natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Zadruhé ve věci Sony Music Entertainment (rozsudek ze dne 20.´ledna 2009, C-240/07) Soudní dvůr rozhodl, že doba ochrany autorského práva a´určitých práv s´ním souvisejících, v´projednávaném případě práv na rozmnožování zvukových záznamů, upravená směrnicí 2006/116/ES25, se na základě čl.´10 odst.´2 uvedené směrnice uplatní i´tehdy, když dotčené dílo nebylo nikdy chráněno v´členském státě, v´němž je ochrana nárokována.
The legislation in question laid down the principle that combined o¥ers are prohibited, notwithstanding the fact that such practices are not referred to in Annex I to the directive which exhaustively lists the only commercial practices which are prohibited in all circumstances and accordingly do not have to be assessed on a case-by-case basis.
Uvedené ustanovení nepožaduje, aby tímto členským státem byl ten, v´němž je ochrana podle této směrnice nárokována.
The Court noted that that directive fully harmonises, at the Community level, the rules on unfair commercial practices.
I´když za účelem sjednocení dob ochrany v´celém Společenství směřuje uvedená směrnice k´harmonizaci právních předpisů členských
Therefore, Member States may not adopt stricter rules than those provided for in the directive, even in order to achieve a higher level of consumer protection.
Nařízení Rady (ES) č.´6/2002 ze dne 12.´prosince 2001 o´(průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. 2002, L´3, s.´1; Zvl. vyd. 13/27, s.´142).
In the ¤eld of intellectual property rights, two judgments are worthy of note.
Směrnice Evropského parlamentu a´Rady 2006/116/ES ze dne 12.´prosince 2006 o´době ochrany autorského práva a´určitých práv s´ním souvisejících (Úř. věst. L´372, s.´12).
) Directive 2005/29/EC of the European Parliament and of the Council of 11 May 2005 concerning unfair busi- ness-to-consumer commercial practices in the internal market and amending Council Directive 84/450/EEC, Directives 97/7/EC, 98/27/EC and 2002/65/EC of the European Parliament and of the Council and Regulation (EC) No 2006/2004 of the European Parliament and of the Council (OJ 2005 L 149, p. 22).
Vývoj a činnost států, není výklad čl.´10 odst.´2 směrnice 2006/116 – podle kterého je uplatnění této podmínky podmíněno předchozí existencí ochrany zajištěné vnitrostátní právní úpravou členského státu, v´němž je ochrana podle uvedené směrnice nárokována, ačkoli byla taková předchozí ochrana poskytnuta v´jiném členském státě – v´souladu ani se samotným zněním daného ustanovení, ani s´účelem uvedené směrnice.
First, in Case C-32/08 FEIA (judgment of 2 July 2009) the Court held that Article 14(3) of Regulation (EC) No 6/2002 (24), which provides that the right to the Community design vests in the employer where a design is developed by an employee in the execution of his duties or following the instructions given by his employer, unless otherwise agreed or speci¤ed under national law, does not apply to a Community design that has been produced as a result of a commission.
Soudní dvůr dodal, že čl.´10 odst.´2 směrnice 2006/116 musí být rovněž vykládán v´tom smyslu, že doby ochrany stanovené uvedenou směrnicí se uplatní v´situaci, kdy dotčený předmět ochrany či dílo byly jako takové ke dni 1.´července 1995 chráněny alespoň v´jednom členském státě podle vnitrostátních předpisů uvedeného členského státu týkajících se autorského práva či práv s´ním souvisejících a´kdy nositel takových práv k´danému dílu či předmětu ochrany, který je státním příslušníkem třetí země, požíval k´uvedenému datu ochrany podle uvedených vnitrostátních předpisů.
Where, ¤rst, there are unregistered Community designs produced as a result of a commission, second, the national legislation does not deem such designs to be the same as designs developed in the context of an employment relationship, Article 14(1) of Regulation No 6/2002 must be interpreted as meaning that the right to the Community design vests in the designer, unless it has been assigning by way of contract to his successor in title.
Otázka, zda v´kontextu uvedeného ustanovení nositel práv souvisejících s´autorským právem k´dílu či předmětu ochrany, který je státním příslušníkem třetí země, požíval ke dni 1.´července 1995 ochrany alespoň v´jednom členském státě, musí být posuzována s´ohledem na vnitrostátní předpisy uvedeného členského státu, a´nikoli s´ohledem na vnitrostátní předpisy členského státu, v´němž je ochrana podle uvedené směrnice nárokována.
The possibility of assignment by way of contract of the right to the Community design from the designer to his successor in title within the meaning of Article 14(1) of the regulation both stems from the wording of that article and is consistent with the aims of the regulation.
Takový závěr je mimoto podpořen harmonizačním cílem uvedené směrnice, a´zejména cílem stanovit stejný výchozí bod pro výpočet doby ochrany práv souvisejících s´autorským právem, jakož i´téže doby ochrany uvedených práv v´celém Společenství.
Adapting the protection of Community designs to the needs of all sectors of industry in the Community by means of a contractual assignment of the right to the Community design is likely to help to achieve the essential objective of the enforcement of the rights conferred by a Community design in an ecient manner throughout the territory of the Community.
Z´toho vyplývá, že ve vztahu k´dílu či předmětu ochrany chráněnému ke dni 1.´července 1995 alespoň v´jednom členském státě podle vnitrostátních ustanovení uvedeného členského státu není skutečnost, že je nositel této ochrany státním příslušníkem třetí země a´není ve členském státě, v´němž je doba ochrany upravená směrnicí´2006/116 nárokována, chráněn na základě vnitrostátního práva posledně uvedeného členského státu, rozhodná pro použití čl.´10 odst.´2 této směrnice.
Moreover, enhanced protection for industrial design not only promotes the contribution of individual designers to the sum of Community excellence in the ¤eld, but also encourages innovation and development of new products and investment in their production.
Důležité je totiž to, zda dílo či předmět ochrany byly chráněny ke dni 1.´července 1995 podle vnitrostátních předpisů alespoň jednoho členského státu.
It is, however, for the national court to ascertain the contents of such a contract and in that regard to determine whether the right to the unregistered Community design has in fact been transferred from the designer to his successor in title, applying, in the context of that assessment, the law on contracts in order to determine who owns the right to the unregistered Community design, in accordance with Article 14(1) of the regulation.
Ke sporům docházelo i´v´dalších oblastech, které byly ve Společenství předmětem harmonizace.
Second, in Case C-240/07 Sony Music Entertainment (judgment of 20 January 2009), the Court held that the term of protection of copyright and certain related rights, in this case rights concerning the reproduction of phonograms, laid down by Directive 2006/116/EC (25), is also applicable, pursuant to Article 10(2) thereof, where the subject matter at issue has at no time been protected in the Member State in which the protection is sought.
Ve věci Damgaard (rozsudek ze dne 2.´dubna 2009, C-421/07) musel Soudní dvůr upřesnit pojem „reklama v´oblasti humánních léčivých přípravků“.
According to the wording of that provision, the ¤rst alternative requirement concerns the prior existence of protection for the subject matter at issue in at least one Member State.
Tento případ se týkal novináře, který byl stíhán za to, že veřejně šířil informace o´vlastnostech a´dostupnosti léčivého přípravku, jehož uvádění na trh nebylo povoleno ve všech členských státech, zatímco směrnice 2001/83/ES26 stanoví v´oblasti informací a´reklamy týkajících se léčivých přípravků vysoký stupeň ochrany spotřebitele.
That provision does not require that Member State to be the State in which the protection for which the directive provides is sought.
Soudní dvůr, který byl dotázán, jak má být v´důsledku toho vykládán článek 86 směrnice 2001/83 ve znění směrnice 2004/27/ES27, rozhodl, že šíření informací týkajících se léčivého přípravku, zejména jeho léčebných nebo preventivních účinků, třetí osobou může být považováno za reklamu ve smyslu tohoto článku i´tehdy, když tato třetí osoba jedná z´vlastního podnětu a´právně i´fakticky zcela nezávisle na výrobci nebo na prodejci takového léčivého přípravku. Soudní dvůr dodal, že vnitrostátnímu soudu přísluší, aby určil, zda toto šíření představuje formu informování, průzkumu nebo pobídek, které mají za účel podpořit předepisování, výdej, prodej nebo spotřebu léčivých přípravků.
Moreover, that directive is intended to harmonise the laws of the Member States so as to make terms of protection identical throughout the Community, and to interpret Article 10(2) of Directive 2006/116 as meaning that the application of that requirement is conditional on the prior existence of protection under the national legislation of the Member State in which the protection for which the directive provides is sought, even though such prior protection has been granted in another Member State, would comply neither with the terms of the provision at issue nor with the purpose of the directive.
Směrnice Evropského parlamentu a´Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o´kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L´136, s.´34; Zvl. vyd. 13/34, s.´262).
(25) Directive 2006/116/EC of the European Parliament and of the Council of 12 December 2006 on the term of protection of copyright and certain related rights (OJ 2006 L 372, p. 12)
Ve výše uvedené věci UTECA Soudní dvůr judikoval, že směrnice 89/552/EHS o´koordinaci některých právních a´správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání, ve znění směrnice 97/36/ES28, a´konkrétněji její článek 3, jakož i´článek 12´ES musí být vykládány v´tom smyslu, že nebrání španělské právní úpravě, která subjektům televizního vysílání ukládá povinnost vyčlenit 5´% svých provozních příjmů na předběžné nancování evropských kinematograckých děl a´televizních lmů a´konkrétněji vyhradit 60´% z´těchto 5´% pro díla, jejichž původní jazyk je úředním jazykem tohoto členského státu.
The Court added that Article 10(2) of Directive 2006/116 is also to be interpreted as meaning that the terms of protection provided for by that directive apply in a situation where the work or subject matter at issue was, on 1 July 1995, protected as such in at least one Member State under that Member State’s national legislation on copyright and related rights and where the holder of such rights in respect of that work or subject matter, who is a national of a non-Member State, bene¤ted, at that date, from the protection provided for by those national provisions.
Podle názoru Soudního dvora zůstávají členské státy v´zásadě oprávněny k´přijetí takového opatření za podmínky, že dodržují základní svobody zaručené Smlouvou, a´to nezávisle na otázce, zda takové opatření spadá do oblastí, na něž se vztahuje uvedená směrnice.
The question whether, in the context of the provision, a holder of copyright-related rights in a work or subject matter who is a national of a non-Member State was protected on 1 July 1995 in at least one Member State must be assessed in the light of the national provisions of that Member State and not in the light of the national provisions of the Member State in which the protection for which that directive provides is sought.
Ačkoli takové opatření, pokud jde o´povinnost vyhradit pro díla, jejichž původní jazyk je úředním jazykem dotyčného členského státu, 60´% z´5´% provozních příjmů vyčleněných pro předběžné nancování evropských kinematograckých děl a´televizních lmů, představuje omezení několika základních svobod, a´sice volného pohybu služeb, svobody usazování, volného pohybu kapitálu a´volného pohybu pracovníků, může být odůvodněno cílem, který spočívá v´ochraně a´podpoře jednoho či více úředních jazyků dotčeného členského státu.
Such a conclusion is, moreover, supported by the objectives of harmonisation pursued by that directive and, in particular, that of providing for the same starting point for the calculation of the term of protection for copyright-related rights as well as the same term of protection for those rights throughout the Community.
V´tomto ohledu se takové opatření, které stanoví povinnost přispívat na kinematogracká díla a´televizní lmy, jejichž původní jazyk je úředním jazykem tohoto členského státu, zdá být způsobilé zajistit uskutečnění takového cíle.
It follows that, in respect of a work or subject matter protected on 1 July 1995 in at least one Member State according to the national provisions of that Member State, the fact that the rightholder thus protected is a national of a non-Member State and is not entitled, in the Member State in which the term of protection provided for by Directive 2006/116 is sought, to protection under the national law of that Member State is not decisive for the application of Article 10(2) of that directive.
Rovněž nic podle Soudního dvora nenasvědčuje tomu, že takové opatření překračuje meze toho, co je nezbytné k´dosažení uvedeného cíle.
What matters is whether the work or the subject matter at issue was covered by protection on 1 July 1995, under the national provisions of at least one Member State.
Krom toho takové opatření nepřekračuje meze toho, co je k´dosažení sledovaného cíle nezbytné, z´toho pouhého důvodu, že nestanoví kritéria umožňující klasikovat dotčená díla jako „kulturní produkty“.
In Case C-421/07 Damgaard (judgment of 2 April 2009), the Court was required to de¤ne more precisely the notion of advertising in the ¤eld of medicinal products for human use.
Protože mezi jazykem a´kulturou existuje vnitřní spojitost, nelze mít za to, že cíl sledovaný členským státem spočívající v´ochraně a´podpoře jednoho či více úředních jazyků tohoto státu musí být nutně doprovázen jinými kulturními kritérii, aby bylo možno odůvodnit omezení jedné ze základních svobod zaručených Smlouvou.
A journalist had been charged with having publicly disseminated information about the properties and availability of a medicinal product the marketing of which is not authorised in all of the Member States.
Skutečnost, že kritérium, na kterém se zakládá uvedené opatření, tedy jazykové kritérium, může představovat výhodu pro kinematogracké produkční společnosti, jež pracují v´jazyce, na něž se uvedené kritérium vztahuje, a´proto v´praxi většinou pocházejí z´členského státu, v´němž je tento jazyk jazykem úředním, se zdá být sledovanému cíli vlastní.
It held that dissemination by a third party of information about a medicinal product, including its therapeutic or prophylactic properties, may be regarded as advertising within the meaning of that article, even though the third party in question is acting on his own initiative and completely independently, de jure and de facto, of the manufacturer and the seller of such a medicinal product.
Taková situace nemůže sama o´sobě představovat důkaz nepřiměřenosti uvedeného opatření, protože jinak by uznání cíle sledovaného členským státem, který spočívá v´ochraně a´podpoře jednoho či více jeho úředních jazyků, za naléhavý důvod obecného zájmu, bylo zbaveno svého smyslu.
The Court added that it is for the national court to determine whether that dissemination constitutes a form of door-to-door information, canvassing activity or inducement designed to promote the prescription, supply, sale or consumption of medicinal products.
Co se týče článku´12´ES, Soudní dvůr upřesnil, že toto ustanovení je způsobilé k´samostatnému použití pouze v´situacích upravených právem Společenství, pro něž Smlouva nestanoví zvláštní pravidlo zákazu diskriminace.
In UTECA, the Court held that Directive 89/552/EEC on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of tele-
Jelikož z´výše uvedeného vyplývá, že nic nenasvědčuje tomu, že dotčené opatření je v´rozporu s´uvedenými ustanoveními Smlouvy, nemůže být ani považováno za ustanovení, které je v´rozporu s´článkem 12´ES.
) Directive 2004/27/EC of the European Parliament and of the Council of 31 March 2004 amending Dir- ective 2001/83/EC on the Community code relating to medicinal products for human use (OJ 2004 L 136, p. 34).
Směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o´koordinaci některých právních a´správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. L´298, s.´23; Zvl. vyd. 06/01, s.´224).
) Council Directive 89/552/EEC of 3 October 1989 on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities (OJ 1989 L 298, p. 23).
V´této oblasti je třeba upozornit na věc PAGO International (rozsudek ze dne 6. října 2009, C-301/07), ve které byly upřesněny podmínky, jež musí splňovat ochranná známka k´získání „dobrého jména“ ve smyslu čl.´9 odst.´1 písm.´c) nařízení (ES) č.´40/9429.
Proceedings thereof, and Article 12 EC must be interpreted as meaning that they do not preclude Spanish legislation which requires television operators to earmark 5% of their operating revenue for the prefunding of European cinematographic ¤lms and ¤lms made for television and, more speci¤cally, to reserve 60% of that 5% for the production of works of which the original language is one of the of-¤cial languages of that Member State.
Soudní dvůr argumentoval obdobně jako v´rozsudku Davido± (rozsudek ze dne 9.´ledna 2003, C-292/00, Recueil, s.´I-389) a´měl nejprve za to, že bez ohledu na znění uvedeného čl.´9 odst.´1 písm.´c) a´s´přihlédnutím k´obecné systematice a´cílům systému, jehož je tento článek součástí, nesmí být ochrana ochranných známek Společenství, které mají dobré jméno, nižší v´případě užívání označení pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby než v´případě užívání označení pro výrobky nebo služby, které podobné nejsou.
In the Court’s view, irrespective of whether such a measure is in an area covered by that directive, the Member States retain, in principle, jurisdiction to adopt it, provided that they respect the fundamental freedoms guaranteed by the Treaty.
Podle Soudního dvora se tedy tento článek vztahuje rovněž na ochrannou známku Společenství, která má dobré jméno, pro výrobky nebo služby, které jsou podobné výrobkům nebo službám, pro které je uvedená ochranná známka zapsána.
Although such a measure — in so far as it relates to the obligation to reserve, for the production of ¤lms of which the original language is one of the ocial languages of the Member State in question, 60% of the 5% of operating revenue reserved for the prefunding of European cinematographic ¤lms and ¤lms made for television — constitutes a restriction on several fundamental freedoms, that is to say on the freedom to provide services, freedom of establishment, the free movement of capital and freedom of movement for workers, it may be justi¤ed by the objective of defending and promoting one or several of the ocial languages of the Member State concerned.
Soudní dvůr dále judikoval, že k´získání ochrany podle tohoto ustanovení musí ochrannou známku Společenství znát podstatná část veřejnosti dotčené výrobky nebo službami, na které se tato ochranná známka vztahuje, v´podstatné části území Společenství a´že s´ohledem na dobré jméno ochranné známky PAGO International na celém území určitého členského státu, a´to Rakouska, lze mít za to, že toto území představuje podstatnou část území Společenství.
In that regard, such a measure, in so far as it introduces an obligation to invest in cinematographic ¤lms and ¤lms made for television the original language of which is one of the ocial languages of that Member State, appears appropriate to ensure that such an objective is achieved.
Vtéto oblasti se Soudní dvůr zabýval novou problematikou.
In addition, it does not appear, in the Court’s view, that such a measure goes beyond what is necessary to achieve that objective.
Ve věci Akavan Erityisalojen Keskusliitto AEK adalší (rozsudek ze dne 10.´září 2009, C-44/08) měl poprvé možnost vyslovit se k´rozsahu povinnosti informování a´projednání upravené v´článku 2 směrnice Rady 98/59/ES o´sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění30.
Since that measure a¥ects, ¤rst of all, only 3% of the operating revenue of the operators, the percentage cannot be considered disproportionate in relation to the objective pursued. Furthermore, such a measure does not go beyond what is necessary to achieve the objective pursued by reason of the mere fact that it does not lay down criteria which would allow the works concerned to be classi¤ed as‘cultural productions’.
Co se týče okamžiku vzniku povinnosti projednání, měl Soudní dvůr za to, že povinnost zaměstnavatele zahájit projednání se zástupci zaměstnanců vzniká v´rámci skupiny podniků přijetím strategických rozhodnutí nebo rozhodnutí o´změnách činností, která zaměstnavatele nutí k´tomu, aby zamýšlel nebo plánoval provést hromadné propuštění.
Since language and culture are intrinsically linked, the view cannot be taken that the objective pursued by a Member State of defending and promoting one or several of its ocial languages must of necessity be accompanied by other cultural criteria in order for it to justify a restriction on one of the fundamental freedoms guaranteed by the Treaty.
Soudní dvůr dále upřesnil, že vznik této povinnosti nezávisí na skutečnosti, že zaměstnavatel je již schopen poskytnout zástupcům zaměstnanců veškeré informace požadované v čl.´2 odst.´3 prvním pododstavci písm.´b) směrnice 98/59.
Nor does such a measure go beyond what is necessary to achieve the objective pursued by reason of the mere fact that the bene¤ciaries of the ¤nancing concerned are mostly cinema production undertakings in that Member State.
Pokud jde o´určení osoby, která má povinnost projednání, Soudní dvůr uvedl, že jediným nositelem povinností v´oblasti informování, projednání a´oznamování je zaměstnavatel.
The fact that the criterion on which that measure is based, namely the linguistic criterion, may constitute an advantage for cinema production undertakings which work in the language covered by that criterion and which, accordingly, may in practice mostly comprise undertakings established in the Member State of which the language constitutes an ocial language appears inherent to the objective pursued.
Podnik, který zaměstnavatele kontroluje, nemá postavení zaměstnavatele, ačkoli vůči němu může přijímat závazná rozhodnutí.
Such a situation cannot, of itself, constitute proof of the disproportionate nature of that measure without rendering nugatory the recognition, as an overriding reason in the public interest, of the objective pursued by a Member State of defending and promoting one or several of its ocial languages.
Ve skupině podniků složené z´mateřské společnosti a´jedné nebo několika dceřiných společností vzniká povinnost projednání se zástupci zaměstnanců u´dceřiné společnosti, která má postavení zaměstnavatele, až když byla tato dceřiná společnost, uvnitř níž může dojít k´hromadnému propouštění, určena.
The Court noted, with regard to Article 12 EC, that that provision applies independently only to situations governed by Community law for which the Treaty lays down no speci¤c rules of non-discrimination.
Ohledně ukončení postupu projednání Soudní dvůr upřesnil, že ve skupině podniků musí být projednání ukončeno dceřinou společností, která je dotčena hromadným propouštěním, dříve, než uvedená dceřiná společnost, případně na základě přímého pokynu své mateřské společnosti, vypoví smlouvy zaměstnanců dotčených tímto propouštěním.
However, in relation to the freedom of movement for workers, the right of establishment, the freedom to provide services and the free movement of capital, the principle of non-discrimination was implemented by Articles 39(2) EC, 43 EC, 49 EC and 56 EC respectively.
Směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20.´července 1998 (Úř. věst. L´225, s.´16; Zvl. vyd. 05/03, s.´327).
In this ¤eld, Case C-301/07 PAGO International (judgment of 6 October 2009) merits consideration.