natgillin/translations-raw huggingface dataset:
3) a čtvrtou úmluvou AKT-EHS podepsanou v Lomé dne 15. prosince 1989 (Úř. věst. 1991, L 229, s.
3) and the Fourth ACP-EEC Convention signed at Lomé on 15 December 1989 (OJ 1991 L 229, p.
42) a finančním nařízením 91/491/EHS ze dne 29. července 1991, kterým se řídí spolupráce při financování rozvoje na základě úmluvy z Lomé IV (neoficiální překlad) (Úř. věst. L 266, s.
42) and Financial Regulation No 91/491/EEC of 29 July 1991 applicable to development finance cooperation under the Fourth ACP-EEC Convention (OJ 1991 L 266, p. 1).
133 odst. 2 nařízení pro devátý ERF i při vymáhávání pohledávek týkajících se finančních prostředků z ERF, které vznikly před vstupem dohody z Cotonou v platnost, podle ustanovení nařízení pro devátý ERF.
Consequently, even for the recovery of debts linked to EDF credits prior to the entry into force of the Cotonou Agreement, the Commission applies the provisions of the Ninth EDF Regulation, in accordance with Article 133(2) thereof.
Článek 311 úmluvy z Lomé IV stanoví, že Komise jmenuje hlavní schvalující osobu fondu, která odpovídá za řízení prostředků fondu a z tohoto titulu provádí přísliby prostředků, vyřizuje a schvaluje výdaje a vede účetnictví závazků a schválení, dále zajišťuje provádění rozhodnutí o financování a konečně v úzké spolupráci
Article 311 of the Lomè IV Convention provides that the Commission is to appoint the chief authorising officer, who is responsible for managing the resources of the EDF and who, in that capacity, commits, clears and authorises expenditure and keeps accounts of commitments and authorisations, ensures that financing
2008 – VĚC T-260/04 s vnitrostátní schvalující osobou přijímá rozhodnutí o vyčlenění prostředků a finanční opatření, nezbytná pro zajištění řádného provádění schválených operací z hospodářského a technického hlediska.
2008 — CASE T-260/04 decisions are carried out, and, in close cooperation with the national authorising officer, makes commitment decisions and financial arrangements that prove necessary to ensure proper execution of approved operations from the economic and technical viewpoints.
Článek 317 úmluvy z Lomé IV definuje funkci pověřené osoby, kterou je vedoucí delegace Komise ve státe AKT, který v úzké spolupráci s vnitrostátní schvalující osobou schvaluje zejména zakázky a odhady výdajů v případě přímo najatých pracovních sil a dodatky k nim, jakož i platby povolené vnitrostátní schvalující osobou, dohlíží na to, že projekty a programy financované ze zdrojů ERF spravovaných Komisí jsou řádně prováděny z hospodářského a technického hlediska, spolupracuje s vnitrostátními orgány státu AKT, ve kterém zastupuje Komisi, přičemž akce pravidelně hodnotí, je v těsném a trvalém kontaktu s vnitrostátní schvalující osobou tak, aby bylo možné analyzovat a řešit specifické problémy vznikající při zavádění spolupráce v oblasti financování rozvoje, a zejména v pravidelných intervalech ověřuje, zda akce postupují předpokládaným tempem podle předběžného kalendáře obsaženého v rozhodnutí o financování.
Article 317 of the Lomé IV Convention defines the functions of the delegate, who is the head of the Commission’s delegation in the ACP State and who, in close cooperation with the national authorising officer, is, inter alia, required to endorse contracts and estimates in the case of direct labour, riders thereto, as well as payment authorisations issued by the national authorising officer, ensure that the projects and programmes financed from the EDF resources managed by the Commission are properly executed from the financial and technical viewpoints, cooperate with the national authorities of the ACP State where he represents the Commission in evaluating operations regularly, maintain close and continuous contacts with the national authorising officer for the purpose of analysing and remedying specific problems encountered in the implementation of development finance cooperation and, in particular, make regular checks to see that operations are proceeding in accordance with the schedule laid down in the advance timetable in the financing decision.
Došlo-li k bezdůvodným platbám, má vnitrostátní schvalující osoba, jakožto smluvní strana, povinnost vymáhat vrácení příslušných částek.
When payments have been wrongly made, the corresponding amounts must be recovered by the national authorising officer, in his capacity as a party to the contract.
Článek 23 nařízení pro devátý ERF stanoví:
Article 23 of the Ninth EDF Regulation provides as follows:
„Jestliže se vrchní schvalující osoba dozví o problémech při provádění postupů spojených se správou zdrojů ERF, naváže ve spolupráci s vnitrostátní či regionální schvalující osobou veškeré kontakty potřebné k nápravě situace a podnikne veškeré nezbytné kroky.
‘Where the Chief Authorising Officer becomes aware of problems in carrying out procedures relating to management of EDF resources, he shall, in conjunction with the national or regional authorising officer, make all contacts necessary to remedy the situation and take any steps that are necessary.
CESTAS v. KOMISE schvalující osoby, jestliže tato neplní či není schopna plnit povinnosti pro ni vyplývající z dohody [z Cotonou]; v takovém případě může být Komisi poskytnuta ze zdrojů přidělených příslušnému státu AKT finanční náhrada za dodatečnou administrativní práci.
CESTAS v COMMISSION national or regional authorising officer does not or is unable to perform the duties incumbent on him under the [Cotonou] Agreement, the Chief Authorising Officer may temporarily take his place, in which case, the Commission may receive, from the resources allocated to the ACP State in question, financial compensation for the extra administrative workload incurred.
Veškerá opatření přijatá vrchní schvalující osobou podle prvního pododstavce jsou přijímána jménem a za vnitrostátní či regionální schvalující osobu, které se daná záležitost týká.“
Any measure taken by the Chief Authorising Officer pursuant to the first subparagraph shall be taken in the name of and on behalf of the national or regional authorising officer concerned.’
Pravidla, jimiž se řídí vymáhání pohledávek Komise, jsou upravena v článcích 43 až 47 nařízení pro devátý ERF.
The rules on recovery of the Commission’s debts are contained in Articles 43 to 47 of the Ninth EDF Regulation.
Článek 43 nařízení pro devátý ERF stanoví:
Article 43 of the Ninth EDF Regulation provides as follows:
Nesprávně vyplacené částky jsou vymáhány zpět.
Amounts wrongly paid shall be recovered.
Komise stanoví podmínky, za nichž jsou Společenstvím splatné úroky z prodlení.“
The Commission shall lay down the conditions in which interest on late payment is due to the Communities.’
Článek 44 nařízení pro devátý ERF stanoví:
Article 44 of the Ninth EDF Regulation provides as follows:
Aniž jsou dotčeny povinnosti států AKT nebo zámořských zemí a území, může Komise formálně [konstatovat] pohledávky [vůči] jiný[m] subjektů[m] než států[m] prostřednictvím vykonatelného rozhodnutí ve smyslu článku 256 [ES].“
Without prejudice to the responsibilities of the ACP States or the [Overseas Countries and Territories], the Commission may formally establish an amount as being receivable from persons other than States by means of a decision which shall be enforceable under the same conditions as laid down in Article 256 of the [EC] Treaty.’
Článek 45 nařízení pro devátý ERF stanoví:
Article 45 of the Ninth EDF Regulation provides that:
„Veškeré pohledávky s jistotou zjištěné, které mají pevnou výši a jsou splatné v rámci plnění [ze] zdrojů ERF, jsou vybrány pomocí inkasního příkazu předaného účetnímu a následně vystaveného dluhopisu [oznámení o dluhu] zaslaného dlužníkovi; oba tyto dokumenty jsou vystaveny příslušnou schvalující osobou.
‘Every debt that is identified as being certain, of a fixed amount and due in the context of the implementation of EDF resources shall be established by means of a recovery order given to the accounting officer, followed by a debit note sent to the debtor, both drawn up by the authorising officer responsible.
Inkasní příkaz je doprovázen podpůrnou dokumentací, která potvrzuje zjištěné nároky.
The recovery order shall be accompanied by supporting documents certifying the established entitlements.
CESTAS v. KOMISE f) příkaz splňoval požadavky řádného finančního řízení uvedené v článku 4, g) výše a měna vymáhané částky byly správné.
(f) the order conforms to the principle of sound financial management referred to in Article 4;
Tyto inkasní příkazy jsou účetním zaúčtovány do účetních záznamů.“
(g) the amount and currency of the sum to be recovered are correct.
Článek 46 nařízení pro devátý ERF zní:
Article 46 of the Ninth EDF Regulation is drafted in the following terms:
Zajistí s náležitou pečlivostí, aby ERF obdržel své příjmy do dat splatnosti uvedených v inkasních příkazech a aby byla zachována [příslušná] práva Společenství.
He shall exercise due diligence to ensure that the EDF receives its revenue by the due dates indicated in the recovery orders and ensure that the relevant rights of the Communities are safeguarded.
Pokud nedojde ke skutečné úhradě pohledávky do data splatnosti stanoveného v inkasním příkazu, účetní informuje příslušnou schvalující osobu a bezodkladně zahájí postup k získání [vymožení] pohledávky jakýmkoli zákonným způsobem, včetně, je-li to možné, započtení.
If recovery has not actually taken place by the due date specified in the recovery order, the accounting officer shall inform the authorising officer responsible and immediately initiate the procedure for effecting recovery by any means offered by the law, including, where appropriate, by offsetting.
Účetní získá dlužné částky prostřednictvím jejich započtení proti shodné výši závazků, které mají ERF nebo Společenství vůči dlužníkovi, jež má potvrzenu pohledávku za ERF nebo Společenstvími s jistotou určenou, v pevné výši a splatnou
The accounting officer shall recover amounts by offsetting them against equivalent claims that the EDF or the Communities [have] on any debtor who himself has a claim on the EDF or the Communities that is certain, of a fixed amount and due.
Článek 47 nařízení pro devátý ERF zní:
Article 47 of the Ninth EDF Regulation provides as follows:
Pokud se příslušná schvalující osoba hodlá vzdát inkasa zjištěné pohledávky, ujistí se, že toto vzdání se je řádné a v souladu se zásadami řádného finančního řízení a úměrnosti podle postupů a kritérií stanovených pro tento účel Komisí.
Where the authorising officer responsible is planning to waive recovery of an established amount receivable, he shall ensure that the waiver is in order and complies with the principles of sound financial management and proportionality in accordance with procedures and criteria previously laid down by the Commission for that purpose.
Převést oprávnění k vydání takových rozhodnutí lze pouze za podmínek stanovených Komisí v pravidlech zmíněných v odstavci 2.
The authorising officer may delegate the decision only as laid down by the Commission in the rules referred to in paragraph 2.
Prováděcí pravidla k souhrnnému finančnímu nařízení se vztahují obdobně na provádění tohoto článku.“
The detailed rules for implementing the General Financial Regulation shall apply mutatis mutandis to the implementation of this Article.’
Nevládní organizace (NO) Centro di educazione sanitaria e tecnologie appropriate sanitarie (Cestas) (dále jen „žalobkyně“) se sídlem v Itálii působí od roku 1997 v Guineji prostřednictvím různých akcí mezinárodní spolupráce v oblasti ochrany zdraví, které byly financovány nejprve italským ministerstvem zahraničních věcí a následně Evropským společenstvím.
A non-governmental organisation, Centro di educazione sanitaria e tecnologie appropriate sanitarie (Cestas) (the ‘applicant’), has its headquarters in Italy and has been working in Guinea since 1987 on various international cooperation projects in the field of health, initially financed by the Italian Ministry of Foreign Affairs and later financed by the Community.
Až do roku 1997 byly předmětem její činnosti nemocniční infrastruktury a vybavení.
Until 1997, its activities were related to hospital infrastructures and equipment.
Po tomto datu rozšířila předmět své činnosti o technickou pomoc v oblasti plánování a řízení.
After 1997, those activities were extended to technical assistance in the area of planning and management.
Dne 14. června 1993 byla mezi Evropským hospodářským společenstvím zastoupeným Komisí a Guinejskou republikou uzavřena v rámci úmluvy z Lomé IV finanční dohoda, jejímž předmětem bylo zlepšení životních podmínek v této zemi díky finančním prostředkům ze sedmého ERF.
On 14 June 1993, financing convention No 5169/GUI was concluded between the European Economic Community, represented by the Commission, and the Republic of Guinea within the framework of the Lomé IV Convention, with the purpose of improving living conditions in that country on the basis of financing drawn from the resources of the Seventh EDF.
Celkové náklady tohoto financování dosáhly 30 milionů ECU, přičemž bylo stanoveno, že dvě třetiny budou kryty z národního indikativního plánu Lomé IV a jedna třetina z doplňkových fondů pocházejících z obecného dovozového programu.
Two thirds of the total cost of the financing, amounting in total to ECU 30 million, was to come out of the resources of the National Indicative Programme under Lomé IV and the remaining third was to come out of counterpart funds generated by the general import programme.
Tato dohoda počítala s reorganizací a podporou guinejské zdravotní infrastruktury za přispění šesti nevládních organizací, mezi něž patří i žalobkyně, spolupracujících s orgány příslušnými pro oblast zdravotnictví, a to na základě zadání veřejných zakázek na služby.
That convention provided for the restructuring and support of health structures in Guinea with the aid of six NGOs, including the applicant, all operating alongside the public health services, following the award of public service contracts.
Obecný dovozní program byl předmětem finanční dohody č. 4205/GUI uzavřené dne 30. prosince 1988 mezi Evropským hospodářským společenstvím zastoupeným Komisí a Guinejskou republikou a měl krýt ve volně směnitelných měnách hodnotu
The general import programme was the subject of financing convention No 4205/GUI, concluded on 30 December 1988 between the European Economic Community, represented by the Commission, and the Republic of Guinea and was
(CIF) dováženého zboží, tj. hodnotu „nákladů, pojištění a přepravného“.
2008 — CASE T-260/04 intended to cover the ‘cost, insurance, freight’ (cif) value in convertible currency of the imported goods.
Tato dohoda, která výslovně upravovala využívání doplňkových fondů ve prospěch zdravotnictví, počítala s vytvořením doplňkových fondů v guinejských francích na základě akvizic v soukromém a veřejném sektoru.
That convention, which expressly provided for the use of counterpart funds for the benefit of the health sector, involved the constitution of counterpart funds in Guinean francs following acquisitions carried out in the private and public sectors.
Dne 1. února 1990 Evropské hospodářské společenství uzavřelo s Guinejskou republikou finanční smlouvu upravující vytvoření účtu pro další použití prostředků s názvem „Systém stabilizace příjmů z vývozu produktů těžby (Sysmin)“ u Centrální banky Guinejské republiky.
On 1 February 1990, the European Economic Community, represented by the Commission, and the Republic of Guinea concluded a financing contract providing for the establishment of a Sysmin (system for the stabilisation of export receipts for mineral products) re-employment account with the Central Bank of the Republic of Guinea.
Na tuto smlouvu navázal protokol o dohodě nazvaný „Fond pro další použití prostředků/EHS č. 02/96“ uzavřený mezi žalobkyní a Guinejskou republikou, který definoval technické, administrativní a finanční podrobnosti činnosti žalobkyně financované z fondů pro další použití prostředků na podporu zdravotnictví v prefektuře Fria (Guinea).
Following upon that contract, a protocol of agreement entitled ‘Fonds de réemploi/CEE no 02/96’ (Re-employment Fund/EEC No 02/96) was concluded between the applicant and the Republic of Guinea with the purpose of fixing the technical, administrative and financial details of the applicant’s assistance in support of the health sector in the Prefecture of Fria (Guinea), to be financed out of the re-employment fund.
Kontrola provedená na konci roku 1998 guinejským ministrem pro spolupráci coby vnitrostátní schvalující osobou ERF (dále jen „vnitrostátní schvalující osoba“) odhalila v činnostech žalobkyně nedostatky týkající se smluv financovaných ze zdrojů šestého a sedmého ERF (dále jen „dotčené smlouvy“), které se projevovaly nízkým stupněm splnění, nedostatečnou technickou kapacitou, slabými organizačními a finančními schopnostmi a nedostatkem transparentnosti.
A check carried out at the end of 1998 by the Guinean Minister for Cooperation, the national authorising officer for the EDF (hereinafter the ‘national authorising officer’), revealed failings in the applicant’s work in regard to contracts financed out of resources from the Sixth and Seventh EDFs (the ‘contracts at issue’) in the form of a limited rate of completion, insufficient technical capacity, weak organisational and financial capacity and a lack of transparency.
Toto zjištění přimělo vnitrostátní schvalující osobu k tomu, aby zadala auditorské společnosti provedení účetního a finančního auditu projektů, kterých se žalobkyně v Guineji účastnila.
That finding led the national authorising officer to bring in a firm of auditors to carry out a full audit of the accounts and finances of the projects in Guinea in which the applicant was involved.
Dne 30. března 2000 vnitrostátní schvalující osoba na základě auditorské zprávy zaslala žalobkyni výzvu dopisem, ve kterém ji vyzvala nejen ke zjednání nápravy nedostatků zjištěných v jednotlivých projektech, pokud jde o vedení účetnictví a řízení personálu, ale rovněž k navrácení částky 261 181 309 guinejských franků odpovídající pokladnímu zůstatku veškerých projektů financovaných z doplňkových fondů a dalších neodůvodněných částek uvedených v auditorské zprávě, které však ve výzvě nebyly vyčísleny, a to podle splátkového kalendáře, který bude předmětem dohody.
On 30 March 2000, following the audit report, the national authorising officer sent a letter of formal notice to the applicant in which he called upon it not merely to put right the defects which had been established in the various projects concerning the management of the accounts and the staff but also to repay an amount of GNF 261 181 309 by way of cash balances in all the projects financed out of counterpart funds, in addition to other amounts which were insufficiently justified and which are mentioned in the audit report, although not expressed in precise figures amount in the letter of formal notice, with repayment to be made by way of instalments to be agreed on.
Žalobkyně na výzvu reagovala dne 14. dubna 2000 tak, že podala vysvětlení, které přimělo vnitrostátní schvalující osobu vyžádat si od téže auditorské společnosti doplňující audit zohledňující odpovědi žalobkyně na zaslanou výzvu.
On 14 April 2000, the applicant answered the letter of formal notice by providing explanations, which led the national authorising officer to ask the same firm of auditors to carry out a supplementary audit in order to take account of the answers provided by the applicant in its reply to the letter of formal notice.
Dne 13. srpna 2000 uvedená auditorská společnost vypracovala na žádost vnitrostátní schvalující osoby doplňující auditorskou zprávu, ve které dospěla k závěru, že dluh žalobkyně by měl být snížen z 1 510 307 148 na 1 085 836 676 guinejských franků, pokud jde o celkovou částku výdajů, které nebyly řádně zdokladovány, a výdajů, které nejsou uznatelné.
On 13 August 2000, the abovementioned firm of auditors, at the request of the national authorising officer, prepared a draft report on the supplementary audit in which it concluded that the applicant’s debt should be reduced from GNF 1 510 307 148 to GNF 1 085 836 676 in respect of the total amount of the expenditure not supported by documentary evidence and the non-eligible expenditure.
Komise tvrdí, že to bylo důvodem, proč vnitrostátní schvalující osoba nevyužila bankovní záruky, kterou měla k dispozici a která zanikla dne 15. září 2000.
In the Commission’s view, that is why the national authorising officer did not use the bank guarantee at his disposal, which expired on 15 September 2000.
Dne 21. března 2001 byla na základě opakovaných kontrol vydána doplňující auditorská zpráva, jejímž autorem byla tatáž auditorská společnost, ve které byl dluh žalobkyně snížen až na 1 006 740 345 guinejských franků, neboť výdaje ve výši 79 096 331 guinejských franků byly uznány za řádně zdokladované.
On 21 March 2001, after successive verifications, a supplementary audit report was submitted by the same firm of auditors in which the amount of the debt was further reduced to GNF 1 006 740 345, due to the acceptance of justified expenditure of GNF 79 096 331.
Žalobkyně, která měla za to, že její dluh nepřekročil částku 44 278 586 guinejských franků, dopisem ze dne 31. července 2001 v návaznosti na novou výzvu zaslanou vnitrostátní schvalující osobou pokračovala ve zpochybňování závěrů této zprávy, ačkoli tato zpráva její připomínky již zohlednila, čímž znemožnila smírné vyřešení sporu.
By letter of 31 July 2001, following upon a further letter of formal notice from the national authorising officer, the applicant, which considered that the amount of its debt was limited to GNF 44 278 586, continued to challenge the conclusions of that report, even though it already took account of the applicant’s observations, thereby making an amicable settlement of the dispute impossible.
Od léta roku 2001 došlo k omezení kontaktů mezi žalobkyní, guinejskými orgány a Komisí.
From the summer of 2001, there was reduced contact between the applicant, the Guinean authorities and the Commission.
Žalobkyně si stěžovala na to, že neměla přístup k nové auditorské zprávě vypracované v roce 2002 toutéž společností.
The applicant complained that it did not have access to a new audit report drawn up in 2002 by the same firm.
Dopisem ze dne 24. července 2003, zaslaným žalobkyni, Komise vyjádřila politování nad tím, že se jí nepodařilo přesvědčit vnitrostátní schvalující osobu, aby zaujala oficiální stanovisko k dalšímu řešení sporu. Schvalující osoba měla za to, že řešení cestou sporného řízení by mělo nastoupit až jako poslední možnost.
By letter of 24 July 2003 addressed to the applicant, the Commission expressed its regret that it had not succeeded in persuading the national authorising officer to adopt an official position as to the further steps to be taken in regard to the dispute, as the latter took the view that the option of legal action should be envisaged only as a last resort.
Dne 24. září 2003 se v Bruselu uskutečnila schůzka mezi žalobkyní a Komisí s cílem spor vyřešit, nebylo však nalezeno žádné řešení.
On 24 September 2003, a meeting took place in Brussels between the applicant and the Commission for the purpose of resolving the dispute, but no solution was found.
Dopisem ze dne 24. března 2004, který žalobkyně obdržela až 26. dubna 2004, vedoucí delegace Komise v Guineji informoval žalobkyni o tom, že v brzké době bude vystaven inkasní příkaz.
By letter of 24 March 2004, received by the applicant only on 26 April 2004, the head of the Commission’s delegation in Guinea informed the applicant that a recovery order would shortly be issued.