natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Za těchto okolností je třeba přezkoumat, zda Komise mohla právem v napadeném rozhodnutí konstatovat, že žalobkyně měla během dvou období, která jsou vymezena výše v bodech 94 a 95, dostatečný rozhodovací prostor ke zvýšení svých maloobchodních cen, tak aby mohla odstranit nebo snížit nůžkový efekt zjištěný v napadeném rozhodnutí.
In those circumstances, it is necessary to consider whether the Commission was correct to find in the contested decision that the applicant had sufficient scope during the two periods identified in paragraphs 94 and 95 above to increase its retail prices, so as to end or reduce the margin squeeze identified in the contested decision.
iii) K neexistenci zneužívajícího chování, protože žalobkyně neměla dostatečný rozhodovací prostor k tomu, aby zabránila nůžkovému efektu zvýšením svých maloobchodních cen během období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 2001
(iii) Absence of an abuse because the applicant had insufficient scope to avoid a margin squeeze by increasing its retail prices in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001
Je třeba připomenout, že podle napadeného rozhodnutí (body 164 a 199 odůvodnění) disponovala žalobkyně během období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 2001 dostatečným rozhodovacím prostorem k odstranění tarifního nůžkového efektu tím, že by zvýšila své maloobchodní tarify za přístup k analogovým linkám a ISDN.
According to the contested decision (recitals 164 and 199), the applicant had sufficient scope to end the margin squeeze in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 by increasing its retail charges for access to analogue and ISDN lines.
Pro účely posouzení opodstatněnosti tohoto zjištění je třeba zaprvé přezkoumat použitelný německý právní rámec.
In order to assess the merits of that finding it is necessary, in the first place, to consider the German legislative framework applicable.
25 odst. 1 TKG, jakož i články 4 a 5 nařízení o regulaci poplatků, musely být maloobchodní ceny žalobkyně za přístup k analogovým a ISDN linkám schváleny RegTP v rámci systému cenového stropu.
In that respect, it must be observed that, under the second sentence of Paragraph 27(1) and Paragraph 25(1) of the TKG, and Paragraphs 4 and 5 of the Charges Order, the applicant’s retail prices for access to analogue and ISDN lines had to be approved by RegTP in the context of a price cap system.
Cenový strop se týkal dvou košů služeb (služby domácnostem a služby podnikatelům), které zahrnovaly pro období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 2001 jak přístupové služby, tak telefonní hovory, zejména místní, regionální, meziměstské a mezinárodní hovory.
The price cap applied to two baskets (residential services and business services) which, for the period from 1 January 1998 to 31 December 2001, consisted of both access services and telephone calls, in particular, local, regional, long-distance and international calls.
S ohledem na cenový strop stanovený rozhodnutím BMPT ze dne 17. prosince 1997 musela žalobkyně v období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 1999 snížit celkovou cenu každého z obou košů služeb o 4,3 % a po rozhodnutí RegTP ze dne 23. prosince 1999 ji snížit o 5,6 % během období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2001.
In view of the cap imposed by the decision of the BMPT of 17 December 1997, the applicant had to reduce the aggregate price for each of the two baskets by 4.3% in the period from 1 January 1998 to 31 December 1999 and, following the decision of RegTP of 23 December 1999, by 5.6% in the period from 1 January 2000 to 31 December 2001.
Nicméně je třeba konstatovat, že v tomto rámci mohla žalobkyně po obdržení předchozího povolení RegTP měnit své ceny.
However, it must be held that, within that framework, the applicant was able to adjust its prices after obtaining the prior authorisation of RegTP.
Žalobkyně nezpochybňuje zjištění v bodech 37 a 166 odůvodnění napadeného rozhodnutí, podle kterého během období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 2001 snížila své ceny telefonních hovorů, přičemž značně překročila úroveň snížení o 4,3 %, resp.
The applicant does not dispute the statement in recitals 37 and 166 to the contested decision that, in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001, it lowered its telephone call charges by much more than the 4.3% and 5.6% reductions required by RegTP for the baskets as a whole.
5,6 %, uloženou RegTP pro celé koše služeb. Odpověď RegTP ze dne 3. dubna 2002 na žádost o informace ze dne 23. března 2002, na kterou se odkazuje v bodě 37 odůvodnění napadeného rozhodnutí, tak potvrzuje, že „tarify telefonních služeb regulované v systému cenového stropu byly sníženy o částku [důvěrné] 1 německých marek (nebo přibližně [důvěrné] eur) přesahující požadavky týkající se cenového stropu“.
RegTP’s reply of 3 April 2002 to the request for information of 23 March 2002 referred to in recital 37 to the contested decision thus confirms that ‘the charges for telephone services regulated under the price cap system were reduced by DEM [confidential] 1 [or approximately EUR [confidential]] over and above the price cap requirements’.
Toto snížení tarifů vytvořilo žalobkyni rozhodovací prostor pro zvýšení maloobchodních cen za přístup k jejím analogovým a ISDN linkám.
That tariff reduction gave the applicant scope to increase its retail prices for access to its analogue and ISDN lines.
1 — Skryté důvěrné údaje.
1 — Confidential data omitted.
Jak je uvedeno v bodě 167 odůvodnění napadeného rozhodnutí, žalobkyně kromě toho ve své odpovědi na oznámení námitek připustila existenci rozhodovacího prostoru, který jí umožňoval zvýšit měsíční předplatné na linku pro domácnosti o [důvěrné] eur během období cenového stropu 1998/1999.
As stated in recital 167 to the contested decision, the applicant also admitted in its reply to the statement of objections that there was scope for it to be able to increase the monthly charge per residential line by EUR [confidential] during the 1998 and 1999 price cap period.
Existence rozhodovacího prostoru žalobkyně ke zvýšení jejích maloobchodních tarifů vyplývá rovněž z vyjádření německé vlády ve sdělení ze dne 8. června 2000, které bylo zasláno Komisi. Německá vláda v něm tvrdila následující:
The fact that the applicant did have scope to increase its retail charges is also apparent from remarks made by the German Government in its communication to the Commission of 8 June 2000, in which the German Government stated:
„Výtka, […] podle které RegTP omezila rozhodnutími o cenovém stropu maloobchodních tarifů rozhodovací prostor [žalobkyně] do té míry, že již nemohla zvýšit cenu základního předplatného, je neopodstatněná. […] [Žalobkyně] [totiž] disponovala prostorem, který jí umožňoval zvýšit základní předplatné za analogové linky (21,39 DEM), aby lépe nastavila základní předplatné k tarifu povolenému dne 8. února 1999 za přístup k účastnickému vedení ve výši 25,40 DEM.“
‘The … complaint that, by its retail price cap decisions, RegTP limited the [applicant’s] discretion to such an extent that an increase in the basic charge would not have been possible is unfounded. … [In fact the applicant] had the scope to raise the basic charge for analogue connections (DEM 21.39) so as better to align the basic charge with the charge of DEM 25.40 authorised on 8 February 1999 for local network access.’
Kromě toho rozhodnutí RegTP ze dne 8. února 1999, na které žalobkyně v žalobě a replice odkazuje na podporu své argumentace, podle které nemůže být považována za odpovědnou za porušení článku 82 ES, potvrzuje, že „žalobkyni zůstává rozhodovací prostor, pokud jde o přizpůsobení různých maloobchodních tarifů, v mezích koše služeb určeného v postupu stanovení cenového stropu“.
Furthermore, RegTP’s decision of 8 February 1999 — to which the applicant refers in its application and in its reply to support its argument that it cannot be held responsible for an infringement of Article 82 EC — confirms that ‘the applicant retains a discretion as regards the adjustment of the various retail prices, subject to the limits applicable to the basket established in the price cap procedure’.
Komise tedy právem konstatovala v bodech 166 a 167 odůvodnění napadeného rozhodnutí, že s ohledem na šest žádostí o snížení cen telefonních hovorů podaným v době od 1. ledna 1998 do 31. prosince 2001, disponovala žalobkyně během uvedeného období rozhodovacím prostorem k tomu, aby podala žádosti o zvýšení cen za
The Commission was correct therefore to find in recitals 166 and 167 to the contested decision that, having regard to the six applications for reductions in call charges between 1 January 1998 and 31 December 2001, the applicant had scope during that period to apply for increases in the prices of its access services for analogue and ISDN
2008 – VĚC T-271/03 své služby přístupu k analogovým a ISDN linkám a zároveň přitom dodržela celkový strop koše služeb domácnostem a koše služeb podnikatelům.
2008 — CASE T-271/03 lines, while respecting the overall ceilings for baskets of residential and business services.
Žalobkyně ostatně na jednání připustila, že měla takový rozhodovací prostor.
Moreover, the applicant admitted at the hearing that it had such scope.
Zadruhé je třeba přezkoumat, zda i přes rozhodovací prostor konstatovaný v bodě 105 výše, nebylo důsledkem zásahu RegTP do stanovení tarifů žalobkyně, že žalobkyně již nepodléhá článku 82 ES.
In the second place, it is necessary to consider whether, notwithstanding the discretion noted in paragraph 105 above, the applicant is no longer subject to Article 82 EC as a result of RegTP’s intervention in fixing the applicant’s charges.
K tomuto bodu je třeba úvodem připomenout, že skutečnost, že tarify žalobkyně musely být schváleny RegTP, ji nezbavuje odpovědnosti podle článku 82 ES (viz v tomto smyslu rozsudek Soudního dvora ze dne 30. ledna 1985, BNIC, 123/83, Recueil, s. 391, body 21 až 23).
In that respect, it must be borne in mind at the outset that the fact that the applicant’s charges had to be approved by RegTP does not absolve it from responsibility under Article 82 EC (see, to that effect, Case 123/83 BNIC [1985] ECR 391, paragraphs 21 to 23).
28 odst. 1 TKG, nemá omezení hospodářské soutěže spojené s nůžkovým efektem zjištěným v napadeném rozhodnutí svůj původ pouze v použitelném vnitrostátním právním rámci (rozsudek Consiglio nazionale degli spedizionieri doganali v. Komise, bod 87 výše, bod 61).
Since the applicant (as it also admits in its reply) influences the level of its retail charges through applications to RegTP for authorisation pursuant to Paragraph 28(1) of the TKG, the restrictive effects on competition associated with the margin squeeze found in the contested decision did not originate solely in the applicable national legal framework (Consiglio nazionale degli spedizionieri doganali v Commission, cited in paragraph 87 above, paragraph 61).
Žalobkyně nicméně trvá na skutečnosti, že nemá žádnou odpovědnost podle článku 82 ES, protože RegTP prováděla ex ante přezkum slučitelnosti jejích tarifů s článkem 82 ES.
The applicant nevertheless maintains that it did not have any responsibility under Article 82 EC, as RegTP had checked the compatibility of its charges with Article 82 EC beforehand.
V tomto ohledu je zaprvé třeba konstatovat, že maloobchodní tarify za přístup k analogovým linkám, které byly platné během celého období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 2001, nebyly schváleny RegTP, ale byly založeny na rozhodnutích přijatých podle právních předpisů platných před přijetím TKG.
In that respect, first, it must be noted that the retail charges for access to analogue lines which applied throughout the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 had not been authorised by RegTP, but were based on decisions taken under the legislation in force before the adoption of the TKG.
V odpovědi na písemnou
In response to a written
DEUTSCHE TELEKOM v. KOMISE otázku Soudu tak žalobkyně potvrdila, že její maloobchodní tarify za analogové linky připadající na období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 2001 spočívaly na časově neomezeném povolení uděleném spolkovým ministrem pošt a telekomunikací v roce 1990 na základě vyhlášky o telekomunikacích (Telekommunikationsordnung).
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION question of the Court, the applicant thus confirmed that its retail charges for analogue lines in relation to the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 were based on an open-ended authorisation granted by the Federal Ministry of Post and Telecommunications in 1990 on the basis of the Telecommunications Code (Telekommunikationsordnung).
Přitom ani v žalobě, ani v replice žalobkyně netvrdila, že tarify stanovené podle právních předpisů platných v roce 1990 byly schváleny poté, co příslušný orgán přezkoumal jejich slučitelnost s článkem 82 ES.
However, neither in its application nor in its reply did the applicant claim that the charges fixed under the legislation in force in 1990 had been authorised after the competent authority had considered them as to their conformity with Article 82 EC.
Zadruhé musí být uvedeno, že ustanovení TKG, platná ode dne 1. srpna 1996, neukazují, že RegTP přezkoumává slučitelnost žádostí o změnu maloobchodních tarifů za přístup k analogovým a ISDN linkám s článkem 82 ES.
Second, it must be noted that the provisions of the TKG in force since 1 August 1996 do not indicate that RegTP considers whether applications for the adjustment of retail charges for access to analogue or ISDN lines are compatible with Article 82 EC.
V tomto ohledu je nejprve třeba zdůraznit, že i když je RegTP, jako každá státní instituce, povinna dodržovat ustanovení Smlouvy o ES (viz v tomto smyslu rozsudek CIF, bod 86 výše, bod 49), tento orgán představoval v době rozhodné z hlediska skutečností sporu německý orgán odpovědný za odvětvovou právní úpravu v oblasti telekomunikací, a nikoliv orgán pro hospodářskou soutěž dotyčného členského státu.
In that respect it must be stated, first, that even though RegTP is obliged, like all organs of the State, to respect the provisions of the EC Treaty (see, to that effect, CIF, cited in paragraph 86 above, paragraph 49), it was, at the material time, the German body responsible for regulating the telecommunications sector, rather than the competition authority of the Member State concerned.
Přitom národní regulační orgány jednají v souladu s vnitrostátním právem, které může mít cíle, jež se v rámci telekomunikační politiky liší od cílů politiky hospodářské soutěže
However, the national regulatory authorities operate under national law which may, as regards telecommunications policy, have objectives which differ from those of Community competition
Je třeba dále konstatovat, že různá rozhodnutí RegTP, na které na podporu své argumentace odkazuje žalobkyně, neobsahují žádný odkaz na článek 82 ES.
Next, it must be noted that the various decisions of RegTP to which the applicant refers in support of its case do not include any reference to Article 82 EC.
Je pravda, že ve vícero rozhodnutích RegTP, zejména rozhodnutích ze dne 8. února 1999, 30. března 2001, 21. prosince 2001, 11. dubna 2002 a 29. dubna 2003, RegTP zkoumala otázku tarifního nůžkového efektu.
It is true that RegTP examined the issue of the margin squeeze in a number of its decisions, particularly those of 8 February 1999, 30 March 2001, 21 December 2001, 11 April 2002 and 29 April 2003.
Nicméně RegTP v těchto rozhodnutích poté, co konstatovala negativní rozdíl mezi cenami mezitímních služeb a maloobchodními cenami žalobkyně, měla pokaždé za to, že jiní operátoři tím, že využijí křížového financování mezi tarify za přístupové služby a tarify za telefonní hovory, musí být schopni nabízet svým účastníkům soutěžní ceny.
However, in those decisions, having found a negative spread between the applicant’s wholesale and retail prices, RegTP took the view in each case that other operators should be able to offer their endusers competitive prices by resorting to cross-sub-sidised charges for access services and call charges.
RegTP tak konstatuje v rozhodnutí ze dne 29. dubna 2003:
Thus, RegTP finds in its decision of 29 April 2003 that:
„Soutěžitelé nejsou ohroženi malým rozdílem mezi maloobchodními cenami a cenami mezitímních služeb v jejich možnosti hospodářské soutěže v místní síti do té míry, že by pro ně bylo hospodářsky nemožným úspěšně vstoupit na trh nebo dokonce se na trhu udržet […] [Tento rozdíl] nebyl tak významný, aby zbavil soutěžitele jakékoliv možnosti z jejich strany využít křížové financování jejich maloobchodních cen, aby mohli svým koncovým zákazníkům nabízet spojení za stejně zajímavou
‘[C]ompetitors are not so prejudiced with regard to their competitive opportunities in the local network by the slight difference between retail and wholesale prices as to make it economically impossible for them to enter the market successfully or even to remain in the market. … [That difference] was not so significant as to deprive competitors of any opportunity themselves to cross-subsidise their retail prices in
DEUTSCHE TELEKOM v. KOMISE nebo dokonce nižší cenu než žalobkyně.
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION order to be able to offer their endusers connections at a price as attractive as that offered by the applicant, or even at a lower price.
To obzvláště platí pro hodnotnější a dražší spojení, jakými jsou linky ISDN a ADSL, jejichž množství se citelně zvýšilo z důvodu značného zvýšení rozšíření Internetu, jakož i uvedení rychlejšího a výkonnějšího přístupu na Internet na trh.“
That applies particularly to the higher-value and costlier ISDN and ADSL connections, which have increased markedly in number on account of the significant expansion of internet penetration, as well as of the marketing of faster and better access to the internet.’
RegTP zastává podobnou úvahu v rozhodnutích ze dne 8. února 1999, 30. března 2001, 21. prosince 2001 a 11. dubna 2002.
RegTP follows a similar reasoning in its decisions of 8 February 1999, 30 March 2001, 21 December 2001 and 11 April 2002.
Přitom skutečnost, že RegTP nemá námitky vůči tarifům požadovaným žalobkyní poté, co konstatovala, že její soutěžitelé musí využít křížové financování, aby mohli svým účastníkům nabízet soutěžní ceny za přístupové služby, prokazuje, že RegTP nepřezkoumala slučitelnost sporných tarifů s článkem 82 ES nebo že přinejmenším tento článek nesprávně použila (viz body 198 až 202 a 238 níže).
However, the fact that RegTP does not object to the charges requested by the applicant, after finding that the applicant’s competitors must resort to cross-sub-sidisation in order to be able to offer their endusers competitive prices for access, shows that RegTP did not consider the compatibility of the charges in question with Article 82 EC or, at any rate, that it applied Article 82 EC incorrectly (see paragraphs 198 to 202 and 238 below).
V každém případě i za předpokladu, že by RegTP byla povinna zkoumat slučitelnost maloobchodních tarifů navržených žalobkyní s článkem 82 ES, taková okolnost nebrání tomu, aby Komise mohla konstatovat protiprávní jednání přičitatelné žalobkyni.
In any event, even on the assumption that RegTP is obliged to consider whether retail charges proposed by the applicant are compatible with Article 82 EC, the Commission would not thereby be precluded from finding that the applicant was responsible for an infringement.
Komise totiž nemůže být vázána rozhodnutím vydaným vnitrostátním orgánem na základě článku 82 ES (viz v tomto smyslu rozsudek Soudního dvora ze dne 14. prosince 2000, Masterfoods a HB, C-344/98, Recueil, s. I-11369, bod 48).
The Commission cannot be bound by a decision taken by a national body pursuant to Article 82 EC (see, to that effect, Case C-344/98 Masterfoods and HB [2000] ECR I-11369, paragraph 48).
Zatřetí je třeba uvést, že v projednávaném případě je, aby mohlo být případné protiprávní jednání přičteno žalobkyni, rozhodná otázka, zda žalobkyně disponovala v době rozhodné z hlediska skutečností sporu dostatečným rozhodovacím prostorem ke stanovení tarifů na takové úrovni, která by jí umožnila odstranit nebo snížit kritizovaný nůžkový efekt.
Third, it must be noted that attribution of any infringement to the applicant in the present case depends on whether the applicant had sufficient scope at the material time to fix its charges at a level that would have enabled it to end or reduce the margin squeeze at issue.
Přitom již bylo konstatováno, že žalobkyně mohla ovlivňovat výši svých maloobchodních tarifů prostřednictvím žádostí o povolení podávaných k RegTP (viz body 98 až 105 výše).
It has already been held that the applicant was able to influence the level of its retail charges through applications to RegTP for authorisation (see paragraphs 98 to 105 above).
V rozsudku ze dne 10. února 2004 (bod 79 výše) Bundesgerichtshof navíc výslovně potvrdil odpovědnost žalobkyně za podávání žádostí o změnu jejích tarifů.
Furthermore, in its judgment of 10 February 2004 (paragraph 79 above), the Bundesgerichtshof expressly confirmed the applicant’s responsibility to make applications for the adjustment of its charges.
Dále uvedl, že německý právní rámec nevylučuje, aby RegTP povolila navržené tarify, které porušují článek 82 ES.
In addition, it noted that the German legal framework did not preclude RegTP from authorising proposed charges which are contrary to Article 82 EC.
Tento soud totiž rozhodl, že „na rozdíl od případů, kdy je jednání podniku v dominantním postavení přímo určeno vnitrostátními právními ustanoveními, spočívá nicméně povolení tarifů požadované právem telekomunikací na žádosti poskytovatele o povolení“ a že „i když správní přezkumné řízení směřuje k tomu, aby se nepovolily tarify, které zjevně představují zneužití dominantního postavení, toto nevylučuje v praxi možnost, že podnik předloží tarif, kterým zneužívá své dominantní postavení a získá jeho povolení, protože zneužití se v přezkumném řízení nezjistí“.
The Bundesgerichtshof held, in fact, that, ‘[u]nlike those cases in which the conduct of the undertaking in a dominant position is directly determined by national legal provisions, the authorisation of charges that is prescribed by telecommunications law is nevertheless based on the application for authorisation made by the provider’, and that, ‘[e]ven if the administrative examination procedure is intended not to authorise tariffs which prove to constitute an abuse of a dominant position …, that does not preclude the possibility in practice of an undertaking submitting a charge by which it abuses its dominant position and obtains authorisation for it because the abuse is not revealed during the examination procedure’.
Ze všeho výše uvedeného vyplývá, že i přes zásah RegTP do stanovení tarifů žalobkyně, disponovala tato v průběhu období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 2001 dostatečným rozhodovacím prostorem k tomu, aby její tarifní politika mohla spadat do působnosti článku 82 ES.
It follows from all the foregoing that, notwithstanding RegTP’s intervention in the setting of the applicant’s charges, the applicant had sufficient discretion during the period from 1 January 1998 to 31 December 2001 for its pricing policy to fall within the scope of Article 82 EC.
Zatřetí je třeba přezkoumat, zda žalobkyně využila rozhodovací prostor, kterým disponovala, aby zasáhla do svých maloobchodních cen za účelem zabránění nůžkovému efektu zjištěnému v napadeném rozhodnutí pro období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 2001.
In the third place, it is necessary to consider whether the applicant used the discretion which it had in relation to its retail prices in order to avoid the margin squeeze identified in the contested decision in the period from 1 January 1998 to 31 December 2001.
V projednávaném případě zaprvé, pokud jde o maloobchodní ceny za analogové linky, žalobkyně nezpochybňuje, že RegTP nezaslala žádnou žádost o získání povolení ke zvýšení vstupních poplatků nebo měsíčního předplatného.
In the present case, first of all, as regards retail prices for analogue lines, the applicant does not deny that it made no application to RegTP for authorisation for an increase in one-off charges and/or monthly charges.