natgillin/translations-raw huggingface dataset:
„(1) Ve smyslu použití tohoto zákona musí podnik – i když má své sídlo mimo území lucemburského velkovévodství nebo je obvykle činný mimo lucemburské území –, z něhož byl vyslán jeden či více pracovníků, včetně těch, kteří byli vysláni podle ustanovení článků 1 a 2 tohoto zákona do Lucemburska na dočasnou dobu a v Lucembursku vykovávají pracovní činnost, před zahájením práce dát na základě žádosti a v nejkratší možné lhůtě k dispozici orgánu
‘(1) For the purposes of the application of this law, an undertaking, even if its seat is outside the territory of the Grand Duchy of Luxembourg or it habitually operates outside Luxembourg territory, which has one or more workers exercising an activity in Luxembourg, including those temporarily posted to Luxembourg in accordance with Articles 1 and 2 of this law, must, prior to the commencement of the work, make available to the posting of a worker to the territory of the Grand Duchy of Luxembourg, even for a short or a predetermined period, to an establishment belonging to the undertaking making the posting or to an undertaking belonging to the same group as the undertaking making the posting;
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK – VĚC C-319/06 živnostenského dozoru údaje nezbytně nutné pro kontrolu, mezi nimi zejména: pojištěni během svého pobytu na lucemburském území;
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06 cover for the workers during their stay on Luxembourg territory; the Inspection du travail et des mines (Labour and Mines Inspectorate) on demand and within as short a period as possible the basic information necessary for monitoring purposes, including, in particular:
– jména, příjmení, místo a datum narození, rodinný stav, státní příslušnost a povolání pracovníků; kopii písemné pracovní smlouvy nebo dokumentu vystaveného na základě směrnice Rady ze dne 14. října 1991 o povinnosti zaměstnavatele informovat zaměstnance o podmínkách pracovní smlouvy nebo pracovního poměru.
— the surname, first name, place and date of birth, marital status, nationality and occupation of each worker;
– přesnou pracovní kvalifikaci pracovníků;
— the specific designation of the workers;
(2) Použití tohoto článku může v budoucnu upřesnit velkovévodské nařízení.“ pracovní pozici, na které byli v podniku zaměstnáni a činnost, kterou v něm zpravidla vykonávají;
(2) A Grand-Ducal Regulation may give further details in respect of the application of this article.’
Článek 8 téhož zákona stanoví následující:
Article 8 of the Law provides as follows:
– údaj o bydlišti a popřípadě trvalém pobytu pracovníků;
— the domicile and, where appropriate, the habitual residence of the workers;
– popřípadě povolení k pobytu nebo pracovní povolení;
— residence and work permits, if necessary;
– pracoviště v Lucembursku a dobu trvání prací;
— the place or places of work in Luxembourg and the duration of the work;
– kopii formuláře E 101 nebo popřípadě přesný údaj o institucích sociálního pojištění, u nichž jsou pracovníci
— a copy of form E 101 or, where appropriate, precise information concerning the social security institutions providing
Tyto dokumenty musí být na základě žádosti a v nejkratší možné lhůtě předloženy orgánu živnostenského dozoru.
Those documents shall be produced to the Labour and Mines Inspectorate on demand and within as short a period as possible.
Orgán živnostenského dozoru musí být před zahájením úplatné pracovní činnosti informován podnikem nebo jeho zástupcem uvedeným
The Labour and Mines Inspectorate must be informed in advance, by registered letter,
– v předchozím odstavci doporučeným dopisem s doručenkou o přesném místě uložení dokumentů.“ článek 7 zákona ze dne 20. prosince 2002, který podnikům, ve kterých vykonává pracovník trvale nebo dočasně pracovní činnost v Lucembursku, ukládá povinnost dát „před zahájením práce“ Inspection du travail et des mines (poznámka překladatele – pracovní a důlní inspekce) k dispozici podstatné informace „na základě žádosti“ a „v nejkratší možné lhůtě“, nemá potřebnou jasnost nezbytnou pro zajištění právní jistoty;
— Article 7 of the Law of 20 December 2002, which imposes an obligation on undertakings whose workers perform an activity in Luxembourg on a permanent or temporary basis to provide to the Inspection du travail et des mines ’prior to the commencement of work’, ’on demand’ and ’within as short a period as possible’ the basic information necessary for monitoring purposes, lacks the necessary clarity to ensure legal certainty;
III – Postup před zahájením soudního řízení
III — Prelitigation procedure
Výzvou dopisem ze dne 1. dubna 2004 Komise upozornila lucemburskou vládu na některé nesrovnalosti při provedení směrnice 96/71 zákonem ze dne 20. prosince 2002.
By letter of formal notice of 1 April 2004, the Commission drew the attention of the Luxembourg Government to certain inconsistencies in the transposition of Direct ive 96/71 by means of the Law of 20 December 2002.
V souvislosti s možným porušením směrnice 96/71, jakož i článků 49 a 50 ES uplatnila Komise následující výtky: článek 8 zákona ze dne 20. prosince 2002 omezuje volný pohyb služeb tím, že ukládá podnikům povinnost uvést ad hoc zástupce usazeného v Lucembursku, jehož úkolem je uchovávat dokumenty nezbytné pro kontrolu povinností, které přísluší těmto podnikům.
With regard to a possible infringement of Directive 96/71 and Articles 49 EC and 50 EC, the Commission raised the following complaints:
Co se týče druhé výtky lucemburská vláda uznala neúplné provedení směrnice 96/71.
In respect of the second complaint the Luxembourg Government acknowledged the incomplete transposition of Directive 96/71.
– v článku 8 tohoto zákona uložilo, že dokumenty nezbytné pro kontrolu se mají uchovávat v Lucembursku u zde usazeného ad hoc zástupce,
— by requiring, in Article 8 of that Law, that documents necessary for monitoring purposes be kept in Luxembourg by an ad hoc agent resident there, the Grand Duchy of Luxembourg had failed to fulfil its obligations under Article 3(1) and (10) of Directive 96/71 and Articles 49 EC and 50 EC.
Pokud jde o třetí a čtvrtou výtku Komise lucemburská vláda označila ustanovení článku 7 zákona ze dne 20. prosince 2002 za slučitelná s právem Společenství, protože povinnost uvést ad hoc zástupce, který je usazen v Lucembursku, jehož úkolem je uchovávat dokumenty nezbytné pro kontrolu povinností, které přísluší těmto podnikům nezavazuje k předběžnému prohlášení ani není diskriminujícím požadavkem.
As regards the Commission’s third and fourth complaints, the Luxembourg Government considered the provisions in Article 7 of the Law of 20 December 2002 compatible with Community law, because the obligation to designate an ad hoc agent resident in Luxembourg whose task it is to store the documents necessary for monitoring the obligations incumbent on those undertakings neither requires prior notification nor constitutes a discriminatory obligation.
Tato ustanovení jsou spíše opatřeními, bez nichž by příslušné vnitrostátní orgány nemohly plnit svou kontrolní funkci.
Rather, they constitute measures without which the competent national authorities would be unable to exercise their monitoring role.
Komise dále Lucemburské velkovévodství vyzvala k tomu, aby během dvou měsíců od doručení přijalo opatření nezbytná k tomu, aby bylo vyhověno odůvodněnému stanovisku Komise.
The Commission called upon the Grand Duchy of Luxembourg to adopt the measures necessary to comply with the reasoned opinion within two months of its notification.
Dopisem ze dne 22. prosince 2005 lucemburská vláda požádala o prodloužení této lhůty, aby mohla vysvětlit své stanovisko.
By letter of 22 December 2005, the Luxembourg Government requested an extension to that time-limit in order to set out its position.
Odůvodněné stanovisko Komise ovšem zůstalo nezodpovězeno.
However, no reply to the reasoned opinion was received.
Na to Komise přistoupila k podání žaloby.
The Commission accordingly commenced proceedings.
1 odst. 1 body 1, 2, 8 a 11 zákona ze dne 20. prosince 2002 za správní předpisy „vnitrostátního veřejného pořádku“; dvorem
— by declaring points (1), (2), (8) and (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 to be mandatory provisions falling under national public policy;
IV – Řízení před Soudním a návrhová žádání účastníků řízení
— by failing fully to transpose Article 3(1)(a) of Directive 96/71 in point (3) of Article 1(1) of that Law;
1 bodu 3 tohoto zákona úplně neprovedlo ustanovení čl. 3 odst.
IV — Proceedings before the Court and forms of order sought
Ve své žalobě, která došla kanceláři Soudního dvora dne 20. července 2006 Komise navrhuje,
In its application which was lodged with the Court Registry on 20 July 2006 the Commission asks the Court to hold that:
prohlásilo ustanovení čl. 1 odst.
— to order that the Grand Duchy of Luxembourg should pay the costs.
1 bodu 3 tohoto zákona úplně neprovedlo ustanovení čl. 3 odst.
In its defence, lodged on 5 October 2006, the Luxembourg Government claims that the application should be dismissed as unfounded and that the Commission should be ordered to pay the costs.
1 bodu a) směrnice 96/71,
by failing fully to transpose Article 3(1)(a) of Directive 96/71 in point (3) of Article 1(1) of that Law;
Po podání repliky Komise ze dne 10. listopadu 2006 a dupliky lucemburské vlády ze dne 12. ledna 2007 byla uzavřena písemná část řízení. Ústní část řízení se nekonala.
The written phase of the proceedings was concluded following submission of the Commission’s reply on 10 November 2006 and the rejoinder of the Luxembourg Government on 12 January 2007.
v článku 7 odst.
There was no hearing.
V – Hlavní argumenty účastníků řízení v článku 8 tohoto zákona uložilo, že dokumenty nezbytné pro kontrolu se mají uchovávat v Lucembursku u zde usazeného ad hoc zástupce, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl.
by requiring, in Article 8 of that Law, that documents necessary for monitoring purposes be retained in Luxembourg by an ad hoc agent resident there,
3 odst. 1 a 10 směrnice 96/71, jakož i z článků 49 ES a 50 ES;
V — Main arguments of the parties
Komise opírá svoji žalobu o čtyři žalobní důvody, které vznáší vůči lucemburské prováděcí úpravě.
The Commission bases its action on four complaints directed against the Luxembourg legislation transposing the Directive.
Komise vytýká Lucemburskému velkovévodství chybné provedení směrnice 96/71, přičemž svým prvním žalobním důvodem kritizuje čtyři ustanovení obsažená v zákoně ze dne 20. prosince 2002.
The Commission complains that the Grand Duchy of Luxembourg has incorrectly transposed Directive 96/71, challenging by means of its first complaint four provisions contained in the Law of 20 December 2002.
Podle jejího názoru Lucembursko tím, že neprávem prohlásilo všechna vnitrostátní ustanovení za předpisy o veřejném pořádku, uložilo podnikům, které vysílají pracovníky do Lucemburska, povinnosti, které jdou nad rámec toho, co ukládá směrnice 96/71.
In its view, in wrongfully declaring all national provisions to be mandatory provisions falling under national public policy Luxembourg has imposed on undertakings posting workers to Luxembourg obligations in excess of the requirements of Directive 96/71.
Podle jejího názoru se provedení směrnice zakládá na příliš širokém výkladu pojmu „předpisy o veřejném pořádku“ ve čl. 3 odst.
In its view, transposition is based on too broad an interpretation of the concept of ’public policy provisions’ in Article 3(10) of Directive 96/71.
Komise je toho názoru, že lucemburská právní úprava tím, že požaduje automatické přizpůsobení odměňování vývoji životních nákladů, je v rozporu se směrnicí 96/71, která stanoví pouze právní úpravu minimální mzdy vysílajícím státem.
The Commission takes the view that, in requiring the automatic adjustment of rates of pay to reflect changes in the cost of living, the Luxembourg legislation conflicts with Directive 96/71 which provides only for minimum rates of pay to be regulated by the State of origin.
– Dodržování právní úpravy práce na částečný pracovní úvazek a na dobu určitou (čl.
— Compliance with rules on parttime and fixedterm work (point (8) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002)
Komise má za to, že podle směrnice 96/71 nepřísluší hostitelskému státu vnucovat podnikům, které vysílají pracovníky, svou právní úpravu v oblasti práce na částečný úvazek a pracovních smluv na dobu určitou.
According to the Commission, Directive 96/71 does not permit the host State to impose its legislation concerning parttime and fixedterm work on undertakings which post workers.
Lucemburská vláda uznává neúplné provedení směrnice 96/71 a poukazuje na změnu zákona ze dne 19. května 2006.
The Luxembourg Government acknowledges the incomplete transposition of Direct ive 96/71 and refers to the legislative amendment of 19 May 2006.
Komise uplatňuje, že kolektivní pracovní smlouvy nemohou bez ohledu na svůj věcný obsah představovat správní předpisy „vnitrostátního veřejného pořádku“.
The Commission argues that, regardless of their substantive content, collective labour agreements cannot constitute administrative provisions of ’national public policy’.
Komise tvrdí, že o tom neobdržela žádné informace.
The Commission argues that it has not been informed thereof.
C – Ke třetímu žalobnímu důvodu: chybějící jasnost týkající se kontrolních opatření
C — Third complaint: lack of clarity concerning monitoring measures
Lucemburská vláda ve značné míře odkazuje na argumentaci ve svém dopise ze dne 30. srpna 2004, podle které se u ustanovení článku 1 zákona ze dne 20. prosince 2002 jedná o předpisy o veřejném pořádku, protože cílem těchto předpisů je ochrana pracovníků.
The Luxembourg Government refers extensively to the observations made in its letter of reply of 30 August 2004, according to which the provisions of Article 1 of the Law of 20 December 2002 constitute public policy provisions because their aim is to guarantee worker protection.
I když lucemburská vláda považuje odkaz Komise na prohlášení č. 10 ke směrnici 96/71 v podstatě za správný, připomíná skutečnost, že uvedené prohlášení nebylo zveřejněno v Úředním věstníku Společenství a nesmí proto být použito jako pomůcka při výkladu.
Although the Luxembourg Government considers the Commission’s reference to Declaration No 10 on Directive 96/71 to be in principle correct, it recalls that the said declaration was not published in the Official Journal of the European Communities and, accordingly, that it may not be used as an aid to interpretation.
V každém případě však ustanovení v článku 1 zákona ze dne 20. prosince 2002 považuje za odůvodněná naléhavými důvody obecného zájmu.
In any event, it considers the provisions of Article 1 of the Law of 20 December 2002 to be justified by overriding reasons of public interest.
Konečně pro odůvodnění svého názoru odkazuje na legislativní proces, který vedl k návrhu Komise směrnice o službách na vnitřním trhu 5.
Finally, in support of its view it refers to the legislative procedure which led to the Commission proposal for a directive on services in the internal market. 5
5 — Pozměněný návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady o službách na vnitřním trhu ze dne 4. dubna 2006, KOM(2006)160 v konečném znění.
5 — Amended proposal for a directive of the European Parliament and of the Council on services in the internal market of 4 April 2006 (COM(2006) 160 final).
Tím, že tato právní úprava zvyšuje riziko těchto podniků, že poruší zákon, představuje neodůvodněné omezení volného pohybu služeb.
In increasing the risk of those undertakings infringing the law, that provision constitutes an unjustified restriction on freedom to provide services.
Povinnost dát k dispozici orgánu živnostenského dozoru před zahájením prací na žádost a v nejkratší možné lhůtě nezbytně nutné údaje se v každém případě rovná předběžnému oznámení, které je neslučitelné s článkem 49 ES.
In any event, the obligation to provide to the labour inspectorate prior to the commencement of work, on demand and within as short a period as possible, the information necessary for control purposes corresponds to a prior notification requirement incompatible with Article 49 EC.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK – VĚC C-319/06 okamžik vyslání, nutné výhradně až v den zahájení práce.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06 on which the work begins, irrespective of the date of posting.
Lucemburská vláda naproti tomu považuje text zákona za dostatečně jasný.
By contrast, the Luxembourg Government considers the legislative provision to be sufficiently clear.
D – Ke čtvrtému žalobnímu důvodu: Poža­davek ad hod zástupce
D — Fourth complaint: requirement for an ad hoc agent
A – Úvodní poznámky
A — Introductory observations
Legislativní účel směrnice 96/71
Legislative purpose of Directive 96/71
Komise má za to, že povinnost uvést ad hoc zástupce usazeného v Lucembursku, jehož úkolem je uchovávat dokumenty nezbytné pro kontrolu povinností, které přísluší těmto podnikům i po dobu po vlastním vykonání služby, představuje omezení volného pohybu služeb.
The Commission takes the view that the requirement laid down in Article 8 of the Law of 20 December 2002 to nominate an ad hoc agent resident in Luxembourg whose task it is to keep the documents necessary for monitoring the obligations incumbent on those undertakings for a period extending even beyond the actual provision of services constitutes a restriction on freedom to provide services.
Tato povinnost nejenže je nadbytečná vzhledem ke spolupráci v oblasti informací stanovené ve článku 4 směrnice 96/71, ale i je spjatá s náklady pro dotyčné podniky.
That obligation is not only superfluous having regard to the cooperation on information provided for in Article 4 of Directive 96/71 but also results in costs for the undertakings concerned.
Směrnice 96/71/ES ukládá použití určitých kogentních pracovních podmínek hostitelského státu na vyslané pracovníky.
Directive 96/71 requires certain mandatory terms and conditions of employment of the host State to be applied to posted workers.
Stanovením těchto minimálních pracovních podmínek mají být uskutečněny tři velmi odlišné cíle: zamezení narušení hospodářské soutěže, zachování práv vyslaných pracovníků a odstranění překážek a nejasností, které ovlivňují volný pohyb služeb.
The adoption of those minimum terms and conditions of employment is intended to achieve three very different objectives: to avoid distortions of competition, to guarantee the rights of posted workers and to eliminate barriers and ambiguities affecting the freedom to provide services.
Lucemburská vláda na to namítá, že systém spolupráce v oblasti informací, na který Komise odkazuje, neumožňuje příslušným správním orgánům provádět kontrolu s nezbytnou účinností.
The Luxembourg Government considers, however, that the system of cooperation on information to which the Commission refers does not permit the competent authorities to carry out their monitoring with the necessary efficiency.
Krom toho zákon ze dne 20. prosince 2002 nevyžaduje pro výkon funkce zástupce žádnou konkrétní právní formu.
For the remainder, the Law of 20 December 2002 does not require a particular legal form in order to act as agent.
Uložení nezbytných dokumentů u zástupce je dále, nehledě na
Moreover, deposit of the necessary documents with an agent is required only from the date
Výchozím bodem úvah Komise a Rady přitom byl volný pohyb služeb článku 49 ES, který vzrůstající počet podniků přivádí k tomu, že vysílají pracovníky na časově omezenou dobu výkonu práce na území členského státu, který není státem, ve kterém obvykle pracují. Předpokladem podpory volného pohybu služeb byla podle úvah
In that connection, the starting point for the deliberations of the Commission and Council was the freedom to provide services resulting from Article 49 EC, which has been instrumental in prompting an increasing number of undertakings to post employees
KOMISE v. LUCEMBURSKO podmínky, které je třeba použít, a tím zvýšit právní jistotu 8.
COMMISSION v LUXEMBOURG of the applicable employment conditions and thus to increase legal certainty. 8
Právní rámec posouzení zákonodárce Společenství korektní hospodářská soutěž, jakož i přijetí opatření zaručujících dodržování práv pracovníků 6.
According to the deliberations of the legislature, a precondition for the promotion of the provision of services was a climate of fair competition and the adoption of measures guaranteeing respect for the rights of workers.
Na základě rozdílů mezi členskými státy týkajících se obsahu pracovních podmínek, které je nutné v příslušném státě dodržovat, může vzniknout situace, že by pro vyslané pracovníky platily nižší mzdy a tito by měli jiné pracovní podmínky než podmínky platné v hostitelském státu.
6 Because of the differences between Member States concerning substantive employment conditions which must be respected, the situation is conceivable in which lower wages and different conditions of employment apply to posted workers than those applicable in the host State.
To by mělo vliv na korektní hospodářskou soutěž mezi podniky a na zásadu rovného zacházení mezi zahraničními a tuzemskými podniky, což je ze sociálního hlediska nepřijatelné.
That situation has an effect on the possibility of fair competition between undertakings and on the principle of equal treatment between foreign and domestic undertakings which, from a social point of view, is unacceptable.
Uplatněním „tvrdého jádra“ pracovního práva hostitelského státu rovněž na zahraniční podniky by mělo být takovým narušením hospodářské soutěže zamezeno.
The aim pursued in extending the application of a ’hard core’ of the host State’s employment law provisions to foreign undertakings is to avoid such distortions of competition.
8 — V sedmém až jedenáctém bodu odůvodnění směrnice 96/71 je zmiňován vztah k Římské úmluvě, jejíž článek 6 se týká pracovních smluv a pracovních poměrů jednotlivce.
8 — In recitals 7 to 11 in the preamble to Directive 96/71 reference is made to the relationship with the Rome Convention which, in Article 6, makes provision for individual employment contracts.
Podle tohoto předpisu je rozhodující – ať jako mez pro volbu rozhodného práva, nebo jako objektivní smluvní statut – „právo země, v níž zaměstnanec při plnění smlouvy obvykle vykonává svou práci, a to i v případě, je-li dočasně zaměstnán v jiné zemi“ (čl. 6 odst.
According to that provision — whether as the applicable law of the contract or in constituting a restriction on the choice of law — ’… the law of the country in which the employee habitually carries out his work in performance of the contract, even if he is temporarily employed in another country’ (Article 6(2)(a) of the Rome Convention) is considered decisive.
2 písm. a) Římské úmluvy). Tento předpis je změněn směrnicí 96/71 v tom smyslu, že pro pracovní podmínky uvedené ve směrnici 96/71 je rozhodující právo místa výkonu práce, pokud statut pracovní smlouvy určený článkem 6 Římské úmluvy nestanoví příznivější podmínky. Podle názoru Jayme, E./Kohler, C., „Europäisches Kollisionsrecht 1997 – Vergemeinschaftung durch ‚Säulenwechsel‘“, Praxis des internationalen Privat­ und Verfahren­srechts, 17. ročník, č. 6, 1997, s.
That provision is modified by Directive 96/71 to the extent that as regards the terms and conditions of employment listed in the Directive the law of the place of work is considered decisive unless the law of the employment contract determined in accordance with Article 6 of the Rome Convention provides for more favourable conditions. According to Jayme, E. and Kohler, C., ’Europäisches Kollisionsrecht 1997 — Vergemeinschaftung durch “Säulenwechsel”’, Praxis des internationalen Privat- und Verfahrensrechts, Volume 17, No 6, 1997, p.
Dále by měly být vyřešeny obtíže týkající se práva rozhodného pro pracovní poměr, které vznikly vnesením nadnárodního prvku do pracovního poměru 7.
Moreover, it was intended to resolve the problems with regard to the legislation applicable to the employment relationship which have arisen through the transnationalisation of the employment relationship.