natgillin/translations-raw huggingface dataset:
ESSENT NETWERK NOORD A DALŠÍ generální advokát: P. Mengozzi, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 10. května 2007, s ohledem na vyjádření předložená:
Advocate General: P. Mengozzi, Registrar: M. Ferreira, Principal Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 10 May 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
– za Essent Netwerk BV, univerzálního právního nástupce Essent Netwerk Noord BV ode dne 1. ledna 2005, P. E. Mazelem a M. E. Hammingou, advocaten,
— Essent Netwerk BV, as universal successor in title as of 1 January 2005 to Essent Netwerk Noord BV, by P.E. Mazel and E. Hamminga, advocaten,
– za nizozemskou vládu H. G. Sevenster, jakož i P. P. J. van Ginnekenem a D. J. M. de Gravem, jako zmocněnci,
— the Netherlands Government, by H.G. Sevenster, P.P.J. van Ginneken and D.J.M. de Grave, acting as Agents,
– za Komisi Evropských společenství R. Lyalem a H. van Vlietem, jako zmocněnci, po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 24. ledna 2008,
— the Commission of the European Communities, by R. Lyal and H. van Vliet, acting as Agents.
2008 – VĚC C-206/06 vydává tento
2008 — CASE C-206/06 gives the following
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností Essent Netwerk Noord BV (dále jen „Essent Netwerk“), provozovatelem elektrické sítě, a společností Aluminium Delfzijl BV (dále jen „Aldel“), odběratelem elektřiny a přenosových služeb, ve věci příplatku k sazbě účtovanému za přenos elektřiny během období od 1. srpna 2000 do 31. prosince 2000.
The reference was made in the course of proceedings between Essent Netwerk Noord BV (‘Essent Netwerk’), an electricity net operator, and Aluminium Delfzijl BV (‘Aldel’), a purchaser of electricity and transport services, regarding a price surcharge for the transmission of electricity in the period from 1 August 2000 to 31 December 2000.
V rámci vstupu vedlejšího účastníka do řízení a uplatnění regresního nároku se spor rovněž týká Nederlands Elektriciteit Administratiekantoor BV, dříve Samenwerkende ElektriciteitsProduktiebedrijven NV (dále jen „SEP“), společnosti určené zákonem, nizozemského státu a společnosti Saranne BV, dceřiné společnosti SEP a provozovatele soustavy vysokého napětí.
In connection with an intervention and with indemnification proceedings, the dispute also involves Nederlands Elektriciteit Administratiekantoor BV, formerly Samenwerkende ElektriciteitsProduktiebedrijven NV (‘SEP’), a statutorily-desig-nated company, the State of the Netherlands and Saranne BV, a subsidiary of SEP and a high-voltage net operator.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/92/ES ze dne 19. prosince 1996 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou (Úř. věst. 1997, L 27, s. 20; Zvl. vyd. 12/02, s.
Directive 96/92/EC of the European Parliament and of the Council of 19 December 1996 concerning common rules for the internal market in electricity (OJ 1997 L 27, p.
Její kapitoly IV, VI a VII se zabývají provozováním přenosové soustavy, účetnictvím energetických podniků a organizací přístupu do sítě.
Chapters IV, VI and VII of the Directive deal respectively with transmission system operation, the accounts of electricity undertakings and the organisation of access to the system.
Článek 24 odst. 1 a 2 směrnice stanoví:
Article 24(1) and (2) of the Directive provides:
Členské státy, v nichž na základě této směrnice nebude možné plnit povinnosti a záruky provozu uložené před vstupem této směrnice v platnost, mohou požádat o přechodný režim, který jim Komise může povolit, přičemž mimo jiné zohlední velikost dotyčné sítě, úroveň propojení sítě a strukturu jejich energetického průmyslu.
Those Member States in which commitments or guarantees of operation given before the entry into force of this Directive may not be honoured on account of the provisions of this Directive may apply for a transitional regime which may be granted to them by the Commission, taking into account, amongst other things, the size of the system concerned, the level of interconnection of the system and the structure of its electricity industry.
Komise uvědomí členské státy o těchto žádostech před svým rozhodnutím při současném zachování důvěrnosti.
The Commission shall inform the Member States of those applications before it takes a decision, taking into account respect for confidentiality.
Rozhodnutí musí být zveřejněno v Úředním věst­níku Evropských společenství.
This decision shall be published in the Official Journal of the European Communities.
Přechodný režim musí trvat po omezenou dobu a musí být spojen s uplynutím povinností a záruk uvedených v odstavci 1.
The transitional regime shall be of limited duration and shall be linked to expiry of the commitments or guarantees referred to in paragraph 1.
Přechodný režim může zahrnovat
The transitional regime may cover derogations from Chapter IV, VI and VII of this Directive. Applications
2008 – VĚC C-206/06 odchylky od kapitol IV, VI a VII této směrnice. Žádosti o přechodný režim je třeba Komisi předložit nejpozději do jednoho roku po vstupu této směrnice v platnost.“
2008 — CASE C-206/06 for a transitional regime must be notified to the Commission no later than one year after the entry into force of this Directive.’
Před liberalizací odvětví elektřiny v Nizozemsku vyráběly elektřinu čtyři regionální podniky.
Before the liberalisation of the electricity sector in the Netherlands, electricity was generated by four regional undertakings.
Na základě článku 2 zákona o právní úpravě výroby, dovozu, přenosu a prodeje elektřiny (Elektriciteitswet), ze dne 16. listopadu 1989 (Staatsblad 1989, č. 535, dále jen „EW 1989“), byly tyto výrobní společnosti pověřeny ve spojení s určenou společností (SEP, jejich společná dceřiná společnost) dbát na spolehlivé a účinné fungování veřejné distribuce elektřiny při co nejnižších možných nákladech odůvodněných s ohledem na veřejný zájem.
Under Article 2 of the Law on the regulation of the production, importation, transmission and sale of electricity (Elektriciteitswet) of 16 November 1989 (Staatsblad 1989, No 535) (‘the EW 1989’), those generating undertakings, together with a designated company (SEP, their jointly-owned subsidiary), were responsible for ensuring that the public transmission of electricity functioned reliably and effectively at a cost which was as low as possible and was justified in the light of the public interest.
Ke splnění tohoto úkolu SEP a její akcionáři uzavřeli v roce 1986 dohodu o spolupráci.
To accomplish that task, SEP and its shareholders had concluded a cooperation agreement in 1986.
EW 1989 dal této dohodě právní základ pro období od roku 1990.
The EW 1989 provided a legal basis for that agreement in respect of the period from 1990 onwards.
Veškerá vyrobená a dovezená elektřina byla spravována SEP.
All generated and imported electricity was managed by SEP.
Náklady byly soustředěny prostřednictvím SEP a propláceny touto společností čtyřem výrobním podnikům.
The costs were pooled by SEP and paid by it to the four generating undertakings.
Celkové náklady SEP umožňovaly určit cenu elektřiny účtovanou v odvětví distribuce s ohledem na maximum stanovené ministerstvem hospodářství.
SEP’s total costs made it possible to establish the price of the electricity invoiced to the distribution sector, taking account of a maximum set by the Minister for Economic Affairs.
V době existence uzavřeného trhu s elektřinou SEP nebo SEP a výrobní podniky realizovaly určité investice v rámci dohody o spolupráci, částečně na státní podnět, které byly motivovány zabezpečením zásobování a dodávek, jakož i udržitelným využíváním zdrojů energie.
During the period of the closed energy market, SEP or SEP and the generating undertakings had, under the cooperation agreement, made certain investments, in part at the instigation of the State, the reasons for those investments being considerations in respect of security of supply and provision and the sustainable use of sources of energy.
Dotčené investice se týkaly zejména i) dlouhodobých smluv o dovozu elektřiny a plynu, které SEP uzavřel se zahraničními výrobci elektřiny a plynu, ii) úmluv uzavřených, zdá se, výrobními podniky v rámci projektů dálkového vytápění, a iii) výstavby experimentálního a ekologického zařízení na zplyňování uhlí
The investments in question related in particular to (i) long-term contracts for the importation of electricity and gas which SEP had concluded with foreign
ESSENT NETWERK NOORD A DALŠÍ nazvaného „Demkolec“.
ESSENT NETWERK NOORD AND OTHERS electricity and gas producers, (ii) agreements concluded, it seems, by the generating undertakings in connection with urban heating projects, and (iii) the construction of an experimental and ecological coal gas plant called ‘Demkolec’.
Očekávalo se, že náklady spojené s těmito projekty nebudou moci být po liberalizaci získány zpět.
The costs related to those projects were not expected to be recoverable after liberalisation.
Jednalo se o náklady neslučitelné s trhem nebo uvízlé náklady („stranded costs“) podle terminologie používané Komisí.
What were involved were non-market-compatible costs, or ‘stranded costs’, according to the terminology used by the Commission.
Dne 21. ledna 1997 SEP, čtyři výrobní podniky a 23 distribučních podniků uzavřely dohodu (dále jen „protokol k dohodě“) o dodávkách elektřiny distribučním podnikům pro období mezi léty 1997–2000.
On 21 January 1997, SEP, the four generating undertakings and the 23 distribution companies concluded an agreement (‘the protocol agreement’) relating to the supply of electricity to the distribution companies for the period from 1997 to 2000.
Tento protokol k dohodě zejména stanovil, že distribuční podniky zaplatí společně každý rok až do roku 2000 částku 400 milionů NLG společnosti SEP (to je celkově 1,6 miliardy NLG) na pokrytí nákladů neslučitelných s trhem.
That protocol agreement provided inter alia that the distribution companies would, until 2000, jointly pay an amount of NLG 400 million per year to SEP (that is to say, a total of NLG 1.6 thousand million) to cover the non-market-compatible costs.
Platba těchto částek distribučními podniky byla financována zvýšením tarifu za elektřinu malým, středním a velkým běžným odběratelům.
The payment of that amount by the distribution companies was to be financed by an increase in the price of electricity charged to small, medium and (ordinary) large consumers.
Zvláštní velkoodběratelé přispívali na náklady neslučitelné s trhem jen částečně nebo nepřispívali vůbec na základě článku 32 EW 1989, který stanovil možnost uzavřít s nimi dohody.
Pursuant to Article 32 of the EW 1989, which provided for the possibility of concluding agreements with them, special large consumers contributed only partially or not at all to the non-market-compatible costs.
Směrnice byla provedena v Nizozemsku zákonem o právní úpravě výroby, přenosu a dodávkách elektřiny (Elektriciteitswet), ze dne 2. července 1998 (Staatsblad 1998, č. 427, dále jen „EW 1998“), který zrušil EW 1989 s účinností od 1. července 1999.
The Directive was transposed in the Netherlands by the Law on the regulation of the generation, transmission and sale of electricity (Elektriciteitswet) of 2 July 1998 (Staatsblad 1998, No 427) (‘the EW 1998’), which repealed the EW 1989 with effect from 1 July 1999.
Podle tohoto zákona byly činnosti provozování distribuční sítě a činnosti distribuce elektřiny odděleny.
Under that law, the operating activities in respect of the distribution network and the distribution of electricity were unbundled.
Podle zákona byla pověřena komise tří odborníků, které předsedal p. Herkströter (dále jen „Herkströterova komise“), aby vydala posudek o potřebě vyrovnávacích opatření za náklady neslučitelné s trhem.
Under the Law, a committee of three experts presided over by Mr Herkströter (‘the Herkströter Committee’) was entrusted with giving an opinion on the need for compensatory measures in respect of the non-market-compatible costs.
Tato komise předala dne 18. listopadu 1999 svůj posudek ministru hospodářství.
That committee submitted its opinion to the Minister for Economic Affairs on 18 November 1999.
Došla k závěru, že vláda by měla poskytnout kompenzace pouze za ty náklady neslučitelné s trhem, které sama zapříčinila, to znamená projekty dálkového vytápění a zařízení Demkolec.
It concluded that the government should grant compensation only in respect of the non-market-compatible costs for which it was itself responsible, namely those for the urban heating projects and the Demkolec plant.
Ostatní náklady neslučitelné s trhem, a zejména náklady týkající se dovozních smluv, by měly nést výrobní podniky podle rozdělovacího klíče, který Herkströterova komise navrhla.
The other non-market-compatible costs and, in particular, those relating to the import contracts, were to be borne by the generating undertakings, in accordance with a formula suggested by the Herkströter Committee.
Dne 21. prosince 2000 byl přijat přechodný zákon o odvětví výroby elektřiny (Overgangswet Elektriciteitsproduktiesector, Staatsblad 2000, č. 607, dále jen „OEPS“), který upravoval zejména otázku nákladů neslučitelných s trhem.
On 21 December 2000, the Transitional Law on the electricity generating sector (Overgangswet Elektriciteitsproductiesector, Staatsblad 2000, No 607) (‘the OEPS’), which governed, inter alia, the issue of the non-market-compatible costs, was adopted.
Jak důvodová zpráva tohoto zákona, tak jeho první bod odůvodnění naráží na neplatnost protokolu k dohodě z důvodu liberalizace výroby elektřiny.
Both the Explanatory Memorandum for that law and the first recital in the preamble thereto describe the protocol agreement as having lapsed on account of the liberalisation of electricity generation.
V tomto ohledu z vysvětlení přednesených před Soudním dvorem vyplývá, že jestliže doba platnosti protokolu k dohodě uplynula až 1. ledna 2001, jeho provádění, jak bylo původně stanoveno, již nebylo možné, zejména v roce 2000, z důvodu nových pravidel použitelných na zvláštní velkoodběratele.
It is apparent in that regard, from the explanations submitted before the Court that, although the protocol agreement expired only on 1 January 2001, it could no longer be implemented as initially envisaged, in particular in respect of the year 2000, on account of the new rules applicable to special large consumers.
Článek 9 OEPS, který vstoupil v platnosti dne 29. prosince 2000 a který se použije se zpětným účinkem ode dne 1. srpna 2000, jak to stanoví článek 25 uvedeného zákona, stanoví mechanismus financování nákladů neslučitelných s trhem v roce 2000. Zní takto:
Article 9 of the OEPS, which entered into force on 29 December 2000 and applied with retroactive effect to 1 August 2000, as provided for in Article 25 of that Law, set out a mechanism for the financing of the non-market-compatible costs for 2000.
Každý odběratel, který není chráněným odběratelem, je povinen provozovateli sítě kromě částky, kterou je povinen uhradit provozovateli sítě v místě svého bydliště nebo sídla na základě smlouvy, uhradit částku 0,0117 NLG za každou kilowatthodinu vypočítanou z celkového množství elektřiny, kterou tento provozovatel sítě přivedl k jeho napojení v období mezi 1. srpnem 2000 a 31. prosincem 2000.
Every customer, not being a protected customer, shall, in addition to what he contractually owes to the net operator for the area in which he is established, pay to that net operator an amount of NLG 0.0117 per kWh, calculated on the basis of the total amount of electricity which the net operator distributed to the customer’s connection over the period from 1 August 2000 to 31 December 2000.
Každý chráněný odběratel je povinen majiteli koncese kromě částky, kterou je povinen uhradit majiteli koncese v místě svého bydliště nebo sídla na základě smlouvy, uhradit částku 0,0117 NLG za každou kilowatthodinu vypočítanou z celkového množství elektřiny, kterou mu tento majitel koncese dodal v období mezi 1. srpnem 2000 a 31. prosincem 2000.
Every protected customer shall, in addition to what he contractually owes to the licence holder for the area in which he is established, pay to that licence holder an amount of NLG 0.0117 per kWh, calculated on the basis of the total amount of electricity which that licence holder supplied to the customer over the period from 1 August 2000 to 31 December 2000.
Pokud odběratel již zaplatil provozovateli sítě nebo majiteli koncese pro rok 2000 nebo část tohoto roku zálohu na uhrazení částky uvedené v odstavci 1 a 2, započte provozovatel sítě nebo majitel koncese při konečném vyúčtování pro rok 2000 tuto zálohu oproti částce jemu dlužené.
If a customer has already paid to a net operator or licence holder over the course of 2000 or part thereof an advance in order to meet the amount referred to in the first or second paragraphs, the net operator or licence holder shall set off that advance against the total amount due in the final accounts for 2000.
Výnos z částek, které jsou odběratelé povinni uhradit podle odstavce 1 nebo 2, je podle případu provozovatelem sítě nebo majitelem koncese převeden na určenou společnost přede dnem 1. července 2001.
The proceeds from the amounts payable by customers pursuant to the first or second paragraphs shall be paid by the net operators or licence holders, before 1 July 2001, to the designated company.
Pokud celkový výnos překračuje částku 400 milionů NLG, odvede určená společnost tento přebytek ministerstvu, které jej použije k financování nákladů uvedených v článku 7.“
If the total of the proceeds amounts to more than NLG 400 000 000, the designated company shall pay the excess to the Minister, who shall set that amount aside for the purpose of defraying the costs referred to in Article 7.’
Dne 1. ledna 2001 uplynula doba platnosti protokolu k dohodě.
The protocol agreement expired on 1 January 2001.
Články 6 až 8 OEPS měly za cíl, aby stát financoval zaplacení nákladů neslučitelných s trhem týkajících se projektů dálkového vytápění a zařízení Demkolec v období po 1. lednu 2001. Stanovily:
Articles 6 to 8 of the OEPS related to the financing by the State of the payment of the non-market-compatible costs relating to the urban heating projects and the Demkolec plant for the period after 1 January 2001.
Ministerstvo každý rok po dobu maximálně 10 let stanoví příplatek, který jsou povinni uhradit všichni odběratelé kromě provozovatelů sítě.
Every year, for a maximum period of 10 years, the Minister shall set a surcharge which shall be paid by every customer except net operators.
Příplatek se poprvé stanoví do čtyř týdnů od data vstupu tohoto článku v platnost.
The amount of the surcharge shall be determined for the first time within a period of four weeks from the date of entry into force of this article.
Příplatek, který se použije na zbývajících devět let, se stanoví před 1. říjnem roku, který předchází roku dotčenému novou sazbou.
The surcharge applicable to the nine remaining years shall be set before 1 October of the year preceding that to which the new tariff relates.
Příplatek vyjadřuje procento z celkové částky, kterou je odběratel povinen uhradit za přenos elektřiny do místa napojení a za poskytnutí služeb dodaných systémem.
The surcharge shall be expressed as a percentage of the total amount owed by a customer for the transmission of electricity to his place of connection and for the provision of services provided by the system.
Příplatek nemůže být vyšší než 10 % částky uvedené výše v odstavci 3.
The surcharge may not be greater than 10% of the amount referred to in paragraph 3 above.
Ministerstvo stanoví tento příplatek v souladu s ustanoveními přijatými ministerskou vyhláškou, která v každém případě stanoví, že se žádná dotace neposkytuje k financování nákladů, pro které byla částka přidělena formou subvence nebo pravidla daňové povahy.
The Minister shall set that surcharge in a manner consistent with the provisions adopted by a Ministerial Order which shall provide, in each case, that no subsidy shall be granted to finance costs in respect of which a sum has been allocated in the form of a grant or by virtue of a tax provision.
Pokud se to jeví nezbytným, aby se vyhovělo výkladu navrhovanému Komisí […], ministerstvo může změnit základ uvedený ve třetím odstavci, podle kterého je dotčený příplatek dlužen.
If it proves to be necessary in order to comply with the interpretation suggested by the Commission …, the Minister may amend the basis referred to in the third paragraph, in accordance with which the surcharge in question is payable.
Výnos z příplatku je určen k dotaci: a. nákladů vzniklých dohodami o dálkovém vytápění mezi výrobními podniky a dodavateli před zrušením [EW] 1989 v rozsahu, v němž projekty dotčené uvedenými dohodami byly již před tímto datem zahájeny.
The income from the surcharge shall serve to subsidise: a. the costs arising under the agreements relating to urban heating concluded between the generating undertakings and suppliers prior to the date when the [EW] 1989 was repealed, in so far as the projects to which those agreements relate had already been undertaken before that date.
b. nákladů spojených s postoupením a převodem akcií společnosti n.v.
b. the costs connected with the sale and transfer of the shares in n.v.
Demkolec nebo experimentálního zařízení na zplyňování uhlí Demkolec, a c. nákladů spojených s vybíráním tohoto příplatku provozovateli sítě.
Demkolec or of the Demkolec experimental coal gas plant, and c. the costs connected with the collection of that surcharge by the network operators.
Podle ustanovení, která budou přijata ministerstvem, se dotace uvedená výše v článku 7 poskytuje následujícím osobám: a. právnickým osobám, které na sebe berou náklady uvedené v čl.
In accordance with the provisions to be made by the Minister, the subsidy referred to in Article 7 above shall be granted to the following persons: a. legal persons who defray the costs referred to in Article 7(a), it being declared that each legal person shall receive each year that amount which represents the costs incurred in the year in question.
7 písm. a), za které každá právnická osoba získá každý rok tuto částku, která odpovídá nákladům vynaloženým v dotčeném roce, kteréžto náklady se počítají metodou rizik spojených s cenou paliva, která zohledňuje výrobu tepla za každý projekt.
Those costs shall be calculated by using the price of fuel risk method, which takes account of the generation of heat per project.
2008 – VĚC C-206/06 b. osobám, které na sebe berou náklady uvedené v čl. 7 písm. b).
2008 — CASE C-206/06 b. persons who defray the costs referred to in Article 7(b).
Ministerstvo poskytne dotaci právnickým osobám uvedeným v odstavci 1 písm. a) pouze poté, co s nimi byl proveden odhad nákladů uvedených v čl. 7 písm. a), které jsou v dotčeném roce povinny platit; za tímto účelem dotyčné právnické osoby deklarují celkové množství vyrobeného tepla vyjádřené v celkovém ročním množství.
The Minister shall grant the subsidy to the legal persons referred to in subparagraph 1(a) only after having carried out with them an estimation of the costs, referred to in Article 7(a), which shall be defrayed by them in the year in question; to that end, the legal persons concerned shall state the total quantity of heat generated, expressed as an annual total.
Ministerstvo poskytne dotaci právnickým osobám uvedeným v odstavci 1 písm. b) pouze po postoupení nebo převodu akcií společnosti n.v.
The Minister shall grant the subsidy to the legal persons referred to in paragraph 1(b) only after the sale or the transfer by the legal persons concerned of the shares in n.v.
Demkolec nebo experimentálního zařízení na zplyňování uhlí Demkolec a poté, co s nimi byl proveden odhad nákladů, které musí nést v souvislosti s postoupením nebo převodem uvedených akcií nebo zařízení.
Demkolec or of the Demkolec experimental coal gas plant and only after having carried out with them an estimation of the costs which they will have to bear in connection with the sale or the transfer of those shares or of the plant.