natgillin/translations-raw huggingface dataset:
„Vnitřní trh s elektřinou – Vnitrostátní právní předpisy umožňující výběr příplatku k ceně za přenos elektřiny ve prospěch společnosti určené zákonem, která má povinnost platit uvízlé náklady – Poplatky s účinkem rovnocenným clům – Diskriminační vnitrostátní zdanění – Podpory poskytované členskými státy“
(Internal market in electricity — National legislation permitting the levy of a surcharge on the price for electricity transmission in favour of a statutorily-designated company which is required to pay stranded costs — Charges having equivalent effect to customs duties — Discriminatory internal taxation — Aid granted by the Member States)
Stanovisko generálního advokáta P. Mengozziho přednesené dne 24. ledna 2008 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Mengozzi delivered on 24 January 2008 . . . . . Judgment of the Court (Third Chamber), 17 July 2008 . . . . . . . . . . . .
Volný pohyb zboží – Cla – Poplatky s rovnocenným účinkem – Vnitrostátní zdanění (Články 25 ES a 90 ES)
(Arts 25 EC and 90 EC)
SHRNUTÍ – VĚC C-206/06
SUMMARY — CASE C-206/06
Podpory poskytované státy – Pojem (Článek 87 odst. 1 ES)
State aid — Meaning (Art. 87(1) EC)
Článek 90 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání témuž opatření za okolností, kdy výnos z poplatku vybraného za přenesenou elektřinu je určen pouze částečně na zaplacení nákladů neslučitelných s trhem, to znamená pokud částka vybraná určenou společností kompenzuje pouze část zatížení neseného přenášenou domácí elektřinou.
Article 90 EC is to be construed as meaning that it precludes such a rule where the revenue from the charge levied on the electricity transmitted is used only in part to pay non-market-compatible costs, that is to say where the amount levied by the designated company only partly offsets the burden borne by the national electricity transmitted.
(viz body 47, 57, výrok 1)
(see paras 47, 57, operative part 1)
V rámci zákonného opatření, podle kterého jsou vnitrostátní odběratelé elektřiny povinni platit svému provozovateli sítě částku, která je příplatkem k ceně, představujícím poplatek, za množství k těmto odběratelům přenesené elektřiny, která byla vyrobena v členském státě a dovezena, pokud tento příplatek musí být uvedeným provozovatelem převeden na společnost určenou za tímto účelem zákonodárcem, která je společnou dceřinou společností vnitrostátních podniků vyrábějících elektřinu
In the context of a statutory rule under which domestic purchasers of electricity are required to pay to their net operator an amount of money as a result of a price surcharge, constituting a charge, on the amounts of domestic and imported electricity which are transmitted to them, where that surcharge is to be paid by that net operator to a company designated by the legislature, with that company being the joint subsidiary of domestic generating undertakings and having previously managed the costs of all the electricity generated and imported, and
Článek 25 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání zákonnému opatření, podle kterého jsou vnitrostátní odběratelé elektřiny povinni platit svému provozovateli sítě příplatek k ceně, představující poplatek, za množství k těmto odběratelům přenesené elektřiny, která byla vyrobena v členském státě a dovezena, pokud tento příplatek musí být uvedeným provozovatelem převeden na společnost určenou za tímto účelem zákonodárcem, která je společnou dceřinou společností vnitrostátních podniků vyrábějících elektřinu a dříve byla správcem nákladů veškeré vyrobené a dovezené elektřiny, a pokud tento příplatek musí být v plné výši použit na zaplacení nákladů neslučitelných s trhem, ke kterým je tato společnost osobně povinna, což má za následek, že částky vybrané touto společností zcela kompenzují zatížení nesené přenášenou domácí elektřinou.
Article 25 EC is to be construed as precluding a statutory rule under which domestic purchasers of electricity are required to pay to their net operator a price surcharge, constituting a charge, on the amounts of domestic and imported electricity which are transmitted to them, where that surcharge is to be paid by that net operator to a company designated by the legislature, with that company being the joint subsidiary of domestic generating undertakings and having previously managed the costs of all the electricity generated and imported, and where that surcharge is to be used in its entirety to pay non-market-compatible costs for which that company is personally responsible, with the result that the sums received by that company wholly offset the burden borne by the domestic electricity transmitted.
Je tomu stejně, pokud domácí podniky vyrábějící elektřinu jsou povinny nést tyto náklady a pokud z důvodu stávajících úmluv zaplacením nákupní ceny za elektřinu vyrobenou v členském státě, zaplacením dividend jednotlivým domácím podnikům vyrábějícím elektřinu, jejichž dceřinou společností určená společnost je, nebo jakýmkoli jiným způsobem mohla být výhoda tvořená příplatkem k ceně zcela přenesena určenou společností na domácí podniky vyrábějící elektřinu.
The same applies where the national electricity generating undertakings are required to bear those costs and where, by reason of existing agreements, by the payment of a purchase price for electricity produced in the Member State, by the payment of dividends to the various domestic electricity generating undertakings of which the designated company is the subsidiary or by any other means, the advantage which that price surcharge constitutes could be passed on in its entirety by the designated company to the domestic electricity generating undertakings.
ESSENT NETWERK NOORD A DALŠÍ představující protihodnotu plnění uskutečněných určenou společností za účelem plnění povinností veřejné služby, představují částky zaplacené uvedené společnosti státní podporu ve smyslu tohoto ustanovení.
ESSENT NETWERK NOORD AND OTHERS provision in so far as they represent an economic advantage and not compensation for the services provided by the designated company in order to discharge public service obligations.
a dříve byla správcem nákladů veškeré vyrobené a dovezené elektřiny, a pokud tento příplatek musí být v plné výši použit na zaplacení nákladů neslučitelných s trhem, ke kterým je tato společnost osobně povinna, což má za následek, že částky vybrané touto společností zcela kompenzují zatížení nesené přenášenou domácí elektřinou, článek 87 ES musí být vykládán v tom smyslu, že v rozsahu, v němž představují hospodářskou výhodu, a nikoli kompenzaci
where that surcharge is to be used in its entirety to pay non-market-compatible costs for which that company is personally responsible, with the result that the sums received by that company wholly offset the burden borne by the domestic electricity transmitted, Article 87 EC must be construed as meaning that the amounts paid to that company constitute ‘State aid’ for the purposes of that
(viz body 47, 57, 96, výrok 2)
(see paras 47, 57, 96, operative part 2)
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA P. MENGOZZIHO – VĚC C-206/06
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-206/06
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTAPAOLA MENGOZZIHO přednesené dne 24. ledna 2008 1
OPINION OF ADVOCATE GENERALMENGOZZI delivered on 24 January 2008 1
I – Právní rámec a právní předpisy
A — Community law
Článek 25 ES stanoví následující:
Article 25 EC provides as follows:
„Dovozní nebo vývozní cla a poplatky s rovnocenným účinkem jsou mezi členskými státy zakázány.
‘Customs duties on imports and exports and charges having equivalent effect shall be prohibited between Member States.
Tento zákaz se vztahuje také na cla fiskální povahy.“
This prohibition shall also apply to customs duties of a fiscal nature.’
Podle článku 90 ES:
According to Article 90 EC:
Tyto otázky byly vzneseny v rámci řízení, které zahájila Essent Netwerk Noord B.V. (dále jen „Essent“) proti Aluminium Delfzijl B.V. (dále jen „Aldel“) a v jehož rámci se domáhá zaplacení částky, jejíž vybírání je uloženo právním předpisem a jejímž účelem je pokrytí uvízlých nákladů vnitrostátních podniků vyrábějících elektřinu v období před zahájením procesu liberalizace trhu s elektřinou v Nizozemsku, vypočtené na základě množství elektřiny, která byla žalobkyní dodána žalované.
Those questions have arisen in the context of proceedings brought by Essent Netwerk Noord BV (‘Essent’) against Aluminium Delfzijl BV (‘Aldel’), in which Essent is seeking to obtain the payment of a sum calculated on the basis of the quantity of electricity it transmitted to the defendant. Liability for payment of that sum was imposed under a statutory requirement and the purpose of it was to cover the nonrecoverable costs incurred by the national electricity generating undertakings in the period prior to commencement of the process of liberalising the electricity market in the Netherlands.
„Členské státy nepodrobí přímo ani nepřímo výrobky jiných členských států jakémukoli vyššímu vnitrostátnímu zdanění[,] než je to, jemuž jsou přímo nebo nepřímo podrobeny podobné výrobky domácí.
‘No Member State shall impose, directly or indirectly, on the products of other Member States any internal taxation of any kind in excess of that imposed directly or indirectly on similar domestic products.
ESSENT NETWERK NOORD A DALŠÍ
ESSENT NETWERK NOORD AND OTHERS sion of electricity. 4
Členské státy nepodrobí dále výrobky jiných členských států vnitrostátnímu zdanění, které by poskytovalo nepřímou ochranu jiným výrobkům.“ sproductiebedrijven (SEP) 4.
Furthermore, no Member State shall impose on the products of other Member States any internal taxation of such a nature as to afford indirect protection to other products.’ for reference, until 1999, all of the EGUs were controlled by municipalities and provinces, whereas, during the reference period, only EPZ remained indirectly in public ownership through its shareholders Essent and Delta.
Podle informací uvedených v předkládacím rozhodnutí byli až do roku 1999 všichni výrobci elektřiny ovládáni obcemi a provinciemi, zatímco v rozhodném období pouze EPZ zůstala prostřednictvím svých akcionářů Essent a Delta 5 nepřímo v rukou veřejných orgánů.
5The EGUs and SEP operated together on the basis of a ‘cooperation agreement’. 6
B – Vnitrostátní právní předpisy
B — National legislation
Během doby účinnosti Elektriciteitswet 1989 podnikla SEP sama nebo spolu s výrobci elektřiny na základě požadavků veřejných orgánů v rámci energetické politiky nebo politiky životního prostředí některé dlouhodobé investice, včetně zejména uzavření smluv týkajících se projektu dálkového vytápění a výstavby experimentálního zařízení na zplyňování uhlí (Demkolec).
Under the 1989 Law on electricity, either alone or in conjunction with the EGUs, SEP made certain long-term investments required by the public authorities in connection with energy and/or environmental policy decisions, including, in particular, the conclusion of agreements relating to an urban heating project and an experimental coal gas plant (Demkolec).
Tyto investice vedly k nákladům, které jsou uvízlé v systému otevřeném hospodářské soutěži (tzv. „stranded costs“ nebo „uvízlé náklady“).
Those investments resulted in nonrecoverable costs (also called ‘stranded costs’).
Až do nabytí účinnosti Elektriciteitswet 1998 (zákona o elektřině z roku 1998) dne 1. srpna 1998, kterým byl zahájen proces liberalizace odvětví elektřiny podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/92/ES ze dne 19. prosince 1996 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou 2, byl prodej elektřiny v Nizozemsku upraven Elektriciteitswet 1989 (zákonem o elektřině z roku 1989).
Until the entry into force, on 1 August 1998, of the Elektriciteitswet 1998 (1998 Law on electricity), which initiated the process of liberalising the electricity sector in implementation of Directive 96/92/EC of the European Parliament and of the Council of 19 December 1996 concerning common rules for the internal market in electricity, 2the 1989 Law on electricity regulated the supply of electricity in the Netherlands.
Vzhledem k nadcházející liberalizaci a za účelem nahrazení těchto nákladů odvětví výroby elektřiny uzavřeli dne 21. ledna 1997 SEP a výrobci elektřiny s podniky činnými
With a view to the imminent market liberalisation, and in order to allow the electricity generating sector to recover those costs, on 21 January 1997, SEP and the EGUs
4 — SEP,založená v červnu roku 1949, byla akciovou společností původně pověřenou zajišťováním vzájemné pomoci v případě poruchy díky optimálnímu využití sítě vnitrostátního a mezinárodního propojení (viz rozhodnutí Komise 91/50/EHS ze dne 16. ledna 1991 v řízení podle článku 85 Smlouvy o EHS, IV/32.732 – Ijsselcentrale a další). Dne 29. prosince 2000 se ze SEP stala B.V. Nederlands Elektriciteit Administratiekantoor (NEA).
4 — Created in June 1949, SEP was a limited company originally responsible for administering mutual assistance in the event of breakdowns by making the best possible use of national and international connections (see Commission Decision 91/50/EEC of 16 January 1991 relating to a proceeding under Article 85 of the EEC Treaty (IV/32.732 — IJsselcentrale and others) (OJ 1991 L 28, p. 32). On 29 December 2000, SEP became Nederlands Elektriciteit Administratiekantoor BV (NEA).
V období rozhodném pro účely původního řízení, tedy v období od 1. srpna do 31. prosince 2000, byly výroba, dovoz a přenos elektřiny zajišťovány čtyřmi podniky vyrábějícími elektřinu (dále jen „výrobci elektřiny“) 3a jejich společnou dceřinou společností, N.V. Samenwerkende Elektriciteit-
During the material period for the purposes of the main proceedings, that is to say the period between 1 August and 31 December 2000, four generating undertakings (‘the EGUs’) 3 and their joint subsidiary, NV Samenwerkende Elektriciteitsproductiebedrijven (SEP), were responsible for the generation, importation and transmis-
5 — V listopadu roku 1999 byla EPON převzata belgickou skupinou Electrabel a EZH německou společností Preusse-nElektra.
5 — In November 1999, EPON was taken over by the Belgian group Electrabel, and EZH was taken over by the German company PreussenElektra.
Rovněž v listopadu roku 1999 byla UNA nabyta společností Reliant ze Spojených států a v roce 2002 byla převedena do rukou NUON, která je ovládána provinciemi a obcemi.
Again in 1999, UNA was acquired by the American firm Reliant and, in 2002, ownership of it passed to NUON, controlled by provinces and municipalities.
6 — Podle článku 2 Elektriciteitswet 1989 byla SEP jakožto „určená společnost“ společně s výrobci elektřiny pověřena úkolem obecného hospodářském zájmu, který spočíval v zajišťování dodávek elektřiny veřejnosti za co možná nejnižší ceny (viz věc C-157/94).
6 — Pursuant to Article 2 of the 1989 Law on electricity, as the ‘designated company’, SEP, together with the EGUs, was entrusted with a task of general economic interest, consisting in ensuring the national public supply of electricity at the lowest possible cost (see Case C-157/94 Commission v Netherlands [1997] ECR I-5699).
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA P. MENGOZZIHO – VĚC C-206/06
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-206/06 concluded with the companies involved in the distribution of electricity 7a protocol
V tomto kontextu byl dne 21. prosince 2000 přijat Overgangswet Elektriciteitsproductiesector (přechodný zákon o odvětví výroby elektřiny, dále jen „OEPS“), jehož článek 9, který je příčinou otázek předkládajícího soudu, stanoví následující: v odvětví distribuce elektřiny 7protokol k dohodě o dodávkách elektřiny v období mezi lety 1997–2000 (dále jen „protokol“).
It was against that background that, on 21 December 2000, the Overgangswet Elektriciteitsproductiesector (Transitional Law on the electricity generating sector) (‘the OEPS’) was adopted. Article 9 of the OEPS, which has prompted the national court’s questions, provides as follows: agreement on supply for the period 1997 to 2000 (‘the protocol’).
Na základě tohoto protokolu se distribuční společnosti zavázaly zaplatit SEP každý rok částku 400 milionů NLG jako příspěvek na úhradu uvízlých nákladů, která byla mezi tyto podniky rozdělena podle množství energie dodané SEP každému z nich.
On the basis of that protocol, the distribution companies undertook to make SEP an annual payment of NLG 400 000 000 to cover the nonrecoverable costs, which were allocated on the basis of the amount of energy that SEP had supplied to each undertaking.
Financování mělo být zajištěno zvýšením sazeb uplatňovaných distribučními podniky vůči některým kategoriím uživatelů (malým, středním a velkým „běžným odběratelům“).
Those sums were to be financed by an increase in the tariffs which the distribution companies charged certain categories of consumer (small, medium and large ‘ordinary consumers’).
Každý odběratel, který není chráněným odběratelem, je povinen provozovateli sítě kromě částky, kterou je povinen uhradit provozovateli sítě v místě svého bydliště nebo sídla na základě smlouvy, uhradit částku 0,0117 NLG za každou kilowatthodinu vypočítanou z celkového množství elektřiny, které tento provozovatel sítě přivedl k jeho napojení v období mezi 1. srpnem 2000 a 31. prosincem 2000.
Every customer, not being a protected customer, shall, in addition to what he contractually owes to the net operator for the area in which he is established, pay to that net operator an amount of NLG 0.0117 per kWh, calculated on the basis of the total amount of the electricity which the net operator distributed to the customer’s connection over the period from 1 August 2000 to 31 December 2000.
Článek 97 Elektriciteitswet 1998 stanovil povinnost dodržování protokolu až do dne 1. ledna 2001, tedy data, kdy měl být završen proces liberalizace trhu s elektřinou v Nizozemsku.
Under Article 97 of the 1998 Law on electricity, the protocol was to be observed until 1 January 2001, when the process of liberalising the market in electricity in the Netherlands was to have been completed.
Každý chráněný odběratel je povinen majiteli koncese kromě částky, kterou je povinen uhradit majiteli koncese v místě svého bydliště nebo sídla na základě smlouvy, uhradit částku 0,0117 NLG za každou kilowatthodinu vypočítanou z celkového množství elektřiny, které mu tento majitel koncese dodal v období mezi 1. srpnem 2000 a 31. prosincem 2000.
Every protected customer shall, in addition to what he contractually owes to the licence holder for the area in which he is established, pay to that licence holder an amount of NLG 0.0117 per kWh, calculated on the basis of the total amount of electricity which that licence holder supplied to the customer over the period from 1 August 2000 to 31 December 2000.
V roce 2000 se však distribuční společnosti ocitly v situaci, kdy již nemohly na konečné spotřebitele přenést placení částek, které byly povinny platit SEP podle protokolu za účelem pokrytí uvízlých nákladů, jelikož nabyla účinnosti nová ustanovení týkající se sazeb, která ukládala distribučním podnikům oddělené účtování částek, které měly být zaplaceny za dodávku elektřiny, a částek za přenos elektřiny.
However, for the year 2000, because of the entry into force of new pricing rules which required the distribution companies to invoice separately for the cost of the electricity supplied and for transmission costs, those undertakings were unable to pass on to final consumers the amounts which they were required to pay to SEP, under the protocol, to cover the nonrecoverable costs.
7 — Essent však popírá, že by distribuční společnosti jako takové byly stranami dohody.
7 — Essent, however, disputes that the distribution companies were, as such, parties to that protocol.
Výnos z částek, které jsou odběratelé povinni uhradit podle odstavce 1 nebo 2, je provozovatelem sítě, respektive majitelem
The proceeds from the amounts payable by customers pursuant to the first or second paragraph shall be paid by the net operators
ESSENT NETWERK NOORD A DALŠÍ koncese převeden na určenou společnost[ 8] přede dnem 1. července 2001.
ESSENT NETWERK NOORD AND OTHERS or licence holders, before 1 July 2001, to the designated company. [ 8]
Pokud celkový výnos překračuje částku 400 milionů NLG, odvede určená společnost tento přebytek ministerstvu, které jej použije k financování nákladů uvedených v článku 7.“ účelem pokrytí uvízlých nákladů v období po 1. lednu 2001.
If the total of the proceeds amounts to more than NLG 400 000 000, the designated company shall pay the excess to the Minister, who shall set that amount aside for the purpose of defraying the costs referred to in Article 7.’ to cover the nonrecoverable costs for the period after 1 January 2001.
Podle tohoto návrhu měla vláda každý rok stanovit doplatek, který měli být povinni platit všichni odběratelé, s výjimkou provozovatelů sítí, vyjádřený v procentuálním podílu částky za přenos elektřiny a související služby.
Under that mechanism, the government was to set, annually, a supplementary charge payable by all customers, except the net operators, expressed as a percentage of the amount owed for the transmission of electricity and related services.
Tyto články byly Komisi poprvé oznámeny dne 20. února 1998 na základě článku 24 směrnice 96/92 a podruhé dne 16. října 1998 na základě článků 87 ES a 88 ES.
Those articles were notified to the Commission for the first time on 20 February 1998, pursuant to Article 24 of Directive 96/92, and, for the second time, on 16 October 1998, for the purposes of Art icles 87 EC and 88 EC.
V souladu s článkem 25 OEPS nabyla ustanovení, která byla právě citována, účinnosti dne 29. prosince 2000 a byla uplatňována se zpětným účinkem ke dni 1. srpna 2000.
Pursuant to Article 25 of the OEPS, the provisions set out above entered into force on 29 December 2000 and were applied retroactively as of 1 August 2000.
Podle informací předkládajícího soudu nebyl článek 9 OEPS předmětem samostatného oznámení Komisi.
According to the national court, Article 9 of the OEPS was not notified separately to the Commission.
Přesto nizozemské orgány dopisem ze dne 30. srpna 2000 Komisi zaslaly úplný text návrhu OEPS, včetně jeho článku 9.
However, by letter of 30 August 2000, the Netherlands authorities sent the Commission the full text of the draft OEPS, including Article 9.
Dále je třeba připomenout okolnosti spojené s vypracováním článků 6 až 8 OEPS, i když tato ustanovení nemají žádný bezprostřední vztah ke sporu v původním řízení.
It is also useful to describe the events linked to the drafting of Articles 6 to 8 of the OEPS, although they are not of direct relevance to the main proceedings.
V textu návrhu OEPS upravovaly uvedené články postup financování za
In the text of the draft OEPS, Articles 6 to 8 laid down the financing mechanism
Dne 30. srpna 2000 Nizozemsko informovalo Komisi o některých změnách učiněných v dotčených ustanoveních.
On 30 August 2000, the Netherlands informed the Commission that some amendments had been made to the provisions at issue.
Při té příležitosti, jak již bylo výše uvedeno, byl Komisi zaslán úplný text OEPS včetně uvedených změn.
On that occasion, as indicated above, the full text of the OEPS containing those amendments was sent to the Commission.
Následně byly změněny články 6 až 8 OEPS a postup, který tyto články stanovily, byl nahrazen systémem financování z veřejných prostředků (nyní články 7 a 8 OEPS).
Subsequently, Articles 6 to 8 of the OEPS were further amended, and the mechan- ism which they laid down was replaced by a system of financing using public funds (these provisions are now Articles 7 and 8 of the OEPS).
8 — Jedná se o SEP.
8 — Namely SEP.
II – Skutkové okolnosti a předběžné otázky
II — Facts and the questions referred for a preliminary ruling
Soud, který věc projednával, měl za to, že pro vyřešení sporu je nutné položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
In order to resolve the dispute, the national court considered it necessary to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling: