natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Má analýza se zakládá pouze na účelu systému zavedeného Smlouvou o ESUO a na nutnosti posoudit slučitelnost takových opatření, jaká jsou předmětem věci v původním řízení, z hlediska zvláštní situace ocelářského trhu a zvláštních pravidel upravených touto Smlouvou.
My analysis is based solely on the purpose of the system introduced by the ECSC Treaty and the need to assess the compatibility of measures such as those at issue in the main proceedings with reference to the particular situation of the market in steel and the specific rules laid down by that treaty.
Právě z tohoto hlediska se zcela naplňuje smysl článku 6 třetího kodexu, který požaduje, aby členské státy Komisi oznámily „záměr[y], kterými mají být na odvětví ocelářského průmyslu použity režimy podpor, o nichž již rozhodla na základě ustanovení Smlouvy o [ES]“.
It is in this regard that Article 6 of the Third Code, requiring Member States to notify the Commission of ‘plans to grant aid to the steel industry under schemes on which it has already taken a decision under the [EC] Treaty’ comes into its own.
S ohledem na předchozí skutečnosti se tedy domnívám, že posouzení dotčených podpor, ačkoli spadají do rámce obecného režimu podpor předtím schváleného Komisí na základě Smlouvy o ES, musí proběhnout zvlášť podle pravidel Smlouvy o ESUO.
In the light of the foregoing, I therefore take the view that the aid at issue, although it forms part of a general scheme of aid previously authorised by the Commission on the basis of the EC Treaty, must be examined, in isolation, in the light of the rules laid down in the ECSC Treaty.
Tato podpora představuje nápravu, jejíž výše, podmínky a trvání jsou ponechány na uvážení Komisi.
and duration of which are left to the assessment of the Commission.
Nemyslím, že by článek 67 UO mohl ospravedlňovat systém subvencí poskytovaných ocelářským podnikům pouze z toho důvodu, že by se jednalo o nikoli specifické podpory, tedy týkající se zároveň odvětví uhlí a oceli a ostatních hospodářských odvětví 64.
I do not think that Article 67 CS can lend legitimacy to a system of subsidies from which steel undertakings benefit solely because those subsidies constitute non-specific aid, that is to say that they are available to the coal and steel sectors as well as to other economic sectors at the same time. 64
Nyní je tedy otázkou, zda posouzení sporných podpor musí být provedeno z hlediska čl. 4 písm. c) UO nebo článku 67 UO.
The question now is whether the aid at issue must be assessed with reference to Article 4(c) CS or Article 67 CS.
Jsem toho názoru, že se článek 67 UO na projednávanou věc nepoužije.
I am of the opinion that Article 67 CS is not applicable in this case.
V projednávané věci je dle mého mínění zjevné, že podpora poskytnutá společnosti Salzgitter není kompenzačním opatřením ve smyslu tohoto ustanovení.
In this case, it seems clear to me that the aid granted to Salzgitter does not constitute a compensatory measure within the meaning of that provision.
Z údajů obsažených ve spise totiž nevyplývá, že by jí byla tato podpora poskytnuta jako náprava za narušení hospodářské soutěže, které ji postihlo v důsledku přijetí ZRFG.
After all, the documents before the Court do not show that that aid was granted to Salzgitter to remedy distortions of competition from which it suffered following the adoption of the ZRFG.
Jak jsem již uvedl 62, Soudní dvůr velmi záhy provedl restriktivní výklad tohoto ustanovení, neboť je považoval za „ochranné opatření“ proti státním opatřením, která se netýkají přímo a bezprostředně uhelného a ocelářského průmyslu, ale která svými účinky přesto mohou ovlivnit jejich konkurenční postavení 63.
As I have stated, 62the Court long ago gave a restrictive interpretation of that provision, considering it to be a ‘protective measure’ against State measures which do not directly and immediately concern the coal and steel industries but which are nevertheless capable of affecting, by their effects, the competitive position of those industries.
Uvedené ustanovení umožňuje členským státům poskytnout podporu ocelářským podnikům, které byly postiženy státním opatřením přijatým
63 Article 67 CS allows Member States to grant aid to steel undertakings which have been the victim of a State measure adopted under their general economic policy.
Proto se domnívám, že se článek 67 UO na posouzení dotčených podpor nevztahuje.
Consequently, I am of the opinion that the assessment of the aid at issue did not fall within the scope of Article 67 CS.
Shodně s Komisí se naopak domnívám, že slučitelnost těchto opatření se společným trhem uhlí a oceli musí být posuzována z hlediska čl. 4 písm. c) UO a pravidel stanovených v šestém kodexu podpor ocelářskému průmyslu.
Like the Commission, I take the view, on the contrary, that the compatibility of that aid with the common market for coal and steel should have been examined in the light of Article 4(c) CS and the rules laid down in the Sixth Code.
62 — Viz bod 108 tohoto stanoviska.
62 — See point 107 of this Opinion.
63 — Výše uvedený rozsudek Compagnie des hauts fourneaux et fonderies de Givors a další v. Vysoký úřad (s. 526).
63 — Judgment in Compangnie des hauts fourneaux et foundries de Givars v High Authority (at p. 254).
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-408/04 P
OPINION OF MR BOT — CASE C-408/04 P be prompted to adopt general schemes of aid which, in practice, would benefit only undertakings in the coal or steel sectors.
Tento výklad je potvrzen širokou formulací čl. 4 písm. c) UO, který se pro připomenutí týká „podpor poskytovaných státy […] v jakékoli formě“ 65.
That interpretation is corroborated by the broad terms in which Article 4(c) CS is framed, referring, it will be recalled, to ‘aids granted by States […] in any form whatsoever’.
S ohledem na skutečnosti, které jsem probral výše, se domnívám, že se tedy toto ustanovení týká veškerých podpor poskytovaných ocelářským podnikům bez ohledu na jejich formu nebo původ, ať jsou poskytovány konkrétně určitému ocelářskému podniku, nebo přijaty na základě obecného nebo regionálního režimu podpor.
65In the light of my foregoing findings, I consider that that provision applies to all aid granted to steel undertakings, irrespective of its form or origin, be it granted specifically to a steel undertaking or adopted pursuant to a general or regional scheme of aid.
Nelze opomínat, že toto ustanovení bylo sepsáno v roce 1951, ještě před vznikem EHS a vytvořením kontroly obecného nebo regionálního režimu státních podpor.
It must not be forgotten that that provision was drafted in 1951, before the EEC even came into being and before the control of general or regional schemes of State aid was drawn up.
Mnou navrhovaný výklad tohoto ustanovení umožňuje zajistit jednotné zacházení se všemi podporami poskytovanými ocelářskému odvětví, tak aby podléhaly soudržné a účinné disciplíně.
My suggested interpretation of that provision allows uniform treatment to be afforded to all aid granted to the steel sector so that it is subject to a consistent and effective discipline.
Pokud jde o rozsah působnosti článku 67 UO, mám za to, že pokrývá veškerá opatření, která umožňují kompenzovat škodlivé účinky, jimiž jsou postiženy ocelářské podniky z důvodu právní úpravy vyplývající z celkové hospodářské politiky, s výjimkou státních podpor, jejichž podmínky poskytování jsou konkrétně upraveny v čl. 4 písm. c) UO a v kodexech podpor ocelářskému průmyslu.
With regard to the scope of Article 67 CS, I am of the opinion that it covers all measures which serve to compensate for the harmful effects suffered by steel undertakings as result of rules of general economic policy, with the exception of State aid the conditions for the grant of which are specifically governed by Article 4(c) CS and by the steel aid codes.
Toto řešení krom toho umožňuje zajistit rovné zacházení mezi členskými státy a hospodářskými subjekty.
That approach also ensures equal treatment as between Member States and economic operators.
Dle mého názoru by totiž bylo v rozporu se zásadou rovného zacházení, kdyby bylo povoleno poskytnutí podpory ocelářskému podniku z toho důvodu, že byla přijata na základě obecného režimu podpor, a zároveň odmítnuto podle čl. 4 písm. c) UO poskytnutí podpory,
After all, it would in my view be contrary to the principle of equal treatment to authorise the grant of aid to a steel undertaking because it is adopted under a general scheme of aid and yet to refuse, under Article 4(c) CS, aid the amount, conditions and duration of which are almost identical, for the sole reason that the latter aid is specifically granted to a steel undertaking. If that were the case, the Member States might
S ohledem na výše uvedené se tedy domnívám, že se Soud nedopustil nesprávného právního posouzení, když v bodě 116 napadeného rozsudku rozhodl, že dotčené podpory spadají do rozsahu působnosti čl. 4 písm. c) UO.
In the light of the foregoing, I therefore take the view that the Court of First Instance did not commit an error of law in holding, in paragraph 116 of the judgment under appeal, that the aid at issue fell within the scope of Article 4(c) CS.
Za těchto podmínek navrhuji, aby Soudní dvůr první část prvního důvodu vzájemného kasačního opravného prostředku zamítl.
In those circumstances, I propose that the Court should dismiss the first limb of the first plea.
tohoto ustanovení na režimy podpor, které nejsou specifické pro odvětví uhlí a oceli.
to aid schemes not specific to the coal and steel sector.
To by totiž vyžadovalo změnu Smlouvy o ESUO.
After all, this requires an amendment to the ECSC Treaty.
Článek 95 první a druhý pododstavec UO, na němž byly založeny jednotlivé kodexy podpor ocelářskému průmyslu, však neposkytuje pro takovou změnu vhodný právní základ.
However, the first and second paragraphs of Article 95 CS, on which the various steel aid codes are based, do not provide an appropriate legal basis for such an amendment.
Podle společnosti Salzgitter měla Komise za tímto účelem dodržet postup buď podle čl. 95 třetího a čtvrtého pododstavce UO, anebo podle článku 96 UO.
According to Salzgitter, the Commission should for this purpose have complied with the procedure provided for either in the third and fourth paragraphs of Article 95 CS or in Article 96 CS.
K druhé části prvního důvodu vzájemného kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení při zkoumání pravomocí Komise
The second limb of the first plea, alleging an error of law committed in the assessment of the Commission’s powers
Komise tvrdí, že nezměnila rozsah působnosti čl. 4 písm. c) UO, neboť znění tohoto ustanovení zůstalo od 23. července 1952 nezměněno.
The Commission submits that it did not amend the scope of Article 4(c) CS, whose wording has remained unchanged since 23 July 1952.
Z její strany tudíž nedošlo k žádné úpravě Smlouvy o ESUO 66.
It did not therefore revise the ECSC Treaty. 66
V druhé části prvního důvodu vzájemného kasačního opravného prostředku společnost Salzgitter uvádí, že Komise neměla pravomoc rozšířit v rámci podpor ocelářskému průmyslu rozsah působnosti čl. 4 písm. c) UO na podpory poskytované ocelářským podnikům podle obecného režimu podpor schváleného na základě Smlouvy o ES.
By this limb of the first plea, Salzgitter submits that the Commission was not competent, in the context of aid to the steel sector, to extend the scope of Article 4(c) CS to aid granted to steel undertakings on the basis of a general scheme of aid authorised under the EC Treaty.
Když přitom Soud rozhodl, že Komise při posuzování dotčených podpor mohla platně vycházet z čl. 4 písm. c) UO, posoudil tak nesprávně rozsah pravomocí Komise.
Accordingly, the Court of First Instance, in holding that the Commission was entitled to rely on Article 4(c) CS for the purposes of assessing the aid at issue, incorrectly assessed the extent of the Commission’s powers.
V této části společnost Salzgitter zpochybňuje postup Komise, kterým podle ní rozšířila v rámci kodexů podpor ocelářskému průmyslu rozsah působnosti čl. 4 písm. c) UO.
Under this limb, Salzgitter calls into question the procedure adopted by the Commission for the purpose, in its sub -mission, of extending the scope of Article 4(c) CS in the context of the steel aid codes.
Než posoudím opodstatněnost této výtky, domnívám se, že stojí za to připomenout různé mechanismy právních změn, které upravuje Smlouva o ESUO a na něž se odvolává společnost Salzgitter.
Before examining whether that complaint is well founded, it is worth reminding ourselves of the various mechanisms for making legislative amendments which are provided for in the ECSC Treaty, and on which Salzgitter relies.
Společnost Salzgitter, která pro připomenutí prosazuje restriktivní výklad čl. 4 písm. c) UO, se domnívá, že Komise neměla pravomoc rozšířit v rámci kodexu podpor ocelářskému průmyslu rozsah působnosti
Salzgitter, which, it will be recalled, supports a restrictive interpretation of Article 4(c) CS, considers that the Commission was not competent, under a steel aid code, to extend the scope of that provision
Článek 95 třetí pododstavec UO stanoví, že:
The third paragraph of Article 95 CS provides as follows:
Běžný postup pro změnu této Smlouvy je upraven v článku 96 UO.
The normal procedure for revising that treaty is provided for in Article 96 CS.
V původní verzi, která byla účinná ještě při přijetí druhého a třetího kodexu podpor ocelářskému průmyslu, toto ustanovení umožňovalo vládám všech členských států a Komisi navrhnout změny uvedené Smlouvy.
In its original version, which was still in force when the Second and Third Codes were adopted, that provision allowed the Member States and the Commission to propose amendments to the Treaty.
O těchto změnách se rozhodovalo společnou dohodou na konferenci představitelů vlád členských států.
Those amendments were adopted by mutual agreement by the conference of permanent representatives of the Member States.
předmětem těchto změn musí být „změna pravidel týkajících se podmínek výkonu pravomoci svěřené [Komisi]“;
— the purpose of these amendments must be to ‘adapt the rules for the [Commission’s] exercise of its powers’;
V posudku vydaném dne 17. prosince 1959 67 Soudní dvůr na základě čl.
In an Opinion given on 17 December 1959, 67the Court, in proceedings brought
95 třetího takové změny mohou být navrženy pouze tehdy, „jestliže zkušeností zjištěné nepředvídané obtíže […] anebo hluboká změna hospodářských či technických podmínek, dotýkající se přímo společného trhu uhlí a oceli, si nezbytně vyžádají [takovou] změnu“; a čtvrtého pododstavce UO uvedl, že se lze od tohoto postupu odchýlit „pouze v případě, že tím není dotčena obecná struktura Smlouvy ani poměry mezi Společenstvím a členskými státy, a zvlášť poměry mezi pravomocemi přenesenými na Společenství a pravomocemi, které si ponechaly členské státy, a že pouze v takovýchto případech [lze] provést postup zvaný ‚malá úprava‘ “.
— such amendments may be proposed ‘only if unforeseen difficulties emerging in the light of experience …, or fundamental economic or technical changes directly affecting the common market in coal and steel, make [such adaptation] necessary’; under the third and fourth paragraphs of Article 95 CS, held that derogation from that procedure is permissible ‘only where it does not interfere with the general structure of the Treaty or the relationship between the Community and the Member States, particularly the relationship between the powers transferred to the Community and the powers reserved to the Member States, and that the procedure for ‘minor amendment’ … can be adopted only in these cases’.
– tato změna musí krom toho vést k provedení potřebných změn, a konečně
— this adaptation must involve the making of appropriate amendments; and finally,
– tyto změny se nesmějí dotknout ani ustanovení článků 2 UO až 4 UO, ani poměru mezi pravomocí svěřenou jednak Komisi, jednak jiným orgánům Společenství.
— these amendments must not conflict with the provisions of Articles 2 CS to 4 CS or with the relationship between the powers of the Commission and those of other institutions of the Community.
Postup zvaný „malá úprava“ je upraven v čl. 95 třetím pododstavci UO.
The procedure for ‘minor amendment’ is provided for in the third paragraph of Article 95 CS.
Změny navržené Komisí a Radou se předkládají Soudnímu dvoru k posudku, který rozhodne jak o právních, tak o skutkových otázkách souladu návrhů s ustanoveními uvedeného pododstavce.
The amendments proposed by the Commission and the Council are to be submitted to the Court for its opinion, and the Court is to determine, in law and in fact, whether the proposals are compatible with the provisions of the said paragraph.
Článek 95 první pododstavec UO umožňuje Komisi vydat rozhodnutí nebo
The first paragraph of Article 95 CS allows the Commission to adopt a decision
4 písm. c) UO v rámci různých kodexů podpor ocelářskému průmyslu, zatímco měla dodržet buď postup podle článku 96 UO, anebo postup podle čl. 95 třetího a čtvrtého pododstavce UO.
COMMISSION v SALZGITTER for either in Article 96 CS or in the third and fourth paragraphs of Article 95 CS.
doporučení ve všech případech Smlouvou o ESUO nepředvídaných, jestliže se toto rozhodnutí nebo doporučení jeví nezbytným k tomu, aby v chodu společného trhu uhlí a oceli bylo v souladu s ustanoveními článku 5 UO dosaženo některého z cílů Společenství, jak jsou vytyčeny v článcích 2 UO až 4 UO.
or recommendation in all cases not provided for in the ECSC Treaty where it becomes apparent that that decision or recommendation is necessary to attain, within the common market in coal and steel and in accordance with Article 5 CS, one of the objectives of the Community set out in Articles 2 CS to 4 CS.
Komise vydává rozhodnutí nebo doporučení na základě souhlasného názoru Rady schváleného jednomyslně a po konzultaci s Poradním výborem.
The Commission is to adopt a decision or recommendation with the unanimous assent of the Council and after the Consultative Committee has been consulted.
Z hlediska závěrů, které jsem vyvodil v rámci první části vzájemného kasačního opravného prostředku, se domnívám, že tato výtka není opodstatněná.
In the light of the conclusions drawn under the first limb of the first plea, I consider this complaint to be unfounded.
Bez větších potíží lze vidět formální rozdíly mezi oběma případy předvídanými v článku 95 UO.
It is not too difficult to see the formal differences between the two situations contemplated in Article 95 CS.
V rámci čl. 95 prvního pododstavce UO jde o to umožnit Komisi, aby zaplnila mezeru ve Smlouvě o ESUO, která ochromuje její činnost, a to tím, se jí umožňuje vydat rozhodnutí nebo doporučení v případě nepředvídaném touto Smlouvou, aniž by tato byla změněna.
The first paragraph of Article 95 CS is concerned with enabling the Commission to fill a gap in the ECSC Treaty which paralyses its action by allowing it to adopt a decision or a recommendation in a situation not provided for in that treaty, but without amending it.
Krom toho je nezbytný předchozí souhlasný názor Rady schválený jednomyslně.
Moreover, the unanimous assent of the Council is required beforehand.
V rámci čl. 95 třetího pododstavce UO jde o to změnit ustano­vení Smlouvy „týkající se výkonu pravomoci svěřené Komisi“.
The third paragraph of Article 95 CS has to do with amending a provision of that treaty relating to ‘the Commission’s exercise of its powers’.
Jednomyslné rozhodování Rady se nevyžaduje, ale kladný posudek Soudního dvora a hlasování Evropského parlamentu jsou nezbytné.
The unanimous assent of the Council is not required but a favourable opinion from the Court and a vote by the European Parliament are.
V projednávané věci společnost Salzgitter vytýká Komisi, že vycházela z čl. 95 prvního a druhého pododstavce UO, aby tak
In this case, Salzgitter accuses the Commission of having relied on the first and second paragraphs of Article 95 CS to extend the scope of Article 4(c) CS in the context of the various steel aid codes, whereas it should have complied with the procedure provided
Domnívám se tedy, že se Soud v tomto ohledu nedopustil žádného nesprávného právního posouzení, a navrhuji, aby Soudní dvůr tuto druhou část zamítl.
I am therefore of the opinion that the Court of First Instance did not commit an error of law in this regard and I propose that the Court dismiss the second limb of the first plea.
K třetí části prvního důvodu vzájemného kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení ohledně popisu rozhodovací praxe Komise ocelářskému průmyslu bylo navrátit čl. 4 písm. c) UO jeho původní dosah, i když se ve skutečnosti jednalo o nepovolenou změnu Smlouvy o ESUO.
The third limb of the first plea, alleging an error of law in the presentation of the Commission’s decisionmaking practice restore to Article 4(c) CS its original scope, even though it was in reality an unauthorised amendment to the ECSC Treaty.
Ve třetí části prvního důvodu vzájemného kasačního opravného prostředku společnost Salzgitter tvrdí, že Soud v bodě 112 a následujících napadeného rozsudku popsal rozhodovací praxi Komise nesprávně 68.
By the third limb of the first plea, Salzgitter submits that, in paragraphs 112 et seq. of the judgment under appeal, the Court of First Instance presented the Commission’s decisionmaking practice in an incorrect manner. 68
Komise má za to, že zastávala-li odlišný názor k dosahu čl. 4 písm. c) UO před třetím kodexem podpor ocelářskému průmyslu, nemá to žádný význam pro podpory poskytnuté společnosti Salzgitter, jelikož tento názor nebyl obsažen v žádném individuálním aktu, který by se mohl stát konečným vůči příjemci podpory před 1. lednem 1986 69.
The Commission considers that the fact that it held a different view on the scope of Article 4(c) CS prior to the Third Code has no bearing on the aid granted to Salzgitter, in so far as that view was not recorded in any individual act capable of becoming final in relation to the recipient undertaking before 1 January 1986. 69
Společnost Salzgitter tvrdí, že již vstupem v platnost Smlouvy o ESUO v roce 1952, a nikoli až počátkem 70. let Komise považovala čl. 4 písm. c) UO za použitelný pouze na specifické podpory pro ocelářské podniky.
Salzgitter submits that the Commission formed the view that Article 4(c) CS applied only to specific aid to steel undertakings from the very entry into force of the ECSC Treaty in 1952, not in the early 1970s.
Společnost Salzgitter se v tomto ohledu opírá o zprávu zveřejněnou Vysokým úřadem ESUO v roce 1963 nazvanou „Smlouva o ESUO v letech 1952 až 1962“, o znění čtvrtého bodu odůvodnění a článku 1 prvního kodexu, o postoj Komise v rámci její IX. zprávy k politice hospodářské soutěže, jakož i o rozhodovací praxi Komise v odvětví uhlí.
Salzgitter relies in this regard on the report published by the High Authority of the ECSC in 1963, entitled ‘Le Traité CECA de 1952 à 1962’, on the wording of the fourth recital in the preamble to, and Article 1 of, the First Code, the position taken by the Commission in its 9th Report on Competition Policy and the Commission’s decisionmaking practice in the coal sector.
Společnost Salzgitter Soudu zejména vytýká, že v bodě 115 napadeného rozsudku uvedl, že účelem druhého kodexu podpor
Salzgitter criticises the Court of First Instance, in particular, for having held, in paragraph 115 of the judgment under appeal, that the Second Code aimed to
V bodech 112 až 117 napadeného rozsudku Soud popsal pravidla přijatá Komisí v rámci prvního a druhého kodexu podpor ocelářskému průmyslu.
In paragraphs 112 to 117 of the judgment under appeal, the Court of First Instance set out the rules which the Commission adopted under the First and Second Codes.
Tento popis se sice netýká pravidel použitelných na projednávanou věc, umožňuje však posoudit právní kontext sporu a objasňuje změny ve výkladu Komise.
That outline, although it does not relate to the rules applicable to this case, nevertheless enables us to assess the legal context of the dispute and highlights the changes in the Commission’s interpretation.
68 — Body 122 až 138 kasační odpovědi a vzájemného kasačního opravného prostředku.
68 — Paragraphs 122 to 138 of the response and cross-appeal.
Na rozdíl od toho, co tvrdí Komise, toto není v rámci projednávané věci bezvýznamné.
Contrary to what the Commission submits, this is not immaterial to this case.