natgillin/translations-raw huggingface dataset:
J. Petersen stejně jako Komise a německá a španělská vláda na podporu svých tvrzení odkázali na článek 18 ES, ale články 17 ES a 18 ES jsou normy obecné povahy, které se použijí pouze tehdy, chybí-li normy speciální.
Mr Petersen, the Commission, and the German and Spanish Governments have all referred to Article 18 EC in support of their arguments, but Articles 17 EC and 18 EC are general provisions which are applicable to the extent that there are no special provisions.
Tak je tomu v tomto případě, kdy pracovník uskutečňuje volný pohyb a dovolává se článku 39 ES k uplatnění svých práv vůči členskému státu.
That requirement is satisfied in the case before the Court, where a worker has exercised the right of freedom of movement and relies on Article 39 EC to exercise his rights vis-à-vis a Member State.
Pravidla občanství a jejich judikatorní vyjádření
The provisions on citizenship and their interpretation in caselaw
V nedávné době se judikatura v této oblasti významně rozvinula.
There have recently been significant advances in the caselaw in this field.
Od rozsudku Martínez Sala 5 zaznamenalo občanství Unie nezvyklý impuls a postavilo se do čela předvoje oblastí zájmu Soudního dvora, který od roku 1992, kdy byla do Smlouvy o ES začleněna druhá část, dokázal vyložit vůli zakladatele Společenství tím, že přiznal občanovi, který se přemísťuje, širší status než tomu, který náleží hospodářskému subjektu 6.
Since the judgment in Martínez Sala, 5 the concept of citizenship of the Union has gathered unprecedented momentum and taken its place at the forefront of the principal areas within the jurisdiction of the Court, which, following the introduction of Part Two of the EC Treaty in 1992, has been in a position to interpret the will of the legislature, affording individuals who exercise freedom of movement greater status than that attributed to economic operators.
Předložené otázky se týkají volného pohybu pracovníků.
The questions referred concern the free movement of workers.
V těchto věcech je však obvyklé, že spor v konečném důsledku pojednává o evropských občanech, kteří uskutečňují volný pohyb.
However, as is usual in this type of case, the dispute ultimately relates to citizens of the Union who exercise the right of freedom of movement.
Po zavedení pojmu občanství již spor nespadá výlučně do oblasti článku 39 ES, ale přidávají se další ustanovení Smlouvy, konkrétně články 17 ES a 18 ES, jejichž obsah nebyl judikaturou Soudního dvora ještě zcela vymezen.
Thus, having introduced the concept of citizenship, the proceedings do not fall exclusively within the scope of Article 39 EC, since there are other provisions of the Treaty, specifically Articles 17 EC and 18 EC, whose subjectmatter has not yet been fully defined in the caselaw of the Court.
5 — Rozsudek ze dne 12. května 1998 (C-85/96, Recueil, s. I-2691).
5 — Case C-85/96 [1998] ECR I-2691.
6 — Zajímavá je analýza historie vyjednávání, které vyústilo v začlenění evropského občanství do Smlouvy o Evropské Unii, v O’Leary, S., The Evolving Concept of Community Citizenship. From the Free Movement of Persons to Union Citizenship, vyd. Kluwer Law International, Haag, 1996, s.
6 — There is an interesting historical analysis of the negotiations which led to the inclusion of citizenship of the Union in the Treaty on European Union in O’Leary, S., The Evolving Concept of Community Citizenship.
Účastníci tohoto řízení o předběžné otázce potvrdili relevanci občanství
Those who have participated in these preliminary ruling proceedings have asserted
PETERSEN kteří jsou spojeni s občanem Unie 9.
9 To express it more europeus sum” and to invoke that status in order to oppose any violation of his fundamental rights’.
Řečeno obrazněji, Soudní dvůr změnil paradigma homo œconomicus na homo civitatis 10.
12 clearly, the Court has transformed the paradigm of homo economicus into that of homo civitatis. 10
I když se uvedené stanovisko generálního advokáta Jacobse zaměřuje na uplatnění základních práv Unie, jeho argumen- tace byla, podle mého názoru, Soudním dvorem převzata 13.
Although that Opinion of Advocate General Jacobs focuses on invoking the fundamental rights of the Union, in my view the Court has accepted its reasoning.
Věci jako Carpenter 14, Baumbast 15, Bidar 16, Tas-Hagen 17nebo Morgan 18 prokazují snahu o obranu jednot-
13 Cases such as Carpenter, 14 Baumbast and R, 15Bidar, 16Tas-Hagen and Tas 17and Morgan and Bucher 18demonstrate a
Již jsem měl příležitost vyslovit se k důvodům tohoto vývoje zahájeného odvážně, ale také rozvážně s cílem upevnit postavení každého jednotlivého občana, přičemž diskuze o překážkách vstupu a diskriminaci je ponechána stranou 11.
I have had the opportunity to express my views on the reasons for that step forward, which was taken, bravely but also wisely, in order to strengthen the personal situation of individuals, and which relegates to a secondary position the debate about barriers to entry and discrimination.
Zkrátka jak to vysvětluje generální advokát Jacobs ve věci Konstantinidis: „státní příslušník Společenství, který se přemístí do jiného členského státu coby pracovník nebo osoba samostatně výdělečně činná […] má nejen právo vykonávat obchodní činnost či profesi a využívat stejných životních a pracovních podmínek jako státní příslušníci hostitelského státu; navíc má právo předpokládat, že kamkoli se v Evropském společenství vypraví za obživou, bude s ním zacházeno v souladu se společným kodexem základních livce, starost o osobní právní situaci toho, kdo uplatňuje právo na základě Smluv, k čemuž dříve docházelo pouze sporadicky.
11In short, as Advocate General Jacobs pointed out in Konstantinidis, ‘a Community national who goes to another Member State as a worker or selfemployed person … is entitled not just to pursue his trade or profession and to enjoy the same living and working conditions as nationals of the host State; he is in addition entitled to assume that, wherever he goes to earn his living in the European Community, he will be treated in accordance with a common code of fundamental values … In other words, he is entitled to say “civis tendency towards protecting individuals, a concern with the personal situation of those who exercise a right under the Treati- es which in the past was much less evident.
Tímto způsobem získává volný pohyb osob vlastní identitu spočívající spíše na ústavním
Thus, the free movement of persons acquires its own identity, imbued with an essential nature that is more constitutional than statu-
9 — Rozsudky ze dne 11. července 2002, Carpenter (C-60/00, Recueil, s.
9 — Case C-60/00 Carpenter [2002] ECR I-6279 and Case C-413/99 Baumbast and R [2002] ECR I-7091.
I-6279); a ze dne 17. září 2002, Baumbast a R (C-413/99, Recueil, s. I-7091).
12 — Opinion in Case C-168/91 Konstantinidis [1992] ECR I-1191, point 46.
12 — Stanovisko ze dne 9. prosince 1992 ve věci Konstantinidis (rozsudek ze dne 30. března 1993, C-168/91, Recueil, s. I-1191, bod 46).
13 — The Court did not follow the specific suggestion put forward by the Advocate General but it did adopt the logic on which that suggestion was based, and, in points 16 to 22 of the Opinion in Case C-380/05 Centro Europa 7 [2008] ECR I-349, Advocate General Poiares Maduro attempted to expand on all the arguments put forward by Advocate General Jacobs.
10 — Vydavatelé časopisu Common Market Law Review zkoumají v čísle 1, sv. 45, 2008, s.
10 — In Common Market Law Review, No 1, Vol.
Postupně se vynořil pojem „občanství“ zavedený články 17 ES a 18 ES jako nový motor integrace.
The concept of citizenship, enshrined in Articles 17 EC and 18 EC, has gradually emerged as the new force behind integration.
Stejně tak body 56 až 74 mého stanoviska ve věci Collins [rozsudek ze dne 23. března 2004 (C-138/02, Recueil, s. I-2703)], stejně jako body 37 až 68 stanoviska ve věci Morgan a Bucher (rozsudek uvedený v poznámce pod čarou 7).
See also points 56 to 74 of my Opinion in Case C-138/02 Collins [2004] ECR I-2703, and points 37 to 68 of my Opinion in Morgan and Bucher (cited in footnote 7).
14 — Rozsudek uvedený v poznámce pod čarou 9.15 — Rozsudek uvedený v poznámce pod čarou 9.16 — Rozsudek uvedený v poznámce pod čarou 7.17 — Rozsudek uvedený v poznámce pod čarou 8.18 — Rozsudek uvedený v poznámce pod čarou 7.
14 — Cited in footnote 9.15 — Cited in footnote 9.16 — Cited in footnote 7.17 — Cited in footnote 8.18 — Cited in footnote 7.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA RUIZ-JARABA – VĚC C-228/07 než zákonném základě a mění se na svobodu spojenou s dynamikou základních práv 19.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-228/07 tory, transforming it into a freedom akin to the dynamics of the fundamental rights.
poskytovaná osobám s neomezenou daňovou povinností k dani z příjmu za předpokladu, že se nemovitost nacházela na německém území.
19 liable to unlimited taxation on income, provided that the property was situated on German territory.
Soudní dvůr určil nesplnění povinnosti vyplývající z práva Společenství, ale upřesnil, že porušení práva bylo dvojí: na jedné straně došlo k porušení článků 39 ES a 43 ES, vykonávají-li poplatníci výdělečnou činnost; na druhé straně byl porušen člá -nek 17 ES, nevykonávala-li osoba žádnou výdělečnou činnost 21.
The Court held that there had been a breach of Community law and explained that that breach was twofold: on the one hand, there was an infringement of Articles 39 EC and 43 EC, where the persons liable to unlimited taxation pursued an economic activity; on the other hand, there was an infringement of Article 17 EC where such persons were not economically active.
Generální advokát Bota ve svém stanovisku v této věci uvádí pouze porušení uvedených článků 39 ES a 43 ES.
21In his Opinion in those proceedings, Advocate General Bot merely concluded that there had been an infringement of Articles 39 EC and 43 EC.
Dle jeho názoru není nezbytné zabývat se dopady, které v podobném případě mají normy týkající se občanství 22. Soudní dvůr tento názor nesdílel.
The Advocate General took the view that it was not necessary to consider the effects which the provisions on citizenship would have in a similar situation. 22 The Court did not share that view.
S tímto pojetím judikatury se nelze divit, že se rozsudky Soudního dvora o pohybu pracovníků stále častěji opírají o články 17 ES a 18 ES.
In the light of that approach in caselaw, it is no surprise that decisions of the Court concerning the free movement of workers are increasingly based on Articles 17 EC and 18 EC.
Někteří generální advokáti s více ortodoxním přístupem obhajují výlučnou použitelnost článku 39 ES pro řešení problémů, s nimiž se potýkají zaměstnanci.
A number of Advocates General employ a more orthodox approach to maintain that only Article 39 EC is applicable for the purposes of resolving disputes relating to employed persons.
Soudní dvůr nicméně potvrdil možnost současného použití ustanovení o občanství a těch, která se týkají pohybu pracovníků.
However, the Court has raised the possibility of applying the provisions on citizenship and the provisions on the free movement of workers simultaneously.
Chápu, že tento přístup je v souladu s existující judikaturou v této oblasti práva, ale dosažený výsledek se ne vždy jeví jasný ani přesvědčivý.
To my mind, that approach is consistent with the caselaw formulated in that area of the law but the outcome reached is not always clear or convincing.
Tento nedostatek je zjevný, prostudujeme-li několik rozhodnutí Soudního dvora z nedávné doby.
That shortcoming is evident in an analysis of a number of recent judgments of the Court.
Ve věci Komise v. Německo 20byla zkoumána dotace na nemovitý majetek
Commission v Germany 20concerned a subsidy for real property granted to persons
Rozsudek Gaumain-Cerri a Barth 23při zkoumání podmínky bydliště pro získání sociální pomoci osobám, které mají jiné osoby ve své péči, potvrdil použitelnost nařízení č.
In Gaumain-Cerri and Barth, 23the Court analysed a residence requirement for entitlement to a social security benefit for persons caring for a reliant person and found that Regulation No 1408/71 and accordingly the secondary legislation in the field of social security were applicable.
1408/71, tedy sekundárního práva v oblasti sociálního zabezpečení; i když vzhledem k pochybnostem ohledně kvalifikace dotčených osob, jejichž služby osobám v jejich péči nezapadaly přesně do pojmu Společenství „pracovník“, musel rozšířit dotčené normy týkající se dané věci.
However, in view of the uncertainties concerning the status of the persons concerned, whose provision of services to reliant persons did not fall exactly within the Community definition of ‘worker’, the Court had to extend the provisions mater- ial to the case.
Ještě než se začal věnovat kvalifikaci, která měla ovlivnit řešení věci, Soudní dvůr potvrdil protiprávnost požadavku bydliště, aniž „je potřeba vyslovit se […] k otázce, zda je třeba na dotyčné třetí
Before embarking on a classification which would have an effect on the resolution of the case, the Court held that the residence requirement was unlawful, ‘… without it being necessary to take a position … on the issue of whether the third parties concerned are to be regarded as workers
21 — Rozsudek Komise v. Německo, uvedený v předchozí poznámce pod čarou, body 29 a 30.
21 — Commission v Germany (cited in footnote 20), paragraphs 29 and 30.
23 — Rozsudek ze dne 8. července 2004 (C-502/01 a C-31/02, Sb. rozh. s. I-6483).
22 — Opinion in Commission v Germany (cited in footnote 20).23 — Joined Cases C-502/01 and C-31/02 [2004] ECR I-6483.
20 — Rozsudek ze dne 17. ledna 2008 (C-152/05, Sb. rozh. s. I-39).
20 — Case C-152/05 [2008] ECR I-39.
PETERSEN osoby nahlížet jako na pracovníky ve smyslu článku 39 ES nebo nařízení č. 1408/71.
PETERSEN within the meaning of Article 39 EC or of Regulation No 1408/71.
na prohlášení, že občané Unie „mají práva a povinnosti“ stanovené Smlouvou o ES.
24 which merely provides that ‘[c]itizens of the Union shall enjoy the rights conferred by this Treaty and shall be subject to the duties imposed thereby’.
Článek 18 ES umožňuje stejně extenzivní výklad, neboť zavádí právo svobodného pohybu a pobytu na území všech členských států.
Article 18 EC, which enshrines the right to move and reside freely within the territory of the Member States, is drafted in similarly broad terms.
Toto ustanovení, které je v zásadě adresováno státním příslušníkům, kteří se domáhají práv v členských státech, jichž nejsou státními příslušníky, se postupně propojilo se články 39 ES, 43 ES a 49 ES.
That article, which is aimed essentially at individuals who assert rights against Member States other than their State of nationality, has gradually become entwined with Articles 39 EC, 43 EC and 49 EC.
Je tedy lhostejno, zda osoby poskytující služby osobám, které mají ve své péči, jsou „pracovníky“, neboť ochrana práva Společenství by vyplývala z článku 39 ES (a z norem sekundárního práva, které ho provádějí) nebo z článku 17 ES.
It is immaterial, therefore, whether those who provide services to reliant persons are ‘workers’, since protection under Community law flows from Article 39 EC (and from the provisions of secondary law which implement it) or from Article 17 EC.
Soudní dvůr postupoval stejně jako ve věci Komise v. Německo a nepodpořil názor generálního advokáta, který poté, co detailně popsal pracovní charakteristiky osob, jež poskytují služby osobám ve své péči, dospěl k závěru, že jsou „pracovníky“ ve smyslu práva Společenství 25.
As in Commission v Germany, the Court did not accept the view of the Advocate General, who, after a detailed discussion of the employment status of persons who provide care services, concluded that they are ‘workers’ within the meaning of Community law. 25
Rozsudek Baumbast umožnil německému státnímu příslušníkovi, který využíval svobody pohybu ve Spojeném království, zachovat v tomto státě své bydliště na základě článku 18 ES 26.
In Baumbast and R, the Court held that a German national who had exercised the right of freedom of movement in the United Kingdom was entitled to maintain his residence in that State under Article 18 EC.
Ve věci Trojani Soudní dvůr rozhodl, že pokud státní příslušník Francie pobývající čas od času v Belgii nesplňuje podmínku hospodářského subjektu (otázka, kterou ponechal v rukou vnitrostátního soudu), může vždy požívat ochrany na základě uvedeného článku 18 ES 27.
26In Trojani, the Court found that if a French national residing temporarily in Belgium was not economically active (a matter which it left in the hands of the national court), he was still entitled to the protection afforded by Article 18 EC.
Rozsudek Gootjes-Schwarz potvrdil tento směr a na posouzení vnitrostátního soudu nechal zhodnocení použití článku 49 ES nebo člán -ku 18 ES, nicméně v obou případech potvrdil existenci porušení práva 28.
27 The judgment in Schwarz and Gootjes-Schwarz went further in that regard and held that the application of Article 49 EC or Article 18 EC was the responsibility of the national court, although the Court ruled that there had been an infringement of both provisions.
Zkrátka, i když je oddělování oblastí působnosti článků souvisejících s občanstvím a volným pohybem konceptuálně čisté, toto rozdělení nepřináší
28In short, although there is a certain amount of conceptual sterility when it comes to differentiating between the scope of the articles on citizenship and the articles on freedom of
Uvedené rozsudky se týkaly osob, které se dovolávaly norem Společenství vůči státu, jehož byly příslušníky, a odůvodnily tak použití článku 17 ES, jehož znění se omezuje
The cases cited concerned individuals who invoked provisions of Community law against their States of nationality, thereby justifying the application of Article 17 EC,
26 — Rozsudek Baumbast uvedený v poznámce pod čarou 9.
24 — Gaumain-Cerri and Barth (cited in footnote 23), paragraphs 32 and 33.
24 — Rozsudek Gaumain-Cerri a Barth, uvedený v předchozí poznámce pod čarou, body 32 a 33.
26 — Judgment in Baumbast and R (cited in footnote 9).27 — Case C-456/02 Trojani [2004] ECR I-7573.
27 — Rozsudek ze dne 7. září 2004, Trojani (C-456/02, Sb. rozh. s. I-7573).
25 — Opinion of Advocate General Tizzano in Gaumain-Cerri and Barth (cited in footnote 23).
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA RUIZ-JARABA – VĚC C-228/07 velké praktické rozdíly.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-228/07 movement, the distinction does not give rise to significant practical differences.
Soudní dvůr směřuje pevným krokem k dosažení jednotné úrovně ochrany volného pohybu osob, přičemž jako cenný nástroj používá normy týkající se občanství.
The Court is advancing steadily towards achieving a uniform level of protection in the field of the free movement of persons, using the provisions on citizenship as a helpful tool.
zahrnuly do zakládajících Smluv v roce 1992.
the Member States inserted into the founding Treaties in 1992.
Tento vývoj stojí na dvou hlavních myšlenkách, které předkládají kritéria s cílem vnést do judikatury soudržnost a pragmatičnost: na jedné straně je průnik základních práv; na druhé straně vytvoření demokratické identity v evropském politickém společenství.
There are two driving forces behind that evolution, which provide criteria for endowing the caselaw with coherence and pragmatic authority: on the one hand, the emergence of the fundamental rights and, on the other, the creation of a democratic identity in the European political community.
V této situaci je namístě zrekapitulovat některé úvahy s cílem vytvořit dogmatický základ, který umožní vyřešit tuto věc a nastíní jasná kritéria pro věci budoucí.
In those circumstances, it is appropriate to summarise a number of considerations with a view to formulating a theoretical basis which will enable the resolution of this case and provide clear guidelines for future ones.
Řízení o předběžné otázce spojuje specifika konkrétního případu s požadavky judikatury platné pro společenství pěti set miliónů obyvatel, kteří požadují jak individuální, tak všeobecné odpovědi.
The preliminary ruling proceedings combine the specific features of a particular case with the requirements of caselaw which has been laid down for a Community of 500 million citizens who seek responses that are both individual and universal.
S tímto cílem předkládám Soudním dvoru metodologii vztahující se k pravidlům o občanství, která řeší spor J. Petersena a umožní se orientovat v dalších sporech, které vyvstanou v Unii v nadcházejících letech.
With that aim in mind, I shall present to the Court a methodology for the provisions on citizenship which will resolve Mr Petersen’s case and provide guidance for many of the cases which will arise in the Union over the coming years.
Pohyb svobodných občanů v Unii práva
The movement of free citizens in a Union governed by the rule of law
Původně pojem „evropské občanství“, jak se objevuje ve druhé části Smlouvy o ES, pokrýval spíše symbolicky než reálně ustanovení, která zaručují volný pohyb.
At the outset, the concept of citizenship of the Union, as it is framed in Part Two of the EC Treaty, provided a basis for the provisions guaranteeing freedom of movement which was more symbolic than real.
Vytvoření modelů účasti v místních demokratických procesech nebo diplomatická a konzulární ochrana poskytují právní status mající tendenci se vyčerpat v článcích 17 ES až 22 ES 29.
The cre -ation of procedures for participating in local democratic processes and for diplomatic and consular protection provided a status with a tendency to be confined to Articles 17 EC to 22 EC.
Soudní dvůr si však uvědomil, že se svobody pohybu potýkaly s výraznými omezeními.
29 However, the Court noticed that the freedoms of movement suffered from serious restrictions.
Tyto nedostatky se často projevovaly zjevnými křivdami vůči adresátovi práv propůjčených právním řádem Společenství.
Frequently, those shortcomings were reflected in clear injustices for the beneficiaries of the rights conferred by Community law.
Známé věci jako Martínez Sala, Baumbast nebo Carpenter postavily Soudní dvůr před složité dilema: pokud by rigidně uplatňoval pravidla volného pohybu, dosáhl by výsledku, jež je neudržitelný pro ty, kteří
Such well-known cases as Martínez Sala, Baumbast and R, and Carpenter placed the Court in a difficult situation: if the Court applied strictly the provisions on freedom of movement, it would achieve an outcome that
Soudní dvůr vyvolal významný obrat v pojetí občanství, které členské státy
The Court has prompted a significant change in the definition of citizenship which
Toto pojetí vyvolává nutnost znovu vyložit svobody pohybu, požívají-li jejich adresáti statusu uznaného články 17 ES a 18 ES.
31That definition calls for the freedoms of movement to be reinterpreted where the individuals who are entitled to those freedoms hold the status conferred in Articles 17 EC and 18 EC.
žádají spravedlnost; pokud by naopak rozšířil ochranu za tyto svobody, mohl by oblast působnosti Smluv rozšířit na nejasně vymezený prostor.
would be untenable for those seeking justice; however, if the Court increased the protection beyond those freedoms, it would extend the scope of the Treaties towards an uncertain destination.
Aby se vyhnul oběma možnostem, obrátil se Soudní dvůr k pojmu občanství uvedenému v článcích 17 ES a 18 ES s cílem propůjčit svobodám důmyslnější obsah 30.
To avoid both possibilities, the Court relied on the concept of citizenship in Articles 17 EC and 18 EC, in order to give the freedoms a more sophisticated subject-matter. 30
Tímto způsobem se volný pohyb osob mění na pohyb svobodných občanů.
Thus, the free movement of persons becomes the movement of free citizens.
Jde o změnu úhlu pohledu, která není bezvýznamná, neboť střed zájmu přestává být v pohybu, ale přenáší se na jednotlivce.
That change of perspective is not insignificant, because, rather than falling on the concept of movement, the focus of attention has shifted to the individual.
Domnívám se, že tento nový přístup je třeba chápat následovně: pojem „občanství“, který zahrnuje právní status jednotlivce, vyžaduje, aby členské státy věnovaly zvláštní pozornost právní situaci jednotlivce.
I believe that that new dialectic must be interpreted as follows: the concept of citizenship, which entails a legal status for individuals, means that the Member States must pay particular attention to individual legal situations.