natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Navrhuji tedy, aby Soudní dvůr zamítl třetí část prvního důvodu vzájemného kasačního opravného prostředku jako neopodstatněnou, a tedy i první důvod vzájemného kasačního opravného prostředku v celém rozsahu.
I therefore propose that the Court should dismiss the third limb of the first plea as unfounded and, therefore, dismiss the first plea in its entirety.
V bodě 112 napadeného rozsudku Soud uvedl, že „od začátku 70. let až do přijetí [druhého kodexu podpor ocelářskému průmyslu], se Komise domnívala, že čl. 4 písm. c) UO se uplatňuje pouze na specifické podpory ve prospěch podniků z odvětví uhlí a oceli“.
In paragraph 112 of the judgment under appeal, the Court of First Instance observed that, ‘in the early 1970s and until the adoption of … the Second … Code, the Commission considered that Article 4(c) CS applied only to specific aid in favour of steel undertakings’.
Dále v bodě 115 uvedeného rozsudku poznamenal, že „od [uvedeného kodexu se] kodexy týkají ‚všech podpor ocelářskému průmyslu […] bez ohledu na to, zda jsou, nebo nejsou specifické‘, [přičemž] před­mětem tohoto upřesnění je pouze navrátit čl.
It then noted, in paragraph 115 of the judgment under appeal that, ‘from [that] code onwards, the codes refer to “all aids to the steel industry, whether specific or nonspecific”, that clarification merely [serving] to restore to Article 4(c) CS its original scope’. 70
Svým druhým důvodem vzájemného kasačního opravného prostředku společnost Salzgitter uplatňuje, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení, když v bodě 184 napadeného rozsudku rozhodl, že odůvodnění sporného rozhodnutí splňuje požadavky stanovené Smlouvou o ESUO 71.
By its second plea, Salzgitter submits that the Court of First Instance committed an error of law in holding, in paragraph 184 of the judgment under appeal, that the reasons given in the contested decision met the requirements laid down in the ECSC Treaty. 71
V rámci této části společnost Salzgitter opět vytýká Soudu jeho analýzu týkající se „původního dosahu“ čl. 4 písm. c) UO.
Under this limb, Salzgitter again criticises the Court of First Instance for its conclusion as to the ‘original scope’ of Article 4(c) CS.
Uplatňuje totiž, že již od vstupu v platnost Smlouvy o ESUO, a nikoli až od 70. let do přijetí druhého kodexu se rozsah působnosti tohoto ustanovení omezoval na specifické podpory pro ocelářské podniky.
It argues that the scope of that provision was limited to specific aid in favour of steel undertakings as from the very entry into force of the ECSC Treaty, not only between the 1970s and the adoption of the Second Code.
Argumenty účastnic řízení
Arguments of the parties
Společnost Salzgitter tvrdí, že Komise neodůvodňuje, proč se odchýlila od své
Salzgitter submits that the Commission does not state the reasons why it is departing
S ohledem na závěry, které jsem vyvodil v rámci první části prvního důvodu vzájem-
In the light of the conclusions drawn under the first limb of the first plea, it is my view that the Court of First Instance correctly set out the Commission’s decisionmaking practice and I therefore consider that Salzgitter’s arguments are untenable.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-408/04 P předchozí rozhodovací praxe a použila čl. 4 písm. c) UO na podporu, která není specifická pro odvětví uhlí a oceli, a to v rozporu s judikaturou Soudního dvora a s článkem 67 UO.
OPINION OF MR BOT — CASE C-408/04 P from its previous decisionmaking practice by applying Article 4(c) CS to aid which is not specific to the coal and steel sectors, contrary to the caselaw of the Court and in breach of Article 67 CS.
Komise uplatňuje, že se její praxe změnila již při vydání třetího kodexu podpor ocelářskému průmyslu a že tento kodex je v tomto ohledu dostatečně odůvodněn 74.
The Commission argues that its practice changed with the issue of the Third Code, which adequately states the reasons for that change.
Společnost Salzgitter též uplatňuje, že Komise nevysvětlila, proč se její posouzení odchýlilo od její rozhodovací praxe týkající se odvětví uhlí.
Salzgitter also argues that the Commission failed to explain why its assessment was at odds with its decisionmaking practice concerning the coal sector.
Společnost Salzgitter konečně Komisi vytýká, že nepopsala důvody, proč se sporné rozhodnutí odchýlilo od její rozhodovací praxe v podobných věcech, jako například ve věci týkající se rozhodnutí Komise 2002/347/ESUO 72.
Finally, Salzgitter accuses the Commission of not having set out the reasons why the contested decision departed from its decisionmaking practice in similar cases, such as in Commission Decision 2002/347/ECSC. 72
Úvodem připomínám, že otázka dosahu povinnosti odůvodnění je právní otázkou, která může být Soudnímu dvoru v rámci kasačního opravného prostředku předložena.
First of all, it should be borne in mind that the extent of the obligation to state reasons is a question of law reviewable by the Court on appeal.
Důvod vycházející z nerespektování dosahu této povinnosti je tedy přípustný, i kdyby nutně znamenal zohlednění skutkových okolností, na nichž Soud založil svůj závěr 75.
A plea alleging the failure to have regard to the scope of that obligation is therefore admissible even if it necessarily requires the Court of Justice to take into consideration the facts on which the Court of First Instance relied in reaching its conclusion. 75
Spolková republika Německo zdůrazňuje, že vývoj právní koncepce Komise, pokud jde o rozsah působnosti čl. 4 písm. c) UO a článku 67 UO, vyžadoval vyšší úroveň odůvodnění a ospravedlnění ve sporném rozhodnutí 73.
The Federal Republic of Germany argues that the development of the Commission’s understanding of the law in terms of the scope of Article 4(c) CS and Article 67 CS respectively required a more detailed statement of the reasons and justification for the contested decision. 73
15 prvního pododstavce UO vyplývá, že Společenství „zveřejňuje důvody svých kroků“ a že „[r]ozhodnutí, doporučení a stanoviska [Komise] musí být odůvodněná a musí se v nich přihlížet
It is clear from the fourth indent of the second paragraph of Article 5 CS and the first paragraph of Article 15 CS that the Community is to ‘publish the reasons for its actions’
72 — Rozhodnutí ze dne 21. listopadu 2001 o režimu rezerv z daňového osvobození, který stanovila Francie pro usazování podniků v zahraničí (Úř. věst. 2002, L 126, s. 27).
72 — Decision of 21 November 2001 on the taxfree provisions introduced by France for setting up establishments abroad (OJ 2002 L 126, p. 27).
73 — Bod 53 kasační odpovědi a odpovědi vedlejší účastnice na podporu vzájemného kasačního opravného prostředku.
74 — Third and fourth recitals in the preamble to the Third Code.
75 — Rozsudek ze dne 20. listopadu 1997, Komise v. V (C-188/96 P, Recueil, s. I-6561, bod 24 a citovaná judikatura).
75 — Case C-188/96 P Commission v V [1997] ECR I-6561, paragraph 24 and caselaw cited.
KOMISE v. SALZGITTER ke stanoviskům, která bylo třeba si opatřit“.
COMMISSION v SALZGITTER and that ‘[d]ecisions, recommendations and opinions of the [Commission] shall state the reasons on which they are based and shall refer to any opinions which were required to be obtained’.
Z těchto ustanovení, jakož i z obecných zásad Smlouvy o ESUO vyplývá, že Komise je povinna odůvodnit obecná nebo individuální rozhodnutí, která přijímá, a to bez ohledu na právní základ k tomu zvolený.
It follows from those provisions and from the general principles contained in the ECSC Treaty that the Commission is required to give reasons for the general or individual decisions which it adopts, regardless of the legal basis chosen for that purpose.
Krom toho absence nebo nedostatek odůvodnění je porušením podstatných pravidel řízení ve smyslu článku 33 UO a je důvodem veřejného pořádku, jímž se musí soud Společenství zabývat i bez návrhu 76.
Moreover, the insufficiency or lack of reasoning constitutes an infringement of essential procedural requirements within the meaning of Article 33 CS and is a matter of public policy which the Community judicature must raise of its own motion. 76 or other persons concerned by the measure in accordance with the second paragraph of Article 33 CS — to ascertain the reasons for it.
k přijetí opatření. Není však požadováno, aby odůvodnění upřesňovalo všechny relevantní skutkové a právní okolnosti, jelikož otázka, zda toto odůvodnění splňuje požadavky článků 5 UO a 15 UO, musí být posuzována s ohledem nejen na text aktu, ale také s ohledem na jeho souvislosti, jakož i s ohledem na všechna právní pravidla upravující dotčenou oblast 78.
It is not, however, necessary for the reasoning to go into all the relevant facts and points of law, since the question whether the statement of reasons meets the requirements of Article 5 CS and 15 CS must be assessed with regard not only to its wording but also to its context and to all the legal rules governing the matter in question.
V rámci kontroly státních podpor je rovněž nutno při posuzování odůvodnění rozhodnutí Komise přihlédnout ke komplexnímu hodnocení, které musí orgán provést, a k rozhodnutím diskreční povahy, která tento orgán může přijmout.
78In the context of State aid control, the examination of the reasons given for a Commission decision must also take account of the complex assessments which the institution must carry out and the discretionary choices that it may make.
Podle ustálené judikatury musí povinnost odůvodnění, která přísluší Komisi na základě článku 15 UO, splňovat tytéž zásady, jaké Soudní dvůr stanovil v rámci článku 253 ES 77.
According to settled caselaw, the requirement to state reasons imposed on the Commission under Article 15 CS must satisfy the same principles as those established by the Court within the framework of Article 253 EC. 77
Pokud se nejprve jedná o výtku založenou na chybějícím odůvodnění týkajícím se vývoje rozhodovací praxe Komise v souvislosti s rozsahem působnosti čl. 4 písm. c) UO a článku 67 UO, domnívám se, že tato výtka není relevantní.
With regard, first, to the complaint based on the failure to give reasons for the development of the Commission’s decisionmaking practice with respect to the scope of Article 4(c) CS and Article 67 CS respectively, I do not consider this complaint to be relevant.
Tyto zásady jsou následující.
Those principles are as follows.
Odůvodnění musí být přizpůsobeno povaze dotčeného aktu a musejí z něho jasně a jednoznačně vyplývat úvahy orgánu, jenž akt vydal, tak aby soud Společenství mohl vykonávat svůj přezkum legality a zúčastněné osoby, tj. adresáti nebo jiné osoby dotčené aktem ve smyslu čl. 33 druhého pododstavce UO, se mohly seznámit s důvody, které vedly
The statement of reasons must be appropriate to the measure at issue and must disclose in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the institution which adopted that measure in such a way as to enable the Court to exercise its power of review and to enable the persons concerned — addressees
Posouzení Komise ohledně slučitelnosti dotčených podpor se společným trhem uhlí a oceli se totiž na tomto vývoji nezakládá.
The Commission’s assessment of the compatibility of the aid at issue with the common market in coal and steel is not based on that development.
76 — Viz zejména rozsudek Soudu ze dne 22. června 2005, CIS v. Komise (T-102/03, Sb. rozh. s. II-2357, bod 46 a citovaná judikatura).
76 — See, for example, the judgment in Case T-102/03 CIS v Commission [2005] ECR II-2357, paragraph 46 and the caselaw cited there.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-408/04 P rozhodnutí totiž vyplývá, že dle mínění Komise se čl.
OPINION OF MR BOT — CASE C-408/04 P notification periods which have been adopted under the steel aid codes applicable since 1986 (paragraphs 67 to 76 and 126 to 133).
4 písm. c) UO od počátku na tyto podpory vztahuje.
the context of the contested decision and in particular from paragraphs 59 to 66 and 109 to 133 that, in the Commission’s view, Article 4(c) has covered the aid at issue from the start.
Totéž jsem obhajoval při zkoumání prvního důvodu vzájemného kasačního opravného prostředku.
That was also the view which I took when examining the first plea of the cross-appeal.
Ze sporného rozhodnutí každopádně jasně a jednoznačně vyplývají úvahy Komise ohledně dosahu a použitelnosti obou těchto ustanovení.
In any event, the contested decision discloses in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the Commission with regard to the scope and applicability of each of those two provisions.
Díky těmto důvodům se mohla společnost Salzgitter i Spolková republika Německo seznámit s tím, proč se Komise domnívala, že podmínky stanovené v čl. 4 písm. c) UO byly v projednávaném případě splněny.
Those reasons enabled Salzgitter, as well as the Federal Republic of Germany, to ascertain the reasons why the Commission took the view that the conditions laid down in Article 4(c) CS were satisfied in this case.
Společnost Salzgitter i Spolková republika Německo ostatně mohly důkladněji zpochybnit posouzení Komise.
Moreover, Salzgitter and the Federal Republic of Germany were able to challenge the Commission’s findings in detail.
Krom toho, jak to dokládá soudní přezkum, jejž mohl Soud v rámci napadeného rozsudku provést, uvedené důvody umožňují soudu Společenství ověřit opodstatněnost tohoto posouzení.
Furthermore, as the judicial review which the Court of First Instance was able to carry out in the judgment under appeal demonstrates, those grounds enable the Community judicature to determine whether those findings are well founded.
Nedomnívám se tedy, že Komise měla v aktu, který má pro připomenutí individuální dosah, uvést ještě vývoj své rozhodovací praxe od přijetí prvního a druhého kodexu podpor ocelářskému průmyslu, když jsou navíc tyto dva kodexy na projednávanou věc nepoužitelné.
I do not therefore consider that the Commission was also required, in what is an individual measure, let us remember, to set out the development of its decisionmaking practice since the adoption of the First and Second Codes, which are inapplicable to this case anyway.
Komise totiž podrobně vysvětluje, proč „[p]osouzení slučitelnosti dotčených protiprávních podpor se společným trhem musí být učiněno z hlediska čl. 4 písm. c) [UO] a následně přijatých [kodexů podpor ocelářskému průmyslu]“ 79.
The Commission gives a detailed explanation of why ‘[t]he compatibility of the contested unlawful aid with the common market must be examined in the light of Article 4(c) [CS] and the relevant Steel Aid Codes’.
Komise v rámci posouzení povahy dotčených podpor zaprvé uvádí důvody, proč se domnívá, že článek 67 UO není použitelný (bod 66).
79First, when examining the nature of the aid at issue, it states the reasons why it takes the view that Article 67 CS is not applicable (paragraph 66).
Zadruhé v rámci posouzení slučitelnosti sporných podpor se společným trhem uhlí a oceli vysvětluje, proč je použití čl.
Secondly, when examining the compatibility of the contested aid with the common market in coal and steel, it explains why the application of Article 87(2)(c) EC to a steel undertaking is automatically ruled out (paragraphs 110 to 120).
87 odst. 2 písm. c) ES na ocelářský podnik předem vyloučeno (body 110 až 120).
Thirdly, it gives the reasons why an individual decision under Article 95 CS was not justified in this case (paragraphs 121 to 125).
Zatřetí upřesňuje důvody, proč nebylo v projednávané věci odůvodněné přijímat individuální rozhodnutí na základě
Fourthly, the Commission sets out the specific rules relating, in particular, to the
Pokud jde o druhou výtku, domnívám se, že je také irelevantní, protože pravidla, jimiž se řídí zásahy členských států ve pro-
With regard to the second complaint, I likewise consider that it is irrelevant since the rules governing measures by Member States
79 — Bod 109 sporného rozhodnutí.
79 — Paragraph 109 of the contested decision.
Za těchto okolností navrhuji, aby Soudní dvůr druhý důvod zamítl.
I therefore propose that the Court dismiss the second plea.
Ze všech předcházejících úvah vyplývá, že vzájemný kasační opravný prostředek podaný společností Salzgitter musí být dle mého názoru v celém rozsahu zamítnut.
It follows from all of the foregoing considerations that the crossappeal brought by Salzgitter must, in my view, be dismissed in its entirety.
Pokud jde konečně o třetí výtku, nedomnívám se, že Komise měla uvést důvody, proč se její posouzení liší od posouzení, která provedla v rámci předchozích rozhodnutí.
Finally, with regard to the third complaint, I do not consider that the Commission was required to set out the reasons why its assessment differs from that adopted in previous decisions.
Pojem „státní podpora“ totiž ve Smlouvě o ES stejně jako ve Smlouvě o ESUO odpovídá objektivní situaci a důvody, pro něž Komise učinila ve svých předchozích rozhodnutím odlišné posouzení, nejsou relevantní pro posouzení otázky, zda dotčené podpory spadají, či nespadají do rozsahu působnosti čl.
After all, ‘State aid’, in both the EC Treaty and the ECSC Treaty, is an objective concept and the reasons why the Commission gave a different assessment in its previous decisions are not relevant when examining the question whether or not the aid at issue in this case falls within the scope of Article 4(c) CS.
4 písm. c) UO.
VI — The main appeal
Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje Komise dva důvody vycházející zaprvé z porušení čl. 4 písm. c) UO, jakož i třetího, čtvrtého, pátého a šestého kodexu podpor ocelářskému průmyslu a zadruhé z porušení práv obhajoby.
In support of its appeal, the Commission raises two pleas, alleging, first, infringement of Article 4(c) CS and the Third, Fourth, Fifth and Sixth Codes, and, secondly, infringement of the rights of the defence.
S ohledem na tyto skutečnosti jsem toho názoru, že důvod vycházející z nedostatku odůvodnění musí být zamítnut v rozsahu, v němž se zakládá na výše uvedených výtkách.
In the light of the foregoing, I am of the opinion that the plea alleging a failure to state reasons, in so far as it is based on the aforementioned complaints, must be dismissed.
Mám totiž za to, že odůvodnění sporného rozhodnutí splňuje zároveň požadavky na jednoznačnost a přezkoumatelnost vyplývající z článků 5 UO a 15 UO, neboť skutkové i právní souvislosti jsou v něm popsány dostatečně přesně.
The reasons given in the contested decision satisfy the requirements of both clarity and reviewability laid down in Articles 5 CS and 15 CS, the factual and legal context having been set out in a sufficiently clear manner.
A – K prvnímu důvodu, vycházejícímu z porušení čl.
A — The first plea, alleging infringement of Article 4(c) CS and the Third, Fourth, Fifth and Sixth Codes
Domnívám se tedy, že Soud mohl v bodě 184 napadeného rozsudku správně vyslovit závěr, že Komise sporné rozhodnutí odůvodnila právně dostatečným způsobem.
I am therefore of the opinion that the Court of First Instance was entitled to conclude in paragraph 184 of the judgment under appeal that the reasons given by the Commission for the contested decision were to the requisite legal standard.
Nejprve zkoumal jasnost právního rámec.
First, it examined the clarity of the legal framework.
Soud dospěl v bodě 174 napadeného rozsudku k závěru, že situace, jež nastala po přijetí druhého a třetího kodexu podpor ocelářskému průmyslu, byla nejasná a nejednoznačná.
The Court of First Instance concluded in paragraph 174 of the judgment under appeal that the situation resulting from the adoption of the Second and Third Codes was uncertain and lacked clarity.
Komise tuto analýzu zpochybňuje v rámci první části svého prvního důvodu kasačního opravného prostředku.
That analysis is called into question by the Commission in the first limb of the first plea.
při zohledňování prvních dvou kodexů podpor ocelářskému průmyslu, zatřetí z nesprávného výkladu judikatury Soudního dvora týkající se zásady právní jistoty, začtvrté z rozporu v odůvodnění napadeného rozsudku, zapáté z nesprávného posouzení otázky, zda Komise věděla o použití ZRFG na ocelářské podniky, a zašesté ze zpochybnění judikatury vyplývající z rozsudku ze dne 20. března 1997, Alcan Deutschland 80.
uncertainty and lack of clarity in the legal framework applicable; second, an error of law in taking into account the first two steel aid codes; third, an incorrect interpretation of the caselaw of the Court concerning the principle of legal certainty; fourth, a contradiction in the grounds of the judgment under appeal; fifth, an incorrect assessment as to whether the Commission was aware that the ZRFG applied to steel undertakings; and sixth, a challenge to the rule arising from the judgment in Alcan Deutschland. 80
Soud dále zkoumal chování Komise.
Next, the Court of First Instance examined the Commission’s conduct.
Nejdříve konstatoval, že Komise obdržela od společnosti Salzgitter několik informací a že rovněž vydala rozhodnutí o nevznesení námitek ohledně uplatňování ZRFG, a následně v bodech 176 až 180 napadeného rozsudku uvedl, že Komise porušila svou povinnost řádné péče, když v průběhu posuzování těchto dokumentů nezjistila nedostatek oznámení dotčených podpor a nezačala podle toho konat.
After having found that the Commission had been in receipt of a number of items of information from Salzgitter and that it had also given a decision of nonobjection on the implementation of the ZRFG, the Court of First Instance held, in paragraphs 176 to 180 of the judgment under appeal, that the Commission had failed to discharge its duty of diligence by not observing, when examining those documents, the failure to notify the aid at issue and by not commencing appropriate proceedings.
Komise toto konstatování napadá v rámci páté části prvního důvodu kasačního opravného prostředku.
That finding is criticised by the Commission in the fifth limb of the plea.
Komise v podstatě zpochybňuje analýzu, kterou Soud učinil v bodech 158 až 183 napadeného rozsudku a která se týká žalobního důvodu uplatněného v řízení v prvním stupni založeného na údajném porušení zásady právní jistoty (sedmý žalobní důvod).
In essence, the Commission calls into question the analysis carried out by the Court of First Instance in paragraphs 158 to 183 of the judgment under appeal with regard to the plea at first instance alleging infringement of the principle of legal certainty (seventh plea).
Tvrdí, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že za konkrétních okolností projednávané věci Komise porušila zásadu právní jistoty, protože požadovala navrácení podpor poskytnutých společnosti Salzgitter v letech 1986 až 1995.
It submits that the Court of First Instance committed an error of law in holding that, in the specific circumstances of the case at issue, it had disregarded the principle of legal certainty by ordering the recovery of the aid granted to Salzgitter between 1986 and 1995.
Soud vyhověl žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení zásady právní jistoty, přičemž svou úvahu rozdělil do tří etap.
In upholding the plea alleging infringement of the principle of legal certainty, the Court of First Instance followed three lines of reasoning.
S ohledem na tato zjištění Soud konečně v bodech 181 a 182 napadeného rozsudku rozhodl, že Komise porušila zásadu právní jistoty, když nařídila Spolkové republice Německo, aby požadovala navrácení podpor poskytnutých společnosti Salzgitter.
Finally, it was in the light of those findings that the Court of First Instance held, in paragraphs 181 and 182 of the judgment under appeal, that the Commission had infringed the principle of legal certainty by ordering the Federal Republic of Germany to recover the aid granted to Salzgitter.
Důsledky, jež Soud vyvozuje z uvedených zjištění, zpochybňuje Komise v rámci třetí části prvního důvodu kasačního opravného prostředku.
The conclusions which the Court draws from those findings are called into question by the Commission in the third limb of the first plea.