natgillin/translations-raw huggingface dataset:
země původu označení a mimo ní, a iii) existence vnitrostátní právní úpravy, která se zvláště týká fety, a iv) způsobu, jakým se název užívá podle právní úpravy Společenství. Soudní dvůr rozhodl, že některé relevantní a významné faktory ukazují, že výraz nezdruhověl.
material which shows that some producers of cheese which is marketed under the name ‘Parmesan’ but which does not comply with the specification for the PDO ‘Parmigiano Reggiano’ try to establish a connection between their product and Italy but not with the actual region where ‘Parmigiano Reggiano’ is produced.
Ve skutečnosti se zdá, že rozhodujícími okolnostmi byly koncentrace výroby a spotřeby v Řecku, jakož i asociace „fety“ se sýrem pocházejícím z Řecka v mysli spotřebitelů.
It is however doubtful whether the mere association between the product and the Member State of origin of the PDO at issue is, in the present case, 19sufficient to prove that a name has or has not become generic.
V projednávané věci účastníci řízení předložili několik empirických důkazů, co se týče druhové či nedruhové povahy slova „Parmesan“.
In the present case, the parties submitted some empirical evidence as to the generic or non-generic character of the word ‘Parmesan’.
Soudnímu dvoru nebyly poskytnuty žádné číselné údaje o výrobě a spotřebě „Parmigiano Reggiano“ v Itálii nebo o sýru uváděném na trh někde jinde jako „Parmesan“, a to v Německu nebo v jiných členských státech Evropské unie.
The Court has not been provided with any figures as to the production or consumption of ‘Parmigiano Reggiano’ in Italy, or of cheese marketed elsewhere as ‘Parmesan’, whether in Germany or in other Member States of the European Union.
Co se týče postavení názvu „Parmesan“ podle vnitrostátního práva členských států, Soudní dvůr nemá všeobecný přehled o existenci právní úpravy parmazánu nebo užívání slova „Parmesan“ ve vnitrostátní právní úpravě jiných členských států.
As to the status of the name ‘Parmesan’ under the national law of the Member States, the Court lacks a general overview as to the existence of legislation on Parmesan or the use of the word ‘Parmesan’ in the national legislation of other Member States.
Německo předložilo pouze údaje o jedné zahraniční právní úpravě, a to rakouské právní úpravě, kde se zdá, že slovo „Parmesan“ je používáno jako druhový výraz.
Germany only submitted data on one piece of foreign legislation, namely Austrian legislation, where the word ‘Parmesan’ appears to be used as a generic term.
Účastníci řízení předložili pouze citace ze slovníků a odborné literatury, které neposkytují úplný pohled na to, jak vnímají spotřebitelé slovo „Parmesan“ v Německu a jinde.
The parties merely provided quotations from dictionaries and specialist literature, which do not provide any comprehensive view on how the word ‘Parmesan’ is perceived by consumers in Germany and beyond.
19 — V rozsudku Feta II byl obalový materiál použitý mimo Řecko a naznačující souvislost mezi názvem „feta“ a řeckými kulturními tradicemi a civilizací považován za důkaz nedostatku druhové povahy slova „feta“.
19 — In Feta II, packaging material used outside Greece and suggesting a connection between the name ‘feta’ and Greek cultural traditions and civilisation was considered to be evidence of the lack of generic character of the word ‘feta’.
V tomto případě zahrnovala oblast výroby „fety“ velmi velkou část řeckého území.
In that case the area of production of ‘feta’ covered a very large part of Greek territory.
Z tohoto důvodu mohl Soudní dvůr usoudit, že spojení mezi označením „feta“ a Řeckem je významným důkazem o souvislosti, kterou si spotřebitelé vytvářejí mezi názvem feta a oblastí výroby CHOP „feta“, která tak vylučuje druhovou povahu názvu „feta“.
For that reason the Court could assume that the link between the designation ‘feta’ and Greece was valuable evidence of the connection consumers establish between the name ‘feta’ and the area of production of the PDO ‘feta’ which thus rules out a generic character for the name ‘feta’.
Je však sporné, zda by takový přístup bylo možné použít v projednávaném případě, protože oblast výroby „Parmigiano Reggiano“ zahrnuje pouze omezenou část italského území.
It is however questionable whether such an approach could be followed in the present case, because the area of production of ‘Parmigiano Reggiano’ only covers a very limited part of Italian territory.
Z toho důvodu existují pochybnosti, zda by ze souvislosti mezi „Parmesan“ a Itálií bylo možné vyvodit, že spotřebitelé očekávají, že sýr s názvem „Parmesan“ pochází z oblasti výroby „Parmigiano Reggiano“ v Emilia-Romagna.
For that reason it is doubtful whether it could be inferred from a connection between ‘Parmesan’ and Italy that consumers expect cheese named ‘Parmesan’ to originate in the area of production of ‘Parmigiano Reggiano’ in Emilia-Romagna.
Další důkazy byly předloženy ve formě obalů a marketingových materiálů, které prokazují, že někteří výrobci sýru, který je uváděn na trh pod názvem „Parmesan“, který
Another piece of evidence submitted was in the form of packaging and marketing
Z toho vyplývá, že Německo nepředložilo ani důkazy, které by ve větší míře podpořily jeho tvrzení, že název „Parmesan“ v Německu zdruhověl.
It follows that Germany has not even produced evidence to substantiate to any great extent its argument that the name ‘Parmesan’ has become generic in Germany.
Za tímto účelem by bylo podle mého názoru vhodné předložit kromě jiného podrobné informace o vnímání názvu „Parmesan“ spotřebiteli, například ve formě spotřebitelského průzkumu, a údaje o spotřebě a výrobě týkající se sýru uváděného na trh jako „Parmigiano Reggiano“ a jako „Parmesan“.
For that purpose, it would in my view have been useful to produce inter alia comprehensive information on consumers’ perception of the name ‘Parmesan’, for example in the form of a consumer survey, and consumption and production data concerning cheese marketed as ‘Parmigiano Reggiano’ and as ‘Parmesan’.
Bylo by však nerealistické vyžadovat, aby členský stát poskytl úplný důkaz o tom, že slovo zdruhovělo mimo jeho vlastní území.
It would however be unrealistic to require a Member State to provide complete proof that a word has become generic beyond its own territory.
C – Závěr
C — Conclusion
A – Argumenty účastníků řízení
A — Submissions
Jestliže Německo, které na svou obranu v tomto řízení uvedlo druhovou povahu výrazu „Parmesan“, nepředložilo dokonce ani ve vztahu k Německu žádné důkazy, které by do značné míry podpořily jeho tvrzení, že název „Parmesan“ zdruhověl, je nutné považovat užívání slova „Parmesan“ pro sýr, který neodpovídá specifikaci CHOP „Parmigiano Reggiano“ pro účely tohoto řízení za porušení ochrany poskytované tomuto CHOP v souladu s čl.
Since Germany, which raised the generic nature of the term ‘Parmesan’ as a defence in the present proceedings, has failed to produce, even in respect of Germany, evidence to substantiate to any great extent its argument that the name ‘Parmesan’ has become generic, the use of the word ‘Parmesan’ for cheese which does not comply with the specification for the PDO ‘Parmigiano Reggiano’ must be regarded for the purposes of the present proceedings as infringing the protection provided for that PDO in accordance with Article 13(1)(b) of the Basic Regulation.
13 odst. 1 písm. b) základního nařízení.
It argues, in particular, that infringements of Article 13 of the Basic Regulation must be dealt with by ex officio measures and not merely by private actions brought before the national courts.
KOMISE v. NĚMECKO toho, aby byla nezbytná stížnost nebo soudní žaloba podaná soukromou osobou nebo sdružením na ochranu spotřebitelů.
COMMISSION v GERMANY
Povinnost zasáhnout za použití opatření ex officio jasně vyplývá ze znění článku 10 základního nařízení, který vyžaduje, aby členské státy zřídily kontrolní útvary, které mají ověřovat, že CHOP nejsou zneužívána.
The obligation to intervene through the use of ex officio measures arises clearly from the terms of Article 10 of the Basic Regulation, which requires the Member States to put in place inspection structures to verify that PDOs are not misused.
V řadě členských států zahrnuje navíc funkce těchto útvarů kontrolu dodržování článku 13 základního nařízení.
Moreover, in a number of Member States the functions of these structures include the monitoring of compliance with Article 13 of the Basic Regulation.
Povinnost stanovit správní a trestněprávní sankce potvrzuje povinnost jednat ex officio.
The obligation to provide for administrative and criminal penalties confirms the obligation to act ex officio.
Možnost podat soukromoprávní žaloby u soudů není dostatečná, protože tyto žaloby sledují pouze ochranu soukromých hospodářských zájmů, takže jsou ohroženy ostatní cíle základního nařízení.
Member States must intervene ex officio in order to ensure that all the objectives of the Basic Regulation, namely, the protection of the interests of the producers of products covered by a PDO, the promotion of the economic development of the rural areas of production and consumer protection, are achieved.
Německo tím, že tak nekonalo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl.
By not doing so, Germany has failed to fulfil its obligations under Article 13(1)(b) of the Basic Regulation in the same way that France failed to fulfil its obligations by its failure to act in the circumstances which gave rise to the judgment in Commission v France. 20
1 písm. b) základního nařízení stejným způsobem jako Francie, která nesplnila své povinnosti tím, že nejednala za okolností, které vedly k vydání rozsudku Komise v. Francie 20.
The possibility of bringing private actions through the courts is inadequate as they merely seek to protect private economic interests, thereby placing the other objectives of the Basic Regulation at risk.
Německo tvrdí, že článek 13 základního nařízení, který upravuje působnost ochrany
Germany submits that Article 13 of the Basic Regulation, which lays down the scope
Argument Německa, že u německých soudů neprobíhá žádné soudní řízení proti uvádění sýru, který neodpovídá specifikaci CHOP „Parmigiano Reggiano“ na trh, je irelevantní, protože členské státy mají v každém případě za účelem účinného uplatňování základního nařízení stíhat ex officio protiprávní uvádění výrobků nazývaných „Parmesan“, které neodpovídají specifikaci CHOP „Parmigiano Reggiano“ na trh, bez
Germany’s argument that there have not been any judicial proceedings against the marketing of cheese which does not comply with the specification for the PDO ‘Parmigiano Reggiano’ before German courts is irrelevant because, in order to enforce the Basic Regulation effectively, Member States should, in any event, have prosecuted ex officio the unlawful marketing of products called ‘Parmesan’ which do not fulfil the specification for the PDO ‘Parmigiano Reggiano’ without the need for a complaint or a judicial action brought by a private party or an association for consumer protection.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA J. MAZÁKA – VĚC C-132/05 zapsaných zeměpisných údajů a označení původu je přímo použitelný a přiznává práva držitelům práv nebo oprávněným uživatelům, která musí vnitrostátní soudy chránit.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-132/05 of protection of the registered geographical indications and designations of origin, is directly applicable and confers rights on right-holders or legitimate users which the national courts must protect.
V této souvislosti lze podat žaloby pro porušení CHOP podle právní úpravy ochranných známek, potravin a nekalé soutěže.
In this regard actions may be brought under trademark law, foodstuffs law and unfair competition law for breach of the PDO.
4 základního nařízení není zcela jasné, z porovnání různých jazykových verzí se zdá, že vzhledem k italskému původu chráněného označení „Parmigiano Reggiano“ je úkolem „Consorzio del Formaggio Parmigiano Reggiano“, aby zajistilo dodržování závazné specifikace při používání označení, a nikoliv německých kontrolních orgánů.
Although the terms of Article 10(4) of the Basic Regulation are not entirely clear, it appears from the comparison of its different language versions that, given the Italian origin of the protected designation ‘Parmigiano Reggiano’, it is up to the ‘Consorzio del Formaggio Parmigiano Reggiano’ and not to the German inspection institutions to ensure compliance with the mandatory specification when the designation is used.
V projednávaném případě je tedy věcí německých soudů, aby přezkoumaly, zda užívání označení „Parmesan“ na etiketách výrobků neodpovídá závazné specifikaci označení „Parmigiano Reggiano“ a tím je v rozporu se zněním základního nařízení.
In the present case it is thus for the German courts to examine whether the use of the designation ‘Parmesan’ on the labels of products does not comply with the mandatory specification for the designation ‘Parmigiano Reggiano’ and thereby breaches the terms of the Basic Regulation.
Zavedením takové možnosti soukromoprávního uplatňování nároků uskutečnilo Německo veškerá nezbytná opatření k zajištění plného účinku čl.
By establishing such private enforcement, Germany has taken all necessary measures to guarantee the full effect of Article 13(1) of the Basic Regulation.
Systém opravných prostředků stanovený německým právem je dostatečný pro zabezpečení účinného plnění cílů základního nařízení v Německu.
The system of judicial remedies established under German law is sufficient to ensure the effective fulfilment of the objectives of the Basic Regulation in Germany.
Mimoto možnost domáhat se nápravy u vnitrostátních soudů proti jakémukoliv jednání, které by bylo v rozporu s ochranou poskytovanou zapsanému označení původu, není vyhrazena pouze oprávněnému uživateli tohoto označení, ale je přístupná soutěžitelům, sdružením podnikatelů a spotřebitelským organizacím.
Moreover, the possibility of seeking relief before national courts against any conduct that would be contrary to the protection granted in respect of a registered designation of origin is not reserved to the legitimate user of that designation but is open to competitors, business associations and consumer organisations.
Široký okruh osob, které mají aktivní legitimaci před soudy, ukazuje, že opatření, která existují v Německu k zajištění uplatňování základního nařízení, tvoří všeobecný a účinný systém prevence a ukládání sankcí za porušení článku 13 základního nařízení.
The wide range of persons who have standing before the courts demonstrates that the measures which exist in Germany to ensure the enforcement of the Basic Regulation establish a general and efficient system to prevent and impose penalties for breaches of Article 13 of the Basic Regulation.
KOMISE v. NĚMECKO povinnost nebyla splněna, a Komise se přitom nemůže opírat o žádnou domněnku 21.
COMMISSION v GERMANY in so doing the Commission may not rely on any presumption. 21
I když základní nařízení může skutečně sledovat několik cílů, zejména ochranu hospodářských zájmů a ochranu spotřebitelů, nic nenasvědčuje tomu, že stávající německý systém ochrany a uplatňování práv prostřednictvím soukromoprávních žalob je nedostatečný pro zajištění náležité ochrany označení původu.
While the Basic Regulation may indeed pursue several objectives, namely the protection of economic interests and consumer protection, nothing in it would suggest that the existing German system of protection and enforcement by means of private judicial action is insufficient to ensure the appropriate protection of designations of origin.
Německý systém ochrany je totiž v souladu se způsobem, kterým se uplatňují práva vyplývající z duševního vlastnictví a chrání spotřebitelé vůči nekalé soutěži podle práva Společenství.
Indeed the German system of protection is consistent with the manner in which intellectual property is enforced and consumers are protected against unfair competition under Community law.
Je nesporné, že německý právní systém upravuje řadu soudních žalob na uplatnění ochrany označení původu tak, jak ji stanoví základní nařízení.
It is undisputed that the German legal system provides for a range of judicial actions to enforce the protection of designations of origin as laid out in the Basic Regulation.
Mimoto takové žaloby u vnitrostátních soudů může podat široký okruh hospodářských subjektů.
Moreover, a wide range of economic operators may bring such actions before national courts.
Členské státy se mohou rozhodnout stíhat porušení základního nařízení konáním orgánů veřejné moci ex officio, ale za současného stavu práva Společenství nejsou povinny tak učinit.
Member States may choose to prosecute infringements of the Basic Regulation by the way of ex officio action by public authorities, but, under the current state of Community law, they are not obliged to do so.
B – Předmět řízení a důkaz o nesplnění povinnosti
B — Subjectmatter of the proceedings and proof of the failure to fulfil an obligation
Toto řízení o nesplnění povinnosti tedy nezpochybňuje soulad ustanovení vnitrostátní práva s normou práva Společenství.
Thus the present infringement proceedings do not question the consistency of a provision of national law with a rule of Community law.
Komise spíše zpochybňuje správní postup německých orgánů, které nezasáhly proti jednání, které údajně představuje porušení práva Společenství hospodářskými subjekty na území členského státu.
Rather the Commission questions the administrative action of the German authorities, which failed to take action against conduct which allegedly constitutes an infringement of Community law by economic operators on the territory of a Member State.
Na úvod je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury Soudního dvora je v rámci řízení o nesplnění povinnosti zahájeného na základě článku 226 ES věcí Komise, aby prokázala existenci tvrzeného nesplnění povinnosti.
It should be recalled from the outset that, according to the settled caselaw of the Court, in an action for failure to fulfil obligations brought under Article 226 EC it is for the Commission to prove that the obligation has not been fulfilled.
Komise nese odpovědnost za to, aby předložila Soudnímu dvoru informace, které jsou potřebné k prokázání tvrzení, že
It is the Commission’s responsibility to place before the Court the information needed to prove the allegation that the obligation has not been fulfilled, and
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA J. MAZÁKA – VĚC C-132/05 upravují vztahy mezi Společenstvím a členskými státy, členským státům přísluší na základě článku 10 ES zajistit provádění právních předpisů Společenství na svém území 23.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-132/05 govern relations between the Community and the Member States, it is for the latter to ensure that Community rules are implemented within their territories.
Jak Soudní dvůr opakovaně rozhodl, vnitrostátní orgány postupují při provádění předpisů Společenství, pokud právo Společenství včetně jeho základních zásad pro tento účel neobsahuje společná pravidla, v souladu s procesními pravidly a hmotněprávními pravidly svého vnitrostátního práva 24.
23As the Court has consistently held, for the implementation of Community regulations, unless Community law, including its general principles, contains common rules for that purpose, the national authorities act in accordance with the procedural and substantive rules of their own national law. 24
Podle judikatury Soudního dvora ve věci, ve které je zpochybňováno uplatnění vnitrostátního ustanovení správními orgány členského státu, vyžaduje prokázání nesplnění povinnosti státem předložení důkazních materiálů zvláštní povahy ve srovnání s důkazními materiály, které jsou obvykle zohledňovány v rámci žaloby pro nesplnění povinnosti týkající se výhradně obsahu vnitrostátního ustanovení.
According to the Court’s case-law, in a case questioning the application of a national provision by a Member State’s administration, proof of a Member State’s failure to fulfil its obligations requires production of evidence different from that usually taken into account in an action for failure to fulfil obligations concerning solely the terms of a national provision.
Za těchto podmínek Soudní dvůr rozhodl, že nesplnění povinnosti může být prokázáno pouze dostatečně doloženým a podrobně popsaným prokázáním praxe vytýkané vnitrostátním správním orgánům a přičitatelné dotčenému členskému státu 22.
In those circumstances, the Court has held that a failure to fulfil obligations can be established only by means of sufficiently documented and detailed proof of the alleged practice of the national administration for which the Member State concerned is answerable. 22
Základní nařízení obsahuje několik společných pravidel týkajících se jeho provádění.
The Basic Regulation contains some common rules on its implementation.
Článek 10 základního nařízení výslovně upravuje kontrolu nad dodržováním specifikace CHOP výrobci.
Article 10 of the Basic Regulation expressly deals with the monitoring of compliance by producers with the specifications for PDOs.
Pro účely projednávaného případu, který se netýká aktivního jednání správních orgánů členského státu, ale jejich nečinnosti, si rozhodnutí o nesplnění povinnosti vyplývající z článku 226 ES podle mého názoru vyžaduje, aby Komise prokázala, že německé správní orgány byly povinné jednat ex officio a neučinily tak.
For the purposes of the present case, which does not concern positive action by a Member State’s administration but rather a failure to act, the finding of an infringement under Article 226 EC requires, in my view, that the Commission prove that the German administration was under a duty to take ex officio action and has failed to do so.
10 odst. 4 základního nařízení není však jasné, pokud jde o to, kterého členského
The wording of Article 10(4) of the Basic Regulation is, however, unclear as to which Member State’s inspection
V souladu s obecnými zásadami, na kterých je založeno Společenství a které
According to the general principles on which the Community is based and which
22 — Viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 12. května 2005, Komise v. Belgie (C-287/03, Sb. rozh. s. I-3761, bod 28).
24 — Joined Cases 205/82 to 215/82 Deutsche Milchkontor and Others [1983] ECR 2633, paragraph 17; Case C-298/96 Oelmühle Hamburg and Schmidt Söhne [1998] ECR I-4767, paragraph 24; and Case C-255/00 Grundig Italiana [2002] ECR I-8003, paragraph 33.
KOMISE v. NĚMECKO na kontroly prováděné podle tohoto nařízení nesou producenti užívající chráněná označení“.
COMMISSION v GERMANY that ‘the costs of inspections provided for under that regulation shall be borne by the producers using that protected name’.
To rovněž naznačuje, že kon trola, kterou stanoví článek 10 se týká výlučně uplatňování specifikací ve vztahu k výrobcům používajícím chráněné označení v členském státě, ze kterého pochází.
This also suggests that the inspection provided for under Article 10 refers exclusively to the enforcement of the specifications with regard to the producers using the protected name in the Member State where it originates.
státu kontrolní útvary jsou povinny zasáhnout proti nedodržování specifikace daného CHOP.
authorities are under the obligation to act against the non-compliance with the specification for a given PDO.
Z německé verze nařízení 25se zdá, že povinnost přijmout nezbytná opatření má kontrolní útvar toho členského státu, ze kterého pochází výrobek porušující specifikaci.
It appears from the German version of the Regulation 25 that the inspection authority obliged to take the necessary measures is that of the Member State in which the infringing product originates.
Ostatní jazykové verze téhož ustanovení takový výklad nepodporují a stanoví, že kontrolním útvarem povinným zakročit není kontrolní útvar členského státu, ze kterého pochází výrobek, ale spíše kontrolní útvar tohoto členského státu, ze kterého pochází chráněné označení 26.
Other language versions of that same provision do not support such an interpretation and provide that the inspection authority obliged to intervene is not the inspection authority of the Member State where the product originates, but rather the inspection authority of the Member State where the protected designation originates.