natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Naopak, v takových případech, jako je ten v projednávané věci, která se týká stálé provozovny, jež nadále vykonává činnost, nelze argumentovat, že možnost přesunu ztrát ve státě, kde je umístěna stálá provozovna, je přijatelnou alternativou k poskytnutí úlevy ve státě sídla společnosti.
In cases such as the present, in contrast, which concern an ongoing permanent establishment, it cannot be argued that the possibility of carrying forward losses in the State of the permanent establishment is an acceptable substitute for granting relief in the State of residence of the company.
I pokud je přesunutá ztráta následně započtena, společnosti mezitím z povahy věci vzniká nevýhoda v oblasti hotovostního toku.
Even where a loss which is carried forward is subsequently offset, the company will in the mean time by definition have suffered a cash-flow disadvantage.
Uvedený závěr byl učiněn v rámci (analyticky dřívější) otázky, zda nemožnost odečíst přeshraniční ztráty představuje omezení v rozporu s článkem 43 ES.
That statement was made in the (analytically prior) context of whether the inability to deduct crossborder losses was a restriction contrary to Article 43.
Mám za to, že je neobvyklé, že Soudní dvůr nejprve zjevně uznal možný význam odepření zvýhodnění, pokud jde o hotovostní tok, a charakterizoval jej (správně) jako zjevné porušení článku 43 ES, aniž by posléze výslovně přezkoumal, zda v případě, kdy je takové omezení na první pohled odůvodněné, není odepření zvýhodnění týkající se hotovostního toku, které
It seems anomalous that, having clearly accepted the potential significance of the denial of a cash-flow advantage and categorised it (correctly) as a prima facie infringement of Article 43 EC, the Court did not also examine expressly whether, where the restriction was prima
Soudní dvůr si je dobře vědom významu hotovostního toku pro podniky.
The Court is well aware of the significance of cash flow to undertakings.
Podle ustálené judikatury vyloučení zvýhodnění, pokud jde o hotovostní tok v přeshraniční situaci,
It has repeatedly held that the exclusion of a cash-flow advantage in a crossborder situ-
23 — Ve svém stanovisku k věci Oy AA, uvedené v poznámce pod čarou 17, generální advokátka Kokott v zásadě uvedla, že rozhodnutí Soudního dvora ohledně proporcionality ve věci Marks & Spencer vyplývá z výjimečných skutkových okolností věci (body 70 a 71). S tím souhlasím. 25 — Body 32 až 34.
23 — Advocate General Kokott took the view in her Opinion in AA, cited in footnote 17, that, essentially, the Court’s ruling on proportionality in Marks & Spencer derived from its exceptional facts (points 70 and 71). I agree. 25 — Paragraphs 32 to 34.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY E. SHARPSTON – VĚC C-414/06 představuje nevyhnutelný důsledek takového omezení, nepřiměřené.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-414/06 practical difficulties cannot justify infringement of a Treaty freedom.
nemohou odůvodňovat porušení svobody zaručené Smlouvou 30.
30 facie justified, the denial of a cash-flow advantage which was an unavoidable consequence was disproportionate.
Německo, Švédsko a Spojené království argumentují, že přijetí systému umožňujícího odečtení ztrát ve spojení s pozdějším zdaněním ztráty brání podstatné praktické obtíže.
Germany, Sweden and the United Kingdom argue that significant practical difficulties preclude adopting a system allowing for deduction of losses combined with recapture of loss relief.
Jak je však uvedeno výše, německé právní předpisy dříve upravovaly takový systém; Lidl a Komise totiž uvedly, aniž by bylo jejich tvrzení zpochybněno, že v Německu platily právní předpisy s prakticky stejnými účinky od roku 1969 26do jejich zrušení v roce 1999 27.
However, as indicated above it appears that German legislation previously provided for such a system; indeed Lidl and the Commission have stated without being contradicted that legislation to essentially the same effect was in force in Germany from 1969 26until its repeal in 1999.
S ohledem na nedávné sdělení Komise 28navíc pět členských států v současné době umožňuje odečtení ztrát vzniklých ve stálé provozovně umístěné v jiném členském státě, i když je zisk osvobozen od daně podle smlouvy o zamezení dvojího zdanění.
27Moreover, according to a recent Communication from the Commission 28 five Member States currently provide for deduction of losses sustained by permanent establishments situated in another Member State, even though profits are exempted under a double taxation convention.
Za těchto okolností nelze brát vážně argument, že takovému systému brání podstatné praktické obtíže 29.
Against that background it is difficult to take seriously the argument that significant practical difficulties preclude such a system.
V každém případě, praktické obtíže
29In any event,
Z ustálené judikatury Soudního dvora vyplývá, že finanční důsledky, které mohou vyplývat pro členský stát z rozsudku vydaného
It is clear from the Court’s caselaw that the financial consequences which might ensue for a Member State from a preliminary ruling do not in themselves justify limiting the temporal effects of the ruling and that such a limitation will be imposed only in very specific circumstances, namely where (a) there is a risk of serious economic
27 — Zrušeny byly Steuerentlastungsgesetz (zákon o daňových úlevách) 1999/2000/2002 ze dne 24. března 1999 (BGBl. 1999 I, s. 402).
27 — By the Steuerentlastungsgesetz (Law on tax relief) 1999/2000/2002 of 24 March 1999 (BGBl. 1999 I, p. 402).
28 — Sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu a Hospodářskému a sociálnímu výboru o daňovém zacházení se ztrátami v přeshraničních situacích [KOM(2006) 824 konečné, 19. prosince 2006]; viz bod 2.2 písm. b) odst. 2.
28 — Communication from the Commission to the Council, the European Parliament and the European Economic and Social Committee on Tax Treatment of Losses in Cross-Border Situations (COM(2006) 824 final, 19 December 2006); see point 2.2(b)(2).
30 — Rozsudek Komise v. Francie, uvedený v poznámce pod čarou 19, bod 29, který odkazuje na bod 30 stanoviska generálního advokáta Ruize-Jaraba Colomera: „Pokud je zjištěno, že sledovaného cíle lze dosáhnout jinými prostředky, zásada proporcionality vylučuje možnost dovolávat se pouhých správních obtíží jako absolutního důvodu odůvodňujícího diskriminační zacházení, které, s ohledem na jeho rozpor se základními svobodami, může být legální jen tehdy, pokud vychází z naléhavých důvodů.“ Viz rovněž rozsudek Test Claimants in the FII Group Litigation, uvedený v poznámce pod čarou 24, body 155 až 157.
30 — Commission v France, cited in footnote 19, paragraph 29, referring to point 30 of the Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer: ‘Once it has been established that the objective pursued can be fulfilled by other means, the principle of proportionality precludes mere administrative difficulties from being cited as absolute grounds justifying discriminatory treatment which, because it is contrary to the fundamental freedoms, must be based on strong reasons in order to be lawful’. See also Test Claimants in the FII Group Litigation, cited in footnote 24, paragraphs 155 to 157.
LIDL BELGIUM v řízení o předběžné otázce, neodůvodňují samy o sobě omezení časových účinků tohoto rozsudku a takové omezení bude stanoveno pouze za přesně vymezených okolností, když a) existuje riziko závažných hospodářských dopadů způsobených obzvláště vysokým počtem právních vztahů založených v dobré víře na základě právní úpravy považované za platnou a účinnou a b) se jeví, že jednotlivci a vnitrostátní orgány byli vedeni k chování, které nebylo v souladu s právní úpravou Společenství z důvodu objektivní a závažné nejistoty ohledně dosahu ustanovení práva Společenství, nejistoty, ke které případně přispělo i samotné chování jiných členských států nebo Komise 31.
LIDL BELGIUM repercussions owing in particular to the large number of legal relationships entered into in good faith on the basis of rules considered to be validly in force and (b) it appears that both individuals and national authorities have been led into adopting practices which did not comply with Community law by reason of objective, significant uncertainty regarding the implications of Community provisions, to which the conduct of other Member States or the Commission may even have contributed.
Stanovisko Komise je navíc zjevné z návrhu směrnice Rady o režimu zohledňování ztrát podniky, v jejichž stálých provozovnách a dceřiných společnostech nacházejících se v jiných členských státech ztráty vznikly 34, z roku 1991: vnitrostátní právní předpisy, které neumožňují podnikům zohlednit ztráty vzniklé v jejich stálých provozovnách umístěných v jiných členských státech, jsou neslučitelné s vnitřním trhem 35.
33Morever the Proposal for a Council directive concerning arrangements for the taking into account by enterprises of the losses of their permanent establishments and subsidiaries situated in other Member States, 34issued in 1991, makes the Commission’s view clear: national legislation which does not permit enterprises to take into account the losses incurred by their permanent establishments situated in other Member States is incompatible with the internal market. 35
Nemám tedy za to, že by v projednávané věci existovaly jakékoli důvody pro omezení časových účinků rozsudku.
Accordingly I am not persuaded that there is in the present case any justification for limiting the temporal effects of the ruling.
V projednávané věci souhlasím s Lidl, že druhá z těchto kumulativních podmínek není splněna.
In the present case I agree with Lidl that the second of those cumulative conditions is not satisfied.
Nemohu přijmout, že by v případě, kdy Německo zrušilo dřívější právní předpisy, a tedy ve skutečnosti znovu zavedlo sporné opatření, bylo možno uplatňovat, že bylo k tomuto kroku vedeno objektivní a závažnou nejistotou ohledně dosahu článku
I cannot accept that, when Germany repealed the earlier legislation and thus in effect reinstated the contested measure, it can plausibly be described as having been led into taking that step by reason of objective, significant uncertainty regarding the implications of Article 43 EC.
32 — Rozsudek ze dne 16. července 1998, ICI (C-264/96, Recueil, s. I-4695).
32 — Case C-264/96 ICI [1998] ECR I-4695.
33 — Rozsudek ze dne 28. ledna 1986, Komise v. Francie (270/83, Recueil, s. 273, bod 22).
33 — Case 270/83 Commission v France [1986] ECR 273, paragraph 22.
31 — Viz naposledy rozsudek ze dne 18. ledna 2007, Brzeziński (C-313/05, Sb. rozh. s. I-513, body 57 a 58).
31 — See most recently Case C-313/05 Brzeziński [2007] ECR I-513, paragraphs 57 and 58.
34 — Uvedeného v poznámce pod čarou 21.35 — Viz první bod odůvodnění a bod 1 odůvodnění.
35 — See the first recital in the preamble and point 1 of the Explanatory Memorandum.
S ohledem na výše uvedené navrhuji, aby Soudní dvůr odpověděl na předběžnou otázku položenou Bundesfinanzhof takto:
In the light of the above I am of the view that the Court should answer the question referred by the Bundesfinanzhof as follows:
„Není slučitelné s článkem 43 ES, když členský stát brání společnosti při zjišťování zisku odečíst ztráty stálé provozovny umístěné v jiném členském státě, protože podle příslušné smlouvy o zamezení dvojího zdanění nepodléhají příslušné příjmy z činnosti takové stálé provozovny zdanění v prvním členském státě.“
‘It is not compatible with Article 43 EC for a Member State to preclude a company, when calculating its taxable profits, from deducting losses from a permanent establishment in another Member State on the ground that, according to the applicable double taxation convention, the corresponding income from such a permanent establishment is not subject to taxation in the first Member State.’
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (čtvrtého senátu)
JUDGMENT OF THE COURT (Fourth Chamber)15 May 2008 *
15. května 2008 *
In Case C-414/06,
Ve věci C-414/06, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Bundesfinanzhof (Německo) ze dne 28. června 2006, došlým Soudnímu dvoru dne 11. října 2006, v řízení
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC by the Bundesfinanzhof (Germany), made by decision of 28 June 2006, received at the Court on 11 October 2006, in the proceedings
SOUDNÍ DVŮR (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta (zpravodajka), E. Juhász a T. von Danwitz, soudci,
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of the Chamber, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta (Rapporteur), E. Juhász and T. von Danwitz, Judges,
2008 – VĚC C-414/06 generální advokátka: E. Sharpston, vedoucí soudní kanceláře: B. Fülöp, rada, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 29. listopadu 2007, s ohledem na vyjádření předložená:
Advocate General: E. Sharpston, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 29 November 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
– za německou vládu M. Lummou, C. Blaschkem a H. Kubem, jako zmocněnci,
— the German Government, by M. Lumma, C. Blaschke and H. Kube, acting as Agents,
– za řeckou vládu M. Papida a I. Pouli, jakož i K. Georgiadisem, jako zmocněnci,
— the Greek Government, by M. Papida, I. Pouli and K. Georgiadis, acting as Agents,
– za nizozemskou vládu H. G. Sevenster, jakož i P. van Ginnekenem a M. de Gravem, jako zmocněnci,
— the Netherlands Government, by H.G. Sevenster, P. van Ginneken and M. de Grave, acting as Agents,
– za finskou vládu J. Heliskoskim a J. Himmanen, jako zmocněnci,
— the Finnish Government, by J. Heliskoski and J. Himmanen, acting as Agents,
– za švédskou vládu K. Wistrand a S. Johannesson, jako zmocněnkyněmi,
— the Swedish Government, by K. Wistrand and S. Johannesson, acting as Agents,
– za vládu Spojeného království Z. Bryanston-Cross, jako zmocněnkyní, ve spolupráci se S. Lee, barrister,
— the United Kingdom Government, by Z. Bryanston-Cross, acting as Agent, and S. Lee, Barrister,
– za Komisi Evropských společenství R. Lyalem a W. Möllsem, jako zmocněnci, po vyslechnutí stanoviska generální advokátky na jednání konaném dne 14. února 2008,
— the Commission of the European Communities, by R. Lyal and W. Mölls, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 14 February 2008,
2008 – VĚC C-414/06 vydává tento
2008 — CASE C-414/06 gives the following
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článků 43 ES a 56 ES.
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 43 EC and 56 EC.
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Lidl Belgium GmbH & Co. KG (dále jen „Lidl Belgium“) a Finanzamt Heilbronn (dále jen „Finanzamt“) ohledně toho, jak příslušné německé orgány daňové správy přistupovaly ke ztrátám, které utrpěla stálá provozovna uvedené obchodní společnosti nacházející se v Lucembursku. Právní rámec
The reference was made in proceedings between Lidl Belgium GmbH & Co. KG (‘Lidl Belgium’) and the Finanzamt Heilbronn (‘the Finanzamt’) relating to the tax treatment by the German competent authorities of losses incurred by a permanent establishment of Lidl Belgium situated in Luxembourg. Legal context
2 odst. 1 bodu 2 smlouvy o zamezení dvojího zdanění a stanovení pravidel vzájemné správní pomoci v oblasti daní z příjmů a majetku a v oblasti místní obchodní daně a pozemkové daně, uzavřené dne 23. srpna 1958 mezi Lucemburským velkovévodstvím a Spolkovou republikou Německo (BgBl. II 1959, s.
The second subparagraph of the first paragraph of Article 2 of the Convention between the Grand Duchy of Luxembourg and the Federal Republic of Germany for the avoidance of double taxation and relating to mutual administrative and legal assistance in the fields of taxation of income and capital and of business and land taxation of 23 August 1958 (BGBl. II 1959, p.
270), ve znění dodatkového protokolu ze dne 15. června 1973 (dále jen „smlouva“), se výrazem „stálá provozovna“ rozumí „trvale umístěné zařízení určené k podnikání, ve kterém podnik vykonává veškerou svoji činnost nebo její část“.
1270), as amended by the additional protocol of 15 June 1973 (‘the Convention’), provides that the expression ‘permanent establishment’ is to mean ‘a fixed place of business at which the undertaking carries on all or part of its activities’.
Článek 2 odst. 1 bod 2 písm. a) smlouvy uvádí výčet zařízení, která jsou považována za stálou provozovnu ve smyslu smlouvy.
The second subparagraph, point (a), of the first paragraph of Article 2 of the Convention lists a number of types of premises which are to be treated as being a permanent establishment for the purposes of the Convention.
Článek 5 odst. 1 stanoví:
Article 5 of the Convention provides:
Jestliže osobě s bydlištěm v jednom smluvním státě plynou jakožto podnikateli či spolupodnikateli příjmy z podnikatelské činnosti, která zasahuje na území druhého smluvního státu, je posledně uvedený stát příslušný k výběru daně z těchto příjmů pouze v rozsahu, v němž plynou ze stálé provozovny nacházející se na jeho území.
Where a person residing in one of the Contracting States receives income in his capacity as owner or co-owner of an industrial or commercial undertaking the activities of which extend to the territory of the other Contracting State, that income shall be taxable in that other State only in so far as it is attributable to a permanent establishment situated in the territory of that State.
Přitom stálé provozovně mohou být přičítány příjmy, kterých by dosáhla, kdyby se jakožto samostatný podnik zabývala stejnými nebo obdobnými obchody za stejných nebo obdobných podmínek a uskutečňovala by obchody jako nezávislý podnik.
In this connection, the income which is to be attributed to the permanent establishment is that income which it would have received had it constituted a separate undertaking carrying out the same or similar activities in the same or similar conditions and carrying on business in the same way as an independent undertaking.
Článek 6 odst. 1 smlouvy zní:
Article 6(1) of the Convention states:
„Sjedná-li si podnik z jednoho smluvního státu díky své účasti na řízení nebo finanční struktuře podniku z jiného smluvního státu s tímto podnikem hospodářské nebo
‘Where an undertaking of one of the Contracting States, by reason of its participation in the management or financial structure of an undertaking of the other State, agrees economic or financial conditions with that undertaking which differ from
2008 – VĚC C-414/06 finanční podmínky, které jsou odlišné od podmínek, které by byly sjednány s nezávislým podnikem, nebo mu takovéto podmínky uloží, mohou být příjmy, kterých by jeden z podniků za obvyklých okolností dosáhl, kterých však v důsledku těchto podmínek dosáhnout nemohl, zahrnuty do příjmů tohoto podniku a být příslušným způsobem zdaněny.“
2008 — CASE C-414/06 those which would have been agreed with an independent undertaking, or imposes such conditions on it, the income which would in the normal case have been received by one of those undertakings, but which by reason of those conditions was not in fact so paid, may be included in the income of that undertaking and taxed accordingly.’
Článek 20 uvedené smlouvy zní:
Article 20 of the Convention states:
Je-li podle předchozích článků stát místa bydliště příslušný ke zdaňování příjmů nebo částí majetku, není druhý stát oprávněn tyto příjmy nebo části majetku zdanit […]
Where, in accordance with the preceding articles, the State of residence has the right to tax income or capital, the other State shall not tax such income or capital. …
Z daňového základu ve státě místa bydliště jsou vyloučeny ty příjmy a části majetku, které je podle předchozích článků oprávněn zdaňovat druhý stát, ledaže se použije odstavec 3.
There shall, unless paragraph 3 applies, be excluded from the tax base of the State of residence any income and capital which is taxable in the other State by virtue of the preceding articles.
Nicméně daň, kterou jsou zatíženy příjmy nebo části majetku, k jejichž zdanění je příslušný stát místa bydliště, bude vybrána podle sazby, která odpovídá celkovým příjmům nebo veškerému majetku osoby podléhající dani.
However, taxes on income or capital which may be taxed in the State of residence shall be levied at the rate applicable to the taxpayer’s total income or total capital.
Poté, co Lidl Belgium rozvinula svoji činnost nejprve na
Lidl Belgium, which had initially developed its business on the
LIDL BELGIUM belgickém trhu, dostala za úkol proniknout od roku 1999 i do Lucemburska.
Belgian market, was given the further task of establishing itself in Luxembourg from 1999.
Za tímto účelem vytvořila Lidl Belgium v Lucembursku stálou provozovnu.
To that end, Lidl Belgium created a permanent establishment there.
Lidl Belgium je komanditní společnost se sídlem v Německu, mezi jejíž společníky patří Lidl Belgium Beteiligungs-GmbH jakožto komanditista a Lidl Stiftung & Co. KG jakožto komplementář. 10
Lidl Belgium is a limited partnership with its registered office in Germany, the partners of which include Lidl Belgium Beteiligungs-GmbH, as a limited partner, and Lidl Stiftung & Co. KG, as a general partner. 10
Ve zdaňovacím období 1999, které je předmětem původního řízení, hospodařila stálá provozovna Lidl Belgium nacházející se v Lucembursku se ztrátou.
During the 1999 accounting period, which is the period at issue in the main proceedings, Lidl Belgium’s permanent establishment in Luxembourg incurred a loss.
Ve svém daňovém přiznání Lidl Belgium odečetla tuto ztrátu od svého základu daně.
When calculating its revenue for tax purposes, Lidl Belgium sought to deduct that loss from the amount of its tax base.
Finanzamt odpočet této ztráty neuznal zejména z důvodu osvobození příjmů této stálé provozovny na základě ustanovení smlouvy.
The Finanzamt disallowed the deduction of that loss on the basis, inter alia, of the exemption of income relating to that permanent establishment by virtue of the provisions of the Convention.
Finanzgericht Baden-Würtemberg zamítl dne 30. června 2004 žalobu, kterou k němu podala Lidl Belgium a kterou uvedená napadla rozhodnutí Finanzamt.
On 30 June 2004, the Finanzgericht Baden-Würtemberg (Finance Court, Baden-Würtemberg), before which Lidl Belgium had brought proceedings, dismissed the latter’s action against the decision of the Finanzamt.
Bundesfinanzhof, ke kterému Lidl Belgium podala opravný prostředek, se rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
An appeal having been brought before it by Lidl Belgium, the Bundesfinanzhof (Federal Finance Court) decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
„Je slučitelné s články 43 ES a 56 ES, pokud německý podnik s příjmy z podnikání není oprávněn při určování výsledku svého hospodaření odečíst ztráty stálé provozovny
‘Is it compatible with Articles 43 EC and 56 EC for a German company with income from industrial or commercial activities to be precluded, when calculating its income,
2008 – VĚC C-414/06 umístěné v jiném členském státě (v daném případě v Lucemburském velkovévodství) z důvodu, že podle […] smlouvy […] nepodléhají příjmy související s činností takovéto stálé provozovny německému zdanění?“
2008 — CASE C-414/06 from deducting losses from a permanent establishment in another Member State (in this case, the Grand Duchy of Luxembourg) on the ground that, according to [the Convention], the corresponding income from such a permanent establishment is not subject to taxation in Germany?’