natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V prosinci roku 1996 SEP, jeden z výrobců elektřiny (Epon) a distribuční společnost Edon 9využili možnosti přiznané určené společnosti podle článku 32 Elektriciteitswet 1989 uzavřít zvláštní smlouvy o dodávkách s průmyslovými velkoodběrateli a uzavřeli s Aldel, žalovanou v původním řízení, „smlouvu o poskytnutí příkonu elektrického proudu, o dodání elektrické energie, jakož i o ‚load management‘“.
In December 1996, availing themselves of the option of concluding individual supply contracts with large industrial customers, which had been accorded to the company designated under Article 32 of the 1989 Law on electricity, namely SEP, one of the EGUs (EPON) and the distribution company Edon 9concluded with Aldel, the defendant in the main proceedings, a ‘contract for the provision of electrical capacity and the supply of electrical energy and load management’.
Tato smlouva stanovila paušální cenu za jednotlivé nabízené služby, která nezohledňovala uvízlé náklady.
That contract stipulated an all-in price for the different services provided, which was exclusive of nonrecoverable costs.
Ode dne 1. ledna 2000 je přenos elektřiny pro Aldel zajišťován Essent, žalobkyní v původním řízení, jakožto provozovatelkou místní sítě 10, která byla založena v důsledku oddělení činností distribuční společnosti Edon.
From 1 January 2000, electricity was transmitted to Aldel, in its capacity as local net operator, 10 by Essent, the applicant in the main proceedings, which had been formed as a result of splitting up the activities of the distribution company Edon.
Essent není stranou výše uvedené smlouvy o dodávkách.
Essent is not a party to the supply contract mentioned above.
Jak Essent, tak Aldel mají sídlo v Nizozemsku.
Both Essent and Aldel are established in the Netherlands.
„1) Musí být články 25 ES a 90 ES vykládány v tom smyslu, že brání zákonnému opatření, podle kterého jsou vnitrostátní odběratelé elektřiny povinni během přechodného období (od 31. srpna 2000 do 31. prosince 2000) platit svému provozovateli sítě příplatek k sazbě za množství jim dodané elektřiny, pokud tento příplatek musí být provozovatelem sítě převeden na společnost určenou za tímto účelem zákonodárcem k úhradě uvízlých nákladů, které vznikly v důsledku závazků, jež tato společnost přijala, nebo investic, jež tato společnost podnikla před liberalizací trhu s elektřinou, a pokud tato společnost:
‘(1) Must Articles 25 EC and 90 EC be construed as precluding a statutory rule under which domestic purchasers of electricity are required during a transitional period (31 August 2000 to 31 December 2000) to pay to their net operator a price surcharge on the amounts of electricity transmitted to them, where that surcharge is to be paid by the net operator to a company designated by the legislature for the purpose of defraying non-market-compatible costs which have arisen as a result of obligations incurred, or investments made, by that company prior to liberalisation of the electricity market, and that company:
V období mezi 1. srpnem a 31. prosincem 2000 přivedla Essent 717 413 761 kilowatthodin elektřiny k napojení Aldel.
During the period between 1 August and 31 December 2000, Essent transported 717 413 761 kWh of electricity to Aldel’s connection.
Za služby poskytnuté společnosti Aldel v tomto období vyúčtovala Essent celkovou částku včetně příplatku uvedeného v článku 9 OEPS.
For the services provided to Aldel during that period, Essent invoiced a total amount inclusive of the surcharge under Article 9 of the OEPS.
9 — NEA, Elektrabel Groep BV a Edon Groep BV nastoupily v tomto pořadí v rámci této smlouvy na místo SEP, Epon a Edon.
9 — NEA, Elektrabel Groep BV and Edon Groep BV became successors to SEP, EPON and Edon, respectively, in the contract.
11 — V rámci původního řízení navrhla Essent, aby do řízení jako další účastnice, vůči nimž uplatňuje regresní nárok, přistoupily společnosti SEP a Saranne, zatímco Aldel navrhla, aby jako další účastník,vůči němuž uplatňuje regresní nárok, přistoupil stát.
11 — In the context of the main proceedings, third-party notices were served on SEP and Saranne BV by Essent, and on the State by Aldel.
ESSENT NETWERK NOORD A DALŠÍ
ESSENT NETWERK NOORD AND OTHERS
– v dotčeném období (rok 2000) byla jedinou osobou, která byla odpovědná za uvízlé náklady připadající na tento rok;
— was solely responsible, in the period in question (2000), for the non-market-compatible costs which arose during that year;
Essent, Aldel, NEA, vláda Nizozemska a Komise byly Soudním dvorem vyzvány, aby před jednáním odpověděly na písemné otázky.
The Court asked Essent, Aldel, NEA, the Netherlands Government and the Commission to answer a number of written questions before the hearing.
IV – Právní posouzení k pokrytí těchto nákladů v tomto roce prokazatelně potřebuje částku ve výši 400 milionů NLG (181 512 086,40 eur), a
— requires, by general agreement, an amount of NLG 400 000 000 (EUR 181 512 086.40) in order to cover those costs incurred in that year; and
A – K první předběžné otázce
A — The first question referred
– musí v případě, že výnos z tohoto příplatku překračuje uvedenou částku, odvést přebytek ministerstvu?
— so far as the income generated by the price surcharge exceeds the aforementioned amount, is required to forward such surplus to the Minister?
První předběžnou otázkou se předkládající soud Soudního dvora táže, zda články 25 ES a 90 ES brání uplatnění takového příplatku k sazbě, jaký je stanoven v článku 9 OEPS.
By the first question referred, the national court is asking the Court of Justice whether Articles 25 EC and 90 EC preclude the application of a price surcharge, such as that provided for by Article 9 of the OEPS.
Essent, Aldel, NEA (dříve SEP), vláda Nizozemska a Komise předložily vyjádření ve smyslu článku 23 statutu Soudního dvora a jejich ústní vyjádření byla vyslechnuta na jednání konaném dne 10. května 2007.
Essent, Aldel, NEA (formerly SEP), the Netherlands Government and the Commission lodged written observations in accordance with Article 23 of the Statute of the Court of Justice and made oral submissions at the hearing on 10 May 2007.
Úvodem je třeba poznamenat, že relevance této otázky pro vyřešení věci v původním řízení není z předkládacího rozhodnutí zcela zjevná.
As a preliminary point, it must be noted that the relevance of that question for the purpose of resolving the dispute in the main proceedings is not clear from the order for reference.
Informace poskytnuté Soudnímu dvoru totiž neumožňují určit, zda a v jakém rozsahu byla elektřina dodaná Aldel v období od 1. srpna do 31. prosince 2000 dovezena z jiných členských států.
The information which the Court has been given does not indicate whether, or to what extent, the electricity transmitted to Aldel during the period between 1 August and 31 December 2000 was imported from other Member States.
Přitom je třeba uvést, že by se případné zjištění protiprávnosti sporného příplatku k sazbě z důvodu rozporu s články 25 ES nebo 90 ES týkalo výlučně částek vybíraných z dovezené elektřiny.
It must be pointed out that any finding that the price surcharge at issue is unlawful on the ground of incompatibility with Article 25 EC or 90 EC would relate exclusively to the sums levied on imported electricity.
Jinými slovy by toto zjištění Aldel umožnilo bránit se pouze proti vybírání poplatků souvisejících s tímto produktem a pouze v rozsahu, v němž jsou tyto poplatky neslučitelné s ustanoveními Smlouvy.
In other words, a finding of that nature would allow Aldel to challenge the imposition of the charges on that product exclusively, and only in so far as those charges are incompatible with the provisions of the EC Treaty.
Jelikož tomu tak v projednávané věci není, navrhuji Soudnímu dvoru, aby přezkoumal první předběžnou otázku, i když užitečnost odpovědi na ni bude záviset na pozdějším posouzení dalších otázek, které musí provést vnitrostátní soud.
Since that is not the case here, I propose that the Court should consider the first question referred, even though the relevance of the Court’s answer will depend on the outcome of further assessments, which it will be for the national court to make.
Z toho vyplývá, že pokud by se mělo ukázat, že energie přivedená k propojení s Aldel byla výlučně vnitrostátního původu, nebyla by odpověď Soudního dvora na první předběžnou otázku relevantní, pokud jde o výsledek žaloby Essent ve věci v původním řízení 12.
It follows that should the energy transmitted to Aldel’s connection prove to be exclusively of national origin, the Court’s answer to the first question would be irrele -vant to the outcome of Essent’s action in the main proceedings. 12
Posouzení a) Stručný přehled judikatury
(a) A brief account of the caselaw
Podle ustálené judikatury však v rámci postupu spolupráce mezi vnitrostátními soudy a Soudním dvorem stanoveného článkem 234 ES přísluší prvně uvedeným soudům, aby posoudily jak nezbytnost rozhodnutí o předběžné otázce pro vyřešení sporu, který jim byl předložen, tak i relevanci otázek, které kladou Soudnímu dvoru,
However, according to settled caselaw, under the procedure established by Article 234 EC providing for cooperation between national courts and the Court of Justice, it is for the national court to determine both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment in the proceedings before it and the relevance of
V systému Smlouvy sledují články 25 ES a 90 ES, které zakotvují zákaz cel a poplatků s rovnocenným účinkem, respektive zákaz diskriminačního vnitrostátního zdanění, a které se navzájem doplňují, cíl zakázat jakékoli vnitrostátní ustanovení ukládající daně nebo poplatky, které může diskriminovat výrobky pocházející z jiných členských států nebo určené do jiných členských států,
Within the system of the Treaty, Ar -ticles 25 EC and 90 EC which prohibit, respectively, customs duties and taxes having equivalent effect and discriminatory internal taxation, complement each other in pursuing the objective of prohibiting any national fiscal measure that is capable of discriminating against products originating in or destined
12 — Podle Elektriciteitswet 1998 mělaSEP jakožto určená společnost monopol na dovoz elektřiny určené veřejnosti a s napětím vyšším než 500 V [viz rozsudek ze dne 27. dubna 1994, C-393/92, Almelo (Recueil, s. I-1477)].
12 — Under the 1998 Law on electricity, SEP, as the designated company, had a monopoly over the import of electricity for public use, with a voltage above 500 V (see Case C-393/92 Almelo and Others [1994] ECR I-1477).
Soukromý uživatel jako Aldel byl tedy přinejmenším na základě tohoto zákona oprávněn dovážet elektřinu pro vlastní potřebu.
A private user such as Aldel was, therefore, entitled to import electricity for its own use simply on the basis of that law.
Mimoto, dne 1. ledna 2000 byla završena první fáze liberalizace nizozemského trhu s elektřinou podle směrnice 96/92, když byl tržním podmínkám otevřen segment trhu týkající se velkoodběratelů.
Furthermore, 1 January 2000 saw the completion of the first stage in liberalising the Netherlands electricity market in implementation of Directive 96/92, with the opening-up of the large-consumer market segment.
Otázka, zda v období uplatňování sporného příplatku k sazbě měla Aldel, i když k tomu byla oprávněna, rovněž skutečnou možnost dovážet elektřinu, závisí jak na smluvních vztazích, kterými byla v rozhodné době vázána vůči vnitrostátním podnikům vyrábějícím elektřinu, tak na tržním chování těchto podniků a SEP (viz v tomto ohledu rozhodnutí Komise 91/50/EHS, uvedené v poznámce pod čarou 4).
The question whether, during the period when the contested surcharge applied, that option actually translated into a working possibility for Aldel to import electricity depends both on the contractual relations linking it at the time to the national generating undertakings and on the conduct on the market of the latter and SEP (see, in that respect, Decision 91/50).
ESSENT NETWERK NOORD A DALŠÍ a představuje tak překážku volného pohybu uvnitř Společenství za podmínek běžné hospodářské soutěže.
ESSENT NETWERK NOORD AND OTHERS for other Member States by impeding their free movement within the Community in normal conditions of competition.
Přestože judikatura Soudního dvora v zásadě uznala vzájemně se doplňující povahu těchto ustanovení 14, udržela formální rozlišení mezi těmito dvěma zákazy zamýšlené Smlouvou, když vícekrát upřesnila, že články 25 ES a 90 ES nemohou být použity současně 15; a tudíž legalita vnitrostátní právní úpravy v oblasti daní nebo poplatků, která spadá do působnosti prvního ustanovení, nemůže být současně posouzena z hlediska druhého ustanovení 16.
Court’s caselaw has maintained a formal distinction between the two prohibitions laid down by the Treaty, on several occasions making clear that Articles 25 EC and 90 EC may not be applied cumulatively; 15consequently, the legality of a national taxation system which falls within the scope of Article 25 EC may not, at the same time, be assessed on the basis of Article 90 EC. 16
Poplatky, které tvoří součást obecného systému vnitrostátního zdanění, postihující systematicky domácí a dovážené výrobky za použití stejných kritérií, naproti tomu spadají do působnosti článku 90 ES 19.
However, pecuniary charges under a general system of internal taxation applying systematically to domestic and imported products according to the same criteria are covered by Article 90 EC. 19
Podle judikatury spočívá rozdíl mezi poplatky s rovnocenným účinkem a vnitrostátním zdaněním ve skutečnosti, že první uvedená opatření postihují výlučně dovážené nebo vyvážené výrobky, a nikoliv podobné nebo konkurenční domácí výrobky, zatímco druhé opatření se uplatňuje ve vztahu k oběma těmto kategoriím výrobků.
According to the caselaw, the distinction between taxes having equivalent effect and internal taxes lies in the fact that the former affect only imported or exported products, but not similar or competing national products, whereas the latter affect both categories.
Na základě definice stanovené judikaturou Soudního dvora představuje poplatek s rovnocenným účinkem každé jednostranně
According to the definition established by the Court’s caselaw, any pecuniary charge, however small and whatever
Soudní dvůr však upřesnil, že za účelem provedení právní kvalifikace a právního posouzení poplatků postihujících bez rozdílu domácí i dovážené výrobky se může jako nezbytné ukázat zohlednění určení výnosu z poplatků, neboť právě v závislosti na tomto určení mohou mít poplatky, které jsou formálně neutrální, pokud jde o jejich strukturu a způsob vybírání, rozdílný skutečný
Nevertheless, the Court has stated that, for the purposes of categorising and providing a legal assessment of charges which are imposed on domestic and imported products according to the same criteria, it may be necessary to take into account the purpose to which the revenue from the charge is put, because it is specifically in the light of that purpose that charges, which are, formally speaking, neutral in terms of their
14 — Viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 5. května 1982, Schul Douane Expediteur (15/81, Recueil, s. 1409, bod 26), viz rovněž rozsudek ze dne 14. prosince 1962, Komise v. Lucembursko a Belgie (2/62 a 3/62, Recueil, s.
14 — See, to that effect, Case 15/81 Schul [1982] ECR 1409, paragraph 26; see also Joined Cases 2/62 and 3/62 Commission v Luxembourg and Belgium [1962] ECR 425, and p. 431 in particular.
15 — Viz v tomto smyslu již rozsudky ze dne 8. července 1965, Deutschmann, (10/65, Recueil, s. 601), a ze dne 16. června 1966, Lütticke (57/65, Recueil, s.
15 — See, to that effect, Case 10/65 Deutschmann [1965] ECR 469 and Case 57/65 Lütticke [1966] ECR 205, which have been followed by many other decisions.
18 — Viz rozsudky Komise v. Lucembursko a Belgie, uvedený v poznámce pod čarou 14, Recueil, s.
18 — See Commission v Luxembourg and Belgium, cited in footnote 14, p.
16 — Prakticky ve všech případech, ve kterých byl Soudní dvůr žádán o výklad těchto článků v souvislosti s určitou vnitrostátní právní úpravou v oblasti daní nebo poplatků, nebo o ověření její legality na základě ustanovení těchto článků, měl za to, že je nutné rozhodnout o tom, zda dotčená právní úprava spadá do rozsahu působnosti jednoho, nebo druhého článku.
16 — In practically all of the cases in which the Court has been required to interpret those articles in relation to a specific national fiscal rule, or to assess the legality of such a rule on the basis of those articles, the Court has considered it necessary to decide whether the rule in question falls within the scope of the one article or the other.
Soudní dvůr zvolil méně dichotomický přístup v rozsudku ze dne 3. února 2000, Dounias (C-228/98, Recueil, s. I-577, bod 50).
The Court adopted a less dichotomous approach in Case C-228/98 Dounias [2000] ECR I-577, paragraph 50.
19 — Viz mimo jiné rozsudek UCAL, uvedený v poznámce pod čarou 17, bod 19.
19 — See, inter alia, UCAL, cited in footnote 17, paragraph 19.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA P. MENGOZZIHO – VĚC C-206/06 dopad na obě kategorie hospodářský výrobků.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-206/06 and it will, therefore, have to be reduced proportionately.
domácí výrobek, a musí být v důsledku toho v příslušném poměru snížen 21.
21 structure and method of collection, may have a different real economic impact on the two categories of product.
Pokud je totiž výnos poplatků vybraných jak z dovážených, tak z domácích výrobků určen k financování činností, ze kterých mají prospěch zvláště tyto posledně uvedené výrobky, je zatížení domácích výrobků ve větší či menší míře kompenzováno získanými výhodami, zatímco ve vztahu k dováženým výrobkům představují tyto poplatky zatížení bez jakékoli kompenzace 20.
Thus, if the revenue from a charge levied on both imported and domestic products is intended to finance activities for the special advantage of the taxed domestic product, the fiscal burden on the domestic product is, to a greater or lesser extent, neutralised by the advantages which the charge is used to finance, whilst the charge on the imported product constitutes a net burden. 20
Krom toho je v rámci judikatury nesporné, že takové posouzení je věcí vnitrostátního soudu, který jako jediný má k dispozici veškeré poznatky, včetně skutkových poznatků, nezbytné k jeho provedení 22.
Moreover, it is established in caselaw that it is for the national court to make an assessment of that nature, since it alone has all of the evidence, including the matters of fact, required to do so.
Za tímto účelem musí především ověřit, zda je poplatkem zatížený výrobek totožný se zvýhodněným domácím výrobkem 23.
22For that purpose, it will have, first and foremost, to ascertain if the taxed product and the advantaged domestic product are the same.
Mimoto musí ověřit, zda je v rozhodném období částka celkově vybraná z domácích výrobků finančně rovnocenná výhodám, které získaly výlučně tyto výrobky.
23 It will also have to check, during a reference period, on the financial equivalence of the total amounts levied on domestic products in connection with the charge and the advantages afforded exclusively to those products.
V tomto ohledu Soudní dvůr vysvětlil, že toto posouzení vylučuje zohlednění jiných parametrů než finanční rovnocennosti – jako je povaha, význam nebo nezbytnost těchto výhod –, které nejsou považovány za dostatečně objektivní na to, aby na jejich základě byla posuzována slučitelnost vnitrostátního opatření v oblasti daní a poplatků s ustanoveními Smlouvy 24.
In that connection, the Court has stated that any other parameter, such as the nature, scope or indispensable character of those advantages, would not provide a sufficiently ob -jective basis on which to determine whether a domestic fiscal measure is compatible with the provisions of the Treaty. 24
Proto, pokud jde o přezkum slučitelnosti poplatku parafiskální povahy s články 25 ES a 90 ES, je podle již ustálené judikatury třeba posoudit, v jakém rozsahu jsou poplatky vybírané z domácího výrobku kompenzovány výhodami financovanými z výnosu těchto poplatků.
Therefore, in determining whether a parafiscal charge is compatible with Ar -ticles 25 EC and 90 EC, it is necessary, according to now settled caselaw, to assess the extent to which the charges levied on the domestic product are offset by the advantages which the revenue from the charge is used to finance.
Po tomto stručném přehledu judikatury se mi jeví užitečné uvést, stejně jak to již učinili různí generální advokáti přede mnou, že mnou připomenutá judikatura z důvodu, že po vnitrostátních soudech požaduje provedení mnohdy komplexních a nejistých posouzení hospodářské povahy, vykazuje při
Having completed this brief summary of the caselaw, I consider it useful to point out, as have a number of Advocates General before me, that since the caselaw which I have just cited requires the national courts to make assessments of an economic nature that are frequently complex and uncertain,
Je-li kompenzace úplná, představuje dotčený poplatek poplatek s rovnocenným účinkem, jelikož ve skutečnosti postihuje výlučně dovezený výrobek, a musí být považován za protiprávní v plném rozsahu; pokud je naproti tomu kompenzace pouze částečná, je třeba poplatek kvalifikovat jako diskriminační vnitrostátní zdanění, jelikož má větší dopad na dovezený výrobek než na
If the burden is fully offset, the charge in question constitutes a tax having equivalent effect, since it actually affects the imported product alone and will have, therefore, to be deemed to be entirely unlawful; but if the burden is offset in part only, the charge must be categorised as a discriminatory internal tax, since its impact is greater on the imported than on the domestic product,
22 — Viz mimo jiné výše uvedené rozsudky Compagnie commerciale de l’Ouest a další, uvedený výše v poznámce pod čarou 20, bod 28, a Lornoy a další, uvedený výše v poznámce pod čarou 21, bod 22.
21 — See Case C-17/91 Lornoy and Others [1992] ECR I-6523, paragraph 21; Case C-72/92 Sharbatke [1993] ECR I-5509, paragraph 10; Compagnie commerciale de l’Ouest and Others, cited in footnote 20, paragraph 27; and UCAL, cited in footnote 17, paragraph 22.
23 — Viz rozsudky ze dne 25. května 1977, Interzuccheri (105/76, Recueil, s. 1029, bod 12), a Cucchi, uvedený v poznámce pod čarou 18, bod 19.
22 — See, inter alia, Compagnie commerciale de l’Ouest and Others, cited in footnote 20, paragraph 28, and Lornoy and Others, cited in footnote 21, paragraph 22.
24 — Viz rozsudek ze dne 2. srpna 1993, CELBI (C-266/91, Recueil, s. I-4337, bod 18).
24 — See Case C-266/91 CELBI [1993] ECR I-4337, paragraph 18.
ESSENT NETWERK NOORD A DALŠÍ svém uplatňování nepochybné obtíže 25, a to i přesto, že je ve svých podstatných rysech jednoznačná 26.
ESSENT NETWERK NOORD AND OTHERS it is, evidently, difficult to apply, 25although the basic terms of that caselaw are clear.
Vzhledem k těmto obtížím je třeba neztrácet ze zřetele, že pokud jde o posouzení legality poplatku parafiskální povahy, jehož výnos slouží k financování veřejného systému pobídek domácí výrobě, na základě práva Společenství, může být použití zákazů stanovených v článcích 25 ES a 90 ES považováno za pouhou alternativu k použití ustanovení Smlouvy v oblasti státních podpor 27.
26In the light of those difficulties, it should not be forgotten that in cases involving an assessment of the lawfulness under Community law of a parafiscal charge, the revenue from which is used to finance a State system of incentives for domestic production, the application of the prohibitions under Ar -ticles 25 EC and 90 EC may be viewed as a simple alternative to the application of the Treaty provisions on State aids.
Nizozemska, jež zřejmě chtějí zpochybnit samotnou povahu sporného příplatku jako poplatku.
27 the Netherlands Government, since their purpose appears to be to call into question the nature of the contested surcharge as a fiscal measure.