natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V některých situacích není kamera na dokumenty pro výměnu dokumentů dostatečným prostředkem.Využití kamery na dokumenty například není možné, když klient a právník o předložených dokumentech jednají soukromě.
In certain situations, a document camera is not a sufficient mean for exchanging papers. Using a camera is for example not directly possible for the client and the lawyer to discuss presented documents in private.
Může být tudíž dostupnější faxová kopie dokumentu.
Thus, a faxed copy of the document may be more easily available.
Pro výměnu dokumentů je možné videokonferenci doplnit o společný zdroj dokumentů nebo o servery s dokumenty.
For the exchange of documents, videoconferencing could be supplemented with shared document repositories or document servers.
Tyto kapacity se pro sdílení informací používají stále častěji, ale v kontextu justice je třeba věnovat zvláštní pozornost zajištění toho, aby každý takový zdroj byl bezpečný, stranám snadno dostupný a aby k němu měly přístup pouze pověřené strany, které mají co do činění s daným případem.
These capabilities are increasingly being used for sharing of information but within the justice context extra care needs to be taken to ensure that any such repository is secure, readily available to the parties and only accessible by the authorised parties connected to the case.
Takové zdroje by mohly být dostupné prostřednictvím počítačů na obou místech dožadujícího a dožádaného orgánu.
Such repositories could be available via computers at both the sites of the requesting authority and the requested authority.
Vícebodová spojení a přemostění
Multipoint connections and bridging
V přeshraničních videokonferencích by mělo být rovněž možné, aby byl systém dožadujícího orgánu spojen se systémy dožádaného orgánu.
In cross-border videoconferencing, it should also be possible for the system of the requesting authority to be linked up to systems of the requested authority.
Obvykle se přeshraniční videokonference týkají navázání vizuálního a audio spojení mezi dvěma místy (z bodu do bodu), místemdožadujícíhoorgánua místemdožádanéhoorgánu.
Usually the cross-border videoconferencing concerns the establishment of a visual and audio connection between two locations (point-to-point), the site of the requesting authority and the site of the requested authority.
Vněkterých případech může být nutné navázat spojení mezi více než dvěma místy současně (vícebodově).
For some cases it may be necessary to establish a connection between more than two locations simultaneously (multipoint).
To může nastat např. když je tlumočník spojen se soudním řízením ze třetího místa.
This may be the case e.g. when an interpreter is connected to the court proceedings from a third location.
Toto spojení je možné navázat za pomoci mostu poskytnutého třetí stranou.
The links may be established through a third party bridge.
Spojení z bodu do bodu a vícebodová spojení by měla být rovněž v souladu s mezinárodními normami platnými pro videokonference.
Point-to-point connections and multipoint connections should also comply with the international standards applicable to videoconferencing.
Tyto normy byly vypracovány Mezinárodní telekomunikační unií (ITU).
Those standards have been drawn up by the International Telecommunication Union (ITU).
Podrobný seznam je v příloze II tohoto průvodce.
A detailed list is in Annex II of this guide.
Přeshraniční spojení videokonferenčních systémů by mělo být také zabezpečeno takovým způsobem, aby se třetím stranám zabránilo v nezákonném odposlechu nahrávek.
The cross-border connection of the videoconferencing systems should also be safeguarded in such a way as to prevent recordings from being intercepted unlawfully by third parties.
Jeli používáno spojení IP-IP, musí se zúčastněné soudy dohodnout na způsobech kódování.
If IP-to-IP connection is being used, the methods of encryption need to be agreed upon by the participating courts.
PŘÍLOHA I - DALŠÍ VYSVĚTLENÍ PRÁVNÍHO RÁMCE PRO POUŽITÍ VIDEOKONFERENCE V PŘESHRANIČNÍCH PŘÍPADECH
ANNEX I – FURTHER EXPLANATION OF THE LEGAL FRAMEWORK FOR THE USE OF VIDEOCONFERENCING IN CROSS-BORDER CASES
Právní rámec v trestních věcech
Legal Framework in Criminal Matters
V trestních věcech stanoví právní rámec pro přeshraniční případy článek 10 Úmluvy o vzájemné právní pomoci v trestních věcech z roku 2000.
In criminal matters, Article 10 of the Convention on Mutual Legal Assistance in Criminal Matters of 2000 provides the legal framework for cross-border cases. The following rules apply:
Platí tato pravidla: a) při výslechu je přítomen justiční orgán dožádaného členského státu, kterému je v případě potřeby k dispozici tlumočníkň tento orgán odpovídá za zjištění totožnosti vyslýchané osoby a za dodržování základních právních zásad právního řádu dožádaného členského státu.
(a) a judicial authority of the requested Member State shall be present during the hearing, where necessary assisted by an interpreter, and shall also be responsible for ensuring both the identification of the person to be heard and respect for the fundamental principles of the law of the requested Member State.
Pokud se justiční orgán dožádaného členského státu domnívá, že během výslechu byly porušeny základní právní zásady dožádaného členského státu, přijme neprodleně nezbytná opatření, aby bylo zajištěno, že výslech bude pokračovat v souladu s uvedenými zásadamiň b) příslušné orgány dožadujícího a dožádaného členského státu se případně dohodnou na opatřeních k ochraně vyslýchané osobyň
If the judicial authority of the requested Member State is of the view that during the hearing the fundamental principles of the law of the requested Member State are being infringed, it shall immediately take the necessary measures to ensure that the hearing continues in accordance with the said principles;
c) výslech vede přímo justiční orgán dožadujícího členského státu nebo probíhá pod jeho vedením v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisyň
(c) the hearing shall be conducted directly by, or under the direction of, the judicial authority of the requesting Member State in accordance with its own laws;
26 d) na žádost dožadujícího členského státu nebo vyslýchané osoby zajistí dožádaný členský stát, aby měla vyslýchaná osoba v případě potřeby k dispozici tlumočníkaň e) vyslýchaná osoba může uplatnit právo odepřít výpověď podle právních předpisů dožádaného nebo dožadujícího členského státu.
(d) at the request of the requesting Member State or the person to be heard the requested Member State shall ensure that the person to be heard is assisted by an interpreter, if necessary;
Článek 10 úmluvy o vzájemné právní pomoci z roku 2000 stanoví zásadu, že žádost o slyšení prostřednictvím videokonference může členský stát předložit, pokud jde o osobu, která se nachází v jiném členském státě.
Article 10 of the 2000 MLA Convention establishes the principle that a request for a videoconference hearing may be submitted by a Member State in respect of a person who is in another Member State.
Okolnosti, za kterých může být taková žádost podána, nastanou, když justiční orgány dožadujícího členského státu požadují, aby byla dotyčná osoba vyslechnuta jako svědek nebo jako znalec a není žádoucí nebo možné, aby do daného státu kvůli výslechu cestovala.
The circumstances in which such a request may be made are that the judicial authorities of the requesting Member State require the person in question to be heard as a witness or expert and that it is not desirable or not possible for him or her to travel to that State for a hearing.
Případ, kdy to „není žádoucí“, by mohl nastat například tehdy, když je svědek velmi mladý, velmi starý nebo ve špatném zdravotním stavuň případ, kdy to „není možné“, by mohl nastat například tehdy, když by byl svědek tím, že se dostaví do dožadujícího státu, vystaven vážnému nebezpečí.
‘Not desirable’ could for example apply in cases where the witness is very young, very old, or in bad health; ‘not possible’ could for instance cover cases where the witness would be exposed to serious danger by appearing in the requesting Member State.
Dožádaný členský stát musí s videokonferencí souhlasit, pokud není výslech v rozporu s jeho základními právními zásadami a pokud má k provedení výslechu technickou kapacitu.
The requested Member State has to agree to videoconferencing provided that the hearing would not be contrary to the fundamental principles of its law and that it has the technical capacity to carry out the hearing.
V této souvislosti znamená odkaz na „základní právní zásady“, že žádost nemůže být zamítnuta pouze proto, že výslech svědků a znalců prostřednictvím videokonference není v právních předpisech dožádaného členského státu upraven, nebo proto, že jedna či více detailních podmínek pro výslech prostřednictvím videokonference by podle vnitrostátního práva nebyly splněny.
In that context the reference to ‘fundamental principles of law’ implies that a request cannot be refused for the sole reason that hearing of witnesses and experts by videoconference is not provided under the law of the requested Member State, or that one or more detailed conditions for a hearing by videoconference would not be met under national law.
Chybí-li příslušné technické prostředky, může dožadující členský stát se souhlasem dožádaného členského státu poskytnout vhodné zařízení, aby byl výslech umožněn6.
Where the relevant technical means are lacking, the requesting Member State may, with the agreement of the requested Member State, provide suitable equipment to enable the hearing to take place.6
6) Důvodová zpráva k Úmluvě ze dne 29. května 2000 o vzájemné pomoci v trestních věcech mezi členskými státy Evropské unie (znění schválené Radou dne 30. listopadu 2000).
6) Explanatory Report on the Convention of 29 May 2000 on Mutual Assistance in Criminal Matters between the Member States of the European Union (Text approved by the Council on 30.11.2000) (2000/C 379/02)
Žádosti o výslech prostřednictvím videokonference by měly obsahovat informace ohledně orgánu podávajícího žádost, předmětu a důvodu žádosti, jeli to možné, totožnosti a státní příslušnosti dotyčné osoby a případně jména a adresy osoby, která se má dostavit.
Requests for a hearing by videoconference shall contain information concerning the authority making the request, the object of and the reason for the request where possible, the identity and the nationality of the person concerned and where necessary the name and address of the person to be served.
Žádost obsahuje rovněž důvod, proč není žádoucí či možné, aby se svědek či znalec dostavil osobně, název justičního orgánu a jména osob, které povedou výslech.
The request shall also contain the reason why it is not desirable or possible for the witness or expert to attend in person, the name of the judicial authority and the names of the persons who will be conducting the hearing.
Na tyto informace odkazuje úmluva o vzájemné právní pomoci z roku 2000.
This information is referred to in the 2000 MLA Convention.
Justiční orgán dožádaného státu předvolá dotyčnou osobu způsobem stanoveným jeho vnitrostátními právními předpisy.
The judicial authority of the requested state shall summon the person concerned to appear in accordance with the forms laid down by its law.
10 odst. 8, že pokud v průběhu výslechu prostřednictvím videokonference odmítne osoba svědčit nebo křivě vypovídá, stát, ve kterém se nachází osoba, která je vyslýchána, bude k této osobě přistupovat stejně, jako by šlo o osobu, která se účastní jednání vedeného podle jeho vnitrostátních procesních právních předpisů.
In the 2000 MLA Convention, Article 10(8) provides that if, in the course of a hearing by videoconference, a person refuses to testify or provides false testimony, the state in which the person being heard is located should be in a position to deal with that person in the same way as if he or she were appearing at a hearing conducted under its own national procedures.
To vyplývá ze skutečnosti, že povinnost svědčit při jednání prostřednictvím videokonference vychází podle uvedeného odstavce z právních předpisů dožádaného státu.
This follows from the fact that the obligation to testify at a videoconference hearing arises, pursuant to this paragraph, under the law of the requested state.
Daný odstavec je zaměřen především na zaručení toho, že svědek v případě porušení povinnosti svědčit podléhá důsledkům svého chování, které jsou podobné těm, které platí ve vnitrostátním případě, při němž není použita videokonference.
The paragraph is in particular intended to guarantee that the witness, in case of noncompliance with an obligation to testify, is subject to consequences of his or her behaviour similar to those applicable in a domestic case where videoconferencing is not used.
Je zcela na každém členském státě, aby zvážil, zda bude souhlasit s vyřízením žádostí o takový výslech.
Each Member State enjoys full discretion as to whether or not it will agree to execute requests for such hearings.
Členský stát může za tímto účelem učinit obecné prohlášení, kde uvede, že s výkonem takových žádostí souhlasit nebude7.
A Member State may make a general declaration to the effect that it will not do so7.
Obviněná osoba by měla v každém případě souhlasit před tím, než bude výslech zahájen.
The accused person should consent in each case before the hearing takes place.
7) Ohledně výslechu obviněných osob vyjádřily Dánsko, Německo, Maďarsko, Nizozemsko, Polsko a Spojené království výhrady k úmluvě o vzájemné právní pomoci z roku 2000.
7) Concerning the hearing of accused persons, reservations to the MLA Convention of 2000 have been made by Denmark, Germany, Hungary, the Netherlands, Poland and the United Kingdom
Příslušný právní rámec pro výslech prostřednictvím videokonference v občanských a obchodních věcech je nařízení (ES) 1206/2001 o spolupráci soudů členských států při dokazování v občanských nebo obchodních věcech.
The relevant legal framework for taking of evidence via videoconferencing in civil and commercial matters is Regulation (EC) 1206/2001 on cooperation between the courts of the Member States in the taking of evidence in civil or commercial matters.
Existují dva možné případy, kdy lze použít videokonferenci v přeshraničním dokazování podle tohoto nařízení.
There are two possible contexts in which videoconferencing may be used in the cross-border taking of evidence under the regulation.
To je dokazování dožádaným soudem podle článků 10, 11 a 12 a přímé dokazování podle článku 17.
These are the taking of evidence by a requested court under Articles 10 to 12 and the direct taking of evidence under Article 17.
Podle článků 10, 11 a 12 mohou být strany a jejich zástupci přítomni, když probíhá dokazování dožádaným soudem, jeli to stanoveno právními předpisy členského státu dožadujícího soudu.
Under Articles 10 to 12, the parties and their representatives may be present when evidence is taken by the requested court, if this is provided for by the law of the Member State of the requesting court.
Dožádaný soud stanovuje v souladu s článkem 10 podmínky, za kterých se mohou strany a jejich zástupci účastnit.
The requested court determines the conditions under which parties and their representatives may participate in accordance with Article 10.
Dožádaný soud jim oznámí, kdy a kde se bude řízení konat.
The requested court notifies them when and where the proceedings will take place.
Podle článku 11 může dožádaný soud rovněž požádat strany a jejich zástupce, aby byli přítomni dokazování, nebo se do něj zapojili, jeli tato možnost stanovena právními předpisy členského státu.
Under Article 11 the requested court may also ask parties and their representatives to be present at, or be involved in the taking of evidence, if the possibility is provided for by the law of its Member State.
Zástupci dožadujícího soudu si mohou rovněž zvolit, že budou přítomni při dokazování dožádaným soudem, jeli to dovoleno právními předpisy členského státu dožadujícího soudu.
Representatives of the requesting court may also choose to be present when evidence is taken by the requested court, if this is allowed by the law of the Member State of the requesting court.
Pokud je účast zástupců dožadujícího soudu požadována při dokazování, stanoví dožádaný soud podmínky pro účast v souladu s článkem 10.
If participation of the representatives of the requesting court is requested when evidence is taken, the requested court shall determine conditions for participation in accordance with Article 10.
S cílem usnadnit přítomnost nebo účast stran nebo dožadujícího soudu může dožadující soud požádat dožádaný soud o použití komunikační technologie, jako je videokonference, v průběhu dokazování.
In order to facilitate the presence or participation of the parties or the requesting court, the requesting court may ask the requested court to use communications technology, such as videoconferencing, at the performance of the taking of evidence.
Dožádaný soud musí splnit tuto žádost, ledaže je neslučitelná s jeho právními předpisy nebo z důvodu vážných praktických obtíží.
The requested court must comply with this request unless it is incompatible with its law or by reason of major practical difficulties. In case of noncompliance the requested court has to inform the requesting court.
V případě neslučitelnosti musí dožádaný soud informovat dožadující soud.
Except in case of a request for a special procedure by the requesting court, the requested court executes the request in accordance with the law of its Member State.
Neexistuje-li přístup k technickým prostředkům, mohou být technické prostředky zpřístupněny soudy prostřednictvím vzájemné dohody.
It chairs the hearing and the hearing will normally be held in the official language of the requested court.
Dožádaný soud rovněž zajišťuje výslech a předvolání svědků.
The requested court is also in charge of arranging the hearing and summoning the witness.
Jeli to vyžadováno, použijí se donucovací opatření v souladu s právními předpisy dožádaného soudu.
If required, coercive measures are applied in accordance with the law of the requested court.
Nicméně svědek může uplatňovat právo na odepření výpovědi v souladu s právními předpisy členského státu dožadujícího nebo dožádaného soudu.
The witness may claim a right to refuse to give evidence under the law of the Member State of the requested or the requesting court.
Podle článku 17 může soud požádat o přímé dokazování v jiném členském státě a předkládá žádost ústřednímu orgánu nebo příslušného orgánu tohoto členského státu.
Under Article 17, the court may request to take evidence directly in another Member State and submits a request to the central body or competent authority in the other Member State.
Přímé dokazování musí být dobrovolné, bez použití donucovacích opatření.
Direct taking of evidence must occur on a voluntary basis without use of coercive measures.
Dožadující soud musí informovat vyslýchané osoby, že přímé dokazování je dobrovolné.
The requesting court must inform persons being heard that direct taking of evidence is voluntary.
V návaznosti na žádost informuje ústřední orgán nebo příslušný orgán dožádaného členského státu dožadující soud, jestli je žádost přijata a o jakýchkoli podmínkách, které mohou být požadovány podle právních předpisů jeho členského státu (například soud dožádaného členského státu může být určen pro účast při dokazování).
Following the request, the central body or competent authority of the requested Member State informs the requesting court if the request is accepted and any conditions that may be required according to the law of its Member State (for example a court of the requested Member State may be assigned to take part in the taking of evidence).
Dožadující soud vyřizuje žádost v souladu s právními předpisy svého členského státu, nicméně podmínky stanovené právními předpisy dožádaného členského státu musí být dodrženy.
The requesting court executes the request in accordance with the law of its Member State, though conditions according to the law of the requested Member State must be respected.
Stejně jako článek 10 i článek 17 podporuje využívání videokonference.
As with Article 10, Article 17 encourages the use of videoconferencing.
Žádost může být ústředním orgánem nebo příslušným orgánem zamítnuta, pokud nespadá do oblasti působnosti nařízení o dokazování z roku 2001, pokud neobsahuje všechny nezbytné informace nebo pokud je přímé dokazování v rozporu se základními právními zásadami v jeho členském státě.
The request may be refused by the central body or competent authority if the request does not fall within the scope of the 2001 Taking of Evidence Regulation, if it does not contain all the necessary information or if direct taking of evidence is contrary to fundamental principles of law in its Member State.
PŘÍLOHA II - TECHNICKÉ NORMY
ANNEX II – TECHNICAL STANDARDS
Video- a audiokomunikační zařízení pro konference by mělo splňovat minimální průmyslové normy pro usnadnění místní a globální interoperability.
Video and audio communications conferencing equipment should meet minimum industry standards to facilitate interoperability locally and globally.
Níže jsou uvedeny obecné průmyslové normy (zejména Mezinárodní telekomunikační unie (ITU)).
The following are common industry standards (mostly by the International Telecommunications Union (ITU)).
Normy H.320 a H.310 pro video přes ISDN.
H.320 and H.310 standards for Video over ISDN.
K těmto normám patří ipokynytýkajícísevideo-kompreseapřenosuaaudio signálůakontrolních signálů.
These standards include guidelines for video compression and transmission and for audio and control signals.
Pokud se videosystém jednoho výrobce používá v kombinaci s přístroji jiné značky, používají oba videosystémy automaticky jako společného jmenovatele normu H.320.
When a video system of one manufacturer conferences with another brand, both video systems automatically revert to the common denominator of H.320.
H.310 je norma pro rychlejší připojení ISDN.
H.310 is the standard for faster ISDN connections.
Norma H.323 pro video přes internet Norma H.323 poskytuje základ pro audio- a videokomunikaci a pro datovou komunikaci prostřednictvím internetových sítí založených na protokolu.
H.323 Standard for Video over Internet. The H.323 standard provides a foundation for audio, video, and data communications across Internet protocol-based networks.
Norma kvality obrazu 30 obrazů za vteřinu formát CIF od 336 do 384 kbps (kilobitů za vteřinu) Norma 30 obrazů za vteřinu zajišťuje kvalitu obrazu blížící se kvalitě obrazu televizního vysílání.
Picture quality standard of 30 frames per second Common Intermediate Format (CIF) at between 336-384 kbps (kilobits per second). The standard of 30 frames per second ensures a near-broadcast quality picture.
Příkladem norem ITU, které splňují tento požadavek, jsou například H.263 a H.264.
Examples of ITU standards that meet this requirement are H.263 and H.264.
Obraz v obraze nebo norma Duo Video H.239 kodeku umožňuje, aby na monitoru zobrazil minimálně dva obrazy.
Picture-in-picture or DuoVideo H.239, permits the codec to display at least two images on the monitor.
Normy pro kódování zvuku: G.711 (Pulsní kódová modulace (PCM) hlasových frekvencí), G.722 (7 kHz kódování zvuku při 64 kbit/s)ň G.722.1 (kódování s nízkou komplexitou při 24 a 32 kbit/s pro obsluhu „hands-free“ v systémech s nízkou ztrátou obrazů)
Standards for audio coding: G.711 (Pulse code modulation (PCM) of voice frequencies), G.722 (7 kHz audio-coding within 64 kbit/s); G.722.1 (Low-complexity coding at 24 and 32 kbit/s for hands-free operation in systems with low frame loss).
Mikrofony s odstraněním ozvěny s frekvenční odezvou 100 až 7.000 Hz, odpojením zvuku, zapínáním/vypínáním a úplným dvousměrným zvukem.
Echo cancellation microphones with a 100 to 7,000 Hz frequency response, audio muting, on/off switch and full-duplex audio.
H.281 – protokol kontroly kamery na vzdálenějším konci pro videokonference používající normu H.224.
H.281 - A far end camera control protocol for videoconferences using H.224.