natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Obecná zásada rovného zacházení se tak použije v situaci, kdy všechny hospodářské subjekty mají přeplatek na DPH, usilují o jeho vrácení u daňových orgánů a jejich žádosti o vrácení daně jsou vyřizovány rozdílným způsobem, nezávisle na možných soutěžních vztazích mezi těmito subjekty.
The general principle of equal treatment thus applies in a situation where traders are all holders of VAT credits, seek to obtain repayment from the tax authorities and find that their claims for a refund are treated differently, irrespective of the competitive relationships which may exist between them.
Je tedy třeba zkoumat, zda uvedená zásada jako taková brání takovým vnitrostátním předpisům, jako je článek 80 VAT Act 1994.
It is thus necessary to examine whether that principle, in itself, precludes a legislative provision such as section 80 of the VAT Act 1994.
V tomto ohledu je nutné připomenout, že obecná zásada rovného zacházení vyžaduje, aby se srovnatelnými situacemi nebylo zacházeno odlišně, není-li taková odlišnost objektivně odůvodněna (rozsudky ze dne 25. listopadu 1986, Klensch a další, 201/85 a 202/85, Recueil, s.
In this connection, the general principle of equal treatment requires that similar situations are not treated differently unless differentiation is objectively justified (Joined Cases 201/85 and 202/85 Klensch and Others [1986] ECR 3477, paragraph 9, and Idéal tourisme, paragraph 35).
Soudní dvůr proto uvádí, že v takových vnitrostátních předpisech, jako jsou předpisy použitelné v původním řízení, není rozdílné zacházení s hospodářskými subjekty ve vztahu k pojmu bezdůvodného obohacení v závislosti na tom, zda byly původně vůči státu věřiteli nebo dlužníky DPH, objektivně odůvodněné.
It is necessary to point out that, under national legislation such as that applicable in the main proceedings, the difference in the treatment of traders with regard to the notion of unjust enrichment on the basis of their initial position as creditors or debtors vis-à-vis the Treasury in respect of VAT is not objectively justified.
Okolnost, že hospodářskému subjektu vzniklo bezdůvodné obohacení, totiž nemá žádnou spojitost se situací uvedeného hospodářského subjektu vůči daňové správě před vrácením DPH, neboť bezdůvodné obohacení, pokud k němu došlo, vyplývá ze samotného vrácení daně, a nikoli ze skutečnosti, že uvedený hospodářský subjekt byl předtím věřitelem nebo dlužníkem daňové správy.
The fact that a trader benefits from unjust enrichment is unrelated to the position of that trader vis-à-vis the tax authorities before repayment of the VAT, as the unjust enrichment stems, when it occurs, from the refund itself, and not from that trader’s previous situation as a creditor or debtor vis-à-vis the tax authorities.
Tuto analýzu potvrzuje, je-li toho třeba, změna legislativy Spojeného království po výzvě dopisem zaslané Komisí tomuto členskému státu v rámci zahájení řízení o nesplnění povinnosti.
That analysis is borne out, if need be, by the amendment to the United Kingdom legislation following the letter of formal notice addressed by the Commission to that Member State in connection with the institution of proceedings for failure to fulfil obligations.
Podle článku 3 druhého finančního zákona z roku 2005, zmíněného v bodě 8 tohoto rozsudku, se již totiž nerozlišuje podle toho, v jakém postavení se osoba povinná k dani nachází vůči státu.
Under section 3 of the Finance (No 2) Act 2005, referred to in paragraph 8 of this judgment, a distinction is no longer made on the basis of the taxable person’s situation vis-à-vis the Treasury.
Na třetí otázku je tedy třeba odpovědět tak, že i když se na takovou věc, jako je věc v původním řízení, v zásadě použijí zásady rovného zacházení a daňové neutrality, k jejich porušení nedojde pouze proto, že odmítnutí vrácení daně se zakládalo na bezdůvodném obohacení dotyčné osoby povinné k dani.
The answer to the third question must therefore be that, although the principles of equal treatment and fiscal neutrality apply in principle to a case such as that in the main proceedings, an infringement of those principles is not constituted merely by the fact that a refusal to make repayment was based on the unjust enrichment of the taxable person concerned.
Naproti tomu zásada daňové neutrality brání tomu, aby zákaz bezdůvodného obohacení byl namítán pouze vůči takovým osobám povinným k dani, jako jsou „payment traders“, a nikoli vůči takovým
By contrast, the principle of fiscal neutrality precludes the prohibition of unjust enrichment from being applied only to taxable persons such
MARKS & SPENCER osobám povinným k dani, jako jsou „repayment traders“, pokud tyto osoby povinné k dani uvádějí na trh srovnatelné výrobky. Vnitrostátnímu soudu přísluší ověřit, zda tomu tak v projednávané věci je. Krom toho obecná zásada rovného zacházení, jejíž porušení se může v daňové oblasti vyznačovat diskriminací postihující hospodářské subjekty, které nejsou nutně soutěžiteli, ale které se nacházejí ve srovnatelné situaci v jiných vztazích, brání diskriminaci mezi „payment traders“ a „repayment traders“, která není objektivně odůvodněná. – Ke čtvrté otázce
MARKS & SPENCER as ‘payment traders’ and not to taxable persons such as ‘repayment traders’, in so far as those taxable persons have marketed similar goods. It will be for the national court to determine whether that is the position in the present case. Furthermore, the general principle of equal treatment, the infringement of which may be established, in matters relating to tax, by discrimination affecting traders who are not necessarily in competition with each other but are nevertheless in a similar situation in other respects, precludes discrimination between ‘payment traders’ and ‘repayment traders’, which is not objectively justified. — The fourth question
Podstatou této otázky předkládajícího soudu položené Soudnímu dvoru je, zda by odpověď na třetí otázku byla odlišná v případě, že by bylo prokázáno, že nedošlo k finanční ztrátě nebo finančnímu znevýhodnění hospodářského subjektu, kterému bylo odepřeno vrácení daně z důvodu bezdůvodného obohacení vyplývajícího z uvedeného vrácení daně.
By this question, the national court is essentially asking the Court whether the answer to the third question would be different if there is evidence that a trader who has been refused repayment on the ground of the unjust enrichment resulting from that refund has not suffered any financial loss or disadvantage.
V tomto ohledu je třeba uvést, že jednak neexistence finanční ztráty nebo finančního znevýhodnění není nutně důsledkem úplného přenesení DPH na konečného spotřebitele, neboť i v tomto případě, jak bylo připomenuto v bodě 42 tohoto rozsudku, mohla subjektu vzniknout ztráta v souvislosti se snížením objemu jeho prodejů.
In that regard, it must be stated, first, that it is not necessarily the corollary of the VAT being passed on in full to the final consumer that there is no financial loss or disadvantage, since, even in that situation, as has been pointed out in paragraph 42 of this judgment, the trader may have suffered a loss as a result of a fall in the volume of his sales.
Krom toho porušení zásady rovného zacházení, na něž se poukazuje v bodech 52 až 54 tohoto rozsudku, takovými vnitrostátními předpisy, jako jsou předpisy dotčené v původním řízení, je představováno diskriminací mezi hospodářskými subjekty ve vztahu k jejich nároku na vrácení neprávem vybrané DPH, která je nezávislá na tom, zda uvedeným subjektům vznikla, či nevznikla určitá finanční ztráta nebo zda tyto subjekty byly, či nebyly do jisté míry finančně znevýhodněny.
Secondly, the infringement of the principle of equal treatment, mentioned in paragraphs 52 to 54 of this judgment, by national legislation such as that at issue in the main proceedings, is constituted by discrimination between traders with regard to their right to repayment of VAT which was wrongly levied, this being separate from the issue of whether those traders have in fact suffered a financial loss or disadvantage.
Na čtvrtou otázku je tedy třeba odpovědět tak, že důkaz, že hospodářskému subjektu, jemuž bylo odepřeno vrácení neprávem vybrané DPH, nevznikla finanční ztráta nebo že tento subjekt nebyl finančně znevýhodněn, nemá vliv na odpověď na třetí otázku.
The answer to the fourth question must therefore be that the answer to the third question is not affected where there is evidence that a trader who has been refused repayment of VAT which was wrongly levied has not suffered any financial loss or disadvantage.
Podstatou této otázky předkládajícího soudu položené Soudnímu dvoru je, zda právo Společenství vyžaduje nebo dovoluje, aby vnitrostátní soud napravil porušení zásady rovného zacházení konstatované v bodech 52 až 54 tohoto rozsudku tím, že rozhodne, aby hospodářskému subjektu, v jehož neprospěch k takovému porušení došlo, byla vrácena celá částka neprávem vybrané daně, i když takové vrácení daně povede k bezdůvodnému obohacení uvedeného subjektu, nebo zda právo Společenství požaduje či povoluje, aby toto porušení zásady rovného zacházení bylo napraveno jiným způsobem.
By this question, the national court is essentially asking the Court whether Community law requires or permits a national court to remedy the infringement of the principle of equal treatment referred to in paragraphs 52 to 54 of this judgment by ordering that the tax which was wrongly levied be repaid in its entirety to the trader adversely affected by that infringement, even if such a repayment enriches him unjustly, or whether it requires or permits a court to grant some other remedy in respect of that infringement of the principle of equal treatment.
Je tedy věcí předkládajícího soudu, aby pro již nastalý stav sám vyvodil případné důsledky z porušení zásady rovného zacházení konstatovaného v bodech 52 až 54 tohoto rozsudku.
It is thus the task of the national court itself to draw any conclusions with respect to the past from the infringement of the principle of equal treatment referred to in paragraphs 52 to 54 of this judgment.
Soudnímu dvoru však přísluší uvést některá kritéria nebo některé zásady práva Společenství, jež je třeba při tomto posouzení respektovat.
However, it is for the Court to indicate certain criteria or principles of Community law which must be complied with when that assessment is being made.
V rámci tohoto posouzení musí předkládající soud respektovat právo Společenství a zejména zásadu rovného zacházení připomenutou v bodě 51 tohoto rozsudku.
In the course of that assessment, the national court must comply with Community law and, in particular, with the principle of equal treatment, as stated in paragraph 51 of this judgment.
Vnitrostátní soud musí v zásadě rozhodnout, že diskriminovanému hospodářskému subjektu má být vrácena dlužná DPH v plné výši, aby bylo napraveno porušení obecné zásady rovného zacházení, ledaže ve vnitrostátním právu existují jiné způsoby umožňující nápravu tohoto porušení.
The national court must, in principle, order the repayment in its entirety of the VAT payable to the trader who has suffered discrimination, in order to provide compensation for the infringement of the general principle of equal treatment, unless there are other ways of remedying that infringement under national law.
Jak v tomto ohledu poznamenala generální advokátka v bodě 74 svého stanoviska, je třeba poukázat na to, že vnitrostátní soud je povinen nepoužít jakékoli diskriminační vnitrostátní ustanovení, aniž by předtím byl povinen žádat o jeho zrušení zákonodárce či na toto zrušení musel čekat, a na příslušníky znevýhodněné skupiny uplatnit stejný režim, jaký platí pro příslušníky zvýhodněné skupiny.
In that regard, as the Advocate General observed in point 74 of her Opinion, the national court must set aside any discriminatory provision of national law, without having to request or await its prior removal by the legislature, and apply to members of the disadvantaged group the same arrangements as those enjoyed by the persons in the favoured category.
V důsledku toho je třeba na pátou otázku odpovědět tak, že je věcí předkládajícího soudu, aby pro již nastalý stav sám vyvodil případné důsledky z porušení zásady rovného zacházení konstatovaného v bodech 52 až 54 tohoto rozsudku podle pravidel týkajících se časových účinků vnitrostátního práva použitelného v původním řízení, a to v souladu s právem Společenství, a zejména se zásadou rovného zacházení, jakož i se zásadou, na jejímž základě musí dbát na to, aby nápravná opatření, která nařizuje, nebyla v rozporu s právem Společenství.
Consequently, the answer to the fifth question must be that it is for the national court itself to draw any conclusions with respect to the past from the infringement of the principle of equal treatment referred to in paragraphs 52 to 54 of this judgment, in accordance with the rules relating to the temporal effects of the national legislation applicable in the main proceedings, in compliance with Community law and, in particular, with the principle of equal treatment and the principle that it must ensure that the remedies which it grants are not contrary to Community law.
28 odst. 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, jak před, tak po zavedení změn tohoto ustanovení směrnicí Rady 92/77/EHS ze dne 19. října 1992, osvobození od daně s vrácením daně odvedené na předchozím stupni pro určitá konkrétní plnění, nemůže hospodářský subjekt uskutečňující taková plnění uplatňovat nárok na zdanění těchto plnění nulovou sazbou daně z přidané hodnoty na základě přímo použitelného právního předpisu Společenství.
Where, under Article 28(2) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, both before and after the insertion of the amendments made to that provision by Council Directive 92/77/EEC of 19 October 1992, a Member State has maintained in its national legislation an exemption with refund of input tax in respect of certain specified supplies, a trader making such supplies does not have any directly enforceable Community-law right to have those supplies taxed at a zero rate of value added tax.
28 odst. 2 šesté směrnice 77/388, jak před, tak po zavedení změn tohoto ustanovení
Where, under Article 28(2) of Sixth Directive 77/388, both before and after the insertion of the amendments made to that provision by Directive 92/77,
MARKS & SPENCER směrnicí 92/77, osvobození od daně s vrácením daně odvedené na předchozím stupni pro určitá konkrétní plnění, avšak své vnitrostátní právní předpisy vykládal nesprávně s tím důsledkem, že některá plnění, která měla být podle vnitrostátního zákona osvobozena od daně s vrácením daně odvedené na předchozím stupni, byla zdaněna základní sazbou, použijí se obecné zásady práva Společenství včetně zásady daňové neutrality takovým způsobem, že hospodářskému subjektu, který tato plnění uskutečnil, přiznávají právo na vrácení částek, které byly za tato plnění nesprávně požadovány. 3) I když se na věc v původním řízení v zásadě použijí zásady rovného zacházení a daňové neutrality, k jejich porušení nedojde pouze proto, že odmítnutí vrácení daně se zakládalo na bezdůvodném obohacení dotyčné osoby povinné k dani.
MARKS & SPENCER a Member State has maintained in its national legislation an exemption with refund of input tax in respect of certain specified supplies but has mistakenly interpreted its national legislation, with the consequence that certain supplies benefiting from exemption with refund of input tax under its national legislation have been subject to tax at the standard rate, the general principles of Community law, including that of fiscal neutrality, apply so as to give a trader who has made such supplies a right to recover the sums mistakenly charged in respect of them. 3. Although the principles of equal treatment and fiscal neutrality apply in principle to the case in the main proceedings, an infringement of those principles is not constituted merely by the fact that a refusal to make repayment was based on the unjust enrichment of the taxable person concerned.
Naproti tomu zásada daňové neutrality brání tomu, aby zákaz bezdůvodného obohacení byl namítán pouze vůči takovým osobám povinným k dani, jako jsou „payment traders“ (osoby povinné k dani, u nichž daň vybraná na výstupu v daném účetním období je vyšší než daň zaplacená na vstupu), a nikoli vůči takovým osobám povinným k dani, jako jsou „repayment traders“ (osoby povinné k dani, jejichž situace je opačná než situace prvně uvedených osob), pokud tyto osoby povinné k dani uvádějí na trh srovnatelné výrobky.
By contrast, the principle of fiscal neutrality precludes the concept of unjust enrichment from being applied only to taxable persons such as ‘payment traders’ (taxable persons for whom, in a given prescribed accounting period, the output tax collected exceeds the input tax) and not to taxable persons such as ‘repayment traders’ (taxable persons whose position is the inverse of that of payment traders), in so far as those taxable persons have marketed similar goods.
Vnitrostátnímu soudu přísluší ověřit, zda tomu tak v projednávané věci je.
It will be for the national court to determine whether that is the position in the present case.
Krom toho obecná zásada rovného zacházení, jejíž porušení se může v daňové oblasti vyznačovat diskriminací postihující hospodářské subjekty, které nejsou nutně soutěžiteli, ale které se nacházejí ve srovnatelné situaci v jiných vztazích, brání diskriminaci mezi „payment traders“ a „repayment traders“, která není objektivně odůvodněná.
Furthermore, the general principle of equal treatment, the infringement of which may be established, in matters relating to tax, by discrimination affecting traders who are not necessarily in competition with each other but are nevertheless in a similar situation in other respects, precludes discrimination between ‘payment traders’ and ‘repayment traders’, which is not objectively justified.
Věc C-393/06
Case C-393/06
(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vergabekontrollsenat des Landes Wien)
(Reference for a preliminary ruling from the Vergabekontrollsenat des Landes Wien)
„Veřejné zakázky – Směrnice 2004/17/ES a 2004/18/ES – Zadavatel vykonávající činnost částečně spadající do působnosti směrnice 2004/17/ES a částečně spadající do působnosti směrnice 2004/18/ES – Veřejnoprávní subjekt – Veřejný zadavatel“
(Public contracts — Directives 2004/17/EC and 2004/18/EC — Contracting entity pursuing activities falling in part within the field of application of Directive 2004/17/EC and in part within that of Directive 2004/18/EC — Body governed by public law — Contracting authority)
Stanovisko generálního advokáta Ruiz-Jaraba přednesené dne 22. listopadu 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer delivered on 22 November 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . I - 2343
Sbližování právních předpisů – Postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb – Směrnice 2004/17 – Rozsah působnosti
Approximation of laws — Procurement procedures of entities operating in the water, energy, transport and postal services sectors — Directive 2004/17 — Scope
SHRNUTÍ – VĚC C-393/06
SUMMARY — CASE C-393/06
Sbližování právních předpisů – Postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb – Směrnice 2004/17 a 2004/18 – Veřejní zadavatelé
Approximation of laws — Procurement procedures of entities operating in the water, energy, transport and postal services sectors and public works contracts, public supply contracts and public service contracts — Directives 2004/17 and 2004/18 — Contracting authorities
Sbližování právních předpisů – Postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb a při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby – Směrnice 2004/17 a 2004/18 – Rozsah působnosti
Approximation of laws — Procurement procedures of entities operating in the water, energy, transport and postal services sectors and public works contracts, public supply contracts and public service contracts — Directives 2004/17 and 2004/18 — Scope
(Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17 a 2004/18)
(European Parliament and Council Directives 2004/17 and 2004/18)
zadávány veřejnými zadavateli, kteří vykonávají jednu nebo více činností uvedených v článcích 3 až 7 směrnice 2004/17, a jež jsou zadávány pro výkon těchto činností.
referred to in Articles 3 to 7 of Directive 2004/17.
Působnost směrnice 2004/17 je tedy přísně ohraničena, což neumožňuje rozšířit postupy v ní stanovené nad rámec působnosti směrnice.
Thus, the field of application of Directive 2004/17 is strictly circumscribed, which does not permit the procedures laid down therein to be extended beyond that field of application.
Zadavatel ve smyslu směrnice 2004/17 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb je povinen uplatnit postup stanovený uvedenou směrnicí pouze na zadávání zakázek souvisejících s činnostmi, které tento subjekt vykonává v jednom či více odvětvích uvedených v článcích 3 až 7 uvedené směrnice.
A contracting entity, within the meaning of Directive 2004/17 coordinating the procurement procedures of entities operating in the water, energy, transport and postal services sectors, is required to apply the procedure laid down in that directive only for the award of contracts which relate to activities carried out by that entity in one or more of the sectors listed in Articles 3 to 7 of that directive.
(viz body 28–29, výrok 1)
(see paras 28, 29, operative part 1)
Článek 20 odst. 1 směrnice 2004/17 totiž stanoví, že uvedená směrnice se nevztahuje na zakázky, které zadavatelé zadávají za jiným účelem, než je vykonávání jejich činností uvedených v článcích 3 až 7 téže směrnice.
Article 20(1) of Directive 2004/17 provides that the latter does not apply to contracts which the contracting entities award for purposes other than the pursuit of their activities as described in Articles 3 to 7 thereof.
Zrcadlovým ustanovením tohoto ustanovení ve směrnici 2004/18 je první pododstavec článku 12, který stanoví, že tato směrnice se nevztahuje na veřejné zakázky, jež jsou
The equivalent of that provision in Directive 2004/18 is the first paragraph of Article 12, which provides that that directive does not apply to public contracts which are awarded by contracting authorities exercising one or more of the activities
AIGNER účelem uspokojování potřeb obecného zájmu.
AIGNER was established specifically to meet needs in the general interest.
Zajišťovat dodávky tepla pro městskou aglomeraci prostřednictvím postupu šetrného k životnímu prostředí totiž představuje cíl, který je nepochybně v obecném zájmu.
To provide heating for an urban area by means of an environmentally-friendly process constitutes an aim which is undeniably in the general interest.
Je v tomto ohledu lhostejné, že uvedené potřeby jsou nebo by mohly být uspokojovány rovněž soukromými podniky.
In that regard, it is immaterial that such needs are also met or can be met by private undertakings.
Podstatné je, že se jedná o potřeby, které se stát či regionální nebo místní orgány z důvodu obecného zájmu obvykle rozhodne uspokojovat sám nebo nad kterými si zamýšlí ponechat určitý rozhodující vliv.
It is important that they should be needs which, for reasons in the general interest, the State or a regional authority generally chooses to meet itself or over which it wishes to retain a decisive influence.