natgillin/translations-raw huggingface dataset:
„1) Je třeba směrnici 2004/17 […] vykládat tak, že zadavatel, který vykonává činnost spadající do odvětví uvedených v článku 3 této směrnice, spadá do působnosti této směrnice i co se týče další činnosti vykonávané současně v rámci hospodářské soutěže?
‘(1) Must Directive 2004/17 … be interpreted as meaning that a contracting entity which pursues one of the sectoral activities referred to in Article 3 of that directive also falls within the scope of that directive in relation to an activity pursued in parallel under competitive conditions?
2) Pro případ, že by výše uvedené platilo pouze pro veřejné zadavatele: je třeba podnik jako [Fernwärme Wien] kvalifikovat jako veřejnoprávní subjekt ve smyslu směrnice 2004/17 nebo směrnice 2004/18 […], poskytuje-li dodávky tepla v určité oblasti bez existence skutečné hospodářské soutěže, nebo je nutné vycházet z trhu s teplem k vytápění, který zahrnuje také zdroje energií jako jsou plyn, ropa, uhlí atd.?
(2) In the event that this is the case only in respect of contracting authorities: must an undertaking such as [Fernwärme Wien] be characterised as a body governed by public law within the meaning of Directive 2004/17 or Directive 2004/18 … if it provides district heating in a given area without any real competition, or must the market for domestic heating, which also includes energy sources such as gas, oil, coal etc., be taken into account?
3) Je třeba činnost prováděnou v rámci hospodářské soutěže společností, která vykonává také činnost, jež nemá průmyslovou či obchodní povahu, zahrnout do působnosti směrnice 2004/17 nebo směrnice 2004/18, jestliže lze účinnými opatřeními, jako jsou bilančně a účetně oddělené evidence dokladů, vyloučit křížové financování činností vykonávaných v rámci hospodářské soutěže?“
(3) Must an activity pursued under competitive conditions by a company which also pursues activities of a non industrial or non commercial nature be included within the scope of Directive 2004/17 or Directive 2004/18 if, through effective precautions such as separate balance sheets and accounts, cross financing of the activities pursued under competitive conditions can be excluded?’
Touto otázkou se předkládající soud táže, zda zadavatel ve smyslu směrnice 2004/17, který vykonává činnosti spadající do odvětví vyjmenovaných v článcích 3 až 7 uvedené směrnice, musí uplatnit postup stanovený uvedenou směrnicí pro zadávání zakázek ve vztahu k činnostem, které tento subjekt vykovává současně, za podmínek hospodářské soutěže, v odvětvích nezahrnutých výše uvedenými ustanoveními.
By this question, the referring court asks whether a contracting entity within the meaning of Directive 2004/17, which carries on activities in one of the sectors listed in Articles 3 to 7 of that directive, is required to apply the procedure laid down in that directive for the award of contracts to the activities carried out by that entity in parallel, under competitive conditions, in sectors not governed by those provisions.
Pro účely odpovědi na tuto otázku je třeba uvést, že směrnice 2004/17 a 2004/18 vzájemně vykazují zjevné odlišnosti jak ohledně subjektů dotčených jimi stanovenými pravidly, tak ohledně povahy a působnosti této právní úpravy.
In order to answer that question, it must be noted that Directives 2004/17 and 2004/18 have noteworthy differences with regard both to the entities subject to the rules laid down in those respective directives and to their nature and scope.
2 písm. a) a b) vyplývá, že posledně uvedená směrnice se vztahuje nejen na zadavatele, kteří jsou „veřejnými zadavateli“, ale rovněž na zadavatele, kteří jsou „veřejnými podniky“ či podniky, které působí na základě „zvláštních nebo výlučných práv udělených příslušným orgánem členského státu“, v rozsahu, v jakém všechny tyto subjekty vykonávají některou z činností uvedených v článcích 3 až 7 dané směrnice.
It is apparent from Article 2(2)(a) and (b) that Directive 2004/17 applies not only to contracting entities which are ‘contracting authorities’, but also to those which are ‘public undertakings’ or undertakings which operate on the basis of ‘special or exclusive rights granted by a competent authority of a Member State’, in so far as all those entities pursue one of the activities listed in Articles 3 to 7 thereof.
Zadruhé, z článků 2 až 7 směrnice 2004/17 vyplývá, že koordinace prováděná uvedenou směrnicí se nevztahuje na všechna odvětví hospodářské činnosti, ale týká se přesně vymezených odvětví, o čemž svědčí mimo jiné skutečnost, že tato směrnice je běžně nazývána „odvětvová směrnice“.
Secondly, it follows from Articles 2 to 7 of Directive 2004/17 that the coordination for which it provides does not extend to all spheres of economic activity, but relates to specifically defined sectors, which, moreover, is confirmed by the fact that that directive is commonly referred to as the ‘sectoral directive’.
Naproti tomu působnost směrnice 2004/18 zahrnuje téměř všechna odvětví hospodářského života, což odůvodňuje její běžné pojmenování „obecná směrnice“.
However, the scope of Directive 2004/18 includes almost all sectors of economic life, thus justifying its being commonly known as the ‘general directive’.
Za těchto okolností je třeba již nyní konstatovat, že všeobecný dosah směrnice 2004/18 a omezený dosah směrnice 2004/17 vyžadují, aby ustanovení posledně uvedené směrnice byla vykládána restriktivně.
In such circumstances, it must be stated at this early stage that the general scope of Directive 2004/18 and the restricted scope of Directive 2004/17 require the provisions of the latter to be interpreted narrowly.
Hranice mezi působnostmi obou směrnic jsou rovněž vyznačeny explicitními ustanoveními. Článek 20 odst.
The boundaries between the fields of application of those two directives are also drawn by explicit provisions.
1 směrnice 2004/17 stanoví, že uvedená směrnice se nevztahuje na zakázky, které zadavatelé zadávají za jiným účelem, než je vykonávání jejich činností uvedených v článcích 3 až 7 téže směrnice.
Thus, Article 20(1) of Directive 2004/17 provides that the latter does not apply to contracts which the contracting entities award for purposes other than the pursuit of their activities as described in Articles 3 to 7 thereof.
Zrcadlovým ustanovením tohoto ustanovení ve směrnici 2004/18 je první pododstavec článku 12, který stanoví, že tato směrnice se nevztahuje na veřejné zakázky, jež jsou zadávány veřejnými zadavateli, kteří vykonávají jednu nebo více činností uvedených v článcích 3 až 7 směrnice 2004/17, a jež jsou zadávány pro výkon těchto činností.
The equivalent of that provision in Directive 2004/18 is the first paragraph of Article 12, which provides that that directive does not apply to public contracts which are awarded by contracting authorities exercising one or more of the activities referred to in Articles 3 to 7 of Directive 2004/17.
V důsledku toho výše uvedená ustanovení neumožňují v rámci směrnice 2004/17 uplatnit přístup zvaný „teorie nákazy“, rozvinutý po vydání výše uvedeného rozsudku
Consequently, the abovementioned provisions leave no room for application, in the context of Directive 2004/17, of the approach known as ‘contagion theory’ which was
2008 – VĚC C-393/06
2008 — CASE C-393/06 developed following the judgment in Mannesmann Anlagenbau Austria and Others.
163), tedy v oblasti, která v současnosti spadá do působnosti směrnice 2004/18.
54), that is to say in an area which at present falls within the ambit of Directive 2004/18.
Proto, jak správně poznamenaly zejména rakouská, maďarská a finská vláda, jakož i Komise Evropských společenství, spadají do působnosti směrnice 2004/17 pouze zakázky, které subjekt v postavení „zadavatele“ ve smyslu uvedené směrnice zadává ve vztahu k činnostem v odvětvích uvedených v článcích 3 až 7 uvedené směrnice, a za účelem výkonu těchto činností.
Accordingly, as rightly observed by, inter alia, the Hungarian, Austrian and Finnish Governments and by the Commission of the European Communities, only those contracts awarded by an entity which is a ‘contracting entity’ within the meaning of Directive 2004/17, in connection with and for the exercise of activities in the sectors listed in Articles 3 to 7 of that directive, fall within the field of application thereof.
To je krom toho závěr vyplývající rovněž z rozsudku ze dne 16. června 2005, Strabag a Kostmann (C-462/03 a C-463/03, Sb. rozh. s. I-5397, bod 37).
Moreover, that is the conclusion which emerges also from Joined Cases C-462/03 and C-463/03 Strabag and Kostmann [2005] ECR I-5397, paragraph 37).
V uvedeném rozsudku Soudní dvůr rozhodl, že pokud se zakázka netýká výkonu některé z činností upravených v odvětvové směrnici, bude se podle konkrétního případu řídit pravidly stanovenými směrnicemi o zadávání zakázek na služby, na stavební práce nebo dodávky.
In that judgment, the Court held that, if a contract does not concern the exercise of one of the activities governed by the sectoral directive, it will be governed by the rules laid down in the directives concerning the award of public supply, works or service contracts, as applicable.
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba odpovědět na první položenou otázku tak, že zadavatel ve smyslu směrnice 2004/17 je povinen uplatnit postup stanovený uvedenou směrnicí pouze na zadávání zakázek souvisejících s činnostmi, které tento subjekt vykonává v jednom či více odvětvích uvedených v článcích 3 až 7 uvedené směrnice.
Having regard to the foregoing, the answer to the first question must be that a contracting entity, within the meaning of Directive 2004/17, is required to apply the procedure laid down in that directive only for the award of contracts which relate to activities carried out by that entity in one or more of the sectors listed in Articles 3 to 7 of that directive.
Svou druhou otázkou se předkládající soud táže, zda subjekt, jako je Fernwärme Wien, musí být považován za veřejnoprávní subjekt ve smyslu směrnice 2004/17 nebo směrnice 2004/18.
By its second question, the referring court asks whether an entity such as Fernwärme Wien is to be regarded as a body governed by public law within the meaning of Direct- ive 2004/17 or of Directive 2004/18.
1 odst. 9 druhého pododstavce směrnice 2004/18 obsahují totožnou definici pojmu „veřejnoprávní subjekt“.
In that regard, it should be borne in mind that, as is apparent from paragraph 5 of this judgment, the provisions of the second subparagraph of Article 2(1)(a) of Direct- ive 2004/17 and the second subparagraph of Article 1(9) of Directive 2004/18 contain identical definitions of the concept of ‘body governed by public law’.
Z uvedených ustanovení vyplývá, že „veřejnoprávním subjektem“ se rozumí jakýkoli subjekt, který je zaprvé založený nebo zřízený za zvláštním účelem uspokojování potřeb obecného zájmu, který nemá průmyslovou nebo obchodní povahu, zadruhé má právní subjektivitu a zatřetí je financován převážně státem, regionálními nebo místními orgány nebo jinými veřejnoprávními subjekty nebo je těmito orgány řízen nebo je v jeho správním, řídícím nebo dozorčím orgánu více než polovina členů jmenována státem, regionálními nebo místními orgány nebo jinými veřejnoprávními subjekty.
It is clear from those provisions that a ‘body governed by public law’ is any body which, firstly, was established for the specific purpose of meeting needs in the general interest, not having an industrial or commercial character, secondly, has legal personality and, thirdly, is financed, for the most part, by the State, regional or local authorities, or other bodies governed by public law, or subject to management supervision by those bodies, or having an administrative, managerial or supervisory board, more than half of whose members are appointed by the State, regional or local authorities, or by other bodies governed by public law.
Podle judikatury Soudního dvora mají tyto tři podmínky kumulativní povahu (rozsudek ze dne 1. února 2001, Komise v. Francie, C-237/99, Recueil, s. I-939, bod 40 a citovaná judikatura).
In accordance with the caselaw of the Court, those three conditions are cumulative (Case C-237/99 Commission v France [2001] ECR I-939, paragraph 40, and the caselaw cited).
Krom toho s ohledem na cíl směrnic Společenství v oblasti zadávání veřejných zakázek, kterým je mimo jiné vyloučit možnost, že subjekt financovaný nebo řízený státem, regionálními nebo místními orgány nebo jinými veřejnoprávními subjekty se nechá vést jinými než hospodářskými úvahami, musí být pojem „veřejnoprávní subjekt“ vykládán funkčně (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 13. prosince 2007, Bayerischer Rundfunk a další, C-337/06, Sb. rozh. s. I-11173, body 36 a 37, jakož i citovaná judikatura).
Furthermore, since the aim of the directives in relation to awarding public contracts is to avoid, inter alia, the possibility that a body financed or controlled by the State, regional or local authorities or other bodies governed by public law may choose to be guided by considerations other than economic ones, the concept of a ‘body governed by public law’ must be interpreted in functional terms (Case C-337/06 Bayerischer Rundfunk and Others [2007] ECR I-11173, paragraphs 36 and 37, and the caselaw cited).
V projednávané věci je nesporné, že obě poslední kritéria stanovená právní úpravou uvedenou v bodě 36 tohoto rozsudku jsou splněna, neboť Fernwärme Wien má právní subjektivitu a její kapitál je zcela ve vlastnictví města Vídně, které kontroluje její hospodářskou a finanční správu.
In the present case, it is common ground that the latter two criteria established by the rules set out in paragraph 36 of the present judgment are fulfilled, given that Fernwärme Wien has legal personality and that the City of Vienna wholly owns the share capital of that entity and monitors its economic and financial management.
Je tedy třeba přezkoumat, zda byl tento subjekt zřízen za zvláštním účelem uspokojování potřeb obecného zájmu, které nemají průmyslovou nebo obchodní povahu.
It remains to be considered whether the entity was established specifically to meet needs in the general interest, not having an industrial or commercial character.
Pokud jde zaprvé o účel zřízení dotčeného subjektu a povahu uspokojovaných potřeb, je třeba konstatovat, že jak vyplývá z písemností předložených Soudnímu dvoru, Fernwärme Wien byla založena za zvláštním účelem zajišťovat na území města Vídně dodávání tepla do bytů, veřejných budov, kanceláří a podniků prostřednictvím využití energie vznikající spalováním odpadů.
With regard, firstly, to the purpose of the establishment of the entity in question and the nature of the needs met, it is appropriate to note that, as is apparent from the documents before the Court, Fernwärme Wien was established specifically for the purpose of supplying district heating to homes, public institutions, offices, undertakings etc. in the City of Vienna by means of the use of energy produced by the destruction of waste.
V průběhu jednání před Soudním dvorem bylo uvedeno, že v současnosti tento systém dodávek tepla obsluhuje přibližně 250 000 bytů, řadu kanceláří a průmyslových zařízení, jakož i prakticky všechny veřejné budovy.
At the hearing before the Court, it was stated that, at present, that heating system serves approximately 250 000 homes, numerous offices and industrial plants and, in practice, all public buildings.
Zajišťovat dodávky tepla pro městskou aglomeraci prostřednictvím postupu šetrného k životnímu prostředí představuje cíl, který je nepochybně v obecném zájmu.
To provide heating for an urban area by means of an environmentally-friendly process constitutes an aim which is undeniably in the general interest.
Nelze tedy zpochybnit, že Fernwärme Wien byla zřízena za zvláštním účelem uspokojování potřeb obecného zájmu.
It cannot, therefore, be disputed that Fernwärme Wien was established specifically to meet needs in the general interest.
Zadruhé pro účely ověření, zda potřeby uspokojované subjektem dotčeným v původním řízení mají jinou než průmyslovou či obchodní povahu, je třeba zohlednit všechny relevantní právní a skutkové okolnosti, jako například okolnosti zřízení dotčeného subjektu a podmínky, za kterých vykonává svou činnosti.
Secondly, in order to ascertain whether the needs met by the entity in question in the main proceedings have a character other than industrial or commercial, account must be taken of all the relevant law and facts such as the circumstances prevailing at the time when the body concerned was established and the conditions under which it exercises its activity.
V tomto ohledu je třeba zejména ověřit, zda dotčený subjekt vykonává svoji činnost v podmínkách hospodářské soutěže (viz rozsudek ze dne 22. května 2003, Korhonen a další, C-18/01, Recueil, s.
In that regard, it is important to check, inter alia, whether the body in question carries on its activities in a situation of competition (Case C-18/01 Korhonen [2003] ECR I-5321, paragraphs 48 and 49).
Jak bylo uvedeno v bodě 39 tohoto rozsudku, Fernwärme Wien byla založena za zvláštním účelem zajišťovat dodávání tepla na území města Vídně.
As stated in paragraph 39 of the present judgment, Fernwärme Wien was established specifically for the purpose of supplying district heating in the City of Vienna.
AIGNER hlavním důvodem zřízení tohoto subjektu nebyla snaha dosáhnout zisku.
AIGNER common ground that the pursuit of profit did not underlie its establishment.
Ačkoli není vyloučeno, že by tato činnost mohla vytvářet zisk rozdělovaný akcionářům daného subjektu ve formě dividend, dosahování takových zisků není jeho hlavním cílem (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Korhonen a další, bod 54).
While it is not impossible that those activities may generate profits distributed in the form of dividends to shareholders of the entity, the making of such profits can never constitute its principal aim (see, to that effect, Korhonen, paragraph 54).
Pokud jde dále o relevantní hospodářské prostředí, nebo jinými slovy referenční trh, který je třeba zohlednit za účelem ověření, zda dotčený subjekt vykonává svoji činnost v podmínkách hospodářské soutěže, či nikoli, je třeba zohlednit, jak navrhuje generální advokát v bodech 53 a 54 svého stanoviska, s ohledem na funkční výklad pojmu „veřejnoprávní subjekt“, odvětví, pro které byla Fernwärme Wien založena, tedy poskytování dodávek tepla prostřednictvím využití energie vznikající spalováním odpadů.
With regard, subsequently, to the relevant economic environment or, in other words, the relevant market which must be considered in order to ascertain whether the entity in question is exercising its activities in competitive conditions, account must be taken, as the Advocate General proposes in points 53 and 54 of his Opinion, having regard to the functional interpretation of the concept of a ‘body governed by public law’, of the sector for which Fernwärme Wien was created, that is to say the supply of district heating by means of the use of energy produced by the burning of waste.
Z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že Fernwärme Wien má v uvedeném odvětví faktický monopol, neboť ostatní dvě společnosti, jež v daném odvětví působí, mají zanedbatelnou velikost, a tudíž nemohou být skutečnými konkurenty.
It is clear from the order for reference that Fernwärme Wien enjoys a virtual monopoly in that sector, since the two other undertakings operating in that sector are of negligible size and accordingly cannot constitute true competitors.
Krom toho dané odvětví vykazuje značnou autonomii, neboť systém poskytování dodávek tepla lze pouze velmi těžko nahradit jinými energiemi, protože by to vyžadovalo významné transformační práce.
Furthermore, there is a considerable degree of autonomy in this sector, since it would be very difficult to replace the district heating system by another form of energy, since this would require large-scale conversion work.
Konečně město Vídeň přikládá tomuto systému dodávek tepla zvláštní význam, rovněž z důvodu týkajících se životního prostředí.
Finally, the City of Vienna attaches a particular importance to this heating system, not least for reasons of environmental considerations.
S ohledem na tlak veřejného mínění by tudíž město Vídeň nepovolilo jeho zrušení, i kdyby systém měl být ztrátový.
Thus, having regard to the pressure of public opinion, it would not permit it to be withdrawn, even if that system were to operate at a loss.
S ohledem na tyto různé údaje uvedené předkládajícím soudem, a jak poznamenal generální advokát v bodě 57 svého stanoviska, je Fernwärme Wien v současnosti jediným podnikem schopným uspokojovat takové potřeby obecného zájmu v daném odvětví a její jednání při zadávání veřejných zakázek tedy může být vedeno jinými úvahami než hospodářskými.
Having regard to the various indications provided by the referring court and as the Advocate General observes in point 57 of his Opinion, Fernwärme Wien is currently the only undertaking capable of meeting such needs in the general interest in the sector under consideration, so that it might choose to be guided by considerations other than economic ones in the award of its contracts.
Ve výše uvedených rozsudcích BFI Holding (bod 49) a Agorà a Excelsior (bod 38) uvedl Soudní dvůr, že existence rozvinuté hospodářské soutěže může svědčit pro skutečnost, že se nejedná o potřebu obecného zájmu, která nemá průmyslovou či obchodní povahu.
In the judgments in BFI Holding (paragraph 49) and Agorà and Excelsior (paragraph 38), the Court held that the existence of significant competition may be an indication in support of the conclusion that there is no need in the general interest, not having an industrial or commercial character.
Za okolností věci v původním řízení jasně vyplývá z žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, že toto kritérium existence rozvinuté hospodářské soutěže není ani zdaleka splněno.
In the circumstances of the case in the main proceedings, it is clear from the reference for the preliminary ruling that the criterion requiring the existence of significant competition is far from fulfilled.
Je třeba dodat, že v tomto ohledu je lhostejné, že kromě své úlohy v obecném zájmu vykonává uvedený subjekt rovněž další činnosti za účelem dosažení zisku, pokud nadále uspokojuje potřeby obecného zájmu, což je jeho zvláštní povinností.
It must be borne in mind that it is immaterial whether, in addition to its duty to meet needs in the general interest, an entity is free to carry out other profit-making activities, provided that it continues to attend to the needs which it is specifically required to meet.
Podíl činností vykonávaných za účelem dosažení zisku v rámci všech činností daného subjektu je pro účely jeho kvalifikace jako veřejnoprávního subjektu rovněž irelevantní (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Mannesmann Anlagenbau Austria a další, bod 25; rozsudek ze dne 27. února 2003, Adolf Truley, C-373/00, Recueil, s. I-1931, bod 56; jakož i výše uvedený rozsudek Korhonen a další, body 57 a 58).
The proportion of profit-making activities actually pursued by that entity as part of its activities as a whole is also irrelevant for its classification as a body governed by public law (see, to that effect, Mannesmann Anlagenbau Austria and Others, paragraph 25; Korhonen, paragraphs 57 and 58; and Case C-373/00 Adolf Truley [2003] ECR I-1931, paragraph 56).
Třetí otázkou se předkládající soud táže, zda všechny zakázky zadávané subjektem v postavení veřejnoprávního subjektu ve smyslu směrnice 2004/17 nebo směrnice
By its third question, the referring court asks whether all contracts awarded by an entity which is a body governed by public law, within the meaning of Directive 2004/17