natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Na základě odvolání podaného matkou a generálním prokurátorem Lietuvos apeliacinis teismas potvrdil zamítnutí jejich návrhů na znovuote­vření řízení.
On appeal by the mother and the State Attorney, the Court of Appeal confirms the dismissal of the applications for a reopening
Matka podává návrh na neuznání rozhodnutí Amtsgericht Oranienburg ze dne 20. června 2007, pokud jde o svěření péče o dítě otci a povinnost navrátit dítě.
The mother applies for a decision that the Oranienburg court’s judgment of 20/6/2007 should not be recognised to the extent that it grants custody to the father and orders the child’s return
Lietuvos apeliacinis teismas zamítl návrh na vydání rozhodnutí o neuznání.
The Court of Appeal dismisses the mother’s request for a declaration of nonrecognition
Matka podává kasační opravný prostředek proti rozhodnutí Lietuvos apeliacinis teismas ze dne 14. září 2007.
The mother appeals on a point of law against the Court of Appeal’s decision of 14/9/2007
Na základě kasačního opravného prostředku podaného matkou a gene­rálním prokurátorem zrušil Lietuvos Aukščiausiasis teismas rozhodnutí ze dne 19. června 2007 a ze dne 27. srpna 2007 z důvodu nedodržení ustanovení občanského soudního řádu a vrátil návrhy na znovuote­vření řízení Klaipėdos apygardos teismas zpět.
On appeal by the mother and the State Attorney, the Supreme Court quashes the decisions of 19/6 and 27/8/2007on the ground of noncompliance with the Code of Civil Procedure and refers the applications for a reopening back to the Klaipėda Court
Branderburgisches Oberlandesgericht zamítl odvolání matky proti rozhodnutí ze dne 20. června 2007.
The Brandenburg Appeal Court dismisses the mother’s appeal against the decision of 20/6/2007
Klaipėdos apygardos teismas znovu zamítl návrhy na znovuotevření řízení podané matkou a generálním prokurátorem.
The Klaipėda court again dismisses the applications for a reopening by the mother and the State Attorney
Lietuvos apeliacinis teismas potvrdil zamítnutí návrhů na znovuotevření řízení. V rámci řízení o kasačním opravném prostředku proti rozhodnutí ze dne 14. září 2007 Lietuvos Aukščiausiasis teismas rozhodl položit Soudnímu dvoru šest předběžných otázek.
The Court of Appeal confirms the rejection of the applications for a reopening The Supreme Court decides to seek a preliminary ruling on six questions in the context of the appeal on a point of law against the decision of 14/9/2007
Předběžné otázky jsou doručenySoudnímu dvoru.
The preliminary questions are received at the Court of Justice
Lietuvos Aukščiausiasis teismas navrhuje, aby žádost o rozhodnutí o předběžné otázce byla projednána v naléhavém řízení.
The Supreme Court requests urgent treatment of the request for a preliminary ruling
Lietuvos Aukščiausiasis teismas rozhoduje o přípustnosti kasačního opravného prostředku podaného matkou proti rozhodnutím ze dne 21. března 2007 a ze dne 30. dubna 2008 a odkládá výkon usnesení Lietuvos apeliacinis teismas ze dne 15. března 2007.
The Supreme Court rules that the mother’s appeal on a point of law against the decisions of 21/3 and 30/4/2008 is admissible, and suspends enforcement of the Court of Appeal’s order of 15/3/2007
V rámci řízení, které vedlo k podání žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, musí Lietuvos Aukščiausiasis teismas rozhodnout, zda má zrušit rozhodnutí Lietuvos apeliacinis teismas ze dne 14. září 2007, kterým byl zamítnut návrh matky na vydání rozhodnutí o neuznání rozsudku o rozvodu v rozsahu, v němž se týká svěření péče o dítě otci a povinnost navrátit dítě do Německa.
In the procedure which has given rise to the reference for a preliminary ruling, the Supreme Court of Lithuania must decide whether to quash the decision of the Lithuanian Court of Appeal’s decision of 14 September 2007 dismissing the mother’s application for nonrecognition of the divorce judgment to the extent that it grants custody to the father and orders the child’s return to Germany.
Lietuvos apeliacinis teismas rovněž uvedl, že dne 15. března 2007 na základě nařízení a úmluvy nařídil navrácení dítěte.
The Court of Appeal also recalled that, on 15 March 2007, it had itself ordered the child’s return on the basis of the Regulation and the Convention.
Rozhodnutí Amtsgericht Oranienburg ze dne 20. června 2007 mělo být tudíž bez dalšího vykonáno na základě ustanovení kapitoly III oddílu 4 nařízení, aniž by bylo třeba zvláštního řízení o exequatur. Lietuvos apeliacinis teismas se neztotožnil s argumentem, že z čl.
The Orianenburg Court’s judgment of 20 June 2007 should therefore have been enforced directly in accordance with Section 4 of Chapter III of the Regulation, without any special exequatur procedure.
11 odst. 8 nařízení vyplývá, že není-li vedeno řízení o uznání soudního rozhodnutí, přikročí se k navrácení dítěte jen tehdy, je-li soudní rozhodnutí o nenavrácení dítěte přijato na základě článku 13 úmluvy.
The Court of Appeal rejected the argument that Article 11(8) of the Regulation meant that, failing proceedings to obtain recognition of the judgment, the child’s return should be ordered only when a judgment of nonreturn has been issued under Article 13 of the Convention.
Lietuvos apeliacinis teismas byl toho názoru, že z formulace „bez ohledu na rozhodnutí o nenavrácení“ vyplývá, že i v případě takového rozhodnutí, je na základě ustanovení nařízení navrácení možné, a to bez řízení o uznání soudního rozhodnutí.
In the Court of Appeal’s view, the wording ‘notwithstanding a judgment of non-return’ shows that, even if such a judgment has been delivered, the child’s return can be ordered under the Regulation without applying the procedure for recognition of the judgment.
Pokud jde o péči o dítě, Lietuvos apeliacinis teismas konstatoval, že neexistujeli návrh na uznání této části rozsudku, nemůže být návrh na neuznání přezkoumán.
With regard to custody, the Court of Appeal considered that the application for nonrecognition could not be examined in the absence of a request for recognition of that part of the judgment.
42 odst. 1, který patří do téhož oddílu, se takové pozdější rozhodnutí, pokud bylo osvědčeno v členském státě původu, uznává a je vykonatelné v jiném členském státě bez nutnosti prohlášení vykonatelnosti a bez možnosti vznést námitku proti uznání rozhodnutí.
By virtue of Article 42(1), which forms part of that section, any such subsequent judgment is to be recognised and enforceable in another Member State without the need for a declaration of enforceability and without any possibility of opposing its recognition, provided that it is enforceable and has been certified in the Member State of origin.
Amtsgericht Oranienburg vystavil takové osvědčení, ve kterém se uvádí, že byly splněny všechny podmínky nutné k jeho vystavení.
The Oranienburg court had issued the relevant certificate, indicating that all the conditions required for such issue were met.
Vzhledem k tomu, že uvedené rozhodnutí mělo být bez dalšího vykonáno bez zvláštního řízení o exequatur, byl návrh na neuznání prohlášen za nepřípustný.
Since its judgment should have been immediately enforced without any special exequatur procedure, the application for a declaration of nonrecognition was inadmissible.
2 odst. 4 nařízení se „rozhodnutím“ rozumí rozhodnutí o rozvodu, rozluce nebo prohlášení manželství za neplatné a rozhodnutí týkající se rodičovské zodpovědnosti, vydané soudem členského státu, bez ohledu na to, jak je označeno, včetně výrazů „rozhodnutí“, „rozsudek“, „usnesení“ nebo „nařízení“.
5 — According to Article 2(4) of the Regulation, the term ‘judgment’ means a divorce, legal separation or marriage annulment, as well as a judgment relating to parental responsibility, pronounced by a court of a Member State, whatever the judgment may be called, including a decree, order or decision.
Při posuzování této věci vyvstaly před Lietuvos Aukščiausiasis teismas některé otázky týkající se výkladu.
A number of issues of interpretation arose in the course of the Supreme Court’s exam -ination of the further appeal on a point of law.
1 stanoví, že osoba, vůči níž je výkon navrhován, není v tomto stadiu řízení oprávněna podat k návrhu jakékoli připomínky.
In accordance with Article 31(1), the person against whom enforcement is sought is not entitled to make any submissions on that application.
V projednávané věci však osoba, proti níž směřuje výkon soudního rozhodnutí, podala návrh na neuznání rozhodnutí, zatímco další účastník řízení návrh na uznání rozhodnutí nepodal.
In the present case, the person against whom enforcement is sought has applied for a decision that the judgment should not be recognised, while the other party has not made any application for a decision that it should be recognised.
základě článku 13 úmluvy, musí zaslat jeho opis příslušnému soudu členského státu, ve kterém mělo dítě obvyklé bydliště bezprostředně před svým neoprávněným zadržením.
issued an order on nonreturn pursuant to Article 13 of the Convention, it must transmit a copy of that order to the court with jurisdiction in the Member State where the child was habitually resident immediately before the wrongful retention.
V projednávané věci by z toho vyplývalo, že německý soud byl oprávněn rozhodnout o otázce navrácení dítěte pouze v případě, kdy litevský soud rozhodl o jeho nenavrácení.
Consequently, in the present case the German court would be entitled to rule on the question of the child’s return only if the Lithuanian court decided to refuse return.
Byl německý soud příslušný rozhodovat o této otázce na základě článku 11 a vystavit osvědčení na základě článku 42, jestliže Lietuvos apeliacinis teismas již nařídil navrácení dítěte?
But, as the Lithuanian Court of Appeal had already ordered the child’s return, did the German court have jurisdiction to examine the question under Article 11 and issue a certificate under Article 42?
Bylo vydání rozhodnutí nařizujícího povinnost navrátit dítěte a vystavení osvědčení v souladu s cíli a postupy nařízení?
Was it compatible with the aims and procedures of the Regulation to order the child’s return and issue the certificate?
V projednávané věci podala matka k Lietuvos apeliacinis teismas návrh na neuznání rozhodnutí.
In the present case, the mother has applied for a declaration of nonrecognition.
Je takový návrh přípustný a, v případě kladné odpovědi, má soud, u něhož byl návrh podán, přezkoumat důvody neuznání rozhodnutí na základě článku 23 nařízení? Co se rozumí podmínkou stanovenou v čl.
Is such an application permissible and, if so, must the court seised examine the grounds of nonrecognition on the basis of Article 23 of the Regulation?
21 odst. 3, podle které možností požádat o vydání rozhodnutí o uznání nebo neuznání rozhodnutí, není dotčen oddíl 4, který upravuje zejména výkon některých soudních rozhodnutí ukládajících navrácení dítěte?
What is the meaning of the condition in Article 21(3), that the availability of an application for a decision that the judgment should or should not be recognised is without prejudice to Section 4, which regulates the enforcement of certain judgments which require the return of the child?
Konečně, podle článku 24 nařízení není soud Litevské republiky oprávněn k přezkumu příslušnosti německého soudu, ani k ověření toho, zda je tato příslušnost v souladu s veřejným pořádkem.
Finally, according to Article 24 of the Regulation, a Lithuanian court cannot review the jurisdiction of a German court or examine whether such jurisdiction complies with public policy.
Poté, co litevský soud, u něhož byl podán návrh na neuznání, přezkoumal důvody neuznání vymezené v článku 23, musí rozhodnout.
However, a court seised of an application for nonrecognition of a judgment must, having examined the grounds for nonrecognition set out in Article 23 of the Regulation, take a decision.
Neshledá-li litevský soud, že jsou dány důvody k neuznání, bude muset toto rozhodnutí uznat.
If it does not find grounds for non-recognition, it must then recognise the judgment.
V takovém případě budou v Litevské republice vykonatelná dvě rozhodnutí ukládající povinnost navrátit dítě, a sice rozhodnutí německého soudu a rozhodnutí Lietuvos apeliacinis teismas.
In that event, two decisions ordering the child’s return will be enforceable in Lithuania: that of the German court and that of the Lithuanian Court of Appeal.
Má za těchto okolností soud, u něhož byl podán návrh na neuznání, uznat rozhodnutí ukládající povin-
In those circumstances, must the court seised of the application for nonrecognition recognise the judgment ordering the
RINAU nost navrátit dítě i v případě, že soud členského státu původu nedodržel postup stanovený nařízením?
RINAU child’s return even if the court of the Member State of origin failed to observe a procedure laid down in the Regulation?
3 nařízení č. 2201/2003 ‚aniž je dotčen oddíl 4‘?
(4) What meaning is to be attached to the condition laid down in Article 21(3) of Regulation No 2201/2003 (“without prejudice to Section 4 of this Chapter”)?
„1) Může dotčená osoba ve smyslu článku 21 nařízení č. 2201/2003 navrhnout neuznání soudního rozhodnutí, aniž by byl podán návrh na uznání rozhodnutí?
‘(1) Can an interested party within the meaning of Article 21 of Regulation No 2201/2003 apply for nonrecognition of a judicial decision if no application has been submitted for recognition of that decision?
2) Je-li odpověď na první otázku kladná, jak má vnitrostátní soud, který posuzuje návrh na neuznání rozhodnutí podaný osobou, vůči níž je rozhodnutí vykonatelné, použít čl. 31 odst.
(2) If the answer to Question 1 is in the affirmative: how is a national court, when examining an application for nonrecognition of a decision, brought by a person against whom that decision is to be enforced, to apply Article 31(1) of Regulation No 2201/2003, which states: Neither the person against whom enforcement is sought, nor the child shall, at this stage of the proceedings, be entitled to make any submissions on the application?
1 nařízení č. 2201/2003, který stanoví, že ‚[…] osoba, vůči níž je výkon navrhován, ani dítě, nejsou v tomto stadiu řízení [oprávněny] podat k návrhu jakékoli připomínky‘?
(6) Does the prohibition in Article 24 of Regulation No 2201/2003 of review of the jurisdiction of the court of the Member State of origin mean that, if it is unable to review the jurisdiction of the court of the Member State of origin and cannot identify any other grounds for nonrecognition of decisions as set out in Article 23 of Regulation No 2201/2003,
3) Má vnitrostátní soud, k němuž nositel rodičovské zodpovědnosti podal návrh na neuznání rozhodnutí soudu členského státu původu v té části, jíž bylo
(3) Is the national court which has received an application by the holder of parental responsibility for nonrecognition of that part of the decision of the court of
NÁZOR GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY E. SHARPSTON – VĚC C-195/08 PPU v článku 23 nařízení č. 2201/2003, musí uznat rozhodnutí o navrácení dítěte vydané soudem členského státu původu, i když soud členského státu původu nedodržel postup stanovený nařízením pro účely vyřešení otázky navrácení dítěte?“ úmluvě následovně: „vzhledem k tomu, že charakteristický faktor posuzovaných situací spočívá ve skutečnosti, že rodič, který dítě odvedl, tvrdí, že jeho žaloba je legalizována příslušným orgánem státu, ve kterém nalezl útočiště, účinný způsob, jak ho odradit je, že jeho žaloby budou zbaveny všech praktických a právních důsledků.
VIEW OF MS SHARPSTON — CASE C-195/08 PPU a national court which has received an application for recognition or nonrecognition of a decision of a foreign court is obliged to recognise the decision of the court of the Member State of origin ordering the child’s return if the court of the Member State of origin failed to observe the procedures laid down in the regulation when deciding on the issue of the child’s return?” in Article 1, as follows: ‘since one factor characteristic of the situations under consideration consists in the fact that the abductor claims that his action has been rendered lawful by the competent authorities of the State of refuge, one effective way of deterring him would be to deprive his actions of any practical or juridical consequences.
Za tímto účelem stanoví úmluva jako jeden z nejdůležitějších cílů cíl obnovit statut quo prostřednictvím ‚navrácení dětí neoprávněně odebraných nebo zadržených v jakémkoliv smluvním státě‘“ 6.
The Convention, in order to bring this about, places at the head of its objectives the restoration of the status quo, by means of “the prompt return of children wrongfully removed to or retained in any Contracting State”.’ 6
Soudní dvůr rozhodl projednat věc v naléhavém řízení, které se řídí článkem 104b jednacího řádu. Svá písemná vyjádření předložili matka, otec, litevská vláda a Komise Evropských společenství, tj. jediní účastníci řízení, kterým bylo povoleno předložit svá vyjádření v tomto stadiu řízení.
The Court having decided to deal with the reference under the urgent proced- ure governed by Article 104b of its Rules of Procedure, written observations were submitted by the mother, the father, the Lithuanian Government and the Commission, the only parties authorised to make submissions at that stage.
Titíž účastníci řízení, jakož i německá, francouzská, lotyšská, nizozemská vláda a vláda Spojeného království se účastnili jednání ve dnech 26. a 27. června 2008.
The same parties, together with the German, French, Latvian, Netherlands and United Kingdom Governments, took part in the hearing on 26 and 27 June 2008.
Z preambule nařízení, zejména pak z bodů 17, 21, 23 a 24 odůvodnění, jakož i z ustanovení článku 11, je zřejmé, že sledují stejný cíl, kterým je zajistit, v zásadě a s výjimkou případů, kdy to neumožňují mimořádné okolnosti, rychlé a automatické navrácení dítěte do členského státu, ze kterého bylo odebráno a ve kterém mělo před odebráním obvyklé bydliště 7.
It is clear from its preamble, in particu- lar recitals 17, 21, 23 and 24, and from the provisions of Article 11, that the Regulation shares the same aim of ensuring, in principle and other than in special circumstances, the child’s swift and automatic return to the Member State from which he or she has been removed and where he or she was habitually resident before the removal. 7
Cíle a zásady úmluvy a nařízení
Aims and principles of the Convention and the Regulation
6 — Zpráva dostupná na internetových stránkách Haagské konference o mezinárodním právu soukromém, bod 16.
6 — Report available on the website of the Hague Conference on Private International Law, point 16.
K odůvodnění lze dodat, že „rodič, který dítě odvedl, má spojence, který si neklade žádné podmínky: čas. Čím více času uplyne, tím více jsou oslabovány vazby s dřívějším prostředím, a tím je těžší návrat do statu quo ante“ (Fulchiron, „La lutte contre les enlèvements d’enfants“, Le nouveau droit communautaire du divorce et de la responsabilité parentale, Dalloz, 2005).
One may add the further justification that ‘the parent who removes the child has one absolute ally: time. As time passes, links with the old home environment become increasingly extenuated, and it becomes increasingly difficult to aspire to restore the former status quo’ (Hugues Fulchiron, ‘La lutte contre les enlèvements d’enfants’, in Le nouveau droit communautaire du divorce et de la responsabilité parentale, Dalloz, 2005).
Okamžité a účinné navrácení dítěte je tudíž naléhavým požadavkem.
The prompt and effective return of the child is therefore an imperative requirement.
7 — Viz také „Praktická příručka pro používání nového nařízení Brusel II“ (dokument, který Komise vypracovala za konzultace s Evropskou soudní sítí, dále jen „praktická příručka“), oddíl VII, s.
7 — See also the ‘Practice Guide for the application of the new Brussels II Regulation’ (drawn up by the Commission in consultation with the European Judicial Network in civil and commercial matters, hereinafter ‘the Practice Guide’), Section VII, p.
37: „Cílem nařízení je zejména zabránění únosům dětí mezi členskými státy a pokud k nim přesto dojde, zajištění rychlého návratu dítěte do jeho členského státu původu.“
37: ‘The Regulation aims at deterring parental child abduction between Member States and, if such nevertheless takes place, ensuring the prompt return of the child to his or her Member State of origin’.
Cíle úmluvy vyjádřené v jejím článku 1 jsou shrnuty ve zprávě Pérez-Vera k této
The Pérez-Vera Report on the Convention summarises its objectives, which appear
Bylo by také zcela neslučitelné s cílem vytvořit prostor svobody, bezpečnosti a práva, k čemuž se všechny členské státy zavázaly ve smlouvách.
RINAU with the aim of establishing an area of freedom, security and justice to which all the Member States have committed themselves in the Treaties.
Z dvanáctého a sedmnáctého bodu odůvodnění a z ustanovení článků 8, 10 a 11 navíc vyplývá, že toto nařízení soudům tohoto členského státu rovněž přiznává příslušnost k řešení otázek péče o dítě a styku s dítětem a stanoví zachování této příslušnosti až do navrácení dítěte, čímž zároveň potvrzuje postavení soudů členského státu, do kterého bylo dítě odebráno.
In addition, it is clear from recitals 12 and 17 in particular, and from the provisions of Articles 8, 10 and 11, that the Regulation also aims to give the courts of the same Member State substantive jurisdiction to decide questions of custody and access, and to maintain that jurisdiction, while confirming the role of the courts of the Member State to which the child has been removed with regard to his or her return.
Celé nařízení je založeno na zásadě spolupráce a vzájemné důvěry mezi soudy a orgány členských států, z čehož v podstatě vyplývá automatické uznávání a výkon rozhodnutí soudů členského státu, ve kterém má dítě obvyklé bydliště 8(viz zejména osmnáctý, dvacátý první, dvacátý třetí a dvacátý pátý bod odůvodnění a články 21, 24, 26 a 42).
A principle which underpins the Regulation as a whole is that of cooperation and mutual confidence between the courts and authorities of the Member States, which implies that decisions of the courts of the Member State of the child’s habitual residence 8should in principle be recognised and enforced automatically (see in particular recitals 18, 21, 23 and 25, and Articles 21, 24, 26 and 42).
Tato zásada byla také zdůrazněna na jednání a já mohu jen souhlasit s tvrzením, že nejlepší zájem dítěte musí mít skutečně za všech okolností přednost.
That principle too was invoked, emphatically, at the hearing, and I can only agree that the superior interests of the child must indeed be paramount in all circumstances.
Zásadní význam této zásady byl zdůrazněn při jednání, během kterého advokát zastupující matku naznačil, že litevské soudy by se mohly domnívat, že v rámci sporu mezi německým otcem a litevskou matkou nebyla zaručena objektivita německých soudů.
The fundamental significance of this principle was brought into focus at the hearing when counsel for the mother suggested that the Lithuanian courts might consider that the objectivity of the German courts was not guaranteed in a dispute between a German father and a Lithuanian mother.
Je zřejmé, že připuštění odmítnutí uznání stiženého takovými pochybnostmi (bez ohledu na to, zda litevské soudy ve skutečnosti tyto pochybnosti mají či nemají) by vedlo ke zmaření celého systému
It is clear that to allow recognition to be refused on the basis of such doubts (whether they are or are not in fact felt by the Lithuanian courts) would negate the whole system which the Regulation seeks to establish. It would also be wholly incompatible
Toto tvrzení bych nicméně ráda upravila, pokud jde o navrácení dítěte do členského státu jeho obvyklého bydliště.
However, I should like to qualify that statement in the context of the child’s return to the Member State of habitual residence.
Je zřejmé, že úmluva a nařízení se zakládají na zásadě, že v případě zadržení nebo nenavrácení dítěte, vyžaduje nejlepší zájem dítěte vždy jeho navrácení, s výjimkou některých zvláštních okolností stanovených v článcích
It is clear that the Convention and the Regulation are based on the principle that, in the event of a child’s wrongful removal or retention, his or her superior interests do indeed always require that return, except only in