natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jak Soudní dvůr několikrát zdůraznil, práva obhajoby jakožto práva základní jsou nedílnou součástí obecných právních zásad, jejichž dodržování Soudní dvůr zajišťuje 28, přičemž za tímto účelem vychází z ústavních tradic společných členským státům, jakož i z poznatků, které skýtají mezinárodně právní instrumenty týkající se ochrany lidských práv, na jejichž tvorbě členské státy spolupracovaly nebo k nimž přistoupily, jako je Evropská úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod (EÚLP) podepsaná dne 4. listopadu 1950 v Římě 29.
As the Court of Justice has pointed out on several occasions, the rights of the defence form an integral part of the general principles of law, whose observance the Court ensures, 28for which purpose the Court draws inspiration from the constitutional traditions common to the Member States and from the guidelines supplied by inter -national treaties such as the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (ECHR) on which the Member States have collaborated or to which they are signatories. 29
Dále Soudní dvůr konstatoval, že po dobu, kdy toto řízení podle práva Společenství probíhá, skýtá dotčeným subjektům všechny potřebné právní záruky, a zejména záruku slyšení před soudem.
The Court further observed that, if that procedure is conducted in accordance with Community law, it affords the persons concerned all the necessary legal safeguards, namely the safeguard of a fair hearing.
V prohlášení č. 17 tohoto závěrečného aktu zdůraznily členské státy úzké spojení mezi transparentností rozhodovacího procesu a demokratickou povahou orgánů Společenství.
In Declaration No. 17 to that act, the Member States pointed to the close connection between, on the one hand, transparency of the decisionmaking process and, on the other, the democratic nature of the Community institutions.
Koncepty otevřenosti a přístupu k dokumentům byly nicméně převzaty do práva Společenství teprve okamžikem, kdy vstoupila v platnost Amsterodamská smlouva.
Nevertheless, the notions of openness and access to documents were not introduced into Community law until the adoption of the Treaty of Amsterdam.
Článek 255 ES nově zahrnutý do Smlouvy zaručuje právo každého občana Unie a každé fyzické osoby s bydlištěm nebo právnické osoby se sídlem v členském státě na přístup k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise.
A new Article 255 EC, inserted in the Treaty, guarantees the right of access for any citizen of the Union, and any natural or legal person residing or having its registered office in a Member State, to European Parliament, Council and Commission documents.
Toto právo je zakotveno rovněž v článku 42 Listiny základních práv Evropské unie vyhlášené dne 7. prosince 2000.
That right is also enshrined in Article 42 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union proclaimed on 7 December 2000 (2000/C 364/01).
29 — Viz rozsudek ze dne 6. března 2001, Connolly v. Komise (C-274/99 P, Recueil, s. I-1611, body 37 a 38).
29 — See Case C-274/99 P Connolly v Commission [2001] ECR I-1611, paragraphs 37 and 38.
C. A. S. v. KOMISE řízením týkajícím se prominutí cla chápal nepřípustně restriktivním způsobem, což by v zásadě mělo být kvalifikováno jako nesprávné právní posouzení.
C.A.S. v COMMISSION the file in connection with the administrative procedure concerning remission of duties unduly strictly, which in principle should be regarded as an error of law.
Podle judikatury Soudního dvora právo na nahlížení do spisu jakožto důsledek zásady zachovávání práv obhajoby znamená, že Komise musí dát dotčenému podniku možnost prozkoumat všechny listiny založené ve vyšetřovacím spisu, které jsou potenciálně významné pro jeho obhajobu 30.
According to the Court’s caselaw, the right of access to the file, as a corollary of the principle of respect for the rights of the defence, means that the Commission must give the undertaking concerned the opportunity to examine all the documents in the investigation file which may be relevant for its defence.
K nim patří dokumenty svědčící jak v neprospěch, tak ve prospěch, s výhradou obchodního tajemství jiných podniků, interních dokumentů Komise a jiných důvěrných informací 31.
30Those documents include both incriminating evidence and exculpatory evidence, save where the business secrets of other undertakings, the internal documents of the Commission or other confidential information are involved. 31
Jsem však toho názoru, že odchylný názor ohledně normativního dosahu této obecné právní zásady nemůže sám o sobě představovat důvod ke zrušení napadeného rozsudku.
However, I am of the opinion that a divergent view of the normative scope of that general legal principle is not, in itself, capable of justifying setting aside the contested judgment.
Myšlenka procesní ekonomie a ochranná funkce procesních záruk pro dotčený subjekt naopak vyžadují, aby bylo pečlivě zkoumáno, zda by byl Soud dospěl k jinému závěru, kdyby se byl při uplatnění práva Společenství řídil judikaturou Soudního dvora.
On the contrary, the of procedural economy and the protective function of the procedural safeguards for the person concerned demand careful consideration of whether the Court of First Instance would have come to a different conclusion if it had taken account of the caselaw of the Court of Justice when applying Community law.
Jak totiž konstatoval Soudní dvůr v rozsudku Hercules Chemicals 32v souvis-
As the Court of Justice held in Hercules Chemicals 32in connection with the right
Jelikož právo na nahlížení do spisu ve smyslu zmíněné judikatury Soudního dvora neomezuje přístup na listiny, o něž Komise opřela své rozhodnutí, jímž je nepříznivě zasahováno do právního postavení dotčeného subjektu, nýbrž přístup naopak rozšiřuje na všechny písemnosti, které případně přicházejí v úvahu pro obhajobu adresáta správních úkonů, jeví se toto právo jako širší než výklad, na němž Soud založil svůj rozsudek.
Since it does not restrict access to those documents on which the Commission based its decision at issue, but rather extends it to include all documents which may be relevant for the addressee’s defence, the right of access to the file within the meaning of that caselaw of the Court of Justice proves to be wider than the interpretation on which the Court of First Instance based its judgment.
Vytýkat však oproti tomu nelze nakládání s písemnostmi klasifikovanými jako důvěrné, jež jako takové musí být z nahlížení vyloučeny.
However, the treatment of documents classified as confidential, which as such must be exempted from access, is unexceptionable.
losti s právem na nahlížení do spisu, o nesprávné právní posouzení se nejedná, je-li Soud toho názoru, že ani umožnění nahlédnout do všech ostatních písemností by nevedlo ke zrušení sporného rozhodnutí Komise, a tudíž odmítne tvrzení žalobce ohledně porušení práv obhajoby.
of access to the file, there is no error of law where the Court of First Instance holds that the granting of access to all the other documents would not have led to annulment of the Commission decision at issue and consequently rejects the appellant’s submissions concerning a breach of the rights of the defence.
Soud podle mého názoru právo na nahlížení do spisu v souvislosti se správním
In my opinion, the Court of First Instance interpreted the right of access to
30 — V tomto smyslu rozsudky Soudu ze dne 29. června 1995, Solvay (T-30/91, II-1775, bod 81), a Soudního dvora ze dne 2. října 2003, Corus UK v. Komise (C-199/99 P, Recueil, s. I-11177, body 125 až 128).
30 — To that effect, Case T-30/91 Solvay [1995] ECR II-1775, paragraph 81, and Case C-199/99 P Corus UK v Commission [2003] ECR I-11177, paragraphs 125 to 128.
Tato judikatura navazuje na podstatnou zásadu obecného správního práva a správ-
That caselaw takes up a fundamental principle of general administrative law and of
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK – VĚC C-204/07 P ního práva Společenství 33, podle níž vada řízení představuje důvod zrušení správního rozhodnutí soudem jen tehdy, pokud má vliv na obsah samotného rozhodnutí.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P
že procesní vady nejsou relevantní, jestliže dotčená osoba měla přesto k dispozici přiměřené prostředky obhajoby.
to the file, that procedural defects are irrelevant if, in spite of everything, the person concerned has enjoyed the appropriate rights of defence.
Ke zrušení rozhodnutí může tudíž dojít pouze tehdy, je-li nutno konstatovat, že by výsledek mohl být pro dotčenou osobu příznivější, kdyby byla bývala procesní pravidla přísně dodržena, nebo dále, je-li nutno konstatovat, že právě kvůli předmětné procesní vadě nelze zjistit, zda by bylo rozhodnutí jiné.
The decision may be annulled only if it is found that, if the proper procedural routes had been scrupulously followed, the outcome could have been more advantageous for the person concerned or if, precisely because of the procedural defect, it is impossible to ascertain whether the decision would have been different.
Jak správně vyložil generální advokát Mischo ve svém stanovisku ve věci PVC 34, nepředstavuje nahlížení do spisu samo o sobě účel, nýbrž má dotčené osobě umožnit účinně vykonávat její práva obhajoby.
As Advocate General Mischo correctly stated in his Opinion in PVC, 34 access to the file is not an end in itself, but is designed to allow the person concerned effectively to exercise his rights of defence.
Z toho nutně vyplývá, že nesrovnalosti při nahlížení do spisu nemohou vést ke zrušení napadeného rozsudku, pokud neměly vliv na výkon uvedených práv.
It is therefore logical that, when an irregularity in access to the file has not had any effect on the exercise of those rights, it cannot lead to the annulment of the contested decision.
Ve svém stanovisku ve věci Aalborg Portland 35uvedl generální advokát Ruiz-
In his Opinion in Aalborg Portland, 35Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer stated, with regard to the aforementioned protective function of the right of access
Soud v podstatě použil tuto argumentaci, když v bodě 94 napadeného rozsudku odmítl tvrzení ohledně porušení práva na nahlížení do spisu s odůvodněním, že případné nepředání dokumentů, které nesloužily k odůvodnění sporného rozhodnutí, není relevantní, jelikož takové dokumenty nemohly sporné rozhodnutí v žádném případě ovlivnit.
In essence, the Court of First Instance used that line of argument in paragraph 94 of the contested judgment when it rejected the allegation of infringement of the right of access to the file on the ground that, where documents which have not been used as the basis of a contested decision are not communicated, any failure to communicate them is in any event irrelevant, given that such documents cannot, in any case, have any bearing on the contested decision.
Tento závěr tvoří součást posouzení skutkových okolností Soudem a nelze jej právní cestou napadnout.
That conclusion forms part of the Court’s findings of fact and is unexceptionable in law.
33 — Tak pro důvodnost žaloby na neplatnost je zapotřebí porušení „podstatné“ formální náležitosti, přičemž se však nerozlišuje mezi „podstatnými“ a „nepodstatnými“ procesními předpisy, ale záleží na „podstatnosti“ porušení.
33 — Thus, infringement of an ‘essential’ procedural requirement is necessary in order to justify an action for annulment, in which regard a distinction is not being made between ‘essential’ and ‘non-essential’ procedural requirements, but the decisive factor is the ‘essential character’ of the infringement.
Zda došlo k podstatnému porušení formální náležitosti, se posoudí podle situace v jednotlivém případě, neboť porušení téže normy může být podle okolností závažnější nebo méně závažné.
Whether an essential infringement of procedural requirements exists is assessed according to the situation in each individual case, since the infringement of one and the same rule may be more or less serious depending on the circumstances.
Obecně je procesní náležitost uznána za podstatnou tehdy, jestliže daná právní vada mohla mít vliv na obsahové utváření právního aktu, nebo byla-li formální náležitost stanovena konkrétně k ochraně dotčeného subjektu (Rengeling, H.-W., Middeke, A., Gellermann, M., na uvedeném místě (poznámka pod čarou 12), § 7, body 98, s. 139).
In general, the essential character of a procedural requirement is affirmed where the procedural defect could have influenced the formulation of the content of the measure or where the procedural requirement was adopted specifically to protect the person concerned (Rengeling, H.-W./Middeke, A./Gellermann, M., cited above (footnote 12), § 7, paragraph 98, p. 139).
Soudní dvůr v rozsudcích ze dne 10. července 1980, Distillers Company v. Komise (30/78, Recueil, s. 2229, bod 26), a Thyssen Stahl AG v. Komise (uvedený v poznámce pod čarou 20, bod 31) konstatoval, že o porušení práv obhajoby se jedná tehdy, jestliže z důvodu pochybení, jehož se dopustila Komise, existuje možnost, že by jí provedené správní řízení bylo mohlo vést k jinému výsledku.
In Case 30/78 Distillers Company v Commission [1980] ECR 2229, paragraph 26, and Thyssen Stahl v Commission, cited in footnote 20, paragraph 31, the Court held that the rights of the defence are infringed where it is possible that the outcome of the administrative procedure conducted by the Commission may have been different as a result of an error committed by it.
34 — Stanovisko generálního advokáta Mischa ze dne 25. října 2001, PVC (C-244/99 P a C-251/99 P, rozsudek ze dne 15. října 2002, Recueil, s. I-8375, bod 331).
34 — Joined Cases C-244/99 P and C-251/99 P [2002] ECR I-8375, point 331.
Ohledně písemností, na nichž Komise založila sporné rozhodnutí, je třeba poukázat na to, že Soud neopomněl zohlednit okolnost, že zástupce navrhovatelky dne 6. srpna 2002, kdy v prostorách Komise nahlédl do spisu, který tvořil podklad napadeného rozsudku, podepsal písemné prohlášení, ve kterém výslovně potvrzuje, že měl přístup ke všem dokumentům majícím přímý i nepřímý vztah k danému sporu.
In regard to those documents on which the Commission based its decision, it should be pointed out that the Court of First Instance also noted that, at the consultation of the file relating to the Commission’s decision, which was carried out at the Commission’s offices on 6 August 2002, the appellant’s representative signed a written declaration expressly confirming that access had been granted to all documents directly or indirectly connected with the matter at issue.
K tomuto prohlášení byl připojen seznam s výčtem všech doku-
A list was annexed to that declaration setting out all the documents to which that
C. A. S. v. KOMISE navrhovatelce do rukou žádné argumenty, nýbrž že by navrhovatelkou nemohly být uplatněny ani z důvodu jejich druhu, ani z důvodu jejich předmětu, popřípadě by v důsledku svého obsahu potvrzovaly závěry Komise, anebo by každopádně nemohly poskytnout sebenepatrnější protiargument.
C.A.S. v COMMISSION concerned, far from providing the appellant with an argument, were either unlikely to be relied upon by the appellant, because of their nature or subject-matter, or, because of their content, liable to confirm the Commission’s conclusions, or in any event not to contradict them in the slightest.
mentů, ke kterým měl uvedený zástupce přístup.
representative had had access.
Jak Soud výslovně konstatoval v bodech 99 a 100 napadeného rozsudku, nacházela se mezi nimi zpráva z inspekce UCLAF ze dne 9. prosince 1998, jakož i dopis Komise/UCLAF z téhož dne adresovaný stálému zastoupení Turecka, jehož nepředložení navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku opětovně kritizuje.
As the Court expressly noted in paragraphs 99 and 100 of the contested judgment, that list included the UCLAF mission report of 9 December 1998 and the letter of the same date from the Commission/UCLAF to the Turkish Permanent Representation, which the appellant complains, again in the appeal, was not presented to it.
Soud tudíž mohl oprávněně vycházet z toho, že navrhovatelce bylo v rozporu s jejími tvrzeními umožněno nahlédnout do zmíněných písemností.
Consequently, the Court was fully entitled to assume that the appellant, contrary to its assertions, was granted access to those documents.
Jsem proto toho názoru, že se Soud ve své metodě zkoumání v podstatě řídil judikaturou Soudního dvora a že jsou jeho závěry správné.
I therefore consider that the Court essentially complied, in its method of ana -lysis, with the caselaw of the Court of Justice and that its conclusions are correct.
Co se týče žádosti o přístup předložené navrhovatelkou až po přijetí sporného rozhodnutí a podání žaloby, poukázal Soud v bodě 102 napadeného rozsudku na to, že zmíněná žádost není relevantní pro posouzení případného zásahu do práv obhajoby navrhovatelky v průběhu správního řízení, a nemůže mít žádný dopad na legalitu uvedeného rozhodnutí.
With regard to that request for access to the file, made by the applicant after the contested decision had been adopted and the proceedings initiated, in paragraph 102 of the contested judgment the Court pointed out that that is clearly irrelevant for the purposes of determining whether the applicant’s rights of defence may have been adversely affected during the administrative procedure and can have no bearing on the legality of that decision.
Závěry Soudu ukazují, že zkoumal, zda by dané písemnosti byly mohly mít byť jen nepatrný užitek pro navrhovatelku.
The Court’s explanations show that it examined whether the documents in question would have been of any use at all to the appellant.
Neomezil se tedy pouze na otázku, zda nepředání dotyčných písemností mělo vliv na obsah závěrečného rozhodnutí.
It did not therefore confine its appraisal to whether the failure to disclose the disputed documents had had an impact on the content of the final decision.
Závěry Soudu totiž v zásadě ukazují, že by dotyčné písemnosti nejen nedaly
In fact, its account has the effect, fundamentally, of showing that the documents
Konečně je třeba posoudit závěry Soudu ohledně částečně nekonzistentního jednání navrhovatelky při výkonu práva na nahlížení do spisu, jež jí příslušelo.
Finally, the Court’s observations regarding the appellant’s partially inconsistent conduct in exercising its right of access to the file must be assessed.
Soud totiž v bodě 102 napadeného rozsudku správně upozornil na okolnost, že navrhovatelka během správního řízení sama nepodala žádnou další žádost o přístup k ostatním částem spisu a navíc nevyužila nabídky Komise ze dne 10. července 2003 na přístup k požadovaným dokumentům.
In fact, in paragraph 102 of the contested judgment, the Court rightly drew attention to the fact that the applicant did not make any further request for access to other evidence in the file during the administrative procedure and also did not act in response to the Commission’s offer of access to the desired documents, made on 10 July 2003.
Vzhledem k těmto skutečnostem se jeví jako rozporné, jestliže navrhovatelka navzdory tomu, že si je vědoma těchto opomenutí při výkonu svého práva obhajoby v prvním stupni, kritizuje jeho porušování, a v řízení o kasačním opravném prostředku zpochybňuje z právního hlediska nenapadnutelné důvody rozhodnutí uvedené v prvoinstančním rozsudku.
Against that background, it appears contradictory for the appellant, despite being aware of those omissions in the exercise of its rights as the defendant at first instance, to complain that those rights were infringed and contest on appeal the unobjectionable grounds of the judgment given at first instance.
Druhý důvod kasačního opravného prostředku je tudíž třeba zamítnout.
The second ground of appeal must therefore be rejected.
Posouzení tohoto důvodu kasačního opravného prostředku vyžaduje především uvést některé zásadní úvahy ohledně rozložení důkazního břemene v rámci řízení směřujícího k vrácení, popř. prominutí, dovozního cla.
Consideration of this ground of appeal first requires some fundamental explanations regarding the allocation of the burden of proof in the context of the procedure for repayment or remission of import duties.
Třetí důvod kasačního opravného prostředku: rozložení důkazního břemene
Third ground of appeal: allocation of the burden of pleading and proving the facts
Především je třeba připomenout, že podle obecně uznávaných pravidel procesního práva musí zpravidla ten, kdo se dovolává podmínek určitých ustanovení, prokázat jejich dodržení 37.
It should first be noted that, under the generally accepted rules of procedural law, the party relying on the conditions laid down in a provision must as a general rule prove that they have been satisfied.
Logicky tudíž zpravidla přísluší dovozci doložit a dokázat existenci „zvláštní situace“ ve smyslu článku 239 CKS, která opravňuje prominutí dovozního cla 38.
37Lo-gically, as a rule, it is for the importer to plead and prove the existence of a ‘special situ -ation’ as referred to in Article 239 of the CCC, justifying a remission of import duties.
Totéž platí například pro důkaz původu zboží, jestliže na vyjasnění této otázky závisí rozhodnutí, zda má, či nemá být vráceno dovozní clo 39.
38The same applies, for example, to the proof of origin of goods where the decision as to whether or not a repayment of import duties should be made depends on the clarification of that question. 39
905 odst. 1 prováděcího nařízení k CKS předpokládá vylíčení, důkaz a hodnocení určitých skutečností a okolností.
A finding of the existence of ‘circumstances’ within the meaning of the second indent of Article 239(1) of the CCC or of a ‘special situation’ within the meaning of Article 905(1) of the CCC implementing regulation presupposes the pleading, proof and appraisal of certain facts and circumstances.
Mezi účastníky řízení je zároveň sporná otázka konkrétního rozložení důkazního břemene, přičemž navrhovatelka pro sebe nárokovala obrácení, popř. ulehčení, důkazního břemene.
However, the question of the specific allocation of the burden of pleading and proof is in dispute between the parties, since the appellant claims that the burden of proof should be reversed or mitigated in its favour.
Tím, že navrhovatelka ve své argumentaci koneckonců Soudu vyčítá, že nedbal procesněprávních zásad týkajících se důkazního břemene, uplatňuje nesprávné použití práva Společenství, a tudíž přípustný důvod kasačního opravného prostředku 36.
By ultimately alleging in its submissions that the Court of First Instance disregarded the procedural-law principles governing the burden of proof, the appellant relies on misapplication of Community law and thus on an admissible ground of appeal. 36
Naopak Komise je v rámci svého rozhodování, zda se jedná o „zvláštní situaci“, při níž má odpovídající prostor pro posou-
Conversely, it is for the Commission, in the context of its decision as to whether a ‘special situation’ exists, in which it has an
37 — Stejně i generální advokátka Kokott ve svém stanovisku ze dne 8. září 2005, Beemsterboer Coldstore Services (C-293/04, Sb. rozh. s. I-2263, bod 47).
37 — Also according to Advocate General Kokott in her Opinion in Case C-293/04 Beemsterboer Coldstore Services [2006] ECR I-2263, point 47.
38 — Stejně i Alexander, S., Zollkodex, na uvedeném místě (poznámka pod čarou 10), před čl. 220, bodem 4, podle nějž má celní dlužník povinnost odůvodnění a důkazního břemene ohledně skutečností, na nichž se zakládá žádost o vrácení.
38 — Also according to Alexander, S., Zollkodex, cited above (footnote 10), Vor Art. 220, paragraph 4, according to which the burden of pleading and proving the facts justifying an application for repayment rests upon the customs debtor.
39 — Viz rozsudek Soudního dvora ze dne 6. července 1993, CT Control (uvedený v poznámce pod čarou 27, bod 39), podle nějž povinnost podat důkaz, že dovážený výrobek pochází ze státu AKT, pro nějž Společenství stanoví preferenční zacházení, má dovozce, který chce dosáhnout vrácení dovozního cla, a nikoli Komise.
39 — See CT Control, cited in footnote 27, paragraph 39, according to which it is for the importer seeking to obtain repayment of import duties and not the Commission to establish that imported goods originate in an ACP State for which the Community provides for preferential arrangements.