natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tvrdí také, že zákon o poskytování dotací na nemovitý majetek neznevýhodňuje konkrétněji migrující pracovníky.
It also maintains that the law on the property subsidy does not operate to the greater detriment of migrant workers in particular.
Je sice pravda, že dotace je poskytována pouze osobám s neomezenou daňovou povinností, pokud jde o německou daň z příjmu, které nabudou nemovitost na německém území, Spolková republika Německo se však domnívá, že z toho nelze vyvozovat existenci diskriminačního zacházení již z toho pouhého důvodu, že v Německu má přirozeně bydliště nejvíce osob plně podléhajících německé dani z příjmu.
Although it is true that the subsidy is granted only to persons liable to unlimited German income tax who acquire a property in Germany, the Federal Republic of Germany considers that the existence of adverse treatment cannot be deduced from this merely because, naturally, most persons liable to unlimited German income tax reside in Germany.
Dále uznává, že stát původu je povinen dodržovat zásadu volného pohybu pracovníků ve vztahu ke svým vlastním státním příslušníkům.
Next, it acknowledges that the Member State of origin is obliged to observe the principle of freedom of movement for workers in relation to its own nationals.
Spolková republika Německo má nicméně za to, že tato zásada platí pouze ohledně omezení, která mohou omezit přístup k zaměstnání.
However, it considers that this principle applies only to restrictions that are capable of limiting
Z rozsudků Bosman 9a Graf 10totiž vyplývá, že překážky volného
10 access to employment. Bosman and Graf show that only an obstacle affecting the
7 — Viz příloha I žaloby.
7 — See Annex I to the application.
8 — Rozsudek ze dne 26. ledna 1993 (C-112/91, Recueil, s. I-429, bod 17).
8 — Case C-112/91 Werner [1993] ECR I-429, paragraph 17.
9 — Rozsudek ze dne 15. prosince 1995 (C-415/93, Recueil, s. I-4921, bod 103).
9 — Case C-415/93 Bosman [1995] ECR I-4921, paragraph 103.10 — Case C-190/98 Graf [2000] ECR I-493, paragraph 23.
Navíc má Spolková republika Německo za to, že nedochází k žádné diskriminaci na základě státní příslušnosti, protože migrující pracovníci s neomezenou daňovou povinností, pokud jde o německou daň z příjmu, mají nárok na poskytnutí dotace na nemovitý majetek na nemovitost nacházející se
Further, the Federal Republic of Germany considers that there is no discrimination on grounds of nationality, since migrant workers liable to unlimited German income tax are entitled to the subsidy for a property situated in Germany. However, whether German nationals or migrant workers are
Podle Spolkové republiky Německo jsou tak bez ohledu na státní příslušnost osoby povinné k dani podmínky pro poskytnutí uvedené dotace stejné bez ohledu na to, zda je osoba migrujícím pracovníkem nebo německým státním příslušníkem.
Thus, according to the Federal Republic of Germany, the nationality of the person subject to taxation matters little: the conditions for obtaining this grant are identical, whether the person is a migrant worker or a German national.
V každém případě má Spolková republika Německo za to, že pokud by Soudní dvůr měl připustit existenci porušení článků 18 ES, 39 ES a 43 ES, omezení poskytnutí dotace na nemovitý majetek je odůvodněno naléhavým důvodem obecného zájmu.
In any event, the Federal Republic of Germany considers that, if the Court were to accept that there is a breach of Art icles 18 EC, 39 EC and 43 EC, the limitation of the property subsidy would be justified by an overriding reason relating to the public interest.
Spolková republika Německo uplatňuje, že Komise v projednávané žalobě rozšířila předmět sporu.
The Federal Republic of Germany asserts that the Commission has, in this action, extended the subject-matter of the proceedings.
Odkazuje v tomto ohledu na výzvu dopisem, ve které Komise poukazuje na situaci „německé osoby povinné k dani“ 11, zatímco žalobní důvod je nyní rozšířen na vyloučení osob cizí státní příslušnosti z nároku na poskytnutí dotace na nemovitý majetek.
For this, it refers to the letter of formal notice, in which the Commission’s subject is the situation of the ‘German taxpayer’, 11 whereas the complaint has now been extended to the exclusion of people of foreign nationality from eligibility for the property subsidy.
Cílem takové dotace je totiž podporovat výstavbu obytných nemovitostí v Německu.
The objective of such a grant is to promote house building in Germany.
Podle Spolkové republiky Německo by rozšíření poskytování dotace na nemovitý majetek na nemovitosti nacházející se v jiném členském státě znamenalo porušení tohoto cíle.
According to the Federal Republic of Germany, extending the grant of the subsidy to properties situated in another Member State would in effect fail to have regard to that objective.
V tomto ohledu je namístě připomenout, že podle ustálené judikatury má postup před zahájením soudního řízení za cíl dát dotčenému členskému státu příležitost jednak splnit své povinnosti, které pro něj vyplývají z práva Společenství, a jednak užitečně uplatnit důvody na jeho obranu proti výtkám Komise 12.
In that regard, it is important to note that, according to settled caselaw, the purpose of the pre-litigation procedure is to give the Member State concerned an opportunity to comply with its obligations under Community law or to avail itself of its right to defend itself against the complaints made by the Commission.
Konkrétně účelem výzvy dopisem je v postupu před zahájením soudního řízení vymezit předmět sporu a sdělit členskému
12 More specifically, the purpose of the letter of formal notice in the pre-litigation procedure is to delimit the subject-matter of the dispute and to indicate to the Member State, which is invited to
11 — Viz poznámka pod čarou 7.
11 — See footnote 7.
12 — Viz rozsudek ze dne 26. října 2006, Komise v. Itálie (C-371/04, Sb. rozh. s. I-10257, bod 9 a uvedená judikatura).
12 — See Case C-371/04 Commission v Italy [2006] ECR I-10257, paragraph 9 and the caselaw cited.
Navíc je Spolková republika Německo jediná příslušná k zajištění vhodné nabídky obytných nemovitostí na jejím území, jelikož politika bydlení spadá do neharmonizované oblasti.
Further, the Federal Republic of Germany alone is competent to guarantee an appropriate supply of housing in Germany, since housing policy is an unharmonised field.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-152/05 státu skutečnosti nezbytné pro přípravu jeho obrany 13.
OPINION OF ADVOCATE GENERAL BOT — CASE C-152/05 submit its observations, the factors enabling it to prepare its defence. 13
Spolková republika Německo tudíž mohla po právu uplatnit důvody na svou obranu proti formulované výtce.
Therefore, the Federal Republic of Germany was properly able to submit its grounds of defence against the complaint.
V důsledku toho se domnívám, že je žaloba přípustná.
Consequently, I consider the action to be admissible.
V projednávaném případě sice Komise ve své výzvě dopisem použila výraz „německá osoba povinná k dani“, nic to ale nemění na tom, že jasně poukázala na osoby podléhající dani v Německu podle § 1 odst. 2 a 3 EStG 14.
In this case, although the Commission used the expression ‘German taxpayer’ in its letter of formal notice, the fact remains that it clearly referred to persons taxable in Germany under Paragraph 1(2) and (3) of the EstG.
Podle tohoto ustanovení mohou být přitom osoby plně podléhající německé dani z příjmu jak německé státní příslušnosti, tak cizí státní příslušnosti.
14 Under this paragraph, persons liable to unlimited German income tax may equally well be of German or of foreign nationality.
K žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení článků 18 ES, 39 ES a 43 ES
The complaint deriving from the breach of Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC
Krom toho z výroku odůvodněného stanoviska rovněž vyplývá, že Komise Spolkové republice Německo vytýká, že omezila poskytování dotace na nemovitý majetek na osoby s neomezenou daňovou povinností, pokud jde o německou daň z příjmu, které nabudou nemovitost na německém území.
Further, it is also apparent from the operative part of the reasoned opinion that the Commission criticises the Federal Republic of Germany for restricting the grant of the property subsidy to persons liable to unlimited German income tax who acquire a property in Germany.
Úvodem je namístě uvést, že Spolková republika Německo poukázala dne 11. ledna 2006 na nabytí účinnosti zákona ze dne 22. prosince 2005 (Gesetz zur Abschaffung der Eigenheimzulage), kterým byl zrušen zákon o poskytování dotací na nemovitý majetek.
A preliminary point to be noted here is that on 11 January 2006 the Federal Republic of Germany mentioned the entry into force of the Law abolishing the subsidy for owneroccupied dwellings (Gesetz zur Abschaffung der Eigenheimzulage) of 22 December 2005.
Je třeba nicméně připomenout, že podle ustálené judikatury se existence nesplnění povinnosti musí posuzovat vzhledem ke stavu, v němž se členský stát nacházel v době, kdy uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku 15.
It is, however, to be borne in mind that it is settled caselaw that the question of whether a Member State has failed to fulfil its obligations must be determined by reference to the situation prevailing in that Member State at the end of the period laid down in the reasoned opinion. 15
15 — Viz zejména rozsudek ze dne 23. února 2006, Komise v. Německo (C-43/05, Sb. rozh. s. I-33, bod 9 a uvedená judikatura).
15 — See inter alia Case C-43/05 Commission v Germany, not published in the ECR, paragraph 9 and the caselaw cited.
13 — Tamtéž.14 — Viz příloha I žaloby.
13 — Idem.14 — See Annex I to the application.
V projednávaném případě z odůvodněného stanoviska vyplývá, že lhůta stanovená Spolkové republice Německo k tomu, aby dosáhla souladu s právem Společenství, uplynula dne 16. února 2004.
In this case, it is apparent from the reasoned opinion that the period prescribed for the Federal Republic of Germany to comply with Community law expired on 16 February 2004.
Proto Soudní dvůr provádí nejprve přezkum slučitelnosti dotčeného vnitrostátního předpisu s oběma těmito ustanoveními a pouze tehdy, nepoužijí-li se tato speciálnější ustanovení, přezkoumává slučitelnost tohoto vnitrostátního předpisu s obecnou svobodou pohybu občanů.
That is why the Court is to examine first the compatibility of the national rule in question with these two provisions, and it is only if these more particular provisions do not apply that it will go on to examine the compatibility of that national rule with citizens’ general freedom of movement.
V důsledku toho je tato změna pro projednávanou žalobu irelevantní.
Consequently, the amendment has no relevance to this action.
Je tudíž třeba nejprve přezkoumat opodstatněnost žalobního důvodu z hlediska článků 39 ES a 43 ES.
Therefore the merit of the complaint should first of all be examined in the light of Articles 39 EC and 43 EC.
Nyní je třeba posoudit opodstatněnost žalobního důvodu dovolávaného Komisí.
It must now be determined whether the complaint put forward by the Commission is well founded.
Zaprvé, jak správně zdůrazňuje Komise, rozhodujícím prvkem, který zakládá nárok na poskytnutí dotace na nemovitý majetek, je neomezená daňová povinnost k německé dani z příjmu.
First of all, as the Commission rightly points out, the decisive factor conferring entitlement to the property subsidy is unlimited liability to German income tax.
Nárok na poskytnutí dotace na nemovitý majetek tudíž může vzniknout pouze daňovým poplatníkům podléhajícím německé dani z příjmu.
Eligibility for the property subsidy therefore concerns only taxpayers liable to German income tax.
Tímto žalobním důvodem Komise Spolkové republice Německo vytýká, že tím, že vyloučila nerezidenty s neomezenou daňovou povinností, pokud jde o německou daň z příjmu z nároku na poskytnutí dotace na nemovitý majetek, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 18 ES, 39 ES a 43 ES.
By this complaint, the Commission criticises the Federal Republic of Germany for having failed to comply with its obligations under Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC by excluding nonresidents liable to unlimited German income tax from eligibility for the property subsidy.
I když přitom přímé daně spadají do pravomoci členských států, nic to nemění na tom, že členské státy musejí při jejím výkonu dodržovat právo Společenství 17.
Although direct taxation falls within their competence, the Member States must none the less exercise that competence consistently with Community law.
Členské státy tedy nesmí při výkonu této pravomoci porušovat takové základní svobody zaručené
17 Therefore the Member States, in the exercise of their competence, must not contravene the
Připomínám, že podle ustálené judikatury článek 18 ES, který obecně stanoví právo volného pohybu a pobytu každého občana Unie na území členských států, nachází zvláštní vyjádření v článku 39 ES, pokud jde o volný pohyb pracovníků, a v článku 43 ES, pokud jde o svobodu usazování 16.
I note that, according to settled caselaw, Article 18 EC, which sets out in general terms the right of every citizen of the Union to move and reside freely within the territory of the Member States, finds specific expression in Article 39 EC with regard to freedom of movement for workers and in Article 43 EC with regard to freedom of establishment. 16
Smlouvou o ES, jako je volný pohyb pracovníků a svoboda usazování.
OPINION OF ADVOCATE GENERAL BOT — CASE C-152/05 fundamental freedoms guaranteed by the EC Treaty, such as freedom of movement for workers and freedom of establishment.
Totéž platí pro vnitrostátní ustanovení práva, která brání státnímu příslušníkovi členského státu v tom, aby opustil svou zemi původu za účelem výkonu práva na volný pohyb nebo svobodu usazování, nebo jej od toho odrazují 20.
The same applies to national provisions which prevent or deter a national of a Member State from leaving his country of origin in order to exercise his right to freedom of movement and freedom of establishment. 20
Diskriminace však může nastat pouze tehdy, pokud jsou rozdílná pravidla používána na srovnatelné situace nebo stejné pravidlo používáno na rozdílné situace 21.
However, discrimination can arise only through the application of different rules to comparable situations or the application of the same rule to different situations. 21
V tomto ohledu podle ustálené judikatury Soudního dvora pravidlo rovného zacházení obsažené jak v článku 39 ES, tak v článku 43 ES zakazuje nejen zjevnou diskriminaci na základě státní příslušnosti, ale také všechny skryté formy diskriminace, které použitím jiných rozlišovacích kritérií vedou ve skutečnosti ke stejnému výsledku 18.
In this regard, according to the Court’s settled caselaw, the equal treatment rule enshrined in both Article 39 EC and Article 43 EC prohibits not only overt discrimination on grounds of nationality but also all covert forms of discrimination which, by the application of other distinguishing criteria, lead in fact to the same result. 18
V oblasti přímých daní Soudní dvůr rozhodl, že situace rezidentů a nerezidentů v určitém státě nejsou obecně srovnatelné, neboť příjem nerezidenta pobíraný na území daného státu je nejčastěji pouze částí jeho celkového příjmu soustředěného v místě bydliště a osobní daňová schopnost nerezidenta, která vyplývá ze zohlednění všech jeho příjmů a jeho osobní a rodinné situace, může být nejsnadněji posouzena v místě, kde jsou soustředěny jeho osobní a majetkové zájmy, které obecně odpovídá jeho obvyklému bydlišti 22.
In relation to direct taxes, the Court has held that the situations of nonresidents and of residents are generally not comparable, because the income received in the territory of a State by a nonresident is in most cases only a part of his total income, which is concentrated at his place of residence, and because a non-resident’s personal ability to pay tax, determined by reference to his aggregate income and his personal and family circumstances, is easier to assess at the place where his personal and financial interests are centred, which in general is the place where he has his usual abode. 22
Za nepřímo diskriminační tak musejí být považovány podmínky vnitrostátního práva, které se sice uplatní nezávisle na státní příslušnosti, avšak v zásadě nebo ve velké většině se dotýkají migrujících pracovníků, jakož i podmínky, které se uplatní bez rozdílu, ale které mohou být snadněji splněny tuzemskými pracovníky než migrujícími pracovníky, nebo ještě ty, které by mohly působit zejména v neprospěch migrujících pracovníků 19.
Accordingly, conditions imposed by national law must be regarded as indirectly discriminatory where, although applicable irrespective of nationality, they affect essentially migrant workers or the great majority of those affected are migrant workers, where they are applicable without distinction but can more easily be satisfied by national workers than by migrant workers or where there is a risk that they may operate to the particular detriment of the latter. 19
21 — Rozsudek ze dne 25. ledna 2007, Meindl (C-329/05, Sb. rozh. s. I-1107, bod 22).
21 — Case C-329/05 Meindl [2007] ECR I-1107, paragraph 22.
19 — Výše uvedený rozsudek O’Flynn (bod 18 a uvedená judikatura).
19 — O’Flynn, paragraph 18 and the caselaw cited.
Se třemi kategoriemi nerezidentů je však v Německu zacházeno rozdílně.
However, the three categories of nonresidents are treated differently from residents in Germany.
Je tomu však jinak, když poplatník-ne-rezident, a to ať se jedná o zaměstnance, nebo o samostatně výdělečně činnou osobu, pobírá své veškeré nebo téměř veškeré příjmy ve státě, kde vykonává svou výdělečnou činnost 23.
The position is different, however, when a nonresident taxpayer, whether employed or self-employed, receives all or almost all his income in the State where he works. 23
V tomto případě se nerezident objektivně nachází v téže situaci, pokud jde o daň z příjmů, jako rezident tohoto státu, který v tomto státu vykonává tytéž činnosti.
In that case, the nonresident is objectively in the same situation in so far as concerns income tax as a resident of that State who does the same work there.
Oba jsou zdaněni v tomto jediném státě a jejich daňový základ je totožný 24.
Both are taxed in that State alone and their taxable income is the same. 24
Jedná se tedy o rozdílné zacházení, které znevýhodňuje nerezidenty s neomezenou daňovou povinností k německé dani z příjmu.
Here, therefore, we are faced with differentiated treatment that disadvantages nonresidents liable to unlimited German income tax.
V projednávaném případě podle § 1 EStG a článku 14 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství 25podléhá příjem nerezidentů, stejně jako příjem rezidentů, plně německé dani.
In the present case, under Paragraph 1 of the EStG and Article 14 of the Protocol on the Privileges and Immunities of the European Communities, 25the income of nonresidents, exactly like that of residents, is liable to unlimited German taxation.
Toto rozdílné zacházení může tyto nerezidenty odrazovat od výkonu svobod, které jim jsou přiznány Smlouvou.
This differentiated treatment could deter those nonresidents from making use of the freedoms conferred on them by the Treaty.
S ohledem na skutečnost zakládající nárok na poskytnutí dotace na nemovitý majetek, a sice neomezenou daňovou povinnost k německé dani z příjmu, se tudíž němečtí rezidenti a nerezidenti nacházejí ve srovnatelné situaci.
Therefore, from the point of view of the factor giving rise to the property subsidy, namely unlimited liability to German income tax, German residents and nonresidents are in a comparable situation.
23 — Výše uvedený rozsudek Schumacker (bod 36).
23 — Schumacker, paragraph 36.24 — Case C-80/94 Wielockx [1995] ECR I-2493, paragraph 20.25 — Protocol of 8 April 1965 (OJ 1967 L 152, p. 13).
Tak tomu je zaprvé v případě nerezidentů zaměstnaných německou veřejnoprávní právnickou osobou.
That is the case, firstly, for nonresidents employed by a legal person governed by German public law.
Tyto osoby jsou z toho důvodu, že mají bydliště a pracují v zahraničí, zbaveny finančního zvýhodnění, a sice dotace
These persons, because they reside and work abroad, are denied a financial advantage, namely, the property
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-152/05 na nemovitý majetek.
OPINION OF ADVOCATE GENERAL BOT — CASE C-152/05 subsidy.
V důsledku zbavení tohoto zvýhodnění jsou odrazovány od toho, aby opustily svůj stát původu, Německo, za účelem výkonu výdělečné činnosti v jiném členském státě, což s přihlédnutím k výše uvedené judikatuře představuje překážku volného pohybu pracovníků.
The denial of this advantage has the effect of deterring them from leaving their State of origin, Germany, to work in another Member State which, in the light of the aforementioned caselaw, constitutes an obstacle to freedom of movement for workers.
V tomto rozsudku Soudní dvůr totiž připustil, že situace manželů německé státní příslušnosti, kteří pracovali v Německu, byli v tomto státě povinni k dani, ale měli bydliště v jiném členském státě, spadá do působnosti článku 48 Smlouvy o EHS (později článek 48 Smlouvy o ES, nyní po změně článek 39 ES).
In that judgment, the Court accepted that the situation of a couple, both German nationals, who were working in Germany and were subject to taxation in that State but were residing in another Member State, was covered by Article 48 of the EEC Treaty (after amendment, Article 48 of the EC Treaty, now Article 39 EC).
Domníval se, že „každý státní příslušník Společenství, nezávisle na svém místě bydliště a své státní příslušnosti, který využil práva na volný pohyb pracovníků a vykonával výdělečnou činnost v jiném členském státě než státě svého bydliště, spadá do působnosti článku 48 Smlouvy“ 27.
It took the view that ‘any Community national who, irrespective of his place of residence and his nationality, has exercised the right to freedom of movement for workers and who has been employed in a Member State other than that of residence falls within the scope of Article 48 EC’. 27
Zadruhé má Komise za to, že zákon o poskytování dotací na nemovitý majetek představuje rovněž diskriminaci vůči přeshraničním pracovníkům.
Secondly, the Commission considers that the law on the property subsidy also constitutes discrimination against frontier workers.
V rozsudku N. 28 Soudní dvůr dospěl ke stejnému řešení v oblasti svobody usazování.
In its judgment in N, 28 the Court reached the same decision in respect of freedom of establishment.
V tomto ohledu se Spolková republika Německo domnívá, že situace německých státních příslušníků, kteří nejsou rezidenty, ale pracují v Německu a mají neomezenou daňovou povinnost k německé dani z příjmu, nespadá do působnosti článků 39 ES a 43 ES.
In this regard, the Federal Republic of Germany considers that the situation of nonresident German nationals working in Germany and liable to unlimited German income tax is not covered by Articles 39 EC and 43 EC.
V důsledku toho jsem toho názoru, že situace německých přeshraničních pracovníků, kteří nejsou rezidenty v Německu a kteří v tomto členském státě pracují a podléhají německé dani z příjmu, také spadá do působnosti článků 39 ES a 43 ES.
Consequently, I take the view that the situation of German frontier workers nonresident in Germany who work in that Member State and are liable to German income tax is also covered by Articles 39 EC and 43 EC.
I když je pravda, že ve výše uvedeném rozsudku Werner Soudní dvůr rozhodl, že do působnosti článku 52 Smlouvy nespadá situace, kdy má státní příslušník členského státu, který vykonává svou výdělečnou činnost na území tohoto státu a pobírá zde své veškeré nebo téměř veškeré příjmy, své bydliště v jiném členském státě, tento výklad nicméně opustil v rozsudku Ritter-Coulais 26.
Even though in Werner the Court ruled that Article 52 of the Treaty did not apply to a situation in which a national of a Member State who works in that Member State and receives all or almost all his income there has his residence in another Member State, it abandoned that interpretation in Ritter-Coulais. 26
26 — Rozsudek ze dne 21. února 2006 (C-152/03, Sb. rozh. s. I-1711).
26 — Case C-152/03 Ritter-Coulais [2006] ECR I-1711.