natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nejefektivnější cestou, jak omezit emise uhlíku i závislost na vnějších zdrojích, je dosažení úspor energie v průmyslu, dopravě a stavebnictví a u domácích spotřebičů.
Achieving energy savings in industry, transport and construction as well as in domestic appliances is the most effective way to reduce carbon emissions and external dependency.
Je to také nejrychlejší způsob, jak může EU dosáhnout hmatatelných výsledků.
It is also the quickest way that the EU can achieve tangible results.
Nejlevnější a nejčistší formou energie je evidentně energie, která není spotřebována.
Obviously, the cheapest and cleanest form of energy is energy that is not consumed.
Jakkoli není zvyšování energetické účinnosti žádnou novinkou, je třeba jej rozšířit a upevnit jako klíčový cíl pro všechny členské státy.
Whilst there is nothing new about enhancing energy efficiency, it nonetheless needs to be expanded and solidified as a key objective for all Member States.
Za tímto účelem by měl být celkový cíl pro energetickou účinnost, který podle stávající dohody představuje 20%nárůst do roku 2020, zvýšen tak, aby představoval 50% nárůst do roku 2030. EU může v plnění tohoto cíle pokročit tím, že bude uplatňovat přísnější normy účinnosti pro domácí spotřebiče a nové budovy spolu s ambicióznějšími cíli pro emise z vozidel.
Likewise, there are important gains to be made from the implementation of a coherent European Energy policy, including: the completion of a genuine, liberalised Single Market in the energy sector, a strong European investment policy in new technologies and in major common energy infrastructures, a common external position, and a common fiscal approach contributing to fund this investment policy.
Měla by také podporovat inovativní partnerství mezi soukromým a veřejným sektorem zaměřená na investice voblasti energetické účinnosti a stanovit a sledovat dodržování cílů v oblasti účinnosti ze strany členských států.
This would end the practice of defending national champions, paving the way for the emergence of European champions and the separation of transmission networks of companies which generate and/or distribute electricity or gas (“unbundling”). The remaining bottlenecks in
Skoncovalo by se tak s ochranou „národních favoritů“, čímž by se připravila půda pro nástup „favoritů“ evropských a pro oddělení přenosových sítí od společností, které vyrábějí nebo distribuují elektřinu či plyn („oddělení činností“).
The EU can advance this objective by applying stricter efficiency standards for domestic appliances and new buildings, along with more ambitious vehicle emission targets.
V této oblasti musejí být odstraněny zbývající překážky a „energetické ostrovy“ musí být jednou provždy propojeny sevropskými sítěmi.
It should also encourage innovative public-private partnerships for energy-efficient investments while setting and monitoring Member State compliance with efficiency targets.
Větrná energie je jedním z možných obnovitelných zdrojů energie.
Wind power is one option to use renewable energies.
Úsilí o udržitelnější výrobu elektřiny
The quest for more sustainable power generation
Hledání vhodnější skladby zdrojů energie musí zahrnovat také využití jaderné energie.
The search for a more viable energy mix must also involve recourse to nuclear energy.
Evropa si nemůže dovolit vzdát se tohoto důležitého zdroje, avšak k uvolnění investic do jaderné energie je zapotřebí větší míra právní jistoty a další rozvoj bezpečnostních norem.
Europe cannot afford to relinquish this important source of power, but unlocking investments in nuclear energy requires a greater level of regulatory certainty, as well as the further development of safety standards.
A konečně, má-li dojít kvývoji energetických technologií příští generace, je třeba značného úsilí ve výzkumu a vývoji avytvářet inovativní partnerství mezi soukromým a veřejným sektorem.
Finally, significant R & D efforts and innovative public-private partnerships are needed to develop next generation energy technologies.
EU v této souvislosti naléhavě potřebuje několik důležitých projektů, jako je vybudování solárních parků v severní Africe avytvoření větrných parků v oblasti Severního moře.
The EU urgently needs a few headline projects in this context, such as the installation of solar power centres in Northern Africa and the creation of wind power farms in the North Sea.
Je třeba urychlit hledání životaschopných obnovitelných zdrojů energie.
The search for viable renewable energy sources has to be stepped up.
Existuje řada slibných alternativ včetně větrné energie, solární energie a biomasy.
There are a range of promising options available, including wind power, solar power and biomass.
Evropa by měla také přestat spoléhat na ropu jako hlavní zdroj energie pro dopravu a místo toho podporovat normy pro biopaliva a vozidla selektrickým a hybridním pohonem.
Europe should also move away from oil as the primary source of fuel for transport by encouraging bio-fuel standards and electric and hybrid vehicles.
Aby však bylo možné toto vše uskutečnit, potřebuje EU rozsáhlé investice do modernizace svých rozvodných energetických sítí a rozvoje inteligentních energetických sítí („chytrých sítí“), které budou použitelné pro budoucí zdroje energie a budou umět minimalizovat energetické ztráty, což by nakonec vedlo k plně integrovanému systému dodávek energie.
Yet for all this to happen, the EU needs vast investments to upgrade its energy grid and to develop intelligent energy networks (smart grids) which can handle future power sources and minimise power losses, finally leading to a fully integrated system of energy supplies.
V řadě otázek již nelze odkládat přijetí pevných rozhodnutí, kterými je třeba podpořit vývoj systémů zachycování a ukládání uhlíku.
The development of carbon capture and storage (CCS) systems needs to be backed up by firm decisions on a range of issues which can no longer be delayed.
Patří mezi ně vhodná úroveň subvencí, právní rámec aplán vývoje těchto systémů po skončení demonstrační fáze.
These include the appropriate level of subsidies, a legal framework, and a roadmap for developing CCS beyond the demonstration phase.
Aby bylo možné přejít co nejrychleji od zkušební fáze k fázi provozní, musí EU zkoumat, vyvíjet a testovat nové technologie a postupy pro bezpečné zachy- cování a ukládání CO pod zemí.
In order to move from the experimental to the operational stage, the EU needs to research, develop and test new technologies and proc-
Zdá se, že doba levné ropy pominula, nové dodávky pocházejí ze stále vzdálenějších oblastí, přístup k nim je obtížný a jejich těžba je nákladnější.
The era of cheap oil seems to be over with new supplies increasingly remote, difficult to access and more expensive to exploit.
Zároveň bude EU v dodávkách energie ještě značně dlouho záviset na vnějších zdrojích.
At the same time, the EU will continue to depend on external sources for its energy supply for a considerable time.
Dnes je na nich závislá z 90% v případě dodávek ropy, z 80 % u plynu a z 50 % v případě uhlí.
Today this is the case for 90 per cent of its oil supplies; 80 per cent of its gas; and 50 per cent of its coal.
nezávislou, musí však všemi prostředky usilovat oposílení své energetické bezpečnosti.
There is no chance of becoming energy independent, but the EU must strive to increase its energy security by all possible means.
Především stále existuje značný prostor pro zvýšení produkce plynu v Evropě.
To begin with, there is still considerable scope for increasing gas production within Europe.
EU by měla domácí produkci plynu podporovat a zvyšovat otevíráním nových, dosud neprozkoumaných oblastí potenciálních ložisek plynu, odstraněním licenčních překážek a umožněním investic v těchto oblastech, například v Arktidě.
The EU should support and grow its domestic gas production by opening new frontiers of potential gas resources, by removing licensing barriers and by allowing investments in frontier areas, such as the Arctic.
Značný potenciál má dále rozvoj nekonvenčních zdrojů energie, jako je plyn stlačený v horninách a ropa vázaná v břidlicích, například ve střední a severní Evropě.
In addition, there is significant potential to develop unconventional energy sources such as tight gas and shale oil, for instance in Central and Northern Europe.
V čele boje proti změně klimatu
Leading the fight against climate change
Změnu klimatu je možné efektivně řešit pouze na celosvětové úrovni.
Climate change can only be addressed effectively at the global level.
Výsledek kodaňského summitu OSN byl proto trpkým zklamáním, protože je nepravděpodobně, že by na něm dosažená nezávazná dohoda byla dostačující k zastavení nebezpečného globálního oteplování.
The outcome of the UN summit in Copenhagen was therefore a bitter disappointment as its non-binding agreement is unlikely to be sufficient to fend off dangerous global warming.
V Kodani se dále ukázalo, že EU stále není plně akceptována jako nepostradatelný partner a aktér na celosvětové úrovni – a to navzdory svému úsilí jít příkladem a přijetí závazku k dosažení ambiciózního cíle: snížit do roku 2020 své emise o 20% a zároveň zvýšit svou energetickou účinnost a podíl obnovitelných zdrojů energie o 20%.
Additionally, Copenhagen has demonstrated that the EU still falls short of being accepted as an indispensible interlocutor and player at the global level – and this despite its efforts to lead by example by committing itself to an ambitious objective: reducing by 2020 its emissions by 20 per cent while increasing both its energy efficiency and its share of renewables by 20 per cent as well.
To však nesmí znamenat, že by EU měla snížit úsilí o získání vedoucího postavení v boji proti změně klimatu. Naopak
This must not mean that the EU should downgrade its efforts to become a leader in the fight against climate change.
Aby se tak stalo, musí EU pracovat také na domácí půdě. Je třeba mimo jiné zlepšit fungování jejího trhu s uhlíkem, který je největším existujícím trhem svého druhu.
On the contrary, in the follow-up negotiations the EU should push for an agreement to make sure that the pledges given at Copenhagen by developed and developing countries are realised.
Obecně se nyní uznává, že cena uhlíku, která je centrálním prvkem tohoto trhu, je problematická a systém obchodování semisemi postrádá přehlednost a předvídatelnost, které jsou nezbytné pro průmysl.
In doing so, the EU should defend its legitimate interests, ensuring that the outcome of any new agreement helps sustain the objectives of Europe’s economic and social model, for instance through a targeted strategy of conditionality.
Cena musí být nakonec stanovena na úrovni, která má dvojí účinek: na jedné straně musí odrazovat od emisí uhlíku a na straně druhé podněcovat investice do vývoje životaschopných nových, čistých technologií.
However, for this to happen, the EU must also do more work at home.
Zároveň s tím by měl být tržní mechanismus
This includes improving the functioning
Lesy tvoří významnou součást krajiny a místního klimatu.
Forests form an essential part of the landscape and of the local climate.
Foto: ccvision doplněn o daně z emisí CO2.
Photo: ccvision
Jelikož některé členské státy tak již učinily, musí EU naléhavě přistoupit ke koordinaci cího postavení tím, že při přerozdělování přiměřeně navýší příslušné zdroje a finanční prostředky.
While the EU continues to be the global leader with 40 per cent market share in renewable technology exports, the allocation of both R & D resources and financing into these technologies is clearly faster in China and the United States.
těchto fiskálních opatření, aby se předešlo narušení trhu.
As some Member States have already done, the EU must urgently coordinate these fiscal measures in order to avoid market distortions.
A konečně nelze opominout zemědělství, které se na celkových emisích skleníkových plynů podílí přibližně 14 %.
Finally, the agriculture sector, accounting for around 14 per cent of global greenhouse gas emissions, cannot be spared.
Lesy a půda fungují jako přirozené propady uhlíku.
Forests and soils act as natural sinks for carbon.
Zastavení pokračujícího úbytku tropických lesů, opětovné zalesňování půdy v marginálních oblastech a zachycování většího množství CO2 v půdě prostřednictvím změny zemědělských postupů by zvýšily sekvestraci uhlíku.
Halting ongoing tropical deforestation, reforesting marginal areas of land and sequestering more CO2 in soils through changing agricultural practices would increase carbon sequestration.
EU by proto měla přesměrovat prostředky určené pro společnou zemědělskou politiku směrem krostlinné a živočišné výrobě šetrné k životnímu prostředí a na úrovni EU i na úrovni mezinárodní by se měla aktivně zapojit do úsilí o obnovu lesů.
The EU should therefore redirect CAP resources towards environmen-tally-friendly agriculture and stockbreeding, taking an active part in reforestation efforts both at the EU and the international level.
EU se dále musí chopit hospodářských příležitostí, jež nabízí přechod k nízkouhlíkové ekonomice účinně využívající zdroje a odolné vůči změně klimatu.
Furthermore, the EU needs to seize the economic opportunities of a transition to a low carbon, resource-efficient, climate-resilient economy.
To musí zahrnovat další podporu, pobídky avhodnou infrastrukturu, které usnadní etablování vedoucích subjektů „zeleného“ průmyslu.
This must include providing additional support, incentives and an appropriate infrastructure to facilitate the creation of green industry leaders.
Vrámci nízkouhlíkové ekonomiky vznikne mnoho nových průmyslových odvětví, zahrnujících například elektrická vozidla, řešení v oblasti energetické účinnosti, služby zaměřené na účinnost vody, generátory biomasy či poskytovatele systémů zachycování a ukládání uhlíku.
In a low carbon economy, many new industry segments will emerge, such as electric vehicles, energy efficiency solutions, water effectiveness services, biomass generators, carbon capture and storage providers.
VNITŘNÍ A VNĚJŠÍ BEZPEČNOST: NEUSTÁLÁ VÝZVA spolupráce voblasti vymáhání práva v evropských zemích ohrozit úsilí vynakládané na boj proti terorismu vzahraničí.
INTERNAL AND EXTERNAL SECURITY: THE ETERNAL CHALLENGE cooperation on law-enforcement in European countries can jeopardise efforts to combat terrorism abroad.
Všechna bezpečnostní rizika jsou tak vzájemně provázána, přičemž chudoba anestabilita v selhávajících státech se stávají živnou půdou pro terorismus a další druhy trestné činnosti.
All security risks are in turn interlocked, with poverty and instability in failing states becoming a breeding ground for terrorism and other types of criminal activity.
Bezpečnostní výzvy 21. století proto vyžadují, aby se k nim přistupovalo odpovídajícím způsobem globálně a spředstihem, což může zajistit pouze aktér velikosti EU.
Addressing 21st century security challenges therefore requires global and anticipatory responses, which only an actor the size of the EU can provide.
Směrem k evropskému modelu bezpečnosti
Towards a European Security Model
V posledních dvaceti letech jsme byli svědky toho, jak se bipolární světový pořádek po krátké „unipolární epizodě“, kdy převahu získaly USA, posunul směrem k postupně se rozvíjejícímu multipolárnímu systému.
Over the last twenty years, we have witnessed a shift from a bipolar world order, followed by a brief “unipolar moment” dominated by the US, to a gradually unfolding multi-polar system.
V tomto novém uspořádání světa vedle sebe existují různá mocenská centra ve více nestabilním prostředí.
In this new world order different centres of power coexist in a more unstable environment.
Staré hrozby, včetně jaderných zbraní, přetrvávají vnových formách (šíření) a zároveň se objevily hrozby nové.
Old threats, including nuclear weapons, persist in new forms (proliferation), while new threats have emerged.
Tyto nové formy nebezpečí – které zahrnují finanční nestabilitu, zhoršování životního prostředí, energetickou závislost, organizovanou trestnou činnost a terorismus – jsou rozmanitější, méně viditelné a méně předvídatelné než kdy předtím.
These new forms of insecurity – which include financial instability, environmental degradation, energy dependence, organised crime and terrorism – are more diverse, less visible and less predictable than ever before.
Globalizace také posílila náš pocit zranitelnosti tím, že setřela hranice mezi vnitřními a vnějšími formami bezpečnosti.
Globalisation has also increased our sense of vulnerability by dissolving the boundaries between internal and external forms of security.
Ozbrojené konflikty na vzdálených kontinentech mohou ohrozit vnitřní stabilitu Evropy tím, že zapříčiní velký příliv uprchlíků.
Armed conflicts in a distant continent can threaten Europe’s internal stability by causing large inflows of refugees.
EU se již před dlouhou dobou zavázala k zachování a rozvoji „prostoru svobody, bezpečnosti apráva“, jehož cílem je usnadnit každodenní život občanů.
The EU has long committed itself to maintaining and developing an “area of justice, freedom and security” aimed at facilitating the everyday life of its citizens.
Teroris-tické útoky spáchané vzáříroku 2001 v USA, v březnu roku 2004 v Madridu a v červenci roku 2005 v Londýně nicméně jasně ukázaly, že na úrovni EU jsou zapotřebí
However, the terrorist attacks in the US in September 2001, Madrid in March 2004 and London in July 2005 clearly demonstrated the need for more effective and
Operace EU NAVFOR, Somálsko.
EU NAVFOR Somalia - operation Atalanta.
Foto: Evropská unie 2010
Photo: European Union, 2010
To bude vyžadovat posílení pravomocí stávajících agentur a nástrojů, jako je Europol, Eurojust, Situační středisko, agentura Frontex a protiteroristický koordinátor.
This will require increasing the powers of existing agencies and instruments, such as Europol, Eurojust, the Situation Centre, Frontex and the Counter-Terrorism Coordinator.
Také to bude vyžadovat zřízení nových subjektů, například evropského střediska pro osvědčené postupy policejní práce.
It will also require setting up new bodies, such as a European centre of good police practices.
účinnější a koordinovanější opatření pro účely boje proti terorismu a dalším přeshraničním bezpečnostním problémům.
coordinated action at EU level to tackle terrorism and other cross-border security problems.
Patří sem obchodování s lidmi, převaděčství anedovolený obchod s nelegálními látkami, praní peněz, vykořisťování žen a dětí, přírodní ačlověkem způsobené katastrofy, počítačová trestná činnost, pirátství v oblasti duševního vlastnictví a samozřejmě i korupce.
These include human trafficking, the smuggling of persons and illegal substances, money laundering, the exploitation of women and children, natural and man-made disaster, cyber-crime, intellectual piracy and, of course, corruption.
– zdokonalení systémů pro výměnu informací v souvislosti s financováním sítí, trasami obchodu se zbraněmi hromadného ničení, obnovou po teroristických útocích adlouhodobými preventivními opatřeními;
In addition, the following issues should be prioritised:– Improve systems for exchanging information in relation to network funding, trafficking routes for weapons of mass destruction (WMD), recovery after terrorist attacks and longterm preventive measures.
– vytvoření evropského civilního záložního týmu speciálně vycvičených jednotek, které by mohly být rozmístěny v krátké lhůtě, po vzoru vojenských jednotek;
– Create a European civil reserve team of specially trained units ready to be deployed at short notice, shaped along the lines of the military component.
Nyní musíme jednat rozhodně a zavést nový „evropský model bezpečnosti“.
We now need to take decisive action and implement a new ‘European Security Model’.
S ohledem na vize acíle obsažené v nedávno přijaté „strategii vnitřní bezpečnosti“ musí tento model stavět do popředí zájmy evropských občanů a zároveň reagovat na rychle se vyvíjející výzvy 21.století.
Drawing on the vision and objectives contained in the recently adopted ‘Internal Security Strategy’, the model must prioritise the interests of European citizens while addressing the rapidly evolving challenges of the 21st century.
Musí chránit osobní práva a svobody, posílit spolupráci a solidaritu mezi členskými státy, zaměřit se na příčiny nedostatečné bezpečnosti, a nikoli jen na její následky, zařadit prevenci mezi priority, navázat kontakt s občany a uvědomovat si vzájemnou závislost mezi vnitřním a vnějším rozměrem bezpečnosti při vytváření koncepce „globální bezpečnosti“ se třetími zeměmi.
It must protect individual rights and freedoms; improve cooperation and solidarity between Member States; focus on the causes of insecurity and not just the effects; prioritise prevention; engage with citizens; and recognise the interdependence between the internal and external dimensions of security in establishing a 'global security' approach with third countries.
vytvoření integrovanějšího systému správy vnějších hranic posílením agentury Frontex prostřednictvím evropské skupiny odborného personálu, který by byl k dispozici na podporu členských států;
– Develop a more integrated external border management system by reinforcing Frontex with a European body of specialised personnel available to support the Member States.
– odstranění rozdílů v evropském azylovém systému, zejména standardním vymezením pojmu „uprchlík“;
– Iron out inconsistencies in Europe’s Asylum System in particular by standardising the definition of a refugee.
– vytvoření jednotné vízové politiky a evropské konzulární služby v rámci Evropské služby pro vnější činnost.
– Create a unified visa policy and a European consular service within the European External Action Service (EEAS).
Společnému postupu v této oblasti zatím brání skutečnost, že členské státy odmítají sdílet informace a koordinovat politiky související s oblastí právního státu, což je i nadále jedna z politicky nejcitlivějších otázek domácí politiky.
To date joint action in this field has been hampered by Member State resistance to sharing information and coordinating policies in relation to law and order, which remains one of the most political sensitive issues in domestic politics.
Tento vzdor je však v rozporu s vůlí evropských občanů, kteří si přejí, aby se EU stala důležitějším bezpečnostním aktérem.
However, this resistance flies against the wishes of European citizens, who want the EU to become a more relevant security actor.
Opomíjí také podstatné nástroje a zdroje, které EU v oblasti bezpečnosti postupně získala, vneposlední řadě prostřednictvím nedávno přijaté Lisabonské smlouvy.
It also ignores the substantial instruments and resources that the EU has acquired over time in the field of security, not least through the recently adopted Lisbon Treaty.
Vytváření kultury spolupráce: bezpečnost jako nadnárodní veřejný statek
Building a culture of cooperation: security as a transnational public good
Bezpečnostní výzvy, před nimiž stojíme, vyžadují skutečný společný přístup na úrovni celé EU, rozsáhlou spolupráci, společné instituce a řádné financování.
The security challenges we are facing require a genuine EU-wide approach, huge cooperation efforts, common institutions and proper funding.
Nová kultura spolupráce je nutná vřadě oblastí včetně justiční spolupráce, vymáhání práva, správy hranic, ochrany zdraví a sociální
A new culture of cooperation is needed in numerous fields, including
musíme tento systém jasně považovat za nedostatečný.
Too often, policy formulation in this area is driven by events, so a balance has to be found between advancing security and protecting individual freedoms and human rights.
Členským státům EU se nedaří maximalizovat synergie aúspory z rozsahu, které jsou nezbytné, mají-li být zajištěny co nejlepší celkové výsledky.
Even in cases where security risks are at stake, clear limits to accessing personal data and constraints on exchanging them should be strictly respected.
Vsouvislosti s hledáním této rovnováhy se bude hranice mezi těmito dvěma neoddělitelnými prvky postupem doby měnit v závislosti na okolnostech, což bude vyžadovat neustálou politickou diskusi v celé EU.
However, when the total military spending of EU Member States (about 50 per cent of the US military budget) is compared to output (EU overseas force projecting capabilities amount to only 10-15 per cent of US capabilities), the system is clearly found wanting.