natgillin/translations-raw huggingface dataset:
6 bodu 1 by v důsledku toho neměla být použitelná na spory týkající se pracovních smluv.
In order to clarify the solution which I propose that the Court should adopt, I will begin by setting out, first of all, the arguments which appear to exclude the applicability of Article 6(1) in the context of disputes concerning individual contracts of employment and then explain why such an interpretation should not, in my view, be adopted by the Court.
že oddíl 5 představuje výjimku ze zásady příslušnosti stanovené v článku 2 nařízení 4, podle níž příslušným soudem musí být soud místa, kde má žalovaný bydliště nebo sídlo, by měla být pravidla uvedená v článcích 18 až 21 oddílu 5 vykládána restriktivně, takže by byly přípustné pouze výjimky z použití zásady příslušnosti na základě bydliště nebo sídla žalovaného, které jsou výslovně uvedeny v tomto oddílu.
In addition, since Section 5 constitutes a derogation from the principle, laid down in Article 2 of the Regulation, 4that the courts having jurisdiction must be those for the place where the defendant is domiciled, the rules laid down in Article 18 to 21 of Section 5 should be interpreted strictly, so that only the exceptions to the application of the principle that jurisdiction is based on the defendant’s domicile that are expressly laid down in that section are allowed.
Přesto nelze upřednostnit tento výklad, jelikož opomíjí nejen teleologický a kontextuální dosah nařízení č. 44/2001, ale také smysl ustanovení rozhodných v této věci.
That interpretation cannot, however, prevail, in so far as it not only disregards the teleological and contextual scope of Regulation No 44/2001, but also the sense of the provisions relevant in this case.
Vychází především z nesprávného předpokladu, že čl. 6 bod 1 je výjimkou z pravidel příslušnosti uvedených v oddíle týkajícím se
In particular, it is based on the incorrect premise that Article 6(1) is an exception to the rules of jurisdiction laid down in the section concerning individual contracts of
Z tohoto ustanovení je zřejmé, že jednak jakýkoliv spor, který se týká individuální pracovní smlouvy, musí být předložen soudu podle pravidel příslušnosti stanovených v oddíle 5 uvedeného nařízení (články 18
It follows from that provision, first, that any dispute concerning an individual contract of employment must be brought before the court having jurisdiction under the rules laid down in Section 5 of that regulation
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA M. POIARESE MADURA – VĚC C-462/06 individuálních pracovních smluv.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-462/06 favourable to his interests than the general rules provide for’.
6 bodu 1 zmíněného nařízení nepředstavuje výjimku z pravidel příslušnosti týkajících se individuálních pracovních smluv, ale doplňuje ustanovení, která se týkají těchto smluv, aniž by zpochybňovalo jejich princip.
As I will show, the special rule of jurisdiction in Article 6(1) of the Regulation does not constitute an exception to the rules of jurisdiction concerning individual contracts of employment, but a supplement to the provisions concerning them which does not call into question the principle underlying those provisions.
Za těchto podmínek by bylo překvapivé, kdyby uvedení autoři při přijímání nařízení č. 44/2001 chtěli odejmout pracovníkovi možnost použít příznivější pravidla, kterou měl před vstupem tohoto nařízení v platnost v rámci Bruselské úmluvy.
it would be surprising if, in adopting Regulation No 44/2001, the legislature had intended to deprive employees of the benefit of the more favourable rules which applied under the Brussels Convention prior to the entry into force of that regulation.
Soudní dvůr ostatně neustále připomínal, že tato úmluva měla být vykládána v oblasti pracovních smluv „s přihlédnutím ke snaze zajistit náležitou ochranu smluvní strany, která je ze sociálního hlediska slabší, jíž je v tomto případě pracovník“ 6.
The Court has, moreover, consistently pointed out that, in matters relating to contracts of employment, that convention was to be interpreted ‘[taking account] of the concern to afford proper protection to the party to the contract who is the weaker from the social point of view, in this case the employee’.
Přitom výklad, podle něhož i v případě spojených právních nároků týkajících se několika žalovaných, by pracovník byl povinen žalovat individuálně každého z nich u příslušného soudu každého členského státu, by byl nejen v rozporu s řádným výkonem spravedlnosti 7, ale opomíjel by také ochranu slabší smluvní strany a navíc by ji zbavil možnosti, které se předtím mohla dovolávat.
6 An interpretation to the effect that, even in the case of related actions concerning a number of defendants, an employee would be required to sue each of them individually in the courts having jurisdiction in each Member State, would not only be contrary to the sound administration of justice, 7 but would also fail to protect the contracting party in the weaker position and, furthermore, deprive that party of a possibility that was previously available.
Za těchto okolností je třeba mít za to, že pokud nařízení č. 44/2001 stanovilo pro
Accordingly, it must be considered that, although Regulation No 44/2001 provided
Nejprve připomínám, že i když Bruselská úmluva nestanovila zvláštní oddíl týkající se pracovních smluv, pravidla příslušnosti, která stanovila, se nicméně na tyto smlouvy používala.
First of all, it should be remembered that, although the Brussels Convention did not contain a specific section on contracts of employment, the rules of jurisdiction which it laid down none the less applied to such contracts.
44/2001, které navazuje na Bruselskou úmluvu, jak je zdůrazněno v pátém bodě odůvodnění zmíněného nařízení, vykazuje kontinuitu s pravidly, která uvádí Bruselská úmluva a není odklonem od těchto pravidel.
As is pointed out in recital 5 in the preamble to Regulation No 44/2001, which followed on from the Brussels Convention, that regulation is a continuation of, and not a break from, the rules laid down in the Convention.
5 — Třináctý bod odůvodnění nařízení č. 44/2001.
5 — Recital 13 in the preamble to Regulation No 44/2001.
6 — Rozsudek ze dne 13. července 1993, Mulox IBC (C-125/92, Recueil, s. I-4075, bod 18).
6 — Case C-125/92 Mulox IBC [1993] ECR I-4075, paragraph 18.
Navíc autoři nařízení č. 44/2001 chtěli zavést zvláštní oddíl týkající se soudní příslušnosti v oblasti pracovních smluv, přičemž měli za to, že „slabší strana [by měla
Further, when Regulation No 44/2001 was drafted, it was considered desirable to create a specific section on jurisdiction in matters relating to contracts of employment because ‘the weaker party should be protected by rules of jurisdiction more
GLAXOSMITHKLINE A LABORATOIRES GLAXOSMITHKLINE článkem 234 ES přísluší Soudnímu dvoru, aby poskytl předkládajícímu soudu užitečnou odpověď, která mu umožní rozhodnout spor, jenž mu byl předložen.
GLAXOSMITHKLINE AND LABORATOIRES GLAXOSMITHKLINE courts and the Court of Justice, it is for the latter to provide the referring court with an answer which will be of use to it and enable it to determine the case before it.
pracovní smlouvy výjimku z pravidla bydliště nebo sídla žalovaného za účelem ochrany zájmů slabší smluvní strany, nezohlednění případu několika spojených právních nároků uplatňovaných proti několika žalovaným v rámci oddílu 5 musí být považováno za mezeru v tomto nařízení.
for an exception to the rule of the defendant’s domicile in respect of contracts of employment, with a view to preserving the interests of the weaker party to the contract, the failure to take account of the case where a number of related claims are brought against a number of defendants in Section 5 must be understood as a lacuna in that text.
6 bodu 1 totiž užitečně napravuje nezohlednění zvláštnosti řízení spočívající v existenci spojených právních nároků v oblasti pracovních smluv, aniž by byla nicméně dotčena pravidla soudní příslušnosti, kterými se tyto smlouvy řídí.
The applicability of Article 6(1) is of use in correcting the failure to take account of a characteristic of these cases, namely related claims in matters relating to contracts of employment, without however undermining the rules of jurisdiction which govern them.
Jak bylo zdůrazněno, nařízení č. 44/2001 nepředstavuje odklon od zásad stanovených v Bruselské úmluvě, ale vykazuje s nimi kontinuitu.
As has been pointed out, Regulation No 44/2001 does not mark a break from the principles laid down in the Brussels Convention, but is a continuation of the rules laid down therein.
6 bod 1 nařízení č. 44/2001 se použije v rámci individuálních pracovních smluv.
For all of those reasons, I would invite the Court to find that Article 6(1) of Regulation No 44/2001 is applicable in the context of individual contracts of employment.
Článek 6 bod 1 nařízení č. 44/2001 podřizuje své použití podmínce, že „právní nároky jsou spojeny tak úzce, že je účelné je vyšetřit a rozhodnout o nich společně, aby se zabránilo vydání vzájemně si odporujících rozhodnutí v oddělených řízeních [možnosti dojít v oddělených řízeních k protichůdným soudním rozhodnutím]“.
The application of Article 6(1) of Regulation No 44/2001 is subject to the condition that ‘the claims are so closely connected that it is expedient to hear and determine them together to avoid the risk of irreconcilable judgments resulting from separate proceedings’.
6 bodu 1 nařízení č. 44/2001 v rámci individuálních pracovních smluv
B — The conditions governing the application of Article 6(1) of Regulation No 44/2001 in the context of individual contracts of employment
Podle ustálené judikatury v rámci spolupráce s vnitrostátními soudy zavedené
It is established caselaw that, in the procedure laid down by Article 234 EC providing for cooperation between national
Tato podmínka, která se nevyskytuje v původním znění tohoto ustanovení
That condition, which did not appear in the original version of the provision in the
Bruselské úmluvy, vychází přímo z článku 22 zmíněné úmluvy, podle něhož jsou právní nároky spojeny, pokud je mezi nimi dán tak úzký vztah, že je účelné je vyšetřit a rozhodnout o nich společně, aby se zabránilo možnosti dojít v oddělených řízeních k protichůdným soudním rozhodnutím.
Brussels Convention, is taken directly from Article 22 of that convention, according to which actions are deemed to be related where they are so closely connected that it is expedient to hear and determine them together to avoid the risk of irreconcilable judgments resulting from separate proceedings.
se vylučujícím právním následkům.
pretation, the application of special jurisdiction where there are a number of defendants is conditional on the fact that there is a risk that separate trial and judgment of cases might give rise to mutually exclusive legal consequences.
Naproti tomu na základě extenzivního výkladu pojmu „protichůdná soudní rozhodnutí“ stačí, že oddělené vyšetření právních nároků a rozhodnutí o nich s sebou nese nebezpečí rozporuplnosti rozhodnutí, aniž by bylo nezbytné, aby s sebou neslo nebezpečí, že by mohlo vést ke vzájemně se vylučujícím právním následkům 9.
By contrast, under a broad interpretation of the term ‘irreconcilable judgments’, it is sufficient that the separate trial and judgment of cases would involve the risk of conflicting decisions, without necessarily involving the risk of giving rise to mutually exclusive legal consequences.
Aniž by se vyslovil ve prospěch jednoho z těchto výkladů, Soudní dvůr dále upřesnil, že k tomu, aby rozhodnutí mohla být považována za rozporná, nestačí, že existuje rozdíl v řešení sporu, ale je ještě třeba, aby tento rozdíl spadal do rámce téže skutkové a právní situace 10.
9Without deciding in favour of either of those interpretations, the Court has also pointed out that, ‘in order that decisions may be regarded as contradictory, it is not sufficient that there be a divergence in the outcome of the dispute, but that divergence must also arise in the context of the same situation of law and fact’. 10
Soudní dvůr ve výše uvedeném rozsudku Kalfelis považoval za nezbytné použít podmínku spojitosti právních nároků při výkladu čl.
In Kalfelis, the Court found it necessary to transpose the requirement of a connection between the claims in the context of the interpretation of Article 6(1) of the Brussels Convention.
Podle Soudního dvora „by tomu tak [totiž] mohlo být, kdyby žalobce měl možnost zvolit soud, jemuž by podal žalobu proti několika žalovaným pouze za tím účelem, aby byla vyloučena příslušnost soudů státu, kde by měl bydliště nebo sídlo jeden z těchto žalovaných“ 8.
In the Court’s view, ‘that possibility might arise if a plaintiff were at liberty to make a claim against a number of defendants with the sole object of ousting the jurisdiction of the courts of the State where one of the defendants is domiciled’. 8
Ve skutečnosti není nezbytné se dále zabývat tímto problémem.
In reality, it is not necessary to pursue that debate further.
Přitom tento úzký vztah může být pravděpodobně posouzen pouze ve vztahu ke každému jednotlivému případu a konkrétněji ke každé
That connecting factor can probably only be assessed on a case-by-case basis and, more specifically, in relation to the particular
Pojem „protichůdná soudní rozhodnutí“, který je podmínkou použitelnosti čl.
The term ‘irreconcilable judgments’ in the proviso governing the application of Article 6(1) of Regulation No 44/2001 may be interpreted in many ways.
6 bodu 1 nařízení č.
On a strict inter-
9 — Pro připomenutí a analýzu této otázky je možné užitečně odkázat na stanovisko generálního advokáta Légéra přednesené ve věci, ve které byl vydán výše uvedený rozsudek Roche Nederland a další, jakož i na Bomhoffa, J., Judicial Discretion in European Law on Conflicts of Jurisdiction, Sdu, Haag, 2005.
9 — For a discussion and analysis of that question, reference can be made to the Opinion of Advocate General Léger in the case which gave rise to the judgment in Roche Nederland and Others, and to Bomhoff. J, Judicial Discretion in European Law on Conflicts of Jurisdiction, SDU, The Hague, 2005.
10 — Výše uvedený rozsudek Roche Nederland a další (bod 26) a rozsudek ze dne 11. října 2007, Freeport (C-98/06, Sb. rozh. s. I-8319, bod 40).
10 — Roche Nederland and Others, paragraph 26, and Case C-98/06 Freeport [2007] ECR I-8319, paragraph 40.
8 — Výše uvedený rozsudek Kalfelis (bod 9).
8 — Kalfelis, paragraph 9.
GLAXOSMITHKLINE A LABORATOIRES GLAXOSMITHKLINE oblasti, v níž má být toto pravidlo zvláštní příslušnosti použito.
GLAXOSMITHKLINE AND LABORATOIRES GLAXOSMITHKLINE matters concerning which that special rule of jurisdiction is applicable.
bodu 1, který jakožto výjimka z pravidla příslušnosti musí být předmětem striktního výkladu 12. Souhrnně lze říct, že spojitost, které je podřízeno použití čl.
preted strictly. 12To sum up, the connection to which the application of Article 6(1) is subject requires a finding of a link between the claims.
6 bodu 1, předpokládá, že je zjištěn vztah mezi právními nároky, který musí existovat pro zajištění toho, že bez ohledu na to, kterému soudu je žaloba předložena, je mezi ním a věcí úzký vztah, takže tato zvláštní příslušnost bude použita správně, aniž by byl zneužit její cíl.
That link must exist in order to ensure, regardless of the court seised, that it has a close relationship to the case, to ensure that that special jurisdiction is properly used for its intended purpose.
Za účelem zajištění takového cíle a zabránění zneužití zvláštní příslušnosti spojitost nutně znamená, že lze konstatovat zvláště úzký vztah mezi sporem a soudem, kterému má být předložen 11.
In order to safeguard such an objective and to prevent special jurisdiction from being misused, a connection between claims necessarily implies a particularly close relationship between a dispute and the court best placed to take cognisance of the matter.
Nicméně v rozporu s výkladem podaným Spojeným královstvím požadavek vztahu mezi sporem a soudem, jemuž byla žaloba předložena, nikdy nevyžaduje takové hierarchické seřazení soudů, aby žaloba musela být předložena soudu, který by vykazoval nejsilnější vztah spojitosti.
11 However, contrary to the interpretation adopted by the United Kingdom, the requirement of a connection between the dispute and the court before which the claim is brought never requires the courts to be ordered hierarchically so that the application should be brought before the court which is most closely connected to it.
Takový výklad by zavedl dodatečnou podmínku použití čl. 6
Such an interpretation would be tantamount to introducing an additional condition to the application of Article 6(1), which as a derogation from the basic rule of jurisdiction, can only be inter-
Soud Společenství tuto teorii jasně odmítl ve výše uvedeném rozsudku Roche Nederland a další.
The Community Court clearly rejected that theory in Roche Nederland and Others.
11 — Viz zejména výše uvedené rozsudky Ivenel (bod 11) a Pugliese (bod 17).
11 — See, inter alia, Ivenel, paragraph 11, and Pugliese, paragraph 17.
13 — Viz vyjádření předložené J.-P. Rouardem (s. 7).
13 — See the observations submitted by Mr Rouard, p. 7.
Jak Komise a Spojené království uznaly na jednání, řešení tohoto problému je třeba hledat ve výše uvedeném rozsudku Pugliese.
As acknowledged by the Commission and the United Kingdom at the hearing, the solution to this problem must be sought in Pugliese.
Soudní dvůr, který byl vyzván, aby se vyslovil k výkladu pojmu místa, kde zaměstnanec obvykle vykonává svou práci, totiž mimochodem uvedl závěry, které umožňují určit stupeň vztahu mezi dvěma pracovními smlouvami uzavřenými s různými zaměstnavateli.
The Court, which was called to give a ruling on the interpretation of ‘the place where the employee habitually carries out his work’, incidentally provided guidance for determining the extent to which two contracts of employment concluded with different employers are linked.
Tato judikatura se mi zdá zvláště relevantní, co se týče kritérií, která vnitrostátní soud může zohlednit za účelem ověření spojitosti právních nároků v oblasti pracovních smluv, která by umožnila žalovat více osob společně u soudu jednoho z nich 14.
That caselaw strikes me as being particularly relevant as regards the factors which may be taken into account by the national court when verifying the connection between claims relating to contracts of employment that enables a number of defendants to be sued in the courts where any one of them is domiciled.
Soud Společenství upřesňuje zejména, že k relevantním faktorům patří: „skutečnosti, že uzavření druhé smlouvy bylo zamýšleno při uzavření první smlouvy, že první smlouva byla změněna s ohledem na uzavření druhé smlouvy, že existuje organický nebo hospodářský vztah mezi oběma zaměstnavateli, že existuje dohoda mezi oběma zaměstnavateli stanovící rámec pro současnou existenci obou smluv, že první zaměstnavatel si ponechává řídící pravomoc nad zaměstnancem a že první zaměstnavatel může rozhodnout o délce doby pracovní činnosti zaměstnance u druhého zaměstnavatele“ 16.
14 that among the relevant factors may feature the following: ‘the fact that the conclusion of the second contract was envisaged when the first was being concluded; the fact that the first contract was amended on account of the conclusion of the second contract; the fact that there is an organisational or economic link between the two employers; the fact that there is an agreement between the two employers providing a framework for the coexistence of the two contracts; the fact that the first employer retains management powers in respect of the employee; and the fact that the first employer is able to decide the duration of the employee’s work for the second employer’.
Proto vnitrostátní soud bude muset podle všech těchto kritérií, která jsou uvedena demonstrativně, určit, zda existuje dostatečná spojitost mezi oběma právními nároky, která by umožnila odpůrci v původním řízení žalovat obě navrhovatelky v původním řízení u francouzského soudu.
16Consequently, it is in the light of all of those criteria, which are not exhaustive, that the national court will have to determine whether there is a sufficient connection between the two claims to enable the defendant in the main proceedings to sue the two appellant companies in the French courts.
Soudní dvůr tak rozhodl, že „pokud je zaměstnanec smluvně vázán se dvěma různými zaměstnavateli, první zaměstnavatel může být žalován u soudu místa, kde zaměstnanec vykonává svou pracovní činnost pro druhého zaměstnavatele pouze tehdy, pokud měl sám první zaměstnavatel v době uzavření druhé smlouvy zájem na provedení plnění, které zaměstnanec poskytne druhému zaměstnavateli v místě, o němž rozhodne tento druhý zaměstnavatel […]. Existenci tohoto zájmu nelze ověřovat striktně s ohledem na formální a výlučná kritéria, ale musí být posouzena souhrnně, přičemž se zohlední všechny okolnosti případu“ 15.
The Court thus ruled that, ‘when an employee is connected to two different employers, the first employer can be sued before the courts of the place where the employee carries out his work for the second employer only when, at the time of the conclusion of the second contract of employment, the first employer itself has an interest in the employee’s performance of the service for the second employer in a place decided on by the latter … [T]he existence of that interest does not have to be strictly verified according to formal and exclusive criteria, but must be determined in an overall manner taking into consideration all the facts of the case’. 15The Community Court states, inter alia,
K posouzení zmíněné spojitosti v rámci individuálních pracovních smluv bude možné zohlednit zejména skutečnosti, že uzavření druhé smlouvy bylo zamýšleno při uzavření první smlouvy, že první smlouva byla změněna s ohledem na uzavření druhé smlouvy, že existuje
To assess such a connection in the context of individual contracts of employment, account could be taken, inter alia, of the fact that the conclusion of the second contract was envisaged when the first was being concluded, the fact that the first contract was amended on account of the conclusion of the second contract, the circumstance that there is an organisational or economic link between the two employers, the fact that there is
14 — Právní teorie již tušila takové použití tohoto rozsudku.
14 — A hint of such use of that judgment has already appeared in legal literature.
Viz zejména Moizard, N., RJS, 10/03, s.
See, inter alia, Moizard. N, RJS, 10/03, p.
756, kde je zdůrazněno: „Je velmi pravděpodobné, že kritéria stanovená v rozsudku Pugliese budou velmi užitečná pro určení příslušného soudu ve sporu souvisejícím s mezinárodní mobilitou v rámci skupiny společností.“
756, where it is stated: ‘It is highly likely that the criteria in Pugliese will be very useful for determining which courts have jurisdiction in a dispute following international relocation within a group of companies’.
15 — Výše uvedený rozsudek Pugliese (bod 23 a 24).
15 — Pugliese, paragraphs 23 and 24.
GLAXOSMITHKLINE A LABORATOIRES GLAXOSMITHKLINE nad zaměstnancem nebo že první zaměstnavatel může rozhodnout o délce doby pracovní činnosti zaměstnance u druhého zaměstnavatele.
GLAXOSMITHKLINE AND LABORATOIRES GLAXOSMITHKLINE an agreement between the two employers providing a framework for the coexistence of the two contracts, the fact that the first employer retains management powers in respect of the employee, or the circumstance that the first employer is able to decide the duration of the employee’s work for the second employer.
Závěrem navrhuji, aby Soudní dvůr odpověděl na předběžnou otázku takto:
In conclusion, I suggest that the Court should answer the question referred for a preliminary ruling as follows:
Článek 6 bod 1 nařízení č. 44/2001 předpokládá ke svému použití existenci spojitosti právních nároků, která může zajistit, že bez ohledu na to, kterému soudu je předložena žaloba, má tento soud úzký vztah k věci.
A prerequisite for the application of Article 6(1) of Regulation No 44/2001 is a connection between the claims sufficient to ensure, whatever court is seised, that it has a close link to the case.