natgillin/translations-raw huggingface dataset:
382, přistupuje k této otázce z hlediska tohoto právního odvětví a uvádí článek 1323 italského občanského zákoníku, podle kterého „všechny zakázky, i když nepodléhají zvláštnímu právnímu režimu, podléhají obecným ustanovením obsaženým v této hlavě“ (hlava II části týkající se závazkového práva).
382, considers the problem inherent in that legal sphere by reference to Article 1323 of the Italian Civil Code which provides: ‘all contracts, even where they do not fall into the categories which are governed by specific provisions, are subject to the general provisions contained in this title’ (the second title of the section on obligations).
1265, tvrdí, že kritérium převládajícího plnění je nejvhodnější k určení použitelného právního režimu ve většině případů smíšených zakázek, protože kritérium tkvící ve vedlejším charakteru plnění je velmi často nedostačující.
1265, argues that the prevalence criterion is more suited to identifying the provisions applicable to the majority of mixed contracts because the criterion of ancillary obligations is often inadequate.
V důsledku toho má žaloba pro nesplnění povinnosti z důvodu porušení právního řádu Společenství širokou věcnou působnost, neboť se netýká pouze oblasti sekundárního práva, uvnitř které představují směrnice ideální prostor pro tento druh řízení.
Accordingly, the action for an infringement of Community law has a wide material scope because it does not apply only to secondary law where directives provide a rich source of such proceedings.
spadá pod ustanovení použitelná na výrobky, pokud „hodnota“ výrobků je vyšší než hodnota služeb (bod 38), přičemž toto řešení bylo zachováno v rozsudku ze dne 11. května 2006, Carbotermo a Consorzio Alisei 28 (body 31 a 47).
for products and services is governed by the provisions on products if the value of those items exceeds that of the services (paragraph 38), a finding upheld in Carbotermo and Consorzio Alisei 28(paragraphs 31 and 47).
VI – Zásady práva Společenství použitelné na vyloučené zakázky
VI — The Community principles in relation to excluded contracts
Lze tak chápat, že se žalobkyně nedovolává nesouladu italské právní úpravy s určitými ustanoveními směrnic o veřejných zakázkách a věnuje se prokázání porušení zásad práva Společenství, na nichž stojí články 43 ES a 49 ES.
Those considerations explain why the application does not contain any submissions concerning the infringement by the Italian legislation of specific provisions of the Directives on public contracts and focuses instead on the claim that the Italian legislation breaches the Community principles enshrined in Articles 43 EC and 49 EC.
A – Žaloba pro nesplnění povinnosti z důvodu porušení zásad práva Společenství
A — The action for failure to fulfil obligations on the grounds of infringement of the Community principles
Vycházejíc totiž ze zjištění, podle kterého se právní režim veřejných zakázek liší v závislosti na jejich podřízení směrnicím v souladu s provádějícími vnitrostátními právními předpisy, Komise založila svou žalobu na nedostatku výslovného ustanovení ukládajícího dodržování zásad transparentnosti a rovného zacházení při zadávání veřejných zakázek vyloučených z důvodu jejich hodnoty.
In other words, since the legal provisions governing public contracts vary depending on whether the national implementing measures define those contracts in such a way that they fall within the scope of the Directives, the Commission bases its complaint on the absence of an express provision requiring compliance with the principles of transparency and equal treatment when awarding contracts which are excluded on the grounds of their value.
B – Zásady transparentnosti a rovného zacházení použitelné na vyloučené zakázky
B — The principles of transparency and equal treatment in relation to excluded contracts
Z článku 10 ES vyplývá, že příslušnost ke Společenství s sebou nese pro státy, které jsou jejich členy, dvě povinnosti: jedna, pozitivní, je přijmout „veškerá vhodná obecná i zvláštní opatření k plnění závazků, které vyplývají“ ze Smlouvy nebo „jsou důsledkem činnosti orgánů“, druhá, negativní, je zdržet se „jakýchkoliv opatření, jež by mohla ohrozit dosažení cílů“ sledovaných Smlouvou.
It is clear from Article 10 EC that membership of the Community entails two obligations for the Member States. One of those obligations is positive and requires the Member States to take ‘all appropriate measures, whether general or particular, to ensure fulfilment of the obligations arising’ out of the Treaty or ‘resulting from action taken by the institutions’, while the other is negative and requires Member States ‘to abstain from any measure which could jeopardise the attainment of the objectives’ pursued.
Články 226 ES a 227 ES opravňují Komisi a členské státy předložit věc Soudnímu dvoru, pokud mají za to, že členský stát nesplnil své povinnosti.
Under Articles 226 EC and 227 EC, the Commission and the Member States may bring the matter before the Court where they consider that another Member State has failed to fulfil its obligations.
V předchozím stanovisku jsem tvrdil, že rozvoj otevřené hospodářské soutěže
In previous Opinions I have argued that the development of open competi-
28 — C-304/04, Sb. rozh. s. I-4137.
28 — Case C-340/04 [2006] ECR I-4137.
KOMISE v. ITÁLIE rozsudku ze dne 18. listopadu 1999, Unitron Scandinavia a 3-S 31, tato zásada znamená v oblasti veřejných zakázek může být účinný pouze tehdy, pokud uchazeči o zadání mají rovné podmínky, aniž by žádný z nich měl prospěch z jakýchkoli neoprávněných výhod; v tomto ohledu nestačí, aby řízení probíhalo podle vyrovnaných pravidel, ale je rovněž třeba, aby bylo zajištěno zveřejnění 29.
COMMISSION v ITALY tion in the field of public contracts will be achieved if those who wish to be awarded public contracts participate on an equal footing without any unjustified discrimination whatsoever, and that it is not sufficient for the procedure to be governed by objective criteria because the principle of transparency must also apply.
„povinnost transparentnosti“, která umožňuje zajistit její dodržování a která zajišťuje, podle prvního výše uvedeného rozsudku, „odpovídající stupeň zveřejnění umožňujícího otevření koncese na služby hospodářské soutěži ve prospěch každého potenciálního uchazeče, jakož i kontrolu nestrannosti postupů řízení o zadání zakázky“ (bod 62).
29 in Unitron Scandinavia and 3-S, 31the principle of transparency ‘implies … an obligation of transparency’ in order to ensure that it is observed (paragraph 31) and, in accordance with Teleaustria and Telefonadress, that obligation of transparency ensures, ‘for the benefit of any potential tenderer, a degree of advertising sufficient to enable the services market to be opened up to competition and the impartiality of procurement procedures to be reviewed’ (paragraph 62).
V tomto ohledu, jak to Soudní dvůr rozhodl ve svém rozsudku ze dne 13. října 2005, Parking Brixen 32, úplná neexistence hospodářské soutěže „není v souladu s požadavky článků 43 ES a 49 ES ani se zásadami rovného zacházení, zákazu diskriminace a transparentnosti“ (bod 50), byť podle rozsudku ze dne 21. července 2005, Coname 33, transparentnost neukládá „povinnost vyhlásit veřejnou zakázku“ (bod 21).
Therefore, as the Court declared in Parking Brixen, 32a complete lack of any call for competition ‘does not comply with the requirements of Articles 43 EC and 49 EC any more than with the principles of equal treatment, nondiscrimination and transparency’ (paragraph 50), although, in Coname, 33 the Court pointed out that transparency does not imply an obligation to ‘hold an invitation to tender’ (paragraph 21).
Soudní dvůr se již zabýval za jiných okolností otázkou dopadu zásad transparentnosti a rovného zacházení v oblasti zadávání veřejných zakázek, na které se z důvodu jejich výše nevztahují směrnice, a v důsledku toho ani provádějící předpisy.
The Court has already considered the effect of the principles of transparency and equal treatment on the award of contracts which, on account of their value, are excluded from the scope of the Directives and, consequently, from that of national implementing provisions.
Ve svém rozsudku ze dne 7. prosince 2000, Teleaustria a Telefonadress 30, měl
In Teleaustria and Telefonadress, 30the Court held that, where contracts are
Tyto následně potvrzené 34zásady jsou tedy založené na rozlišení mezi veřejnými zakázkami spadajícími do působnosti příslušných směrnic, které musejí podléhat postupu stanovenému v těchto předpisech, a veřejnými zakázkami, které jsou z nich vyloučeny, kterých se týkají pouze základní zásady 35.
Those findings, which have since been upheld, 34 are therefore based on the distinc- excluded from the scope of Directive 93/38, ‘the contracting entities concluding them are, none the less, bound to comply with the fundamental rules of the Treaty, in general, and the principle of nondiscrimination on the ground of nationality, in particular’ (paragraph 60).
34 — Viz mezi jiným rozsudek Soudního dvora ze dne 6. dubna 2006, ANAV (C-410/04, Sb. rozh. s. I-3303, bod 18).
34 — Inter alia, in the judgment in Case C-410/04 ANAV [2006] ECR I-3303, paragraph 18.
35 — Viz v témže smyslu usnesení ze dne 3. prosince 2001, Vestergaard (C-59/00, Recueil, s. I-9505, body 19 až 21).
35 — See in that regard, the Order of the Court in Case C-59/00 Vestergaard [2001] ECR I-9505, paragraphs 19 to 21.
V tomto rozsudku se Soudní dvůr zabývá hlavně otázkou zahrnutí předmětné veřejné zakázky, vzhledem k jejímu konkrétnímu předmětu, jímž je „výroba a zveřejnění tištěných a elektronicky přístupných seznamů telefonních stanic (telefonní seznamy)“ (bod 19), do působnosti směrnice 93/38, a nikoli do působnosti směrnice 92/50 (body 31 až 40).
The judgment principally addressed the question whether, in the light of its specific object, namely ‘the production and publication of printed and electronically accessible lists of telephone subscribers (telephone directories)’ (paragraph 19), the contract at issue in the proceedings fell within the scope of Directive 93/38 rather than that of Directive 92/50 (paragraphs 31 to 40).
Odkaz na směrnice
Reference to the Directives
C – Dosah povinnosti dodržování transparentnosti a rovnosti
C — The scope of the obligation to comply with the principles of transparency and equal treatment
Jak Soudní dvůr zdůraznil ve svém rozsudku ze dne 11. ledna 2005, Stadt Halle a RPL Lochau 37, hlavním cílem pravidel Společenství v oblasti veřejných zakázek není pouze volný pohyb zboží a služeb, ale i otevření nenarušené hospodářské soutěži ve všech členských státech (bod 44) 38.
The Court made clear in Stadt Halle and RPL Lochau 37 that the principal objective of the Community rules in the field of public procurement is, in addition to the free movement of goods and services, the opening-up to undistorted competition in all the Member States (paragraph 44). 38
Jelikož povinnost zajistit transparentnost a rovnost při zadávání veřejných zakázek, na které se nevztahují zvláštní pravidla, je tedy uznávána, je třeba vymezit obrysy této povinnosti a přezkoumat, zda se musí odrazit v psaném právu.
Having established that contracts which are excluded from the specific provisions must be awarded in accordance with the principles of transparency and equal treatment, it is necessary to define that obligation and establish whether it must be enshrined in legislation.
Směrnice nicméně ukazují nedostatek úplné kodifikace v Evropské unii 39. Týkají se totiž především zadávání, i když ovlivňují rovněž další etapy, jako je provedení zakázky, vylučují určité zakázky a konečně neobsahují obecná ustanovení použitelná na vyloučené zakázky.
However, an analysis of the Directives reveals the absence of a complete body of law at Community level, 39because, first, the Directives essentially govern procurement, although they also have an effect on other stages, such as performance of the contract; second, the Directives exclude certain contracts; and, finally, the Directives do not contain any general provisions with which the excluded contracts are required to comply.
Ve výše uvedeném rozsudku Coname tuto nejasnost Soudní dvůr navzdory podrobné studii provedené generální advokátkou Stix-Hackl v jejím stanovisku nerozptýlil.
The Court did not dispel that uncertainty in Coname, despite the detailed analysis undertaken by Advocate General Stix-Hackl in the Opinion in that case.
Nicméně několik v současné době projednávaných věcí by mohlo tuto debatu opět oživit 36.
However, there are a number of cases pending in which the debate may be rekindled. 36
Omezení právní úpravy na přípravu nabídkového řízení, na řízení a na druhy zadávání, které vyplývá ze samotného názvu
The restriction of the scope of the Directives to the preparatory stages, the procedure and the methods of awarding contracts, as
37 — C-26/03, Sb. rozh. s. I-1.
37 — Case C-26/03 [2005] ECR I-1.
Na rozdíl od těchto věcí, které se týkají určitých veřejných zakázek, má současný spor širší charakter, který nutí vzít v úvahu směrnice i Smlouvu.
Unlike those cases, which concern specific contracts, the present case is broader in scope and requires an examination of the Directives and of the Treaty.
38 — Ačkoliv tato ustanovení plní i další cíle, jako je ochrana finančních zájmů zadavatele zmírněním cen; García- Trevijano Garnica, J. A., „Disposiciones comunes a los contratos administrativos. En especial, el precio y su revisión“, v Derecho de los contratos públicos. Estudio sistemático de la Ley 13/1995, de 18 de mayo, de contratos de las Administraciones Públicas, coor. Pendás, B., éd. Praxis, Barcelone, 1995, s. 258.
38 — Although those rules also fulfil other objectives, such as protecting the financial interests of the contracting authority by enabling price screening. See García-Trevijano Garnica, J.A., ‘Disposiciones comunes a los contratos administrativos. En especial, el precio y su revisión’, Derecho de los contratos públicos. Estudio sistemático de la Ley 13/1995, de 18 de mayo, de contratos de las Administraciones Públicas, coordinated by Pendás, B., Praxis, Barcelona, 1995, p. 258.
79, nicméně poznamenává, že směrnice „otevírají cestu ke společnému režimu veřejných zakázek“.
79, that, nevertheless, the Directives are creating ‘a move towards a common system of procurement’.
KOMISE v. ITÁLIE směrnic, je odůvodněno skutečností, že jde o fáze, které ovlivňují volný pohyb zboží, svobodu usazování, volný pohyb služeb a zásady vyplývající z těchto svobod.
COMMISSION v ITALY indicated by their titles, is justified by the fact that those are the stages which affect the free movement of goods, freedom of establishment, freedom to provide services, and the principles derived from those freedoms.
Tak je třeba připomenout, že podle článku 249 ES, „[s]měrnice je závazná pro každý stát, kterému je určena, pokud jde o výsledek, jehož má být dosaženo, přičemž volba formy a prostředků se ponechává vnitrostátním orgánům“, což znamená, že provedení musí zahrnovat celou směrnici, ale nic než směrnici.
It is therefore important to recall that Article 249 EC provides that ‘[a] directive shall be binding, as to the result to be achieved, upon each Member State to which it is addressed, but shall leave to the national authorities the choice of form and methods’, from which it follows that, while transposition must extend to the whole of a directive, it nevertheless extends to the directive alone.
Lze rovněž pochopit vyloučení určitých zakázek z důvodu jejich citlivého předmětu, jako je tomu v případě tajných zakázek nebo zakázek vyžadujících zvláštní bezpečnostní opatření, z důvodu skutečnosti, že se na ně vztahují jiné směrnice – například v oblasti telekomunikací – nebo z důvodu jejich hodnoty, jsou-li málo významné.
It is also possible to explain the exclusion of certain contracts on the grounds that they have a sensitive object, such as contracts which are secret or are subject to stringent security measures; that they fall within the scope of other directives, such as telecommunications contracts; or that they have a modest value.
V souladu se současným stavem práva Společenství tedy ani cíle, ani obsah, ani užitečný účinek směrnic o veřejných zakázkách nevyžadují, aby v právních řádech členských států byly v případech veřejných zakázek vyloučených z působnosti těchto směrnic výslovně zmíněny zásady, na kterých se zakládají.
Accordingly, as Community law currently stands, neither the objective, the subject-matter, nor the effectiveness of the Directives require that legislation adopted by the Member States in relation to contracts excluded from the scope of the Directives must refer expressly to the principles on which the latter are founded.
Odkaz na smlouvu
Reference to the Treaty
Ve svém rozsudku ze dne 5. prosince 1989, Komise v. Itálie 41, Soudní dvůr rozhodl, že články 43 ES a 49 ES jsou konkrétním výrazem zásady rovného zacházení (bod 8),
In Commission v Italy, 41the Court found that Articles 43 EC and 49 EC embody specific instances of the principle of equal treatment (paragraph 8), which, as the Court
40 — Článek 2 směrnice 2004/18 stanoví, že zadavatelé „jednají s hospodářskými subjekty na základě zásad rovnosti a zákazu diskriminace a postupují transparentním způsobem“.
40 — Article 2 of Directive 2004/18 requires contracting authorities to ‘treat economic operators equally and non-discriminatorily’ and to act ‘in a transparent way’, while Articles 4 to 6 set out rules governing all public contracts and relating to ‘economic operators’, ‘conditions relating to agreements concluded within the World Trade Organisation’, and ‘confidentiality’.
Články 4 až 6 vyjadřují určitá pravidla použitelná na veškeré veřejné zakázky, týkající se „hospodářských subjektů“, „podmínek vztahujících se k dohodám uzavřeným v rámci Světové obchodní organizace“ a „důvěrnosti“; nicméně podle článku 7 se tato ustanovení stejně jako ostatní články směrnice vztahují pouze na zakázky „které nejsou vyloučeny“.
However, Article 7 provides that those articles, like the other provisions of the Directive, apply only to public contracts ‘which are not excluded’.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA RUIZ-JARABA – VĚC C-412/04 která znamená, podle rozsudku Soudního dvoru ze dne 25. dubna 1996, Komise v. Belgie 42, že všichni uchazeči musejí mít stejné šance na vypracování svých nabídek, a to nezávisle na své státní příslušnosti (body 33 a 54).
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-412/04 held in Commission v Belgium, 42 means that all tenderers must have equality of opportunity when they formulate their tenders, irrespective of their nationality (paragraphs 33 and 54).
když přezkoumával přímé zadávání služeb údržby, správy a dozoru nad zařízením na distribuci plynu metanu italským místním územně správním celkem.
service covering the maintenance, operation and monitoring of the methane gas network, and held that regard must be had to the principles referred to.
Jelikož se jednalo o zakázku vyloučenou z působnosti směrnic, Soudní dvůr se odvolal na primární právo (bod 16) a poznamenal, že nedodržení transparentnosti způsobuje nepřímou diskriminaci odporující článkům 43 ES a 49 ES (body 17 až 19), kterou lze odůvodnit „zvláštními okolnostmi, jako např. nepatrný hospodářský význam“, umožňující důvodně tvrdit, že podniky nacházející se v jiných členských státech by neměly zájem o dotčenou koncesi, a že „by tedy důsledky pro dotyčné základní svobody měly být považovány za příliš nahodilé a nepřímé, než aby bylo možné dospět k závěru, že případně došlo k jejich porušení“ (bod 20).
Since the contract concerned did not fall within the scope of any of the Directives, the Court applied primary law (paragraph 16), and pointed out that infringement of the principle of transparency amounted to indirect discrimination contrary to Articles 43 EC and 49 EC (paragraphs 17 to 19), which was justified by ‘special circumstances, such as a very modest economic interest at stake’, so that ‘it could reasonably be maintained that an undertaking located’ in another Member State ‘would have no interest in the concession at issue and that the effects on the fundamental freedoms concerned should therefore be regarded as too uncertain and indirect to warrant the conclusion that they may have been infringed’ (paragraph 20).
Šíření informací o příležitostech k zakázkám je klíčovým prvkem při použití zásad Smlouvy, která nicméně neobsahuje žádné ustanovení ohledně způsobu vyhotovení vyhlášení.
The publication of a call for tenders is the key element from the point of view of the principles laid down in the Treaty, which, however, does not contain any guidance which might indicate the manner in which notices must be published.
V tomto ohledu judikatura ponechala volnost, při uložení určitých minimálních pravidel.
The Court has not intervened in this matter, except to offer minimal guidance.
Z již uvedených rozsudků tak rozsudek ze dne 13. října 2005, Parking Brixen, uvádí, že „veřejnému orgánu udělujícímu koncesi přísluší posoudit za kontroly příslušných soudů přiměřenost způsobu zajištění hospodářské soutěže odpovídající zvláštnostem koncese na dotčené veřejné služby“, ale že neexistence jakéhokoli řízení není v souladu s použitelnými pravidly (bod 50, uvádějící body 61 a 62 rozsudku Teleaustria a Telefonadress) 43, což je myšlenka použitelná na všechny druhy veřejných zakázek.
Thus, as concerns the caselaw already cited, the Court held in Parking Brixen that ‘[i]t is for the concessiongranting public authority to evaluate, subject to review by the competent courts, the appropriateness of the detailed arrangements of the call for competition to the particularities of the public service concession in question’ but a complete lack of any call for tenders is incompatible with the principles of the Treaty (paragraph 50, which cites paragraphs 61 and 62 of the judgment in Teleaustria and Telefonadress), 43 an approach which may be applied to any type of contract.
Z širšího pohledu generální advokátka Stix-Hackl ve svém stanovisku k věci Coname vyjádřila pochybnosti nad otázkou, zda základní svobody vyžadují jednotný režim pro všechna zadávání (bod 70), a navrhla zjednodušený režim, který by definoval kategorie veřejných zakázek podle jejich vztahu relevance k vnitřnímu trhu (bod 75 a následující).
In a wider context, in the Opinion in Coname, Advocate General Stix-Hackl expressed uncertainty as to whether the fundamental freedoms require uniform rules for all awards (point 70), and proposed a simplified set of rules which assesses the different categories on the basis of their relevance to the internal market (point 75 et seq).
Ve výše uvedeném rozsudku Coname trval Soudní dvůr na uvedených aspektech,
In Coname, the Court analysed the direct award by an Italian local authority of the
43 — V bodě 43 svého stanoviska v této věci generální advokát Fennelly vysvětlil, že „věcné dodržování zásady zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti vyžaduje, aby při udělení koncese byl dodržen alespoň minimální stupeň zveřejnění a transparentnosti“, ačkoliv to podle něho neznamená, že „zadavatelé obdobně použijí ustanovení [relevantních] směrnic“.
43 — In point 43 of the Opinion in that case, Advocate General Fennelly states that ‘substantive compliance with the principle of nondiscrimination on grounds of nationality requires that the award of concessions respect a minimum degree of publicity and transparency’ but does not require ‘the awarding entity to apply by analogy the provisions of the most relevant … directives’.
To, co bylo uvedeno výše, mi umožňuje učinit závěr, že jednak zásady transparentnosti a rovného zacházení vyjádřené Smlouvou jsou použitelné za všech okolností,
From the foregoing I conclude, first of all, that regard must always be had to the principles of equal treatment and transparency as laid down in the Treaty, without
KOMISE v. ITÁLIE podle výše plnění. Takové řešení by se rovněž odklonilo od ustálené judikatury Soudního dvora, který v rozsudku Coname povolil určité případy přímého zadávání bez nabídkového řízení (bod 21).
COMMISSION v ITALY contrary to caselaw which, in the Coname judgment, allows direct awards in certain situations without the need to hold an invitation to tender (point 21).