natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ze sporných ustanovení vyplývá, že vybírání dodatečných poplatků k nákladům na připojení v Německu bylo od 1. ledna 1998 protiprávní (článek 4c směrnice 90/388), na základě kritéria nákladové orientace (čl. 7 odst.
It is clear from the disputed provisions that it was illegal to impose the additional connection cost contribution in Germany after 1 January 1998 (Article 4c of Dir -ective 90/388), in accordance with the cost orientation rule (Articles 7(2) and 12(7) of Directive 97/33).
Mark Hoskins & William Robinson, Oxford and Portland, Oregon, 2003, s. 370, je toho názoru, že přesnost a bezpodmínečnost jsou nezbytné pouze tehdy, pokud má uplatnění normy Společenství nahradit vnitrostátní normu, nikoliv tam, kde je cílem pouze vyloučení posledně uvedené, přestože podle judikatury je třeba tyto požadavky splnit v obou případech. 72 — Shoduji se v tomto směru s předkládacím usnesením (bod 44 a následující), které zdá se nepochybuje o existenci přesných a bezpodmínečných práv na základě těchto směrnic.
Mark Hoskins & William Robinson, Oxford and Portland, Oregon, 2003, p. 370, maintains that the requirement that a directive must be precise and unconditional needs to be satisfied only where, by relying on the Community provision, the intention is to replace the national provision, but not where the aim is merely to exclude it, despite the fact that the Court has held that the requirement must be satisfied in both cases. 71 — Judgments in Case 103/88 Fratelli Costanzo [1989] ECR 1839, and Case C-319/97 Kortas [1999] ECR I-3143.
Projednávaná věc se netýká abstraktních zásad, ale konkrétních normativních ustanovení, která přiznávají telekomunikačním operátorům právo na to, aby cena za propojení zahrnovala pouze náklady na připojení účastnického vedení.
The present case does not concern abstract principles but rather specific legislative provisions which confer on telecommunications operators the right to include only the costs of connection to the local loop in the interconnection charge.
Národní regulační orgány tedy stanoví výši sazby, ale na právním základě, který je tak přesný a bezpodmínečný (zákaz dodatečných poplatků, které nejsou nezbytné k pokrytí nákladů), že nevyžaduje žádné doplnění ze strany práva Společenství nebo vnitrostátního práva.
Accordingly, the national regulatory authority sets the amount of the charge using a legal basis which is so precise and unconditional (the prohibition of unnecessary additional charges to cover the cost) that it does not need to be supplemented by any further Community or national legislation.
Krom toho vycházejí tato ustanovení z právního postulátu zásady volné hospodářské soutěže 74, o níž Soudní dvůr rozhodl 75, že může zakládat práva mající
Furthermore, the legal proposition in those provisions is founded on the principle of free competition, 74 which the Court has held 75is capable of creating directly effect- as Advocate General Mázak points out in his
V každém případě je třeba vzít v úvahu, jak zdůrazňuje generální advokát Mazák ve svém stanovisku 76k věci Palacios de la Villa 77, že judikatura neupírá přímý účinek přímý účinek, a to i ve vztazích mezi jednotlivci (horizontální vztahy), přičemž vnitrostátním soudům přísluší zajistit jejich ochranu.
Opinion in Palacios de la Villa, that, in ive rights, including in (horizontal) relations between individuals, which the national courts are responsible for safeguarding.
ani ustanovením směrnice, která podléhají výjimkám nebo vyžadují odůvodnění.
accordance with caselaw, the fact that provisions of a directive are subject to exceptions or provide for justifications does not mean that the directive lacks direct effect.
Konkretizace výrazu „nákladová orientace sazeb“ je v pozadí konečného stanovení ceny, i když nezastiňuje podstatu dotčeného práva.
The specific definition of the concept of ‘cost orientation for tariffs’ is held up as a mirror when the final price is set, although it does not cloud the substance of the right concerned.
Argumentace předkládaná německou vládou a Deutsche Telekom ve snaze popřít přesnost těchto norem je formulována značně zmateně, což se vyjasní, když si uvědomíme chybu spočívající v tom, že úkol „začlenit“ neurčitý pojem se ztotožňuje s úkolem „provést“ směrnici.
The forceful argument put forward by the German Government and Deutsche Telekom in an attempt to conceal the fact that those provisions are precise is vitiated by serious confusion in its drafting, which is dispelled by the realisation that it contains the error of likening the task of ‘incorporating’ an indeterminate concept to that of ‘implementing’ a directive.
Teorie přímého účinku se uplatňuje na vertikální vztahy v jednom směru (od jednotlivce ke státu), přičemž jak pohyb v opačném směru (opačné vertikální vztahy) 78, tak k nim kolmé cesty, které by umožňovaly dovolávat se směrnice mezi jednotlivci (horizontální účinek) 79, jsou zakázány.
The doctrine of direct effect operates on a vertical, one-way plane (from an individual to the State), in that traffic in the opposite direction (reverse vertical relationships) 78and perpendicular routes which would enable a directive to be relied on between individuals (horizontal direct effect) are both prohibited. 79
74 — Článek 82 ES.
74 — Article 82 EC.
Odkazuje se v něm na bod 105 výše uvedeného rozsudku Pfeiffer a další (C-397/01 a C-403/01, Recueil, s.
76 — In which he referred to paragraph 105 of the judgment in Pfeiffer and Others.
I-8835); v druhém stanovisku v této věci zdůrazňuji (v bodě 36), jak je důležité neslevovat z toho, co bylo dosaženo v oblasti přímého účinku.
In the second opinion in Pfeiffer (paragraph 36), I emphasised that it is important not to undo the progress made in relation to direct effect.
79 — Rozsudek ze dne 26. února 1986, Marshall I (152/84, Recueil, s. 723).
78 — Joined Cases C-74/95 and C-129/95 X [1996] ECR I-6609.79 — Case 152/84 Marshall I [1986] ECR 723.
ARCOR A DALŠÍ součástí vertikálního vztahu, což vedlo ke vzniku teorie trojstranných vztahů 87.
ARCOR AND OTHERS ship, giving rise to the theory of triangular relationships. 87
Podle Soudního dvora by rozšíření přímého účinku směrnic na oblast vztahů mezi jednotlivci znamenalo přiznat Společenství pravomoc ukládat jednotlivcům povinnosti, ačkoliv je tato pravomoc omezena na přijímání nařízení nebo rozhodnutí 80.
According to the Court, extending the doctrine of the direct effect of directives to the sphere of relations between individuals would be tantamount to conferring on the Community a power to enact obligations for individuals, whereas that competence is limited to the adoption of regulations or decisions. 80
Nicméně ve věci Wells 88, v oblasti jako je životní prostředí 89, v níž jsou zúčast-
However, in Wells, 88a case which concerned the environment, 89a field in
Čas však neumlčel hlasy volající po uznání horizontálního přímého účinku, jako tomu bylo v případě generálního advokáta Lenze 81 v jeho stanovisku k věci Faccini Dori 82, který se opírá o argumenty rozvinuté dříve generálními advokáty Van Gervenem 83a Jacobsem 84.
Nevertheless, time has not succeeded in silencing the calls for horizontal direct effect to be recognised. Advocate General Lenz 81 made such a call in the opinion in Faccini Dori, 82relying in turn on the arguments previously put forward by advocates general
něné zájmy rozptýlené, judikatura přinesla pevnější vodítka, neboť přes konstatování, že „jednotlivec se nemůže dovolávat směrnice proti členskému státu, pokud se jedná o povinnost státu, která je přímo spojena se splněním jiné povinnosti, jež přísluší na základě této směrnice třetí osobě“ (bod 56), poté poprvé uvedla, že „negativní dopady na práva třetích osob, i pokud jsou tyto dopady jisté, nemohou odůvodnit, aby byla jednotlivci odepřena možnost dovolávat se ustanovení směrnice vůči členskému státu“ (bod 57).
which the interests at stake are vague, the Court provided firmer guidance. Despite pointing out that ‘an individual may not rely on a directive against a Member State where it is a matter of a State obligation directly linked to the performance of another obligation falling, pursuant to that directive, on a third party’ (paragraph 56), the Court went on to state, for the first time, that ‘adverse repercussions on the rights of third parties, even if the repercussions are certain, do not justify preventing an individual from invoking the provisions of a directive against the Member State concerned’ (paragraph 57).
Určení neslučitelnosti TKG
The finding that the TKG is incompatible with Community law
Nad těmito autory se vznáší pocit ztracené příležitosti 85, přestože Soudní dvůr neváhal použít tuto doktrínu 86tam, kde se směrnice dotýká práv jednotlivců, jež nejsou
The feeling that an opportunity has been lost appears to hover over those writers, 85 despite the fact that the Court has not hesitated to apply the doctrine 86 where a directive affects the rights of individuals who are not part of the vertical relation-
Repertoár judikatury Společenství nepřipouští disonance, i když v případech,
There is no room for disharmony in the repertoire of Community caselaw, although,
82 — Rozsudek ze dne 14. července 1994 (C-91/92, Recueil, s. I-3325).
80 — Judgment in Case C-192/94 El Corte Inglés [1996] ECR I-1281.
83 — Stanovisko ze dne 26. ledna 1993, týkající se rozsudku ze dne 2. srpna 1993, Marshall (C-271/91, Recueil, s. I-4367).
81 — Advocate General Lenz called for the law based on the Treaty to develop in the interests of the uniform, effective application of Community law so as to extend the doctrine to relationships between private individuals and thus respond to the legitimate expectations nurtured by citizens of the Union.
87 — V oblasti zadávání veřejných zakázek výše uvedený rozsudek Fratelli Costanzo; ohledně prodeje farmaceutických přípravků rozsudek ze dne 12. listopadu 1996, Smith & Nephew a Primecrown (C-201/94, Recueil, s. I-5819) a ohledně technických předpisů rozsudky ze dne 30. dubna 1996, CIA Security Internacional (C-194/94, Recueil, s. I-2201), a ze dne 26. září 2000, Unilever (C-443/98, Recueil, s. I-7535). 88 — Rozsudek ze dne 7. ledna 2004 (C-201/02, Recueil, s. I-723).
87 — In the field of public procurement, see the judgment in Fratelli Costanzo; on the marketing of proprietary medicinal products, see Case C-201/94 Smith & Nephew and Primecrown [1996] ECR I-5819; and, with regard to technical regulations, see Case C-194/94 CIA Security International [1996] ECR I-2201 and Case C-443/98 Unilever [2000] ECR I-7535. 88 — Case C-201/02 Wells [2004] ECR I-723.
89 — I když nepřímý horizontální účinek v oblasti životního prostředí již uznal rozsudek ze dne 16. září 1999, World Wildlife Fund a další (C-435/97, Recueil, s. I-5613).
86 — I made that point in paragraph 41 of my second opinion in Pfeiffer and Others.
86 — To zdůrazňuji v bodě 41 mého druhého stanoviska k věci Pfeiffer a další.
89 — Although the Court had already confirmed the application of indirect horizontal effect to the field of the environment in Case C-435/97 World Wildlife Fund and Others [1999] ECR I-5613.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA RUIZ-JARABA – SPOJENÉ VĚCI C-152/07 AŽ C-154/07 vlastní substance, takže se stává samostatným problémem.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — JOINED CASES C-152/07 TO C-154/07 in cases such as the present one, it will yield to the melody of triangular relationships.
jako je tento, ustupuje melodii trojstranných vztahů.
relationship) and it acquires substantive connotations such that it becomes a separate problem.
Je třeba připomenout, že na skutkových a právních vztazích, z nichž vychází tyto žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, se podílejí soukromé subjekty (Arcor, TELE2 a Telekom GmbH), které nevystupují proti jinému jednotlivci, nýbrž přímo proti státu (v daném případě proti Regulierungsbehörde für Telekommunikation und Post).
It is important to recall that the factual and legal relationships underlying the present references for a preliminary ruling involve private persons (Arcor, TELE2 and Telekom GmbH) who have taken action not against another private person but against the State (Regulierungsbehörde für Telekommunikation und Post).
Není důvod k tomu, aby Bundesverwaltungsgericht váhal, neboť v tomto případě nejde o právo, které by nemělo žádný vztah k veřejné moci a mohlo by způsobit škodu jiné osobě, jako tomu bylo v případě Busseni 90, nýbrž, stejně jako ve věcech Wells a Fratelli Constanzo, škoda vyplývá z jednání státu.
There is no reason for the Bundesverwaltungsgericht to be disheartened because the right invoked in the present case is not one which is free of any link to the public authorities and liable to cause damage to another individual, as occurred in Busseni; 90instead, like in Wells and Fratelli Constanzo, the damage flows from the action of the State.
V tom spočívá zásadní rozdíl mezi touto věcí a jinými věcmi, zejména Telefónica O2 Czech Republic, které se týkají sporu mezi dvěma telekomunikačními operátory ohledně přístupu k síti, který vyústil v občanskoprávní řízení mezi nimi, zatímco regulačnímu orgánu připadala pouze úloha zprostředkovatele.
Therein lies the essential difference between this and other cases, particularly Telefónica O2 Czech Republic, which concerned a dispute between two telecommunications operators over access to the network, resulting in civil proceedings between them, while the regulatory authority was confined to the role of mediator.
Neexistují tedy žádné horizontální účinky ani skutečná škoda pro dominantní společnost.
Accordingly, the dominant undertaking suffers no horizontal direct effects or genuine damage.
Krom toho právo, kterého se tato společnost dovolává, jí bylo přiznáno normou, která je v rozporu s právem Společenství, a její postavení je dotčeno pouze nepřímo v tom, že nebude moci vybírat protiprávní poplatky.
Moreover, the right that undertaking seeks to enforce was created by a provision which is contrary to Community law and its position is affected only indirectly, in that it is unable to impose unlawful charges.
Nicméně v latentním soudním sporu v této věci není žádný prostor pro autonomii vůle, a v důsledku toho ani pro soukromé právo, pokud jde o stanovení sazeb, neboť na základě práva Společenství a německého práva přísluší výlučná pravomoc státu.
However, in the dispute which gave rise to the present case, there is no latitude for freedom of action or, therefore, for private law when it comes to setting the charge in question because, in accordance with Community and German law, exclusive competence in that regard rests with the State.
Ve světle přednosti práva Společenství, která vyžaduje, aby vnitrostátní soud zaručil jednotlivcům práva vyplývající ze směrnic, brání-li vnitrostátní právo jejich dodržení, se zdá nevyhnutelné odpovědět na druhou otázku kladně.
An affirmative reply to the second question appears unavoidable in the light of the primacy of Community law, pursuant to which the national court must guarantee to individuals the rights flowing from directives where national law precludes respect for those rights.
V tomto kontextu se stanovení dodatečného poplatku odlišuje od předchozího povolení propojení (které zcela jistě umožňuje smluvní vztahy) a nabývá charakteristik
In those circumstances, the setting of the additional charge is independent of the prior approval of the interconnection charge (which certainly gave rise to a contractual
S ohledem na veškeré výše uvedené úvahy navrhuji Soudnímu dvoru, aby odpověděl na předběžné otázky položené Bundesverwaltungsgericht takto:
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court should reply to the questions referred for a preliminary ruling by the Bundesverwaltungsgericht, declaring that:
2) Vnitrostátní soud musí tuto neslučitelnost ustanovení vnitrostátního práva s právem Společenství zohlednit v řízení, v němž dominantní operátor požaduje splnění uvedené povinnosti.“
(2) The national court must take into account the incompatibility with Community law of a provision of national law in proceedings in which the dominant operator seeks compliance with the aforementioned requirement.
2008 – SPOJENÉ VĚCI C-152/07 AŽ C-154/07
2008 — JOINED CASES C-152/07 TO C-154/07
Ve spojených věcech C-152/07 až C-154/07, jejichž předmětem jsou tři žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podané rozhodnutími Bundesverwaltungsgericht (Německo) ze dne 13. prosince 2006, došlými Soudnímu dvoru dne 20. března 2007, v řízeních
THREE REFERENCES for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Bundesverwaltungsgericht (Germany), made by decisions of 13 December 2006, received at the Court on 20 March 2007, in the proceedings
SOUDNÍ DVŮR (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts a L. Bay Larsen, předsedové senátů, K. Schiemann, J. Makarczyk, P. Kūris (zpravodaj), E. Juhász, A. Ó Caoimh, P. Lindh a J.-C. Bonichot, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc-Sławiczek, rada, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 19. února 2008, s ohledem na vyjádření předložená:
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts and L. Bay Larsen, Presidents of Chambers, K. Schiemann, J. Makarczyk, P. Kūris (Rapporteur), E. Juhász, A. Ó Caoimh, P. Lindh and J.-C. Bonichot, Judges,
– za německou vládu J. Schererem a J. Hagelbergem, Rechtsanwälte,
— the German Government, by J. Scherer and J. Hagelberg, Rechtsanwälte,
– za vládu Spojeného království V. Jackson a M. Hoskinsem, jako zmocněnci,
— the United Kingdom Government, by V. Jackson and M. Hoskins, acting as Agents,
– za Komisi Evropských společenství G. Braunem a K. Mojzesowicz, jako zmocněnci, po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 1. dubna 2008, vydává tento
— the Commission of the European Communities, by G. Braun and K. Mojzesowicz, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 1 April 2008, gives the following
Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce se týkají výkladu jednak směrnice Komise 90/388/EHS ze dne 28. června 1990 o hospodářské soutěži na trhu telekomunikačních služeb (Úř. věst. L 192, s.
These references for a preliminary ruling relate to the interpretation of, first, Commission Directive 90/388/EEC of 28 June 1990 on competition in the markets for telecommunications services (OJ 1990 L 192, p.
10), ve znění směrnice Komise 96/19/ES ze dne 13. března 1996 (Úř. věst. L 74, s.
10), as amended by Commission Directive 96/19/EC of 13 March 1996 (OJ 1996 L 74, p.
32), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/61/ES ze dne 24. září 1998 (Úř. věst. L 268, s.
32), as amended by Directive 98/61/EC of the European Parliament and of the Council of 24 September 1998 (OJ 1998 L 268, p.
37, dále jen „směrnice 97/33“).
37) (‘Directive 97/33’).
Tyto žádosti byly podány v rámci projednání tří opravných prostředků „Revision“ ve sporech mezi Arcor AG & Co. KG (dále jen „Arcor“), Communication Services TELE2 GmbH (dále jen „TELE2“) a Firma 01051 Telekom GmbH (dále jen „01051 Telekom“), provozovateli veřejné telekomunikační sítě, na straně jedné a Spolkovou republikou Německo, zastoupenou Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (Spolková agentura pro elektřinu, plyn, telekomunikace, poštu a dráhy, dále jen „regulační orgán“) na straně druhé, za přítomnosti Deutsche Telekom AG (dále jen „Deutsche Telekom“), ohledně rozhodnutí regulačního orgánu ze dne 29. dubna 2003, kterým tento orgán ode dne 1. července 2003 povolil poplatek za připojení ve výši 0,004 eur za minutu k ceně telefonních hovorů za poskytování spojení s původem ve vnitrostátní telefonní síti Deutsche Telekom ICP partnerovi propojení jako provozovateli propojené sítě pro místní telefonní hovory [dále jen „služba Telekom-B2 (místní)“]. Právní rámec
The references were made in three sets of appeal proceedings on a point of law (‘Revision’) in which the parties were (i) Arcor AG & Co. KG (‘Arcor’), (ii) Communication Services TELE2 GmbH (‘TELE2’) and (iii) Firma 01051 Telekom GmbH (‘01051 Telekom’), all operators of public telecommunications networks, on the one hand, the Bundesrepublik Deutschland, represented by the Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (Federal Agency for Electricity, Gas, Telecommunications, Post and Rail Networks; ‘the regulatory authority’), on the other, and, as an intervening party, Deutsche Telekom AG (‘Deutsche Telekom’), and which concerned a decision of the regulatory authority of 29 April 2003 approving, as from 1 July 2003, a connection charge of EUR 0.004 per minute in respect of call charges for the provision of calls originating in Deutsche Telekom’s national telephone network to an interconnection partner operating as a carrier for local calls (‘the Telekom-B2 (local) facility’). Legal context
Pátý bod odůvodnění směrnice 96/19 uvádí:
Recital 5 in the preamble to Directive 96/19 states:
2008 – SPOJENÉ VĚCI C-152/07 AŽ C-154/07 pro dosažení nezbytných strukturálních úprav; […] členské státy, které mohou požádat o takovou výjimku jsou Španělsko, Irsko, Řecko a Portugalsko, pokud se jedná o méně rozvinuté sítě, a Lucembursko, pokud se jedná o velmi malé sítě; […]“ (neoficiální překlad)
2008 — JOINED CASES C-152/07 TO C-154/07 adjustments. The Member States which may request such an exception are Spain, Ireland, Greece and Portugal with regard to less developed networks and Luxembourg with regard to very small networks. …’
Podle dvacátého bodu odůvodnění směrnice 96/19:
Recital 20 in the preamble to Directive 96/19 states:
„[…] členské státy by měly co nejrychleji postupně zrušit přetrvávající neodůvodněná omezení ohledně vyrovnávání tarifů telekomunikačními subjekty, zejména ta omezení, která brání přizpůsobení sazeb, jež neodpovídají nákladům a zvyšují výdaje na poskytování univerzální služby; […]“ (neoficiální překlad)
‘… Member States should phase out as rapidly as possible all unjustified restrictions on tariff rebalancing by the telecommunications organisations and in particular those preventing the adaptation of rates which are not in line with costs and increase the burden of universal service provision….’
Třetí pododstavec článku 4c směrnice 90/388, zavedený článkem 1 bodem 6 směrnice 96/19 stanoví:
The third paragraph of Article 4c of Directive 90/388, inserted by Article 1(6) of Directive 96/19, provides:
„členské státy umožní svým telekomunikačním subjektům přehodnotit tarify s přihlédnutím ke specifickým podmínkám trhu a potřebě zajistit dostupnost univerzální služby, zejména jim povolí přizpůsobit stávající sazby, které neodpovídají nákladům a které zvyšují výdaje na poskytování univerzální služby s cílem stanovit tarify na základě skutečných nákladů.
‘Member States shall allow their telecommunications organisations to rebalance tariffs taking account of specific market conditions and of the need to ensure the affordability of a universal service, and, in particular, Member States shall allow them to adapt current rates which are not in line with costs and which increase the burden of universal service provision, in order to achieve tariffs based on real costs.
Pokud taková úprava nemůže být uskutečněna do 1. ledna 1998, podají příslušné členské státy Komisi zprávu o postupném odstranění zbývající tarifní nevyváženosti.
Where such rebalancing cannot be completed before 1 January 1998 the Member States concerned shall report to the Commission on the future phasing-out of the remaining tariff imbalances.
Tato zpráva musí obsahovat podrobný harmonogram provádění.“ (neoficiální překlad)
This shall include a detailed timetable for implementation.’
Článek 7 odst. 2 směrnice 97/33 zní následovně:
Article 7(2) of Directive 97/33 is worded as follows:
„Poplatky za propojení dodržují zásady transparentnosti a nákladové orientace.
‘Charges for interconnection shall follow the principles of transparency and cost orientation.