natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tato ustanovení provádějí cíl vyjádřený ve dvanáctém bodě odůvodnění šesté směrnice, podle kterého pravidla pro odpočet daně musejí být harmonizována do té míry, aby se týkala skutečně vybraných částí, a výše odpočtu daně musí být vypočítávána ve všech členských státech obdobným způsobem.
These provisions give effect to the objective laid down in the 12th recital in the preamble to the Sixth Directive, which states that the rules governing deductions should be harmonised to the extent that they affect the actual amounts collected and that the deductible proportion should be calculated in a similar manner in all the Member States.
DPH je spotřební daní, která se uplatňuje zpravidla na zboží a služby.
VAT is a tax on consumption which is intended to apply generally to goods and services.
Systém DPH ve Společenství spočívá v tom, že se na zboží a služby uplatní daň přesně poměrná k jejich ceně, jež je splatná při každém plnění uskutečněném v rámci výrobního nebo distribučního cyklu a jež zatěžuje pouze konečného spotřebitele.
The Community system of VAT consists in applying to goods and services a tax that is exactly proportionate to their price, payable on any transaction entered into as part of the production or distribution circuit, the burden of which falls on the end consumer only.
Za účelem umožnit osobám povinným k dani, které zajišťují její výběr, aby nenesly toto zatížení, zavádí šestá směrnice mechanismus odpočtu určený k zajištění „neutrality“ daně ve vztahu k nim.
In order to ensure that taxable persons responsible for recovering the VAT do not carry the burden thereof, the Sixth Directive provides for a deduction mechanism intended to ensure tax ‘neutrality’ in regard to them.
Osoby povinné k dani si tak mohou od daně, kterou vybraly
Taxable persons are thus allowed to
5 šesté směrnice tak stanoví, že pokud osoba povinná k dani používá zboží a služby jak pro zdanitelná plnění, u nichž je DPH odpočitatelná, tak i pro plnění, u nichž DPH odpočitatelná není, je odpočitatelný jen podíl DPH připadající na hodnotu prvního druhu plnění.
Article 17(5) of the Sixth Directive thus provides that, where a taxable person uses goods and services for taxable transactions, in respect of which VAT is deductible, and for exempt transactions, in respect of which VAT is not deductible, the deduction is available only for such proportion of the VAT as is attributable to the former transactions.
Podle téhož článku se tento podíl stanoví v souladu s článkem 19 šesté směrnice pro všechna plnění uskutečňovaná osobou povinnou k dani.
That article also provides that the proportion is to be determined for all the transactions carried out by the taxable person in accordance with Article 19 of the Sixth Directive.
1 šesté směrnice stanoví:
Article 19(1) of the Sixth Directive provides as follows:
Článek 19 odst. 2 šesté směrnice, který je středem pozornosti v tomto řízení o předběžné otázce, stanoví následující:
Article 19(2) of the Sixth Directive, which is at the heart of the present reference for a preliminary ruling, provides as follow:
„Odchylně od odstavce 1 se z výpočtu odpočitatelného podílu vylučuje výše obratu vztahující se k dodáním investičního majetku, který osoba povinná k dani využila pro potřeby svého podniku.
‘By way of derogation from the provisions of paragraph 1, there shall be excluded from the calculation of the deductible proportion amounts of turnover attributable to the supplies of capital goods used by the taxable person for the purposes of his business.
Rovněž se vylučuje výše obratu vztahující se k plněním uvedeným v čl.
Amounts of turnover attributable to transactions specified in Article 13B(d), in so far as these are incidental transactions, and to incidental real estate and financial transactions shall also be excluded.
13 části B písm. d), jsou-li to příležitostná plnění, a dále vztahující se k příležitostným operacím s nemovitostmi a příležitostným finančním operacím.
Where Member States exercise the option provided under Article 20(5) not to require adjustment in respect of capital goods, they may include disposals of capital goods in the calculation of the deductible proportion.’
20 odst. 5 a nebudou požadovat opravu daně vzhledem k investičnímu majetku, mohou k prodeji investičního majetku přihlédnout při výpočtu odpočitatelného podílu.“ v čitateli celkovou výši ročního obratu vztahujícího se k plněním, u nichž je daň z přidané hodnoty odpočitatelná […], bez daně z přidané hodnoty,
Article 20 of the Sixth Directive lays down the rules on adjustments of deductions.
Uvedený článek stanoví:
It provides as follows:
– ve jmenovateli celkovou výši ročního obratu vztahujícího se k plněním zahrnutým do čitatele a plněním, u nichž není daň z přidané hodnoty odpočitatelná, bez daně z přidané hodnoty […]
— as denominator, the total amount, exclusive of value added tax, of turnover per year attributable to transactions included in the numerator and to transactions in respect of which value added tax is not deductible …
Původní odpočet se opraví postupy stanovenými členskými státy […]
The initial deduction shall be adjusted according to the procedures laid down by the Member States …
U investičního majetku se oprava rozloží na pět let včetně roku, kdy bylo zboží pořízeno nebo vyrobeno. Roční oprava se provede
In the case of capital goods, adjustment shall be spread over five years including that in which the goods were acquired or manu-
Podíl se stanoví ročně a definuje se jako procentní podíl zaokrouhlený na celé procento.“
The proportion shall be determined on an annual basis, fixed as a percentage and rounded up to a figure not exceeding the next unit.’
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-98/07
OPINION OF MR BOT — CASE C-98/07
[…] jen v rozsahu jedné pětiny daně uvalené na zboží.
… factured. The annual adjustment shall be made only in respect of one-fifth of the tax imposed on the goods.
Oprava se provádí na základě změn poměru mezi nárokem na odpočet daně v následujících letech a nárokem na odpočet daně za rok, v němž bylo zboží pořízeno nebo vyrobeno.
The adjustment shall be made on the basis of the variations in the deduction entitlement in subsequent years in relation to that for the year in which the goods were acquired or manufactured.
Jestliže by v některém členském státě byly důsledky používání odstavců 2 a 3 zanedbatelné, nemusí tento členský stát s výhradou konzultací [Výboru pro DPH] tyto odstavce použít s ohledem na celkový daňový dopad v dotyčném členském státě a na zamezení nadbytečné administrativy za podmínky, že nebude narušena hospodářská soutěž.
If in any Member State the practical effect of applying paragraphs 2 and 3 would be insignificant, that Member State may, subject to the consultation [of the VAT committee], forego application of these paragraphs having regard to the need to avoid distortion of competition, the overall tax effect in the Member State concerned and the need for due economy of administration.
U nemovitého majetku, který byl pořízen jako investiční majetek, může být opravné období prodlouženo až na dvacet let.
In the case of immovable property acquired as capital goods the adjustment period may be extended up to 20 years.
Při dodání investičního majetku v průběhu opravného období se má za to, že je až do uplynutí opravného období využíván osobou povinnou k dani pro některou její hospodářskou činnost. […]
In the case of supply during the period of adjustment capital goods shall be regarded as if they had still been applied for business use by the taxable person until expiry of the period of adjustment. …
Tento článek zní následovně:
That article is worded as follows:
Pro účely použití odstavců 2 a 3 mohou členské státy:
For the purposes of applying the provisions of paragraphs 2 and 3, the Member States may:
„V případě zboží a služeb, které zaregistrovaný podnik využívá pro potřeby podniku jak pro účely zakládající nárok na odpočet podle článku 37, tak pro další účely, lze
‘In respect of goods and services which a registered undertaking uses both for purposes giving rise to entitlement to a deduction under Article 37 and for other
– vymezit obsah pojmu investiční majetek
— define the concept of capital goods,
NORDANIA FINANS A BG FACTORING v úvahu, přičemž pořízení a prodej uvedených vozidel byly organizovány profesionálním a systematickým způsobem.
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING termination of the lease contracts. The anticipated turnover upon the sale was taken into account in setting the lease fees, and the purchase and sale of the vehicles were organised professionally and systematically.
V roce 1998 tak Erhvervsfinans pronajala 4 500 vozidel, z nichž více než 600 prodala.
Thus, in 1998, Erhvervsfinans leased 4 500 vehicles and sold more than 600.
provést odpočet vzhledem k té části daně, která odpovídá obratu, jehož bylo dosaženo částí činnosti podléhající registraci.
purposes in its business, a deduction may be made in respect of that part of the tax which is proportionate to the turnover in the part of the business which must be registered.
Při výpočtu obratu se z jeho výše vylučuje částka obratu připadající na dodávky investičního majetku využívaného pro potřeby podniku.
There shall be excluded from the assessment of turnover amounts of turnover attributable to the supplies of capital goods used for the purpose of the business.
Za investiční majetek se považují stroje, zařízení a ostatní provozní prostředky, jejichž prodejní cena (bez daně stanovené tímto zákonem) překračuje 50 000 DKK [od roku 1996 75 000 DKK] […]“
Machinery, equipment and similar business assets, the sales price of which, excluding tax under this Law, exceeds DKK 50 000 [from 1996, DKK 75 000], shall be regarded as capital goods …’
Pronájem vozidel a jejich prodej představují činnosti, které podléhají DPH.
The leasing and sale of vehicles are transactions subject to VAT.
Naproti tomu finanční služby jsou od této daně v souladu s čl. 13 částí B písm. d) šesté směrnice osvobozeny.
Financial services, by contrast, are exempt from VAT under Article 13B(d) of the Sixth Directive.
II – Skutkové okolnosti sporu v původním řízení
II — The facts of the dispute in the main proceedings
Společnost BG Erhvervsfinans A/S 3, jejímiž právními nástupkyněmi jsou společnosti Nordania Finans A/S a BG Factoring A/S, vykonávala v letech 1995 až 1998 rozsáhlou činnost leasingu ve formě pronájmu s následným prodejem, především vozidel.
Finans A/S and BG Factoring A/S are the successors in law, operated a substantial leasing undertaking in the form of hire purchase, primarily of cars.
Poskytovala rovněž finanční služby.
It also provided financial services.
V letech 1995 až 1998 Erhvervsfinans vynaložila obecné náklady na své podnikatelské prostory, kancelářský nábytek, počítačové vybavení, telefon, kontrolu účetnictví atd., ze kterých odvedla DPH.
Over the period 1995 to 1998, Erhvervsfinans incurred general costs relating to its business premises, its office equipment, its computer equipment, its telephone, auditing of its accounts and so on, on which it paid VAT.
Činnost leasingu spočívala v pronájmu vozidel na dobu zpravidla 36 měsíců, poté v prodeji těchto vozidel po skončení pronájmu.
The leasing operations consisted in leasing vehicles for a period of typically 36 months and the sale of the cars upon
V rámci tohoto výpočtu zahrnula Erhvervsfinans do svého ročního obratu obrat vyplývající z prodeje vozidel, jelikož měla za to, že tento prodej musí být považován za běžný prodej zboží.
In making this calculation, Erhvervsfinans included the turnover attributable to the sales of vehicles in its annual turnover, as it took the view that those sales ought to be regarded as normal sales of goods.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-98/07
OPINION OF MR BOT — CASE C-98/07 thereupon appealed to the Højesteret (Supreme Court) against the decision of the Østre Landsret.
Rozhodnutím ze dne 17. listopadu 1999 rozhodly dánské daňové orgány, že vozidla prodaná po skončení pronájmu musejí být považována za „investiční majetek, který osoba povinná k dani využila pro potřeby svého podniku“, takže obrat vyplývající z jejich prodeje musí být vyloučen z odpočitatelného podílu.
By decision of 17 November 1999, the Danish tax authorities determined that the vehicles sold at the end of the leasing contract should be treated as ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’, with the result that the turnover attributable to the sale thereof ought to be excluded from the deductible proportion.
Toto rozhodnutí mělo za následek snížení tohoto podílu.
That decision led to a reduction in that proportion.
19 odst. 2 [šesté směrnice] vykládán tak, že zahrnuje majetek, který leasingová společnost pořizuje jednak za účelem jej pronajímat, a jednak za účelem jej po skončení leasingových smluv prodat?“
‘Is the expression “capital goods used by the taxable person for the purposes of his business” contained in Article 19(2) of the [Sixth Directive] to be interpreted as covering goods which a leasing undertaking purchases with a view to both leasing and resale upon termination of the respective leasing contracts?’
Erhvervsfinans uvedené rozhodnutí napadla u Landsskatteret, který její žalobě vyhověl.
Erhvervsfinans challenged that decision before the Landsskatteret (National Tax Tribunal), which upheld its application.
Tento soud se domníval, že pronajatá vozidla se pořizují se záměrem jejich pronájmu a poté jejich prodeje po skončení doby pronájmu třetí osobě nebo případně nájemci.
That tribunal found that the leased vehicles were purchased with a view to being leased and sold at the end of the leasing contract, to third parties or possibly to the lessee.
Svou předběžnou otázkou se předkládající soud táže, zda musí být obrat vyplývající z běžného prodeje majetku, jako jsou vozidla pronajatá Erhvervsfinans, zahrnut do výpočtu odpočitatelného podílu, či nikoliv.
By its question, the national court is seeking to determine whether or not the turnover attributable to the ordinary sale of goods such as the vehicles leased out by Erhvervsfinans ought to be included in the calculation of the deductible proportion.
Skatteministeriet (ministerstvo financí) se proti tomuto rozhodnutí odvolalo k Østre Landsret, který, maje za to, že pronajatá vozidla jsou investičním majetkem ve smyslu výše uvedeného ustanovení, prohlásil toto odvolání za opodstatněné.
Skatteministeriet (the Danish Ministry of Fiscal Affairs) appealed against this decision to the Østre Landsret (Eastern Regional Court), which declared the appeal to be well founded, taking the view that the leased vehicles did constitute capital goods within the meaning of the abovementioned provision.
O co jde v odpovědi na tuto otázku, se jeví zcela jasně.
The implications of the reply to this question are very obvious.
Pokud Soudní dvůr bude toho názoru, že tento obrat musí být do tohoto výpočtu zahrnut, připočte se do
If the Court takes the view that such turnover must be included in that calculation, it must be added to the
NORDANIA FINANS A BG FACTORING čitatele a jmenovatele zlomku pro výpočet tohoto podílu, což má za následek zvýšení výsledného čísla, a tudíž nároku osoby povinné k dani na odpočet.
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING
v němž Soudní dvůr podal výklad pojmu „investiční majetek“ uvedeného v článku 17 druhé směrnice Rady 67/228/EHS 5.
Verbond van Nederlandse Ondernemingen, 4in which the Court interpreted the concept of ‘capital goods’ in Article 17 of Second Council Directive 67/228/EEC.
Soudní dvůr rozhodl, že určujícími kritérii tohoto pojmu jsou dlouhodobé používání dotčeného majetku, jakož i pravidla odpisů jeho pořizovacích nákladů a že členské státy disponují při vymezení obsahu každého z těchto kritérií určitým prostorem pro uvážení.
the decisive factors in regard to this concept were the durability of the use of the goods in issue and the rules applicable to writing off of the acquisition costs, and that the Member States enjoyed a certain margin of discretion in defining the content of each of those criteria.
Dánská vláda tvrdí, že pronajatá vozidla dotčená ve věci v původním řízení odpovídají uvedeným kritériím.
The Danish Government maintains that the vehicles leased in the main proceedings in the present case meet those criteria.
Rovněž uvádí, že není třeba dále rozlišovat mezi tímto investičním majetkem a obchodním majetkem, jak požadují Nordania Finans A/S a BG Factoring A/S.
It also claims that there is no need to make any further distinction, as requested by Nordania Finans A/S and BG Factoring A/S, between such capital goods and other goods.
20 odst. 4 šesté směrnice, podle kterého mohou členské státy vymezit pojem „investiční majetek“.
According to that government, Article 19(2) must be read in conjunction with Article 20(4) of the Sixth Directive, which states that the Member States may define the concept of ‘capital goods’.
Členské státy tak mohou vymezit pojem „investiční majetek“ jak v rámci článku 19, tak v rámci článku 20 uvedené směrnice.
The Member States may therefore define the concept of ‘capital goods’ both in the context of Article 19 and in the context of Article 20 of the Directive.
Konečně, uvedená vláda tvrdí, že její postoj je v souladu s cílem čl.
Finally, the Danish Government argues that its position is consistent with Article 19(2) of the Sixth Directive and with the preparatory material which led to the adoption of that provision.
2 šesté směrnice, jakož i s přípravnými pracemi, které vedly k přijetí tohoto ustanovení.
Under Article 17 of that directive the Member States were able wholly or partly to exclude, for a transitional period, capital goods from the system of deductions.
Tento závěr potvrzuje podle dánské vlády rozsudek ze dne 1. února 1977, Verbond van Nederlandse Ondernemingen 4,
This analysis, the Danish Government continues, is supported by the judgment in
I když již v okamžiku nákupu těchto aktiv bylo rozhodnuto, že po svém využití budou prodány, může zahrnutí kupní ceny do výpočtu odpočitatelného podílu tento podíl zkreslit.
Even if it has already been decided at the time when such assets are purchased that they will be sold when they have been used, the inclusion of the sale price in the calculation of the deductible proportion is liable to distort that proportion.
Tento závěr nesdílím.
I do not share that analysis.
19 odst. 2 šesté směrnice, nevztahuje na majetek nabytý podnikem se záměrem jej pronajímat a poté jej prodat, pokud prodej po skončení nájemních smluv je nedílnou součástí běžné hospodářské činnosti osoby povinné k dani.
Like the appellants in the main proceedings and the Commission, I am of the view that the notion of ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ in Article 19(2) of the Sixth Directive does not cover assets acquired by an undertaking for the purposes of leasing them and then selling them, where the sale at the end of the leasing contracts is an integral part of the taxable person’s usual economic activity.
Svůj postoj zakládám na struktuře systému odpočtu, jehož součástí toto ustanovení je, jakož i na účelu tohoto ustanovení.
I base my view on the scheme of the system for deductions, of which Article 19(2) is a part, as well as on the purpose of that provision.
Prodeje těchto aktiv jsou samostatnými plněními, které v porovnání s běžným provozem zatěžují podnikové zdroje jen v omezené míře.
The sales of such assets, the argument goes on, are isolated transactions which affect the company’s resources to a limited extent in relation to its day-to-day business.
Pokud by byla do výpočtu odpočitatelného podílu zahrnuta jakožto kupní cena vysoká částka poté, co se dotčená položka aktiv v podniku používala po několik let, došlo by ke zkreslení odpočitatelného podílu, jelikož hodnota prodeje neodráží skutečný vztah tohoto plnění ke zdrojům tohoto podniku.
If a significant amount were to be included as the sale price in the calculation of the deductible proportion, after the asset in question had been used in the undertaking for several years, that would distort the deductible proportion, since the amount of the sale would not reflect the actual effect of the transaction on the company’s financial assets.
Je rovněž nesporné, že pojem „investiční majetek“ není vymezen ani v tomto článku, ani v jiném ustanovení šesté směrnice.
It is also common ground that the concept of capital goods is not defined in that article or in any other provision of the Sixth Directive.
19 odst. 2 šesté směrnice, ukazují, že záměrem Komise Evropských společenství bylo právě vyloučit všechny položky obratu vztahující se k investičnímu majetku bez ohledu na to, zda je prodej investičního majetku součástí podnikatelské činnosti, kterou osoba povinná k dani běžně vykonává.
According to the Danish Government, the preparatory material relating to Article 19(2) of the Sixth Directive shows that it was the specific intention of the Commission of the European Communities that all amounts of turnover relating to capital goods be disregarded, irrespective of whether the sales of capital goods form part of the business usually carried on by the taxable person.
NORDANIA FINANS A BG FACTORING odpočtů, stanovené v článku 20 šesté směrnice, není zbaveno užitečného účinku, ba ani zpochybněno skutečností, že pojem „investiční majetek“ uvedený v článku 19 téže směrnice musí mít samostatný a jednotný obsah v celém Evropském společenství.
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING goods in the system for adjusting deductions, provided for in Article 20 of the Sixth Directive, is not deprived of usefulness or even called into question by the fact that the concept of ‘capital goods’ referred to in Article 19 of that Directive must have an autonomous and uniform content throughout the European Community.
použití odstavců 2 a 3 téhož článku vymezit obsah pojmu „investiční majetek“.
may define the concept of capital goods for the application of Article 20(2) and (3).
Pouze pro účely použití odstavců 2 a 3 článku 20 šesté směrnice, který se týká opravy odpočtů, totiž přiznává odstavec 4 tohoto článku každému členskému státu možnost vymezit pojem „investiční majetek“.
It is solely for the application of Article 20(2) and (3) of the Sixth Directive relating to the adjustment of deductions that Article 20(4) entrusts each Member State with the task of defining the concept of capital goods.
Článek 20 šesté směrnice má totiž za cíl umožnit opravu nepřesností při výpočtu odpočtů, kterých osoba povinná k dani využila.
The purpose of Article 20 of the Sixth Directive is to make possible the correction of mistakes in the calculation of the deductions from which the taxable person has benefited.
Tento článek se použije zejména tehdy, pokud po podání daňového přiznání nastaly změny skutečností, které byly původně vzaty v úvahu pro stanovení výše odpočtů 6.
That article is applicable in particular where changes in the factors initially taken into consideration to determine the amount of the deductions occurred after the declaration made by the taxable person.
Tak tomu může být například tehdy, pokud osoba povinná k dani, která nabyla majetek pro výkon zdanitelné činnosti a která odpočetla celou DPH, kterou se zdanilo nabytí tohoto majetku, používá později tento majetek zcela nebo zčásti pro činnost, která je od daně osvobozena.
6Such may be the case, for example, where the taxable person who has acquired goods to carry out a taxable activity and deducted all the VAT on the purchase of the goods subsequently uses them in whole or in part for an exempt activity.
Takové rozšíření dosahu posledně uvedeného ustanovení by bylo rovněž v rozporu s cílem sledovaným článkem 19 šesté směrnice, jak je vyjádřen ve dvanáctém bodě odůvodnění této směrnice, podle kterého musí být výše odpočtu daně vypočítávána ve všech členských státech obdobným způsobem.
Such an extension of the scope of the latter provision would also run counter to the objective pursued by Article 19 of the Sixth Directive, as set out in the 12th recital in the preamble thereto, which states that the deductible proportion should be calculated in a similar manner in all the Member States.