natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I když stěžovatel původně souhlasil s tím, že částku uhradí ve splátkách prostřednictvím dvanáctiměsíčního splátkového kalendáře, uvedl, že by od Komise nebylo spravedlivé, aby vymáhala inkasní příkaz.
The complainant, although initially accepting to reimburse the sum in instalments, through a payment plan covering 12 months, alleged that it would be unfair for the Commission to enforce the recovery order.
Tvrdil, že jednal v dobré víře a že o částkách na příslušném bankovním účtu nevěděl vzhledem k tragickým okolnostem, kdy ho během krátké doby postihlo několik úmrtí.
He argued that he had acted in good faith and that he was unaware of the amounts in the relevant bank account because of tragic circumstances, namely, multiple bereavements over a short time.
Stěžovatel se dožadoval, aby Komise uvedený inkasní příkaz zrušila.
The complainant claimed that the Commission should cancel the said recovery order.
Ve svém stanovisku ke stížnosti zaujala Komise názor, že přeplatek byl zjevně takový, že si ho stěžovatel musel být vědom, pokud postupoval s řádnou péčí.
In its opinion on the complaint, the Commission took the view that the overpayment had been patently such that the complainant could not have been unaware of it, had he exercised ordinary care.
Měla rovněž za to, že se stěžovatel nemůže odvolávat na dobrou víru, neboť nedodržel plán splátek stanovený na jeho vlastní žádost.
It also considered that he could not invoke his good faith because he failed to respect the reimbursement plan established at his own request.
Ve svém návrhu na smírné řešení veřejný ochránce práv poznamenal, že k dotčenému přeplatku došlo v důsledku chyby Komise.
In his proposal for a friendly sol ution, the Ombudsman noted that the overpayment in question occurred as a result of an error by the Commission.
Veřejný ochránce práv uznal, že Komise má povinnost získat zpět neoprávněně vyplacené částky a chránit tak finanční zájmy Společenství.
The Ombudsman recognised that the Commission has a duty to recover sums unduly paid, in order to protect the financial interests of the Community.
Rovněž však poukázal na skutečnost, že v některých členských státech přijaly veřejné orgány odpovědné za daně a dávky po konzultaci s příslušným národním ochráncem práv postupy k zajištění toho, aby se přeplatky způsobené úřední chybou vracely pouze v tom případě, že je to spravedlivé a přiměřené.
However, he also pointed out that, in some Member States, the public authorities responsible for taxes and benefits have, in consultation with the relevant national ombudsman, adopted policies to ensure that overpayments that result from o cial mistakes are not recovered unless it is fair and reasonable to do so.
V tomto ohledu zdůraznil veřejný ochránce práv, že výjimečné okolnosti, jako je úmrtí, by tyto orgány mohly uznat za přiměřené vysvětlení toho, proč příjemce nezkontroloval správnost plateb připsaných na bankovních účty.
In this respect, the Ombudsman emphasised that exceptional circumstances such as bereavement may be accepted by those authorities as a reasonable explanation for a beneficiary’s failure to check the correctness of payments made to bank accounts.
Vzhledem k výjimečným okolnostem případu tedy veřejný ochránce práv vyzval Komisi, aby zvážila, zda by nebylo spravedlivé a přiměřené inkasní příkaz zrušit nebo významně omezit.
In view of the exceptional circumstances of the case, the Ombudsman therefore invited the Commission to consider whether it would be fair and reasonable to cancel, or meaningfully reduce, the recovery order.
Ve své odpovědi Komise trvala na tom, že jednala v souladu s příslušnými právními ustanoveními.
In its reply, the Commission maintained that it had acted in accordance with relevant legal provisions.
Přestože Komise souhlasila s tím, že k přeplatku došlo její chybou, vysvětlila tuto chybu skutečností, že prosinec byl měsícem, v němž se prováděla roční úprava důchodů.
Although it agreed that the overpayment resulted from an error it had commi4 ed, the Commission explained that error by the fact that December was the month during which the annual adaptation of the pension took place.
Komise tak musela zaplatit do pozůstalosti stěžovatelova otce roční „úpravu“ jeho důchodu odpovídající období od července do listopadu 1998.
Thus, it still had to pay to the estate of the complainant’s father the annual “adaptation” of his pension corresponding to the period from July to November 1998.
Veřejný ochránce práv vzal na vědomí skutečnost, že některé z vícenásobných plateb splatných do pozůstalosti stěžovatelova otce v prosinci 1998 byly řádně uhrazeny, zatímco jiné ne.
The Ombudsman took note of the fact that some of the multiple payments made to the estate of the complainant’s father in December 1998 had been duly paid, whereas others had not been duly paid.
Ve světle této skutečnosti nemohl veřejný ochránce práv podpořit argument, že neoprávněný charakter přeplatku byl „zjevně“ takový, že si ho stěžovatel musel být vědom.
In light of this, the Ombudsman could not support the argument that the undue nature of the payment was “patently” such that the complainant could not have been unaware of it.
Veřejný ochránce práv zdůraznil, že v tomto případě jednala Komise s osobou, která není ani jejím „zaměstnancem“ ani „úředníkem“ a u níž nelze předpokládat zvláštní odpovědnost za vyplacené částky, která se požaduje od úředníků a jiných zaměstnanců.
The Ombudsman emphasised that in the present case the Commission was dealing with a person who was neither a “servant” nor an “o cial” and who could not be presumed to have the special responsibility required from o cials and servants as regards payments made to them.
Ve světle výše uvedených skutečností vypracoval veřejný ochránce práv doporučení, aby Komise zvážila, zda by zrušení inkasního příkazu neodpovídalo příslušným předpisům (vedle toho, že by bylo spravedlivé a přiměřené).
In light of the above, the Ombudsman made a dra recommendation to the Commission to consider whether, in addition to being fair and reasonable, it would be in accordance with the applicable rules, to cancel the recovery order.
Ve své odpovědi Komise uvedla, že se vzhledem k významu, který veřejný ochránce práv přikládal tomuto případu, rozhodla přijmout jeho doporučení a inkasní příkaz výjimečně zrušit.
In its reply, the Commission stated that, considering the importance that the Ombudsman had given to the present case, it had decided to accept the Ombudsman’s recommendation and, exceptionally, cancel the recovery order.
Ve svém rozhodnutí veřejný ochránce práv přivítal odpověď Komise a zdůraznil, že pozitivní přístup Komise k tomuto případu má význam pro posílení očekávání občanů spojených s lidštější Evropskou unií.
In his decision, the Ombudsman welcomed the Commission’s reply and emphasised the importance of the Commission’s positive approach in the present case for strengthening citizens’ expectations of a more humane EU.
SHRNUTÍ ROZHODNUTÍ
Summary of decision on complaint 3278/2004/ELB against the European Parliament
Po relevantním návrhu na smírné řešení a návrhu doporučení ze strany veřejného ochránce práv tento dospěl k závěru, že napadené odmítnutí neodráží spravedlivou rovnováhu příslušných protichůdných zájmů.
Following a relevant friendly solution proposal and drarecommendation by the Ombudsman, he concluded that the challenged refusal did not appear to reflect a fair balancing of the competing interests involved.
Po připomenutí základních zásad nediskriminace na základě pohlaví a úcty k soukromému a rodinnému životu veřejný ochránce práv uvedl, že v rámci klasifikace pohlaví nebo klasifikace znamenající břemeno uvalené na základní právo musí obhájce napadené klasifikace prokázat, že klasifikace slouží legitimnímu cíli obecného zájmu a že použité prostředky jsou úměrné dosažení tohoto cíle.
A er recalling the fundamental principles of non-discrimination on the basis of gender and of respect for private and family life, the Ombudsman noted that, in the context of gender classifications, or classifications involving burdens upon a fundamental right, the defender of the challenged classification has to show that the classification serves a legitimate objective of general interest and that the means employed are proportional to the achievement of this objective.
Veřejný ochránce práv shledal, že napadené rozhodnutí představovalo de facto diskriminaci na základě pohlaví a že takové odmítnutí může způsobit, že uplatňování základní svobody na plození potomků bude pro kandidátky mnohem méně přitažlivé, a tím může uvalit skutečné a hmatatelné břemeno na jejich právo na uznání soukromého života.
The Ombudsman found that the contested decision involved de facto gender discrimination and that such a refusal may make the exercise of the fundamental freedom of procreation much less a 4 ractive to female candidates and, hence, may involve a real and appreciable burden upon their right to respect for private life.
Proto musel Parlament své napadené rozhodnutí obhajovat.
Therefore, Parliament had to defend its contested decision.
Pokud jde o odkaz Parlamentu na zásadu rovného zacházení s kandidáty a příslušný požadavek, že písemné testy se budou konat ve stejný den pro všechny kandidáty, veřejný ochránce práv se domníval, že to je legitimní cíl představující obecný zájem, jehož prosazování mohlo ospravedlnit zastávání napadeného rozhodnutí, ale samo o sobě k tomu nedostačovalo.
As to Parliament’s reference to the principle of equal treatment of candidates and the relevant requirement that the wri4 en tests be conducted on the same date for all candidates, the Ombudsman considered that this was a legitimate objective of general interest, the pursuit of which might, but did not by itself, justify the upholding of the challenged decision.
Parlament, který připustil, že může upořádat test k pozdějšímu datu, neprokázal, že dodržuje zásadu přiměřenosti, která vyžaduje spravedlivé vyvážení konkurujících si zásad a dotčených zájmů.
Parliament, which admi4 ed that it could have organised the test at a later date, failed to show that it complied with the principle of proportionality, which requires a fair balancing of the competing principles and interests involved.
Zejména Parlament neprokázal, že při stanovení data testu vzal v úvahu, s ohledem na věc 130/75 Prais v. Rada29, informaci o pravděpodobném datu porodu, kterou od stěžovatelky obdržel.
In particular, Parliament did not demonstrate that, in establishing the date of the test, it took properly into account, in light of Case 130/75 Prais v Council29, the information it had received from the complainant about the likely date of the childbirth.
V této souvislosti se ukázalo, že Parlament řádně nezvážil přirozenou nejistotu porodních termínů, poporodní fyzický stav ženy ani dobu potřebnou k adekvátnímu zotavení pro účely její účasti ve výběrovém řízení.
In this context, Parliament appeared to have failed to give due consideration to the inherent uncertainty in the date of the labour; the postnatal physical condition of the woman who had given birth; and the time needed for an adequate recovery, for the purposes of her participation in the competition.
Veřejný ochránce práv proto dospěl k závěru, že napadené odmítnutí nebylo dobře odůvodněno.
The Ombudsman therefore concluded that the challenged refusal was not well-founded.
Protože však mezitím stěžovatelka svoji stížnost stáhla, a s ohledem na závazek Parlamentu prověřit podmínky pro účast v budoucích výběrových řízeních u žen, které krátce předtím porodily, a s ohledem na jeho politiku pro určení data testů těhotných kandidátek, se veřejný ochránce práv rozhodl věcí dále nezabývat.
Since, however, the complainant meanwhile withdrew her claims and in light of Parliament’s commitment to revise the conditions for the participation in future competitions of women who have recently given birth and its policy on the se4 ing of the date of tests for pregnant candidates, the Ombudsman decided not to further pursue the ma4 er.
Rovněž uvítal závazek Parlamentu revidovat podmínky pro účast ve výběrových řízeních u žen, které kojí, a požádal Parlament, aby zajistil, že příslušná pravidla odráží pečlivé a spravedlivé vyvážení protichůdných zájmů a dotčených zásad včetně zásady rovného zacházení s kandidáty.
He also welcomed Parliament’s commitment to revise the conditions for the participation of breastfeeding women in competitions, and asked Parliament to ensure that the relevant rules reflect a careful and fair balancing of the competing interests and principles involved, including the principle of equal treatment of candidates.
Rozsudek Soudního dvora ve věci C-130/75, Prais v. Rada [1976] Sb. rozh., s. 1589.
Case C-130/75 Prais v Council [1976] ECR 1589.
Veřejný ochránce práv zdůraznil, že přístup Komise se jeví být v souladu se stěžovatelovými
The divorced former spouse of an o cial of the Commission was diagnosed with a serious illness.
Veřejný ochránce práv tedy dospěl základními právy jak na zdravotní péči, tak na řádnou správu k názoru, že v souvislosti se stěžovatelovým požadavkem nejsou nutná žádná další šetření.
The Ombudsman therefore found that no further inquiries into the complainant’s taken together claim were necessary.
Co se týče této otázky obecně, Komise v průběhu šetření připustila, že si je nyní vědoma mezery v oblasti zdravotního pojištění pro bývalé manžele a manželky úředníků.
As regards the general issue, the Commission acknowledged, in the course of the inquiry, that it had now become aware of a lacuna in the area of sickness insurance cover for ex-spouses of o cials.
Informovala veřejného ochránce práv o tom, že zavedla nové obecné prováděcí ustanovení s účinkem od 1. července 2007, které za určitých podmínek umožní pokračování pojištění v rámci společného systému zdravotního pojištění u bývalých manželů a manželek úředníků, kteří trpí vážnou nemocí.
It informed the Ombudsman that it had introduced a new general implementing provision, with e � ect from 1 July 2007, to allow the JSIS to continue, subject to certain conditions, to cover o cials’ ex-spouses su� ering from serious illnesses.
Veřejný ochránce práv se následně zabýval podobným tématem v rámci případu 2776/2005/ID.
The Ombudsman subsequently dealt with a similar issue in the context of case 2776/2005/ID.
Z daného šetření veřejného ochránce práv vyplynulo, že Komise se rozhodla prodloužit platnost pojištění stěžovatele v rámci společného systému zdravotního pojištění o téměř dva roky, jelikož stěžovatel trpěl velmi závažným onemocněním, jehož léčba podle všeho vyžadovala značné výdaje.
In that case, the Ombudsman’s inquiry revealed that the Commission had decided to prolong the complainant’s medical coverage by the JSIS for almost two years, because the complainant was su� ering from a grave illness, the treatment of which apparently required considerable expenses.
Veřejný ochránce práv Komisi pochválil za její rozhodnutí prodloužit platnost pojištění v rámci společného systému zdravotního pojištění a poznamenal, že toto rozhodnutí je výsledkem citlivého a pragmatického zvážení zdravotního stavu stěžovatele.
The Ombudsman praised the Commission for its decision to prolong the JSIS coverage, noting that it reflected a sensitive and pragmatic consideration of the complainant’s medical condition.
Skrývání jmen průmyslových lobbistů
The blanking out of names of industry lobbyists
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 3269/2005/TN na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 3269/2005/TN against the European Commission
Stížnost podaná jménem neziskové organizace se týkala skrývání jmen průmyslových lobbistů v dokumentech, k nimž byl poskytnut přístup podle nařízení 1049/200131.
The complaint, which was submi4 ed on behalf of an NGO, concerned the Commission’s blanking out of the names of industry lobbyists in documents to which access had been granted under Regulation 1049/200131.
Stěžovatel tvrdil, že Komise nedostála své povinnosti zajistit řádný přístup k dokumentům.
The complainant alleged that the Commission had failed to comply with its duty to provide proper access to documents.
Stěžovatel argumentoval tím, že Komise neobjasnila, jakým způsobem by zveřejnění příslušných jmen „vedlo k porušení ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce“, jak uvádí čl. 4 odst.
The complainant argued that the Commission had failed to explain how disclosure of the names in question would “undermine the protection of the
Články 35 a 41 Listiny základních práv Evropské unie.
Articles 35 and 41 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Nařízení (ES) č. 1049/2001 Evropského parlamentu a Rady ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, Úř. věst. 2001 L 145, s. 3.
Regulation (EC) 1049/2001 of the European Parliament and of the Council of 30 May 2001 regarding public access to European Parliament, Council and Commission documents, OJ 2001 L 145, p. 43.
Nařízení (ES) č.
and that it wrongly relied on Article 8(b) of Regulation 45/2001
SHRNUTÍ ROZHODNUTÍ neprokázala splnění kterékoli z těchto tří podmínek.
The Ombudsman did not consider the Commission to have established that any of the three conditions was fulfilled.
Veřejný ochránce práv tedy zjistil, že tvrzení stěžovatele bylo opodstatněné.
The Ombudsman therefore found that the complainant’s allegation appeared to be founded.
S ohledem na to, že záležitost skrývání jmen osob v dokumentech, k nimž byl poskytnut přístup podle nařízení 1049/2001, byla přezkoumávána Soudem prvního stupně v rámci věci T-194/04, však veřejný ochránce práv zastával názor, že navrhnout smírné řešení by nebylo užitečné, neboť Komise by v této věci pravděpodobně nejednala před vynesením rozsudku Soudem.
However, noting that the issue of blanking out names of persons in documents to which access had been granted under Regulation 1049/2001 was under review by the Court of First Instance in Case T-194/04, the Ombudsman took the view that it would not be useful to propose a friendly solution, since the Commission would not be likely to take any action before the Court delivered its judgment.
Veřejný ochránce práv proto usoudil, že pominuly důvody pro pokračování v šetření, a případ uzavřel.
The Ombudsman therefore considered that there were no grounds to continue his inquiry and closed the case.
Zdůraznil, že stěžovatel by mohl zvážit předložení nové stížnosti veřejnému ochránci práv po vynesení rozsudku ve věci T-194/04 Soudem a následné reakci ze strany Komise.
He pointed out that the complainant could consider presenting a new complaint to the Ombudsman once the Court has given judgment in Case T-194/04 and the Commission has acted thereon.
Poznámka: Soud prvního stupně vynesl rozsudek ve věci T-194/04 dne 8. listopadu 2007.
Note: The Court of First Instance delivered its judgment in Case T-194/04 on 8 November 2007.
Soud zrušil rozhodnutí Komise, kterým se zamítá přístup k seznamu jmen všech účastníků zasedání konaného v rámci řízení o nesplnění povinností.
The Court annulled the decision of the Commission refusing to disclose the names of all participants at a meeting in the context of proceedings for failure to fulfil obligations.
Údajné zneužití pravomoci týkající se přístupu k údajům
Alleged abuse of power with regard to access to data
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 183/2006/MF na Europol
Summary of decision on complaint 183/2006/MF against Europol
Stěžovatelka požádala francouzskou komisi pro ochranu údajů (dále jen CNIL), aby ověřila, zda o ní Europol uchovává nějaké údaje.
The complainant requested the French Data Protection Commission (CNIL) to ascertain whether data relating to her were stored by Europol.
Ředitel Europolu informoval veřejného ochránce práv, že dopis, v němž veřejný ochránce práv žádal o stanovisko Europolu ke stížnosti, byl zaslán společnému kontrolnímu orgánu Europolu (dále jen JSB).
Regulation (EC) No 45/2001 of the European Parliament and of the Council of 18 December 2000 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data by the Community institutions and bodies and on the free movement of such data, OJ 2001 L 8, p. 1.
Veřejný ochránce práv vzal v tomto kontextu na vědomí, že stěžovatelka neposkytla žádné konkrétní informace, kterými by podpořila své tvrzení, že rozhodnutí Europolu bylo neoprávněné a představovalo zneužití pravomoci.
In her complaint to the Ombudsman, the complainant alleged that Europol had wrongly refused to give information about data relating to her and to grant her access to these data.
S ohledem na tyto okolnosti měl veřejný ochránce práv za to, že se zdá, že není žádný důvod, aby pokračoval v šetření ohledně prvního tvrzení stěžovatelky.
The complainant further alleged that Europol had failed carefully to deal with her appeal to the Appeals Commi4 ee because the French translation of its reply was addressed to another appellant.
Co se týče údajného nepečlivého nakládání s odvoláním stěžovatelky, vzal veřejný ochránce práv na vědomí, že se JSB stěžovatelce za chybu, k níž došlo, omluvil.
The Director of Europol informed the Ombudsman that the Ombudsman’s le4 er asking Europol for an opinion on the complaint had been forwarded to Europol’s Joint Supervisory Body (JSB).
Evropská agentura pro bezpečnost letectví
In its le4 er to the Ombudsman, the JSB stated that the decision of the Appeals Commi4 ee was binding for all parties concerned.
Údajně chybějící právní základ rozhodnutí o certifikaci letové způsobilosti letadel
Since the Appeals Commi4 ee was to be regarded as an independent commi4 ee providing individuals with a legal remedy against Europol’s decisions, the JSB assumed that this exception applied in the present case.
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 1103/2006/BU (důvěrné) na Evropskou agenturu pro bezpečnost letectví (EASA)
In his decision, the Ombudsman pointed out that the relevant exception set out in Article 195(1) was only applicable where a case had been dealt with by or was pending before a court and that this interpretation was confirmed by Article 1(3) of his Statute.
3 písm. a) bod i) nařízení 1702/200333
He considered, however, that it was not necessary for him to take a definitive position on this issue in the present case.
, kterým se stanoví prováděcí pravidla mimo jiné pro certifikaci kaci letové způsobilosti letadel a certifikaci ochrany životního prostředí.
Nor had a careful examination of the decision of the Appeals Commi4 ee yielded any information that would call into doubt Europol’s decision.
Toto ustanovení v podstatě stanoví, že:
In view of these circumstances, the Ombudsman considered that there appeared to be no grounds to pursue his inquiry into the complainant’s first allegation.
▪ výrobek, který nebyl certifikován na základě postupů Sdružených leteckých úřadů, ale typové osvědčení (TC) mu bylo vydáno členským státem před dnem 28. září 2003, se považuje za výrobek s TC vydaným v souladu s nařízením 1702/2003 (EASA-TC), ledaže
As regards the alleged failure to have carefully dealt with the complainant’s appeal, the Ombudsman noted that the JSB had apologised to the complainant for the mistake that had occurred. The Ombudsman therefore took the view that there were no grounds to pursue his inquiry into this aspect of the case either.
EASA usoudí, že certifikační předpisová základna tohoto výrobku nezajišťuje dostatečnou úroveň bezpečnosti.
Alleged lack of a legal basis for decision on airworthiness certification of aircra
V této souvislosti stěžovatel napadl rozhodnutí agentury EASA č.
The complainant complained to the Ombudsman about the implementation by EASA of Article
2004/01/CF34, kterým agentura provedla výše uvedený čl.
33 laying down implementing rules for inter alia the airworthiness
2 odst. 3 písm. a) bod i) nařízení 1702/2003.
2(3)(a)(i) of Regulation 1702/2003 and environmental certification of aircra.
V tomto rozhodnutí agentura EASA stanovila, že certifikační předpisová základna výrobků uvedených v příloze tohoto rozhodnutí nemusí zajišťovat dostatečnou úroveň bezpečnosti, a to z těchto důvodů:
The above provision stipulates, in essence, that: