natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Článek 11 směrnice 2003/87 stanoví první období přidělování povolenek na dobu od roku 2005 do roku 2007 (dále jen „první alokační období“) a druhé období přidělování povolenek na dobu od roku 2008 do roku 2012 (dále jen „druhé alokační období“).
Article 11 of Directive 2003/87 provides for a first period of allocation of allowances from 2005 to 2007 (‘first allocation period’), then for a second period of allocation of allowances from 2008 to 2012 (‘second allocation period’).
Podmínky a postupy, podle nichž příslušné vnitrostátní orgány přidělují na základě národního alokačního plánu (dále jen „NAP“) povolenky provozovatelům zařízení během obou alokačních období, jsou stanoveny v článcích 9 až 11 směrnice 2003/87.
The conditions and procedures pursuant to which the competent national authorities allocate allowances, on the basis of a national allocation plan (‘NAP’), to the operators of installations during those two allocation periods are set out in Articles 9 to 11 of Directive 2003/87.
Článek 9 odst. 1 první pododstavec směrnice 2003/87 stanoví:
The first subparagraph of Article 9(1) of Directive 2003/87 states:
11 odst. 1 a 2 [NAP] uvádějící celkové množství povolenek, které mají v úmyslu přidělit pro uvedené období, a způsob, jak je zamýšlí přidělit.
‘For each period referred to in Article 11(1) and (2), each Member State shall develop [an NAP] stating the total quantity of allowances that it intends to allocate for that period and how it proposes to allocate them.
[NAP] je založen na objektivních a transparentních kritériích, včetně kritérií uvedených v příloze III, přičemž se náležitě přihlédne k připomínkám veřejnosti. […]“
The [NAP] shall be based on objective and transparent criteria, including those listed in Annex III, taking due account of comments from the public. …’
Článek 9 odst. 1 druhý pododstavec směrnice 2003/87 ukládá členským státům zveřejnit a oznámit NAP Komisi Evropských společenství a ostatním členským státům pro každé alokační období.
The second subparagraph of Article 9(1) of Directive 2003/87 requires the Member States to publish and notify an NAP to the Commission of the European Communities and to the other Member States for each allocation period.
Článek 9 odst. 3 výše uvedené směrnice 2003/87 zní následovně:
Article 9(3) of the directive provides as follows:
„Do tří měsíců po oznámení [NAP] členským státem podle odstavce 1 může Komise [NAP] nebo jeho jakoukoli část odmítnout z důvodu neslučitelnosti s kritérii uvedenými v příloze III nebo s článkem 10. Členský stát učiní rozhodnutí podle čl.
‘Within three months of notification of [an NAP] by a Member State under paragraph 1, the Commission may reject that [NAP], or any aspect thereof, on the basis that it is incompatible with the criteria listed in Annex III or with Article 10.
11 odst. 1 nebo 2 pouze tehdy, pokud Komise přijme navržené změny.
The Member State shall only take a decision under Article 11(1) or (2) if proposed amendments are accepted by the Commission.
Odmítavé rozhodnutí musí Komise odůvodnit.“
Reasons shall be given for any rejection decision by the Commission.’
Podle článku 10 směrnice 2003/87 musí členské státy zdarma přidělit pro první alokační období alespoň 95 % povolenek.
Under Article 10 of Directive 2003/87, the Member States must allocate at least 95% of the allowances for the first allocation period free of charge.
Článek 11 směrnice 2003/87, týkající se přidělování a vydávání povolenek, stanoví:
Article 11 of Directive 2003/87 concerning the allocation and issue of allowances provides:
Pro tříleté období počínající dnem 1. ledna 2005 rozhodne každý členský stát o celkovém množství povolenek, které přidělí pro uvedené období, a o přidělení těchto povolenek provozovateli každého zařízení.
For the three-year period beginning 1 January 2005, each Member State shall decide upon the total quantity of allowances it will allocate for that period and the allocation of those allowances to the operator of each installation.
Toto rozhodnutí se učiní alespoň tři měsíce před začátkem období a bude založeno na [NAP] vytvořeném podle článku 9 a v souladu s článkem 10, přičemž se náležitě přihlédne k připomínkám veřejnosti.
This decision shall be taken at least three months before the beginning of the period and be based on its [NAP] developed pursuant to Article 9 and in accordance with Article 10, taking due account of comments from the public.
Pro pětileté období počínající dnem 1. ledna 2008 a pro každé následující pětileté období rozhodne každý členský stát o celkovém množství povolenek, které přidělí pro uvedené období, a zahájí postup přidělování těchto povolenek provozovateli každého zařízení.
For the fiveyear period beginning 1 January 2008, and for each subsequent fiveyear period, each Member State shall decide upon the total quantity of allowances it will allocate for that period and initiate the process for the allocation of those allowances to the operator of each installation.
Toto rozhodnutí se učiní alespoň 12 měsíců před začátkem příslušného období a bude založeno [NAP] vytvořeném podle článku 9 a v souladu s článkem 10, přičemž se náležitě přihlédne k připomínkám veřejnosti.
This decision shall be taken at least 12 months before the beginning of the relevant period and be based on the Member State’s [NAP] developed pursuant to Article 9 and in accordance with Article 10, taking due account of comments from the public.
Rozhodnutí podle odstavce 1 nebo 2 musí být v souladu s požadavky Smlouvy [o ES], a zejména s články 87 a 88 [Smlouvy o ES].
Decisions taken pursuant to paragraph 1 or 2 shall be in accordance with the requirements of the [EC] Treaty, in particular Articles 87 and 88 thereof.
Při rozhodování o přidělování přihlíží členské státy k potřebě poskytnout přístup k povolenkám novým účastníkům na trhu.
When deciding upon allocation, Member States shall take into account the need to provide access to allowances for new entrants.
Příloha III směrnice 2003/87 obsahuje výčet jedenácti kritérií pro NAP.
Annex III to Directive 2003/87 lists 11 criteria applicable to NAPs.
Páté a desáté kritérium výše uvedené přílohy zní:
The 5th and 10th criteria in that annex state as follows:
V souladu s požadavky Smlouvy, a zejména s články 87 a 88, [NAP] nerozlišuje mezi společnostmi nebo odvětvími tak, aby neoprávněně upřednostňoval některé podniky nebo činnosti.
The [NAP] shall not discriminate between companies or sectors in such a way as to unduly favour certain undertakings or activities in accordance with the requirements of the Treaty, in particular Articles 87 and 88 thereof.
[NAP] obsahuje seznam zařízení spadajících pod tuto směrnici s uvedenými množstvími povolenek, které mají být každému zařízení přiděleny.“
The plan shall contain a list of the installations covered by this Directive with the quantities of allowances intended to be allocated to each.’
13 odst. 1 směrnice 2003/87 platné pouze pro emise vytvořené během období, pro které byly povolenky vydány.
According to Article 13(1) of Directive 2003/87, the allowances shall be valid only for emissions during the period for which they are issued.
Skutečnosti předcházející sporu
Background to the dispute
Z napadeného usnesení vyplývá, že navrhovatelka provozuje zařízení na výrobu skla v Porz.
According to the order under appeal, the appellant operates a glass manufacturing plant at Porz.
Rozhodnutím Umweltbundesamt (Spolkový úřad pro životní prostředí)
By a decision of 16 December 2004 of the Umweltbundesamt (Federal
2008 – VĚC C-503/07 P z 16. prosince 2004 jí pro část tohoto zařízení, uvedenou do provozu v letech 2003 a 2004, byly přiděleny povolenky na emise pro první alokační období na základě německého NAP (dále jen „německý NAP I“) a § 8 zákona o přidělování emisních povolenek pro období 2005 až 2007 (Zuteilungsgesetz 2007) ze dne 26. srpna 2004 (BGBI. 2004 I, s.
Environment Agency), it was allocated emission allowances for the first allocation period, in respect of a part of that installation which was put into operation during 2003 and 2004, on the basis of the German NAP (‘German NAP I’) and of Paragraph 8 of the Law on the national allocation plan for greenhouse gas emission allowances for the period 2005 to 2007 (Zuteilungsgesetz 2007) of 26 August 2004 (BGBl. 2004 I, p.
2211, dále jen „ZuG 2007“).
2211; ‘the ZuG 2007’).
Na základě § 8 odst. 1 druhé věty ZuG 2007 je dotčené zařízení po dobu dvanácti let od roku jeho uvedení do provozu osvobozeno od používání koeficientu plnění.
Under the second sentence of Paragraph 8(1) of the ZuG 2007, the installation concerned is exempt from a compliance factor during a period of 12 years from the year of its coming into operation.
V souladu s § 2 ZuG 2007 jsou s výhradou zvláštních odchylných předpisů dotčená ustanovení uvedeného zákona použitelná pouze v prvním alokačním období.
Under Paragraph 2 of the ZuG 2007, unless otherwise specified, the relevant provisions of that law are applicable only to the first allocation period.
Mimoto § 7 zákona ze dne 8. července 2004 k provedení směrnice 2003/87/ES zakládající systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (Gesetz zur Umsetzung der Richtlinie 2003/87/EG über ein System für den Handel mit Treibhausgasemissionszertifikaten in der Gemeinschaft, BGBI. 2004 I, s.
Furthermore, Paragraph 7 of the Law of 8 July 2004 transposing Directive 2003/87/EC establishing a scheme for greenhouse gas emission allowance trading within the Community (Gesetz zur Umsetzung der Richtlinie 2003/87/EG über ein System für den Handel mit Treibhausgasemissionszertifikaten in der Gemeinschaft, BGBl. 2004 I, p.
1578, dále jen „TEHG“), stanoví zejména, že NAP přijímaný pro každé alokační období je základem zákona o přidělování a přidělování se provádí podle tohoto zákona.
1578; ‘the TEHG’) provides, inter alia, that the NAP adopted for each allocation period is the basis for a law on allocation pursuant to which the allocation is carried out.
Na základě § 9 odst. 1 TEHG má každé provozované zařízení právo na získání povolenek na emise v souladu s podmínkami přesně určenými v zákoně o přidělování.
Under Paragraph 9(1) of the TEHG, every operator of an installation has the right to obtain emission allowances under the conditions laid down in the law on allocation.
V souladu s odstavcem 2 tohoto paragrafu se přidělování provádí ve vztahu k prováděné činnosti, trvající po stanovené alokační období.
Pursuant to Paragraph 9(2), the allocation is effected on the basis of the activity carried out during the particular allocation period.
A konečně, § 10 odst. 1 TEHG stanoví, že předpokladem každého přidělení je předložení písemné žádosti příslušnému orgánu.
Finally, Paragraph 10(1) of the TEHG provides that each allocation requires a written application to be made to the competent authorities.
9 odst. 1 směrnice 2003/87 svůj NAP pro druhé alokační období (dále jen „německý NAP II“).
On 4 July 2006, the Federal Republic of Germany notified its NAP for the second allocation period (‘German NAP II’) to the Commission, in accordance with Article 9(1) of Directive 2003/87.
Stejně jako německý NAP I, zachoval i německý NAP II ve své kapitole 6.1 obecné pravidlo pro přidělování vztahující se na existující zařízení („Bestandsanlagen“), která byla uvedena do provozu před 31. prosincem 2002.
Like the German NAP I, the German NAP II contains, in chapter 6.1, the general allocation rules for existing installations (‘Bestandsanlagen’) which entered into operation before 31 December 2002.
Pokud se jedná o zařízení průmyslového sektoru, je použitelný koeficient plnění 0,9875.
With regard to installations in the industrial sector, the applicable compliance factor is 98.75%.
Kapitola 6.2 německého NAP II mimo jiné specifikuje pod názvem „Přidělování na základě § 8 ZuG 2007“, že podle tohoto ustanovení se koeficient plnění nepoužije v rámci výpočtu množství emisních povolenek určených zařízením uvedeným do provozu mezi 1. lednem 2003 a 31. prosincem 2004 po dobu dvanácti let od jejich uvedení do provozu.
Moreover, chapter 6.2 of the German NAP II states, under the heading ‘Allocations under Paragraph 8 of the ZuG 2007’, that, pursuant to that provision of the ZuG, no compliance factor is to be applied, in the calculation of the number of emission allowances for installations which were put into operation between 1 January 2003 and 31 December 2004, for a period of 12 years from the date of putting into operation.
Sporným rozhodnutím Komise částečně odmítla německý NAP II. V čl.
By the contested decision, the Commission rejected the German NAP II in part.
1 odst. 2 tohoto rozhodnutí konstatovala Komise, že pravidla pro přidělování popsaná v kapitole 6.2 německého NAP II, zejména pod názvem „Přidělování na základě § 8 ZuG 2007“, nejsou v souladu s pátým kritériem přílohy III směrnice 2003/87, v tom smyslu, že přináší dotčeným zařízením neodůvodněnou výhodu oproti jiným existujícím srovnatelným zařízením, pro něž se používá obecná metoda přidělování.
In Article 1(2) of the decision, the Commission found that the allocation rules described in chapter 6.2 of the German NAP II, inter alia under the heading ‘Allocations under Paragraph 8 of the ZuG 2007’, were incompatible with criterion 5 in Annex III to Directive 2003/87, in so far as they resulted in an unjustified advantage for the installations concerned over otherwise comparable existing installations to which the general allocation methodologies applied.
Komise totiž považovala bezplatné přidělování emisních povolenek pro určité aktivity, v důsledku použití méně přísného, a tím příznivějšího koeficientu plnění, za selektivní hospodářské zvýhodnění pro určité podniky, které by mohlo narušit hospodářskou soutěž nebo hrozit jejím narušením a ovlivnit obchod mezi členskými státy, což by ve svém důsledku mohlo představovat protiprávní státní podporu v rozporu s článkem 87 a článkem 88 ES.
The Commission considered the allocation of emission allowances free of charge for certain activities by application of a less stringent and therefore more advantageous compliance factor to be a selective economic advantage for certain undertakings, which could distort or threaten to distort competition and affect trade between Member States and which therefore was capable of constituting State aid contrary to Articles 87 EC and 88 EC.
Komise připustila pouze, že během daného alokačního období může být přidělování emisních povolenek existujícím zařízením prováděno metodami odlišnými od těch, které se použijí pro „nové účastníky trhu“ ve smyslu čl. 3 písm. h) směrnice 2003/87, na něž tato směrnice pohlíží jako na zvláštní kategorii.
The Commission conceded only that, during a given allocation period, the allocation of emission allowances to existing installations could be carried out in accordance with methods different from those applicable to ‘new entrants’ within the meaning of Article 3(h) of Directive 2003/87, who were thus recognised under that directive as constituting a distinct category.
Odůvodnění takového rozdílného zacházení se nicméně podle Komise stane během následujícího alokačního období již překonaným, když se původně „nový účastník trhu“ změní v existující zařízení, pro něž by se napříště použila data, která jsou užívána pro existující zařízení.
The justification for such unequal treatment, however, became obsolete during the following allocation period, when the initial ‘new entrant’ turned into an existing installation for which data comparable to those for existing installations was available.
2 odst. 2 sporného rozhodnutí Komise uvedla, že by proti německému NAP II nevznesla námitky, pokud by se Spolková republika Německo vyhnula diskriminaci a přijala a oznámila Komisi následující změny:
In Article 2(2) of the contested decision, the Commission declared that it would not raise objections to the German NAP II, if, while avoiding any discrimination, the Federal Republic of Germany introduced and notified to it the following amendments:
„Alokační záruky z prvního alokačního období, popsané v kapitole 6.2 [německého NAP II] pod názvy ‚Nová dodatečná zařízení v souladu s § 11 ZuG 2007‘ a ‚Přidělování na základě § 8 ZuG 2007‘ […], nesmí být uplatňovány při přidělování emisních povolenek způsobem zvýhodňujícím dotčená zařízení oproti jiným existujícím srovnatelným zařízením, pro něž se používá obecná metoda přidělování stanovená výše uvedeným NAP; jinak řečeno, musí být uplatňovány stejným způsobem, jako v případě jiných existujících srovnatelných zařízení.“
‘2 [T]he allocation guarantees from the first trading phase referred to in chapter 6.2 of the [German NAP II] under the headings “Additional new installations under Paragraph 11 of the ZuG 2007’ and ‘Allocations under Paragraph 8 of the ZuG 2007” … are not applied to the extent that they lead to an allocation for installations concerned which would be more favourable than what otherwise comparable existing installations receive under the general allocation methodologies of the [NAP], i.e. the same compliance factors should apply as for otherwise comparable existing installations.’
Napadené usnesení
The order under appeal
Návrhem došlým kanceláři Soudu dne 7. února 2007 podala navrhovatelka žalobu směřující ke zrušení sporného rozhodnutí.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 7 February 2007, the appellant brought an action for annulment of the contested decision.
Samostatným podáním doručeným téhož dne žalobkyně rovněž navrhla, aby věc byla projednána ve zrychleném řízení upraveném v článku 76a jednacího řádu Soudu.
By separate document lodged the same day, the appellant applied for the case to be dealt with under the expedited procedure provided for in Article 76a of the Rules of Procedure of the Court.
Dopisem ze dne 23. února 2007 Komise vyjádřila nesouhlas s projednáním věci ve zrychleném řízení.
By letter of 23 February 2007, the Commission opposed dealing with the case under an expedited procedure.
Rozhodnutím Soudu ze dne 7. června 2007 byla žádost o zrychlené řízení přijata.
By decision of the Court of First Instance of 7 June 2007, the application for an expedited procedure was allowed.
Svou žalobou se žalobkyně domáhala aby, Soud:
By its application, the appellant requested the Court of First Instance to:
1 odst. 2 sporného rozhodnutí v rozsahu, v němž prohlašuje alokační záruky z prvního alokačního období, které jsou uvedeny v kapitole 6.2 německého NAP II pod názvy „Nová dodatečná zařízení v souladu s § 11 ZuG 2007“ a „Přidělování na základě § 8 ZuG 2007“, za neslučitelné se směrnicí 2003/87;
— annul Article 1(2) of the contested decision to the extent that it declares the allocation guarantees from the first allocation period, referred to in chapter 6.2 of the German NAP II under the headings ‘Additional new installations under Paragraph 11 of the ZuG 2007’ and ‘Allocations under Paragraph 8 of the ZuG 2007’, to be incompatible with Directive 2003/87;
2 odst. 2 sporného rozhodnutí v rozsahu, v němž toto ustanovení ukládá Spolkové republice Německo povinnosti („Vorgaben“) ohledně použití alokač -ních záruk z prvního alokačního období, které jsou uvedeny v kapitole 6.2 německého NAP II pod názvy „Nová dodatečná zařízení v souladu s § 11 ZuG 2007“ a „Přidělování na základě § 8 ZuG 2007“, a v rozsahu, v němž tato ustanovení předepisují použití koeficientu plnění použitelného pro jiná existující srovnatelná zařízení;
— annul Article 2(2) of the contested decision to the extent that it imposes obligations (‘Vorgaben’) on the Federal Republic of Germany relating to the application of the allocation guarantees from the first allocation period referred to in chapter 6.2 of the German NAP II under the headings ‘Additional new installations under Paragraph 11 of the ZuG 2007’ and ‘Allocations under Paragraph 8 of the ZuG 2007’, and to the extent that it requires the application of the same compliance factor as for otherwise comparable existing installations;
Soud napadeným usnesením odmítl tuto žalobu jako nepřípustnou, což odůvodnil zejména tím, že žalobkyně, která není adresátem sporného rozhodnutí, není tímto rozhodnutím osobně dotčena ve smyslu čl. 230 čtvrtého pododstavce ES.
By the order under appeal, the Court of First Instance dismissed the action as inadmissible, holding that Saint-Gobain Glass Deutschland (among others), which was not an addressee of the contested decision, was not individually concerned by that decision within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC.
2 odst. 2 sporného rozhodnutí se totiž týkají všech provozovatelů zařízení, kteří jsou obecným a abstraktním způsobem vymezeni v pravidlech obsažených v kapitole 6.2 německého NAP II a působí v ekonomickém sektoru, podléhajícím systému pro obchodování s povolenkami na základě přílohy I směrnice 2003/87.
Articles 1(2) and 2(2) of the contested decision concerned all the operators of the installations covered, in a general and abstract manner, by the rules laid down in chapter 6.2 of the German NAP II which were active in the economic sectors subject to the scheme for greenhouse gas emission allowance trading under Annex I to Directive 2003/87.
Z hlediska těchto ustanovení, ovšem s výhradou existence vlastností, které jsou pro ně zvláštní, jsou tedy tito provozovatelé dotčeni stejným způsobem a nacházejí se ve stejné situaci.
Accordingly, having regard to those provisions and subject to the existence of characteristics which were peculiar to them, those operators were affected in the same manner and placed in an identical situation.
Soud dále připomněl, že podle ustálené judikatury může jiná fyzická nebo právnická osoba než adresát aktu tvrdit, že je osobně dotčena ve smyslu čl. 230 čtvrtého pododstavce ES, pouze tehdy, je-li dotyčným aktem zasažena z důvodu určitých vlastností, které jsou pro ni zvláštní, nebo faktické situace, která ji vymezuje vzhledem ke všem ostatním osobám, a tím ji individualizuje způsobem obdobným tomu, jakým by byl individualizován adresát aktu (rozsudky Soudního dvora ze dne 15. července 1963, Plaumann v. Komise, 25/62, Recueil, s.
The Court of First Instance then pointed out that, in accordance with settled caselaw, natural or legal persons other than the person to whom a measure is addressed can claim that the measure is of individual concern to them, within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC, only if it affects them by reason of certain attributes peculiar to them or by reason of a factual situation which differentiates them from all other persons and distinguishes them individually in the same way as the addressee (see Case 25/62 Plaumann v Commission [1963] ECR 95, at p.
V této souvislosti Soud prvního stupně poukázal na to, že samotná okolnost, že akt s obecnou působností může mít různé konkrétní účinky na různé právní subjekty, na které se použije, je nemůže vymezovat vzhledem ke všem ostatním dotyčným subjektům, pokud se tento akt použije na základě objektivně určené situace.
In that regard, the Court of First Instance explained that the sole fact that a measure of general application may have practical effects which differ as between the various persons to whom it applies is not such as to differentiate them from all the other operators concerned, where that measure is applied on the basis of an objectively determined situation.
V bodě 61 napadeného usnesení se přitom Soud domníval, že v projednávané věci nejsou žalobkyně vůbec individualizovány z důvodu vlastností, které by pro ně byly zvláštní, ale jsou dotčeny stejně jako všichni ostatní provozovatelé zařízení podléhající stejným pravidlům a právním předpisům členských států a Společenství a nacházející se v téže situaci.
In paragraph 61 of the order under appeal, the Court of First Instance held that the applicants in those proceedings, far from being individually distinguished by attributes peculiar to them, were affected in the same way as all the other operators of installations subject to the same national and Community legislation who were in the same situation.