natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Komise se domnívá, že tyto úvahy jsou nepřijatelné jednak proto, že se opírají o skutkové úvahy, které jako takové nejsou předmětem přezkumu Soudního dvora v rámci kasačního opravného prostředku, a jednak proto, že byly poprvé uplatněny ve stadiu kasačního opravného prostředku před Soudním dvorem.
The Commission submits that such considerations are inadmissible, both because they relate to considerations of fact and as such are outside the purview of the Court of Justice in an appeal, and because they were raised for the first time in the appeal before the Court.
Podle mého názoru je však odkaz na bod 30 odůvodnění nařízení č. 723/2004 irelevantní, jelikož se týká situace navrhovatele pouze částečně.
In my opinion, it is far simpler than this, however; the reference to recital 30 in the preamble to Regulation No 723/2004 is irrelevant, since it relates only partly to the situation of the appellant.
Je totiž podle mého názoru nesporné, že první věta tohoto bodu odůvodnění, na který se soustřeďuje kritika
It is clear, in my opinion, that the first sentence of that recital, on which the appellant’s criticisms
Třetím argumentem uplatněným před Soudem na podporu toho, že byla porušena zásada rovného zacházení, který byl zopakován v tomto řízení, navrhovatel tvrdí, že existuje diskriminace ve vztahu k důchodcům s bydlištěm v Belgii, kteří i nadále pobírají důchod upravený s ohledem na životní náklady v Bruselu.
Reiterating the third argument raised before the Court of First Instance maintaining that the principle of equal treatment had been infringed, the appellant claims discrimination in relation to pensioners living in Belgium, who allegedly continue to enjoy a pension adjusted to the cost of living in Brussels.
Všechny argumenty, které Soud dále uvedl k tomuto základnímu konstatování, jsou tudíž nadbytečné, takže jejich kritika musí být odmítnuta, jelikož tato kritika nemůže změnit závěry rozsudku.
All the arguments developed by the Court of First Instance in addition to that basic finding are therefore, according to the Commission, superfluous, so that the criticisms directed against them should be dismissed as incapable of altering the conclusions reached in the judgment.
Přesto však Komise podpůrně tvrdí, že dodatečné argumenty Soudu jsou každopádně opodstatněné.
In any event, the Commission maintains, in the alternative, that the additional arguments put forward by the Court of First Instance are correct.
Rada uvádí v podstatě obdobné argumenty jako Komise.
The Council, for its part, presents essentially the same arguments as the Commission.
První problém, kterým je třeba se zabývat při posuzování tohoto argumentu, spočívá v určení toho, jaký je, objektivně vzato, výsledek, o nějž navrhovatel usiluje.
The first problem to be addressed in order to assess this argument is to determine, objectively, what result the appellant’s claim is intended to achieve.
Konkrétně co se týče prvního ze dvou tvrzení Soudu citovaných výše, navrhovatel nejen popírá, že judikatura podporuje výklad podaný Soudem, avšak se rovněž táže, jaké další akty (konkrétně provádějící nový důchodový režim) by býval mohl napadnout, aby bylo jeho návrhovým žádáním vyhověno.
In particular, as regards the first of the two cited statements of the Court of First Instance, the appellant not only disputes that the caselaw endorses the interpretation of the Court of First Instance but also wonders what other acts (for the practical implementation of the new pension scheme) he could have challenged in order to obtain redress for his claims.
Co se týče druhého tvrzení, navrhovatel naproti tomu uvádí, že se zde nejedná o zpochybnění protiprávnosti, k níž došlo ve prospěch jiné osoby, nýbrž pouze o prokázání existence diskriminačního zacházení mezi dvěma subjekty náležejícími do téže kategorie.
As to the second statement, by contrast, the appellant observes that it is not a question here of challenging an unlawful act committed in favour of a third party but only of proving discriminatory treatment between two persons belonging to the same category.
Komise nejprve připomíná znění čl.
The Commission first repeats the text of Article 1(3)(a) of Annex XI to the new Staff Regulations to confirm that the new pension scheme makes no provision for any link to the cost of living in Brussels.
3 písm. a) přílohy XI na podporu tvrzení, že v novém důchodovém režimu není stanovena žádná souvislost s životními náklady v Bruselu.
If his objective is to obtain a reduction in the pensions actually paid to former officials living in Belgium, or a reduction in the reference amount for calculating the pensions of former officials of the Communities, the plea appears to be unquestionably inadmissible ab origine.
Z judikatury totiž nesporně vyplývá, že jednou z podmínek přípustnosti žaloby je právní zájem na podání žaloby.
It is common ground, in the caselaw, that one of the conditions for the admissibility of an action is having a legal interest in bringing proceedings.
Jedná se ostatně o neopominutelnou podmínku řízení, kterou soud Společenství může uplatnit i bez návrhu 24.
24 supported by a legal interest in bringing proceedings, it must therefore be held that the ultimate purpose of the argument is to claim for the appellant the application of a correction coefficient calculated using the ‘capital method’.
Domnívám se ovšem, že postoj navrhovatele vychází z nesprávného předpokladu.
However, I consider that the point of departure for the appellant’s position is incorrect.
Kdyby totiž jeho argumentům uplatněným v tomto ohledu bylo vyhověno, mohlo by to vést pouze ke snížení důchodu přiznaného bývalým úředníkům Společenství s bydlištěm v Belgii, bez žádného konkrétního prospěchu pro navrhovatele. Jelikož jsou ve smyslu čl.
If the arguments he has presented in this regard were accepted, the result could only be a reduction in the pension paid to former officials of the Communities living in Belgium, without any concrete advantage accruing to the appellant.
1 odst. 3 přílohy XI nového služebního řádu důchody bývalých úředníků upraveny za použití koeficientů vypočítaných „ve srovnání s Belgií“, nelze vyloučit, že případné vyhovění důvodu z tohoto hlediska by mohlo v konečném výsledku vést ke snížení důchodu samotného navrhovatele, který se počítá tak, že se na „základní důchod“, což je důchod vyplácený důchodcům s bydlištěm v Belgii, uplatní specifický koeficient pro Spojené království, který je vyšší než 100 %.
In fact, since, under Article 1(3) of Annex XI to the new Staff Regulations, the pensions of former officials are adjusted using correction coefficients calculated ‘with reference to Belgium’, it cannot be ruled out that accepting the plea from that point of view could, in the final analysis, lead to a reduction in the appellant’s own pension, calculated by applying to the ‘basic’ pension, which is that paid to pensioners living in Belgium, a specific coefficient of more than 100% for the United Kingdom.
Je tudíž třeba mít na paměti – k tomu, aby argument navrhovatele mohl být
In order for the appellant’s argument to be considered admissible, in that it is
Je nezbytné stručně shrnout skutkovou situaci.
A brief summary of the factual situation is in order here.
Existuje základní částka důchodu každého bývalého úředníka Společenství, který v systému stanoveném novým služebním řádem nemůže být v žádném případě snížen, bez ohledu na místo bydliště důchodce.
There is a basic amount for the pension of each former official of the Communities, which, in the scheme provided for in the new Staff Regulations, can never be reduced, irrespective of the pensioner’s place of residence.
Jinými slovy minimální koeficient se rovná 100 % (který samozřejmě odpovídá neexistenci koeficientu).
In other words, the minimum correction coefficient is 100% (which obviously means that there is no need for a correction coefficient).
Tato „minimální“ výše důchodu je přiznána podle článku 3 nařízení č. 31/2005 například důchodcům s bydlištěm v České republice, v Estonsku, Řecku, Španělsku, na Kypru, v Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, na Maltě, v Polsku, Portugalsku, ve Slovinsku a na Slovensku, a navíc, podle přílohy XI služebního řádu, důchodcům s bydlištěm v Belgii a Lucembursku, které jsou dvěma členskými státy, na které se koeficienty nepoužijí.
For example, the ‘minimum’ level of pension is paid, under Article 3 of Regulation No 31/2005, to pensioners living in the Czech Republic, Estonia, Greece, Spain, Cyprus, Latvia, Lithuania, Hungary, Malta, Poland, Portugal, Slovenia and Slovakia, and, under Annex XI to the Staff Regulations, to pensioners living in Belgium and Luxembourg, two Member States to which correction coefficients are not applied.
V ostatních členských státech je důchodcům v situaci navrhovatele, kteří nabyli své nároky na důchod před vstupem nového služebního řádu v platnost, přiznán koeficient vypočítaný na základě rozdílu mezi životními náklady v jejich členském státě bydliště a životními náklady v Belgii [viz čl.
In the other Member States, a correction coefficient calculated on the basis of the difference between the cost of living in the Member State in which they live and the cost of living in Belgium (cf.
1 odst. 3 písm. a) bod ii) přílohy XI nového služebního řádu], který ve skutečnosti zvyšuje vyplácenou částku důchodu.
Article 1(3)(a)(ii) of Annex XI to the new Staff Regulations) is applied to pensioners in the position of the appellant, who acquired their pension rights before the new Staff Regulations came into force, which produces an increase in the amount of pension actually paid.
Například na základě
Under Article 3 of Regulation No 31/2005,
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA P. MENGOZZIHO – VĚC C-71/07 P již citovaného článku 3 nařízení č.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-71/07 P for example, the correction coefficient for the United Kingdom from 1 July 2004 was 137.5%.
E – K diskriminaci ve vztahu k důchodcům s bydlištěm v jednom z „levnějších“ členských států
E — Discrimination in relation to pensioners living in one of the ‘less expensive’ Member States
V tomto skutkovém rámci je tudíž zřejmé, že Soud v bodě 117 napadeného rozsudku správně uvedl, že nový důchodový režim neobsahuje žádný odkaz na životní náklady v Bruselu.
It is therefore obvious, on the basis of this factual background, that the Court of First Instance correctly stated, at paragraph 117 of the judgment under appeal, that the new pension scheme makes no reference to the cost of living in Brussels.
V případě Belgie (Lucemburska) jednoduše není, stejně jako v případě odměny úředníků v činné službě, stanovena povinnost uplatnit na referenční částky jakýkoli koeficient.
Simply, for the pensions and the salaries of serving officials for Belgium (and Luxembourg), there is no provision to apply any correction coefficient to the reference amounts.
Konečně navrhovatel opakuje čtvrtý argument, který uplatnil u Soudu na podporu tvrzení o existenci nerovného zacházení, argument založený na zvýhodnění, které bylo údajně přiznáno důchodcům s bydlištěm v „levnějších“ členských státech tím, že je na ně podle nového systému uplatňován koeficient ve výši 100 %.
Finally, the appellant reiterates the fourth argument raised before the Court of First Instance to support his claim of a difference in treatment, an argument based on the advantage allegedly given to pensioners living in ‘less expensive’ Member States by applying a correction coefficient of 100% to them under the new scheme.
Soud se podle navrhovatele v tomto ohledu dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že navrhovatel neměl právní zájem na podání žaloby, kterou zpochybnil toto tvrzené zvýhodnění.
In particular, he maintains that the Court of First Instance was wrong to hold that he had no interest in bringing proceedings to challenge that alleged advantage.
Je skutečností, že při přechodu od dřívějšího služebního řádu k novému nebyla referenční částka důchodů změněna.
It is true that, in the changeover from the old to the new Staff Regulations, the reference amount for pensions was not changed.
Krom toho kdyby tato částka byla snížena, byl by důchod, který je navrhovateli skutečně vyplácen, rovněž snížen.
Moreover, if that amount had been reduced, the pension actually paid to the appellant would have decreased.
Argumenty Soudu uvedené dodatečně k výše uvedenému základnímu konstatování, zejména pak v bodech 124 a 125, nehledě na to, že jsou v zásadě správné, jsou podle mého názoru nadbytečné pro účely rozhodnutí o navrhovatelem uplatněném důvodu.
The arguments developed by the Court of First Instance in addition to the basic finding mentioned above, in particular at paragraphs 124 and 125, are in my view superfluous for the purpose of ruling on the plea put forward by the appellant, no matter how correct they may be as a matter of principle.
Navrhovatel uznává, že ustálená judikatura vyžaduje k odůvodnění přípustnosti žalobního důvodu právní zájem.
The appellant recognises that, according to consistent caselaw, there is a need for a legal interest to justify the admissibility of a complaint.
Nicméně se domnívá, na rozdíl od toho, co uvádí Soud v bodě 135 napadeného rozsudku, že v jeho případě právní zájem na podání žaloby existuje.
He considers, however, in contrast to the view expressed by the Court of First Instance at paragraph 135 of the judgment under appeal, that in his case such an interest exists.
Konkrétně právní zájem na podání žaloby vyplývá ze skutečnosti, že situace důchodců s bydlištěm v „levnějších“ státech, ve srovnání se situací navrhovatele, svědčí o existenci nerovného diskriminačního zacházení.
In particular, his legal interest in bringing proceedings derives from the fact that, once again, the situation of pensioners living in ‘less expensive’ States by comparison with the situation of the appellant testifies to the existence of a discriminatory difference in treatment.
Navrhovatel ostatně rovněž zpochybňuje argumentaci Soudu, který uvedl, že vzhledem k tomu, že důchodový systém
Moreover, the appellant also challenges the argument of the Court of First Instance that, since the pension scheme for
Domnívám se tudíž, že druhý argument, jehož se navrhovatel dovolává v rámci důvodu kasačního opravného prostředku, musí být rovněž zamítnut, jelikož neexistuje žádné diskriminační nerovné zacházení mezi navrhovatelem a bývalými úředníky Společenství v důchodu s bydlištěm v Belgii.
I therefore consider that the second argument relied upon by the appellant in connection with the plea should also be dismissed, there being no discriminatory difference in treatment between the appellant and retired former officials of the Communities living in Belgium.
Posouzení bývalých úředníků Společenství nefunguje jako penzijní fond, nýbrž je založen na zásadě solidarity, nevyplývá z případného snížení důchodů přiznaných bývalým úředníkům s bydlištěm v „levnějších“ členských státech pro navrhovatele žádný prospěch.
Assessment former officials of the Communities does not operate as a pension fund but is based on the principle of solidarity, any reduction in the pensions paid to former officials living in ‘less expensive’ Member States would confer no advantage on the appellant.
Navrhovatel zejména tvrdí, že takto dosažená úspora by mohla například umožnit návrat k používání „metody hlavního města“ (bod 78 kasačního opravného prostředku).
In particular, he maintains that the saving made in this way would make it possible, for example, to return to the application of the ‘capital method’ (paragraph 78 of the appeal).
Počínaje právě uvedenou poznámkou Komise, že přezkoumávaný argument měl být prohlášen za nepřípustný, domnívám se, že názoru Komise nelze přisvědčit.
Beginning with the Commission’s remark that the argument under examination should have been ruled inadmissible, I consider that the Commission’s position cannot be endorsed.
Ačkoliv totiž v žalobě podané u Soudu navrhovatel specificky neuvedl srovnání s důchodci s bydlištěm v „levnějších“ členských státech v rámci diskuse, která se týkala porušení zásady rovného zacházení, je pravda, že byl předmětný argument uveden, byť v zárodku, v té části žaloby, v níž bylo vytýkáno zneužití pravomoci, porušení zásady proporcionality a povinnosti uvést odůvodnění.
Although in the action before the Court of First Instance the appellant did not specifically mention the comparison with pensioners living in ‘less expensive’ Member States when dealing with the alleged infringement of the principle of equal treatment, it is none the less true that the argument in question was inherent, albeit in embryonic form, in the part of the application alleging misuse of powers, infringement of the principle of proportionality and the obligation to state reasons.
Konkrétně bod 93 žaloby podané u Soudu zní takto:
In particular, paragraph 93 of the application lodged with the Court of First Instance reads as follows:
„Konečně, z pohledu jednotlivých zde připomenutých zásad by bylo použití tohoto ustanovení protismyslné, neboť, pokud jde o důchody, přiznává, koeficient rovnající se hodnotě 100 v případě hlavních měst a členských států, v nichž je však koeficient nižší než 100. Tak je tomu v současnosti, zejména v případě Atén, Budapešti, Lisabonu, Prahy a Varšavy“.
‘Finally, on the basis of the various principles mentioned, the application of that rule would be contradictory because it applies to pensions a coefficient of 100 for the capitals and Member States where the coefficient is, however, below 100, as is currently the case, in particular, for Athens, Budapest, Lisbon, Prague and Warsaw.’
Komise a Rada zaprvé uvádějí, že podle jejich názoru je rozhodnutí Soudu o nepřípustnosti žalobního důvodu opodstatněné.
The Commission and the Council first reaffirm that, in their opinion, the Court of First Instance was correct to rule that the plea was inadmissible.
Mimoto jsou uvedené orgány toho názoru, že nelze napadnout ani závěry Soudu týkající se široké posuzovací pravomoci, jíž v této oblasti požívá zákonodárce Společenství v mezích, které v projednávaném případě nebyly překročeny.
Moreover, according to those institutions, no criticism can be levelled at the observations of the Court of First Instance on the broad discretion which the Community legislature enjoys in this regard, the limits of which were not, in their view, exceeded in the present case.
Vzhledem k ustálené judikatuře Soudního dvora, podle níž je navzdory obecnému zákazu předkládání nových důvodů možné předložit v průběhu řízení důvod, který je rozšířením důvodu uplatněného dříve přímo nebo implicitně v návrhu na zahájení
Bearing in mind the settled caselaw of the Court of Justice according to which, notwithstanding the general prohibition on the submission of new pleas in law, it is possible in the course of proceedings to submit pleas that may be regarded as amplifying a plea put forward previously, whether
Komise ostatně tvrdí, že tento argument měl být prohlášen Soudem za nepřípustný rovněž z důvodu, že byl navrhovatelem v rámci řízení v prvním stupni poprvé uplatněn až ve stadiu repliky (bod 71 kasační odpovědi).
The Commission goes on to maintain that the Court of First Instance should also have ruled that argument inadmissible in that it had been raised by the appellant for the first time in his reply in the proceedings at first instance (paragraph 71 of the cross-appeal).
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA P. MENGOZZIHO – VĚC C-71/07 P žaloby měl pro navrhovatele případný praktický užitek v případě, že jeho výtkám bude vyhověno 26.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-71/07 P directly or by implication, in the original application, 25I consider that the argument must derive from the practical benefit that the appellant is likely to gain from any decision upholding his claims.
řízení 25, domnívám se, že argument, kterým je poukazováno na nerovné zacházení ve vztahu k důchodcům s bydlištěm v „levnějších“ členských státech, je přípustný.
26 complaining of a difference in treatment in relation to pensioners living in ‘less expensive’ Member States is admissible.
Nyní budu zkoumat vlastní kritiku, kterou navrhovatel ohledně této otázky uvedl na adresu napadeného rozsudku.
I shall now move on to the appellant’s specific complaint in this regard.
Navrhovatel se domnívá, že Soud neprávem rozhodl o neexistenci právního zájmu na podání žaloby.
The appellant maintains that the Court of First Instance incorrectly held that he had no interest in bringing proceedings.
Zdá se mi přitom jasné, že se navrhovatelův argument týká pouze skutečnosti, že se zákonodárce rozhodl uplatnit na důchodce s bydlištěm v „levnějších“ členských státech s okamžitou platností pravidla obsažená v novém služebním řádu, která se týkají odstranění důchodových koeficientů.
It seems clear to me that, here, the only object of the argument put forward by the appellant is to highlight the fact that the legislature decided to apply the rules set out in the new Staff Regulations on the abolition of correction coefficients for pensions with immediate effect to pensioners living in ‘less expensive’ Member States.
Tento nový systém (který, jak jsme viděli, by pro něj byl obzvláště nevýhodný) však nikdy nebyl na navrhovatele použit, jelikož se na něj bude i nadále vztahovat použití koeficientu značně vyššího než 100 %.
By contrast, the appellant will never be subject to that new system (which would be particularly disadvantageous for him, as we have seen), since he will continue to benefit from the application of a correction coefficient of significantly more than 100%.
Za tímto účelem navrhovatel zpochybňuje zejména závěry Soudu uvedené v bodě 133 a následujících napadeného rozsudku, kde se uvádí, že navrhovatel nijak neprokázal, že mohl nějakým způsobem profitovat z odstranění zvýhodnění přiznaného novým služebním řádem důchodcům s bydlištěm v „levnějších“ členských státech.
To that end, in particular, the appellant disputes the findings made by the Court of First Instance at paragraph 133 et seq. of the judgment under appeal, where it stated that the appellant had failed to demonstrate that he could have benefited in some way from removal of the advantage conferred by the new Staff Regulations on pensioners living in ‘less expensive’ Member States.
Nezdá se mi, že argumenty navrhovatele jsou přesvědčivé a že mohou zpochybnit správnost úvah Soudu.
It does not appear to me that the appellant’s arguments are so convincing as to bring into question the correctness of the reasoning of the Court of First Instance.
Jelikož je jasné, že případné snížení důchodů vyplácených bývalým úředníkům s bydlištěm v „levnějších“ členských státech – což by byl důsledek prohlášení výše uvedeného rozhodnutí zákonodárce za protiprávní – by navrhovateli nepřineslo žádný zjevný prospěch, nemohou být podle mého názoru úvahy Soudu, které vedly k prohlášení argumentu za nepřípustný, předmětem kritiky.
Since it is clear that any reduction in the pensions paid to former officials living in ‘less expensive’ Member States, which would be the consequence of finding the decision of the legislature unlawful, would bring the appellant no obvious advantage, the reasoning followed by the Court of First Instance in finding the argument inadmissible is not, in my view, open to criticism.
Podle judikatury je totiž zcela nesporné, že ke zpochybnění legality aktu Společenství, jak přímo, tak prostřednictvím námitky, je nezbytné, aby právní zájem na podání
It is undisputed in the caselaw that, in order to contest the legality of a Community act, either directly or by way of an objection, the legal interest in bringing proceedings
Domnívám se proto, že i tento poslední argument uplatněný navrhovatelem musí být odmítnut.
I therefore consider that this final argument put forward by the appellant must also be rejected.
Navrhovatel by krom toho neměl žádný právní zájem na podání žaloby ani tehdy, když by jeho žalobní důvod byl vykládán tak, že směřuje obecně proti rozhodnutí zákonodárce odstranit koeficienty, jelikož, jak jsme viděli, jejich zrušení se navrhovatele osobně nedotýká.
Furthermore, the appellant would also have no interest in bringing proceedings if his complaint were to be interpreted as being directed, in general terms, against the decision of the legislature to abolish correction coefficients, since, as we have seen, their abolition does not affect the appellant personally.