natgillin/translations-raw huggingface dataset:
„[Členský stát] může obdržet od Společenství finanční pomoc při výskytu afrického moru prasat, který byl potvrzen dne...“
‘[The Member State] may receive financial assistance from the Community relating to the outbreak of African swine fever whichwas confirmed on …’.
Jazyk doporučení je nutno přizpůsobit skutečnosti, že jejich ustanovení nejsou závazná:
The language of recommendations must take account of the fact thattheir provisions are not mandatory.
Příklad:„Doporučuje se, aby členské státy...“
Example:‘It is recommended that Member States …’.
Způsob redakce aktu má rovněž zohledňovat jeho závaznou nebo nezávaznou povahu.
The manner in which an act is drafted should also take account of whetheror not the act is binding.
Výběr sloves a časů se v různých aktech a jazycích liší a rozdíl je i mezi odůvodněním a normativní částí (viz pokyny 10 a 12).
The choice of verb and tense varies between different types of act andthe different languages,and also between the recitals and the enactingterms (see Guidelines 10 and 12).
V normativní části závazných aktů se používá ve francouzštině přítomný čas, zatímco v angličtině se používá spojení modálního slovesa„shall” s neurčitkem. V obou jazycích je třeba se pokud možno vyhnout užívání budoucího času.
In the enacting terms of binding acts,French uses the present tense,whilst English generally uses the auxiliary ‘shall’.In both languages,theuse of the future tense should be avoided wherever possible.
V nezávazných aktech (například v doporučeních a usneseních) (viz pokyn 7) se naproti tomu nesmí používat rozkazovací způsob ani formulace a formální úprava, které příliš připomínají závazné akty.
By contrast,in non-binding acts (such as recommendations andresolutions) (see Guideline 7),imperative forms must not be used,norstructures or presentation too close to those of binding acts.
Skutečnost, že se zohledňují různé skupiny osob, jimž jsou akty určeny, vede k rozdílům jak v odůvodnění, tak v normativní části těchto aktů.
The fact that account is taken of the different categories of person towhom the acts are addressed results in differences in both the statementof reasons and the enacting terms of those acts.
Závisí na ní i snadnost provedení aktů.
Ease of transposition also depends on it.
Kromě osob, jimž jsou určeny, vyžadují akty i zapojení vnitrostátních orgánů na různých úrovních, například úředníků, vědeckých pracovníků a soudců. Jazyk aktu k tomu musí přihlížet; texty mohou obsahovat odborné požadavky, jejichž plnění přísluší specializovaným úředníkům v upravované oblasti.
In addition to the addressees,acts entail intervention by the nationalauthority at different levels,for example,civil servants,scientists andjudges.The language of the act should take account of that;texts mayinclude technical requirements whose implementation falls to specialisedofficials in that field.
Příklad cílené formulace:
Example of targeted drafting:
„Článek 3:
‘Article 3
Středisko pro analýzu padělků a databáze měnových padělků
Counterfeit Analysis Centre and counterfeit currency database
Charakteristickým rysem dobrého legislativního stylu je stručné vyjádření klíčových myšlenek textu. Příklady, které mají čtenáři text objasnit, mohou vést k problémům při výkladu.
The characteristic of good legislative style is the succinct expression of thekey ideas of the text.Illustrative clauses,intended to make the text clearerfor the reader,may give rise to problems in interpretation.
Je vhodné dbát na stejnorodost textu.
The text should be internally consistent.
Oblast působnosti musí být v celém aktu zachována. Práva a povinnosti nesmějí přesahovat ty, o nichž se uvádí, že jsou v aktu obsaženy, ani se vztahovat na jiné oblasti.
The scope must be respected throughout the act.Rights and obligationsmust not go beyond those stated to be covered by the act in question,nor extend to other fields.
Práva a povinnosti musí být navzájem v souladu a nesmějí si odporovat.
Rights and obligations must be coherent and not contradictory.
Text, který je svou podstatou dočasný, nesmí obsahovat ustanovení trvalé povahy.
A text that is essentially temporary must not comprise provisions of apermanent nature.
Základní akt nesmí obsahovat ustanovení, která lze zahrnout do prováděcího opatření.
A basic act must not contain detailed provisions,which could be placedin an implementing measure.
Na stejnorodost je třeba dbát rovněž ve vztahu k jiným aktům Společenství.
Acts should also be consistent with regard to other acts of Communitylegislation.
Zejména je třeba se vyvarovat překrývání obsahu a rozporům s jinými akty v rámci dané oblasti.
In particular,it is necessary to avoid overlap and contradictions withrespect to other acts within a given field.
Rovněž je nutno zabránit vzniku pochybností o působnosti jiných aktů (viz pokyn 21).
Doubts as to the applicability of other acts must also be avoided (seealso Guideline 21).
Bylo by mnohem lepší rozdělit obsah do několika článků spojených v jednom oddílu (viz pokyn 15).
Page 15
— ochrana spotřebitelů včetně investorů; ii) přijata vůči určitému útvaru informační společnosti, která poškozuje cíle uvedené v bodě i) nebo která představuje závažné a podstatné ohrožení těchto cílů; iii) úměrná těmto cílům; b) členský stát předběžně, a aniž je dotčeno soudní řízení včetně přípravného řízení a úkonů prováděných v rámci trestního vyšetřování:
Particularly in the initial stages of drafting an act,articles should not betoo complex in structure.Drafts and proposals for acts will be subject todeliberations and negotiations throughout the adoption procedurewhich,in most cases,will result in further additions and refinements.Subsequent amendments of the act,which are often numerous,will alsobe difficult to insert if the articles are already overloaded.
— požádá členský stát uvedený v odstavci 1 o přijetí opatření a tento stát je nepřijme nebo jsou jeho opatření nedostatečná,
Example of a text not complying with those principles:
— oznámí Komisi a členskému státu uvedenému v odstavci 1 svůj záměr přijmout tato opatření.“
‘4.Member States may take measures to derogate from paragraph 2,in respect of a given information society service,ifthe following conditions are fulfilled:
Tato snaha je však nezbytná k tomu, aby vznikl text, který lze snadno pochopit a přeložit.
(i) necessary for one of the following reasons:
Zkratku by měly tyto osoby dobře znát nebo by měla být při prvním použití jasně vymezena (například:„Evropská centrální banka, dále jen„ECB““). „ECB““).
—public security,including the safeguarding ofnational security and defence;
Za prvé musí být výchozí text zvláště jednoduchý, jasný a srozumitelný, protože jakákoli zbytečná složitost nebo nejednoznačnost, i když nepatrná, by mohla vést k nepřesnostem, odchylkám nebo skutečným chybám v překladu do jednoho nebo více jazyků Společenství.
First,the original text must be particularly simple,clear and direct,sinceany over-complexity or ambiguity,however slight,could result ininaccuracies,approximations or real mistranslations in one or more of theother Community languages.
Příklad nevhodné formulace:
Example of drafting to be avoided:
„Tržní ceny produktu X jsou ceny ze závodu, bez vnitrostátních daní a poplatků: a) čerstvého produktu baleného v blocích, b) zvýšené o částku X EUR na nezbytné náklady na dopravu.“
(b) raised by an amount of [EUR X] to take account of the transport costs necessary.’
Doporučené znění:
Text to be preferred:
„Tržní ceny produktu X jsou ceny ze závodu čerstvého produktu baleného v blocích, bez vnitrostátních daní a poplatků.
‘The market prices of [product X] shall be the prices ex-factory of thefresh product packaged in blocks,exclusive of national taxes andcharges.
Tyto ceny se zvyšují o částku X EUR na nezbytné náklady na dopravu.“
Those prices shall be raised by an amount of [EUR X] to take accountof the transport costs necessary.’
Znamenají šetření na nesprávném místě, jsou-li použity ke sdělení obsahu tak složitého, že je nutné jeho vysvětlení.
Elliptical turns of phrase or short cuts are to be avoided.It is a falseeconomy to use them to convey a message so complex that anexplanation is called for.
Obecné zásady
Example of drafting to be avoided:
„Nesplňují-li produkty požadavky stanovené v článku 5, přijmou členské státy veškerá nezbytná opatření k omezení nebo zákazu prodeje těchto produktů nebo zajistí, aby byly staženy z trhu.
‘If products do not satisfy the requirements laid down in Article 5,the Member States shall take all necessary measures to restrict orprohibit the marketing of those products or to ensure they arewithdrawn from the market.
Členské státy stanoví sankce, které budou uloženy v případě nedodržení těchto omezení, zákazů nebo v případě, že produkty nebudou staženy z trhu.“
Member States shall determine the penalties to be applied in theevent of failure to comply with those restrictions,prohibitions orwithdrawal from the market.’
Je třeba se také vyhnout příliš složitým souvětím obsahujícím několik vět, vedlejší věty nebo vsuvky (vložené věty).
Overly complicated sentences,comprising several phrases,subordinateclauses or parentheses (interpolated clauses) are also to be avoided.
„Všechny strany dohody musí mít přístup k výsledkům práce s tím, že je samozřejmé, že výzkumné ústavy mají možnost vyhradit si použití výsledků pro pozdější výzkumné projekty.“
‘All parties to the agreement must have access to the results ofthe work,subject to the understanding that research instituteshave the possibility to reserve use of the results for subsequentresearch projects.’
Doporučené znění:„Všechny strany dohody musí mít přístup k výsledkům práce.
‘All parties to the agreement must have access to the results of thework.
Výzkumné ústavy si však mohou vyhradit použití výsledků pro pozdější výzkumné projekty.“
However,research institutes may reserve use of the results for subsequent research projects.’
Vztahy mezi různými částmi souvětí musí být z mluvnického hlediska jasné. Nesmí například vznikat pochybnosti o tom, zda se předmět vztahuje ke slovesu hlavní nebo vedlejší věty.
The grammatical relationship between the different parts of thesentence must be clear.There should be no doubt,for example,as towhether an object relates to the verb in the main clause or to that in asubordinate clause.
Příklad nevhodné formulace:Francouzské spojení:
Example of drafting to be avoided:
„... aby tyto normy správně pochopil a mohl používat,“ nebo
‘… in order to understand and to be able correctly to applythese provisions …’.
„in fine“ ve významu„na závěr“,„a contrario“ ve významu „naopak“.
‘in fine’ in the sense of ‘in conclusion’,‘a contrario’in the senseof ‘on the contrary’.
Za druhé, použití výrazů a slovních spojení – zejména, ale ne výlučně, právních termínů – příliš specifických pro autorův vlastní jazyk nebo právní řád zvyšuje riziko problémů při překladu.
Second,the use of expressions and phrases — in particular,but notexclusively,legal terms — too specific to the author’s own language orlegal system,will increase the risk of translation problems.
Zvláště je třeba si uvědomit dvě skutečnosti:
Two points,in particular,must be borne in mind:
Pokud jde o skutečnou právní terminologii, neměly by se používat termíny, které jsou příliš úzce spjaty s vnitrostátními právními řády.
As regards actual legal terminology,terms which are too closely linkedto national legal systems should be avoided.
Pojem„faute“, který je běžný ve francouzském právu, nemá přímý ekvivalent v jiných právních řádech (zejména v anglickém a německém právu); v závislosti na kontextu by se místo něho měly používat např. pojmy „illégalité“, „manquement“ (ve vztahu k povinnosti) atd., které lze snadno přeložit do jiných jazyků: „protiprávnost“,„porušení [předpisů]“ („illegality“,„breach“ atd.).
The concept of ‘faute’,which is well known in French law,has nodirect equivalent in other legal systems (in particular,English and German law);depending on the context,terms such as ‘illégalité’,‘manquement’ (in relation to an obligation),etc.,which can easilybe translated into other languages (‘illegality’,‘breach’,etc.)should be used instead.
Cílem je, pokud je to možné a s přihlédnutím ke zvláštní povaze práva Společenství a jeho terminologii, aby ti, kdo mají v každém členském státě akt používat nebo provádět jeho výklad (úředníci, soudci, právníci atd.), jej vnímali ne jako„překlad“ ve špatném slova smyslu, ale jako text, který odpovídá určitému legislativnímu stylu. Textům plným cizích slov, doslovných překladů nebo žargonu je obtížné rozumět a jsou zdrojem značné části kritiky práva Společenství, které je v důsledku toho vnímáno jako cizí.
The aim is that,as far as possible,and taking account of the specific natureof Community law and its terminology,those called on to apply orinterpret the act in each Member State (officials,judges,lawyers,etc.)must perceive it not as a ‘translation’ in a negative sense — but as a textwhich corresponds to a certain legislative style.Texts peppered with loanwords,literal translations or jargon which are hard to understand are the
Nakonec je třeba učinit dvě praktické poznámky ke vztahu mezi původním zněním a jeho překladem.
Finally,two essentially practical comments must be made as to therelationship between the original text and translations of it.
Za druhé si musí autor uvědomit, že připomínky od překladatelů a obecně ze všech útvarů, které provádějí jazykovou kontrolu textu, mohou být velmi užitečné. Tyto kontroly jsou příležitostí zjistit chyby a nejednoznačnosti v původním znění i po dlouhém období přípravy, a dokonce i poté, co bylo znění návrhu předmětem diskusí řady lidí – a možná právě proto.
Second,the author must realise that comments from translators and,more generally,all departments which carry out a linguistic check of thetext can be extremely useful.Such checks provide an opportunity toidentify any errors and ambiguities in the original text,even after alengthy gestation period and even — perhaps especially — when thedrafting has been the subject of much discussion between a number ofpeople.The problems encountered may then be brought to theattention of the author.In many cases,the best solution will be to alterthe original,rather than the translation.
Jednotnost textu napomáhá lepšímu porozumění a výkladu legislativního aktu. Je třeba rozlišovat mezi formální jednotností, která se týká terminologie, a obsahovou jednotností v širším slova smyslu, která se týká logiky aktu jako celku.
In order to aid comprehension and interpretation of a legislative act,thetext must be consistent.A distinction can be drawn between formalconsistency,concerning only questions of terminology,and substantiveconsistency,in a broader sense,concerning the logic of the act as a whole.
Formální jednotnost
Formal consistency
To se týká nejen ustanovení jednoho aktu včetně příloh, ale také ustanovení všech souvisejících aktů, zejména prováděcích aktů a všech ostatních aktů v téže oblasti. Obecně musí být jednotnost terminologie zajištěna ve vztahu k platným právním předpisům.
This applies not only to the provisions of a single act,including theannexes,but also to provisions of related acts,in particularimplementing acts and all other acts in the same area.In general,terminology must be consistent with the legislation in force.
Slova se musí používat v jejich obvyklém významu. Jestliže má slovo jeden význam v obecném nebo v odborném jazyce, ale odlišný význam v právním jazyce, je třeba větu formulovat tak, aby se předešlo jakékoli dvojznačnosti.
Words must be used in their ordinary sense.If a word has one meaningin everyday or technical language,but a different meaning in legallanguage,the phrase must be formulated in such a way as to avoid anyambiguity.
V zájmu přesnosti a s cílem předejít problémům při výkladu je někdy nutné termín vymezit (viz pokyn 14).
In the interests of precision and to avoid problems of interpretation,itmay be necessary to define a term (see Guideline 14).
Jednotnost terminologie je třeba kontrolovat s ohledem na obsah aktu samotného. V aktu nesmí být obsažen žádný vnitřní rozpor.
Consistency of terminology must also be checked with regard to thecontent of the act itself.There must be no contradictions inherent in theact.
Definice se musí dodržovat v celém aktu. Vymezené pojmy se musí používat jednotně a jejich obsah se nesmí odchylovat od uvedené definice.
Definitions must be respected throughout the act.Defined terms must beused in a uniform manner and their content must not diverge from thedefinitions given.
Členění aktu
Different parts of the act
„Název“ obsahuje v záhlaví aktu veškeré informace, které slouží k jeho identifikaci. Může za ním následovat informativní doplněk (odkaz na závazné jazykové znění, informace o významu pro Evropský hospodářský prostor, pořadové číslo), který se případně vkládá mezi vlastní název a preambuli.
The ‘title’ comprises all the information in the heading of the act whichserves to identify it.It may be followed by certain technical data(reference to the authentic language version,relevance for the EEA,serialnumber) which are inserted,where appropriate,between the title properand the preamble.
„Preambulí“ se rozumí vše mezi názvem a normativní částí, tj. právní východiska, body odůvodnění a ustálené formulace, které jim předcházejí nebo následují po nich.
‘Preamble’ means everything between the title and the enacting terms ofthe act,namely the citations,the recitals and the solemn forms whichprecede and follow them.
„Normativní částí“ jsou normativní ustanovení aktu. Skládá se z článků, které mohou být spojeny do hlav, kapitol a oddílů (viz tabulka v pokynu 15), a může být doplněna přílohami.
The ‘enacting terms’ are the legislative part of the act.They are composedof articles,which may be grouped in titles,chapters and sections (see tablein Guideline 15),and may be accompanied by annexes.
Pro jednotlivé části standardní struktury viz pokyny ke konkrétním částem.
For the respective parts of the standard structure,see the Guidelineson the specific parts.
Pro vzory standardních aktů viz vzory v příloze převzaté z LegisWrite.
For models of standard acts,consult the models in the annex,takenfrom LegisWrite.
Musí dát co nejpřesnější informaci o obsahu aktu. Autoři by neměli zatěžovat název nepotřebnými informacemi, ale spíše by měli používat klíčová slova charakteristická pro různé oblasti právních předpisů Společenství (v této souvislosti je užitečné připomenout analytickou strukturu Seznamu platných právních předpisů Společenství).
The title proper,that is to say,the formula chosen to give,in the title,certain indications as to the main subject matter of the act must,inparticular,make it possible to determine what is (or is not) concerned bythe act.It must give as clear an indication as possible of the content of theact.Authors should not encumber the title with extraneous information,but,rather,use keywords characteristic of the different areas of Community
Autoři by proto měli zvážit, jaké skutečnosti se musí v názvu objevit, aby byl čtenář, kterého se akt přímo týká (například ne každý zemědělec, ale každý producent jablek), motivován k přečtení aktu s tímto názvem.
Authors should therefore consider what information must appear in thetitle in order for a reader directly concerned (for example,not everyfarmer,but every apple producer) to be prompted to read the act bearingthat title.
Ltd. a Panyu Simone Handbag Ltd. a kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1567/97, aby se individuální cla stanovená pro dva vývozce používala pro navazující společnosti, které zahájily výrobu kožených kabelek.“
Let us take,for example,the title ‘Regulation … reimposing a definitive anti-dumping duty on imports of leather handbags originating inthe People’s Republic of China and sold for export to the Communityby Gainth Industrial Ltd.,Macia Company Ltd,Yen Sheng Factory Ltd,Dongguan All Be Right Leathern Products Co.Ltd and Panyu Simone Handbag Ltd and amending Council Regulation (EC) No 1567/97 inorder to apply the individual duties determined for two exporters torelated companies which have commenced manufacture of leatherhandbags’.
Název byl změněn takto:
That title was amended to read as follows:
„Nařízení..., kterým se znovu zavádí konečné antidumpingové clo na dovoz kožených kabelek vyrobených v Čínské lidové republice a prodávaných na vývoz do Společenství některými vyvážejícími výrobci a kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1567/97.“
‘Regulation … reimposing a definitive anti-dumping duty on importsof leather handbags originating in the People’s Republic of China andsold for export to the Community by certain exporting producers andamending Regulation (EC) No 1567/97’.
Název aktu se musí lišit od názvů jiných platných aktů (ale viz bod 8.4).
The title of the act must be different from the titles of other acts in force(but see point 8.4).
Jiným případem, o kterém je nutno se zmínit, je název prováděcích aktů, který odkazuje na základní akt uvedením čísla a názvu v případě obecných ustanovení a čísla a příslušné oblasti v případě zvláštních ustanovení.
Another case which should be mentioned is that of the title ofimplementing acts,which refers to the basic act by number and title,in thecase of general provisions,and by number and area concerned,in the caseof specific provisions.
U jednotlivých aktů následuje případně za názvem odkaz na závazné jazykové znění.
For individual acts,the title is followed,as appropriate,by reference to theauthentic language or languages.
Společná praktická příručka nařízení (EHS) č. 4064/89 =„nařízení o spojování“) a autor by měl zvážit při přípravě aktu, zda by mohl být zkrácený název užitečný.
A short title for a legislative act is less useful in Community law — whereacts are identified by a combination of numbers and letters (for example‘1999/123/EC’) — than in systems which do not have such a system ofnumbering.In certain cases,however,a short title has come to be used inpractice (for example,Regulation (EEC) No 4064/89 = ‘the Merger Regulation’) and the author should consider,when drafting the act,whether such a title could be useful.
Pro zkrácený název platí tato pravidla:◗ je vytvořen při přijetí aktu a předpokládá se jeho budoucí využití vzhledem k významu aktu; nedoporučuje se tam, kde existuje řada souvisejících aktů ve stejné oblasti a mohlo by to způsobit zmatení; ◗ nenahrazuje úplný název, když se na něj v pozdějším aktu odkazuje poprvé;◗ jeho užívání není povinné (podle okolností může být použití kombinace písmen a číslic vhodnějším a jistějším prostředkem odkazování);◗ je-li použit, je jedinou povolenou formou zkráceného názvu daného aktu.
The following rules apply to a short title: it is created when the act is adopted,in anticipation of its future utility,in view of the importance of the act;it is not recommended where anumber of related acts exist in the same field,when it could causeconfusion; it does not replace use of the full title when the act is referred to for thefirst time in a later act; its use is not compulsory (the use of letters and numbers could be a moreconvenient and more certain means of reference,depending on thecircumstances); if it is used,it is the only permitted abbreviation of the title of the act inquestion.
Shrnutí:
To summarise:
Úplný název normativního aktu obsahuje v tomto pořadí (v češtině):
The full title of a legislative act comprises:
1. označení typu aktu;
(1) an indication of the type of act;
2. název orgánu nebo orgánů, které akt přijaly;
(2) the abbreviation of the Community concerned,the number of the actand the year;
3. zkratku příslušného Společenství, pořadové číslo aktu a rok;
(3) the name of the institution or institutions which adopted the act;
4. datum přijetí;
(4) the date of adoption;
Právní východiska na začátku preambule označují:◗ právní základ aktu, tj. ustanovení, které zakládá pravomoc k přijetí daného aktu;
The citations,at the beginning of the preamble,indicate: the legal basis of the act,that is to say,the provision which conferscompetence to adopt the act in question; proposals, recommendations, initiatives, drafts, requests, opinions which
Členění aktu
1 must be obtained (