Konstatuje však, že na základě ustanovení stanov VddB je tato pozůstalostní dávka poskytována pouze pozůstalým manželům a registrovaným partnerům je upírána.
However, the referring court finds that entitlement to that survivor’s benefit is restricted, under the provisions of the VddB Regulations, to surviving spouses and is denied to surviving life partners.
V tomto případě je tedy s registrovanými partnery zacházeno, pokud jde o uvedenou pozůstalostní dávku, méně příznivě než s pozůstalými manžely.
That being the case, those life partners are treated less favourably than surviving spouses as regards entitlement to that survivor’s benefit.
2 odst. 2 písm. a) směrnice 2000/78 brání takové právní úpravě, jaká je předmětem původního řízení, podle které pozůstalému registrovanému partnerovi není po smrti jeho partnera vyplácena pozůstalostní dávka odpovídající pozůstalostní dávce poskytované pozůstalému manželovi, ačkoli ve vnitrostátním právu registrované partnerství staví osoby téhož pohlaví, pokud jde o pozůstalostní dávku, která je předmětem původního řízení, do situace srovnatelné se situací manželů.
It follows from the foregoing that the answer to the third question must be that the combined provisions of Articles 1 and 2 of Directive 2000/78 preclude legislation such as that at issue in the main proceedings under which, after the death of his life partner, the surviving partner does not receive a survivor’s benefit equivalent to that granted to a surviving spouse, even though, under national law, life partnership places persons of the same sex in a situation comparable to that of spouses so far as concerns that survivor’s benefit.
Je na předkládajícím soudu, aby ověřil, zda je pozůstalý partner v situaci srovnatelné se situací manžela, který pobírá pozůstalostní dávku stanovenou systémem oborového zaopatření, spravovaným VddB.
It is for the referring court to determine whether a surviving life partner is in a situation comparable to that of a spouse who is entitled to the survivor’s benefit provided for under the occupational pension scheme managed by the VddB.
Svou pátou otázkou se předkládající soud táže, zda v případě, že Soudní dvůr rozhodne, že směrnice 2000/78 brání takové právní úpravě, jaká je předmětem původního řízení, je třeba časově omezit nárok na pozůstalostní dávku, která je předmětem původního řízení, konkrétně na období po 17. květnu 1990 na základě výše uvedené judikatury Barber.
By its fifth question, the referring court seeks to know whether, in the event that the Court were to rule that Directive 2000/78 precludes legislation such as that at issue in the main proceedings, entitlement to the survivor’s benefit at issue in the main proceedings must be restricted in time and in particular to periods subsequent to 17 May 1990 on the basis of the caselaw in Barber.
VddB zastává názor, že věc, ve které byl vydán výše uvedený rozsudek Barber, je z faktického a právního hlediska odlišná od věci v původním řízení, a že směrnici 2000/78 nelze přiznat zpětný účinek tím, že bude rozhodnuto, že se tato směrnice použije k datu předcházejícímu uplynutí lhůty k jejímu provedení do vnitrostátních právních řádů členských států.
The VddB considers that the case which led to the judgment in Barber differs, on its facts and in law, from the case in the main proceedings and that Directive 2000/78 cannot be given retroactive effect by means of a decision that the Directive applied at a date prior to the date of expiry of the period allowed to Member States for its transposition.
Komise zastává názor, že není namístě na pátou otázku odpovídat.
The Commission maintains that there is no need to answer the fifth question.
Má za to, že věc, ve které byl vydán výše uvedený rozsudek Barber, je z faktického a právního hlediska odlišná od věci v původním řízení, a zdůrazňuje, že směrnice 2000/78 neobsahuje žádné ustanovení, které by se odchylovalo od zásady zákazu diskriminace na základě sexuální orientace.
It considers that the case which led to the judgment in Barber differs, on its facts and in law, from the case in the main proceedings and notes that Directive 2000/78 contains no provision which derogates from the principle of nondiscrimination on grounds of sexual orientation.
Upřesňuje, že na rozdíl od věci v původním řízení stály ve věci, ve které byl vydán výše uvedený rozsudek Barber, v popředí zájmu finanční následky, které by mohl mít nový výklad článku 141 ES.
The Commission states that, as distinct from the present case, in the case which led to the judgment in Barber attention was drawn to the financial consequences of a fresh interpretation of Article 141 EC.
Uvádí k tomu, že v situaci, kdy LPartG nabyl účinnosti až 1. srpna 2001 a německý zákonodárce od 1. ledna 2005 nastolil v oblasti systému sociálních pojištění rovné zacházení mezi registrovaným partnerstvím a manželstvím, nezpůsobí zohlednění takovéto rovnosti v systémech oborového zaopatření těmto systémům finanční problémy.
The Commission states that, in so far as the LPartG did not come into force until 1 August 2001 and since the German legislature introduced, from 1 January 2005, equal treatment as between life partnership and marriage, as regards the social security rules, occupational pension schemes are not placed in financial difficulty through having to take such equality into account.
Z judikatury vyplývá, že Soudní dvůr může výjimečně s ohledem na závažné dopady, které by jeho rozsudek mohl mít na minulost, omezit možnost dotčených osob dovolávat se výkladu určitého ustanovení, který Soudní dvůr učinil v rámci řízení o předběžné otázce.
It is clear from the caselaw that the Court may, exceptionally, taking account of the serious difficulties which its judgment may create as regards events in the past, be moved to restrict the possibility for all persons concerned of relying on the interpretation which the Court gives to a provision in response to a reference for a preliminary ruling,.
O takovémto omezení může rozhodnout pouze Soudní dvůr v samotném rozsudku, jímž se rozhoduje o požadovaném výkladu (viz zejména výše uvedený rozsudek Barber, bod 41, a rozsudek ze dne 6. března 2007, Meilicke a další, C-292/04, Sb. rozh. s. I-1835, bod 36).
A restriction of that kind may be permitted only by the Court, in the actual judgment ruling upon the interpretation sought (see inter alia Barber, paragraph 41, and Case C-292/04 Meilicke and Others [2007] ECR I-1835, paragraph 36).
Ze spisu nevyplývá, že by hrozilo, že finanční rovnováha takového systému, jako je systém spravovaný VddB, bude zpětně destabilizována, když účinky tohoto rozsudku nebudou omezeny v čase.
There is nothing in the documents before the Court to suggest that the financial balance of the scheme managed by VddB is likely to be retroactively disturbed if the effects of this judgment are not restricted in time.
Z výše uvedeného vyplývá, že na pátou otázku je třeba odpovědět tak, že není namístě omezit časové účinky tohoto rozsudku.
It follows from the foregoing that the answer to the fifth question must be that there is no need to restrict the effects of this judgment in time.