natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vzniká taková souvislost s právem Společenství prostřednictvím článku 13 ES nebo – i před uplynutím lhůty k provedení – prostřednictvím [směrnice 2000/78]?
(2) Is any prohibition of discrimination on grounds of age arising from the answer to question 1 also applicable between private employers on the one hand and their employees or pensioners and their survivors on the other hand?
2) Uplatní se zákaz diskriminace na základě věku stanovený v právu Společenství, vyplývající případně z odpovědi na první otázku i na vztahy mezi soukromými zaměstnavateli na jedné straně a jejich zaměstnanci nebo příjemci podnikového důchodu a pozůstalými po nich na straně druhé?
(3) If question 2 is answered in the affirmative:
3) V případě kladné odpovědi na druhou otázku: a) Vztahuje se takový zákaz diskriminace na základě věku na ustanovení systému podnikového důchodového zabezpečení, podle kterého není pozůstalému manželovi poskytnut pozůstalostní důchod, jestliže je o více než patnáct let mladší než bývalý zaměstnanec, který zemřel?
(a) Does a provision of an occupational pension scheme, which provides that a survivor’s pension will not be granted to a surviving spouse in the event that the survivor is more than 15 years younger than the deceased former employee, fall within the scope of the prohibition of discrimination on grounds of age?
BARTSCH b) V případě kladné odpovědi na otázku 3 a):
(b) If question 3(a) is answered in the affirmative, can such a provision be justified by the fact that the employer has an interest in limiting the risks arising from the occupational pension scheme?
c) V případě záporné odpovědi na otázku 3 b):
(c) If question 3(b) is answered in the negative, does the possible prohibition of discrimination on grounds of age have unlimited retroactive effect as regards the law relating to occupational pension schemes or is it limited as regards the past, and if so in what way?’
Oběma částmi první otázky, které je třeba přezkoumat společně, se předkládající soud táže, zda právo Společenství obsahuje zákaz diskriminace na základě věku, jehož ochranu musí soudy členských států zajistit i tehdy, jestliže případné diskriminační zacházení nevykazuje žádnou souvislost s právem Společenství.
In the two parts of its first question, which can be examined together, the referring court asks whether the application, which the courts of Member States must ensure, of the prohibition under Community law of discrimination on the ground of age is mandatory where the allegedly discriminatory treatment contains no link with Community law.
V případě záporné odpovědi chce uvedený soud vědět, zda za okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, vzniká taková souvislost prostřednictvím článku 13 ES nebo prostřednictvím směrnice 2000/78 i před uplynutím lhůty stanovené dotčenému členskému státu k jejímu provedení.
If this is answered in the negative, that court wishes to ascertain whether, in circumstances such as those at issue in the main proceedings, such a link to Community law arises from Article 13 EC or from Directive 2000/78, even before the timelimit allowed to the Member State concerned for transposition has expired.
Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že pokud vnitrostátní právní úprava spadá do rozsahu působnosti práva Společenství, je Soudní dvůr, je-li mu podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, povinen poskytnout všechny prvky výkladu nezbytné k tomu, aby vnitrostátní soud posoudil soulad této právní úpravy s obecnými zásadami práva Společenství (viz v tomto smyslu zejména rozsudek ze dne 22. listopadu 2005, Mangold, C-144/04, Sb. rozh. s. I-9981, bod 75).
It is apparent from the caselaw of the Court that, where national rules fall within the scope of Community law and reference is made to the Court for a preliminary ruling, the Court must provide all the criteria of interpretation needed by the national court to determine whether those rules are compatible with the general principles of Community law (see to that effect, in particular, Case C-144/04 Mangold [2005] ECR I-9981, paragraph 75).
Ani směrnice 2000/78, ani článek 13 ES však neumožňují zahrnout do působnosti práva Společenství takovou situaci, o jakou se jedná v původním řízení.
Neither Directive 2000/78 nor Article 13 EC, however, enable a situation such as that in issue in the main proceedings to be brought within the scope of Community law.
Jednak pokyny nepředstavují opatření provádějící směrnici 2000/78, a jednak k úmrtí M. H. Bartsche došlo před uplynutím lhůty k provedení této směrnice, která platí pro dotčený členský stát.
On the one hand, the guidelines do not constitute a measure implementing Dir -ective 2000/78 and, on the other hand, the death of Mr Bartsch occurred before the timelimit allowed to the Member State concerned for transposing the directive had expired.
Článek 13 ES, který umožňuje Radě Evropské unie přijmout, v rámci pravomocí svěřených Společenství Smlouvou o ES, vhodná opatření k boji proti diskriminaci na základě věku, nemůže sám o sobě zahrnout pro účely zákazu diskriminace na základě věku do působnosti práva Společenství situace, které – jako situace ve věci v původním řízení – nespadají do rámce opatření přijatých na základě tohoto článku a konkrétně směrnice 2000/78 před uplynutím lhůty, kterou sama stanoví pro své provedení.
Article 13 EC, which permits the Council of the European Union, within the limits of the powers conferred upon it by the EC Treaty, to take appropriate action to combat discrimination based on age, cannot, as such, bring within the scope of Community law, for the purposes of prohibiting discrimination based on age, situations which, like that in the main proceedings, do not fall within the framework of measures adopted on the basis of that article, specifically Directive 2000/78 before the timelimit provided therein for its transposition has expired.
V rozporu s tvrzením Komise nemůže věc, v níž byl vydán rozsudek ze dne 2. října 1997, Saldanha a MTS (C-122/96, Recueil, s. I-5325), podpořit závěr odporující závěru uvedenému v předchozím bodě.
Contrary to the argument put forward by the Commission, the case which gave rise to the judgment in Case C-122/96 Saldana and MTS [1997] ECR I-5325 cannot support a conclusion contrary to that set out in the previous paragraph.
Uvedený rozsudek se týkal uplatnění článku 6 Smlouvy o ES (nyní po změně člá -nek 12 ES), který v rámci použití Smlouvy přiznává přímo právo nebýt diskriminován na základě státní příslušnosti (viz zejména rozsudek ze dne 20. října 1993, Phil Collins a další, C-92/92 a C-326/92, Recueil, s. I-5145, bod 34).
That judgment concerned the application of Article 6 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 12 EC), which confers directly, within the scope of application of the Treaty, the right to nondiscrimination on grounds of nationality (see, in particular, Joined Cases C-92/92 and C-326/92 Phil Collins and Others [1993] ECR I-5145, paragraph 34).
Soudní dvůr z toho v bodě 23 vyvodil, že pravidla práva společností, jejichž cílem je ochrana zájmů společníků, spadají do „rámce použití […] [S]mlouvy“ ve smyslu čl. 6 prvního pododstavce Smlouvy, a že se tedy na ně vztahuje zákaz jakékoliv diskriminace na základě státní příslušnosti.
The Court concluded, in paragraph 23, that rules which, in the area of company law, seek to protect the interests of shareholders come ‘within the scope of application of the Treaty’, within the meaning of the first paragraph of Article 6 of the Treaty, and are accordingly subject to the prohibition of discrimination based on nationality.
Použitelnost práva Společenství ve věci, v níž byl vydán výše uvedený rozsudek Saldanha a MTS, tedy nevyplývala pouze z toho, že se jednalo o diskriminaci na základě státní příslušnosti, ale závisela na zjištění, že dotčená vnitrostátní právní úprava spadá do působnosti Smlouvy.
The applicability of Community law in that case did not, therefore, result solely from the fact that there was discrimination based on nationality, but depended on the finding that the national rules at issue fell within the scope of application of the Treaty.
Tento posledně uvedený aspekt krom toho odlišuje věc projednávanou v původním řízení od věci, v níž byl vydán výše uvedený rozsudek Mangold.
That latter aspect, moreover, distinguishes this case from that which gave rise to the judgment in Mangold.
368), v důsledku čehož se uvedená právní úprava dostala do působnosti práva Společenství (viz výše uvedený rozsudek Mangold, bod 75).
43), by means of which those rules were thus brought within the scope of Community law (see Mangold, paragraph 75).
Oproti tomu pokyny dotčené ve věci v původním řízení nejsou opatřením provádějícím ustanovení práva Společenství.
By contrast, the guidelines at issue in the main proceedings do not correspond to measures transposing Community provisions.
S ohledem na výše uvedené je třeba odpovědět na první otázku tak, že právo Společenství neobsahuje zákaz diskriminace na základě věku, jehož ochranu musí soudy členských států zajistit, jestliže případné diskriminační zacházení nevykazuje žádnou souvislost s právem Společenství.
In view of the above considerations, the answer to the first question must be that the application, which the courts of Member States must ensure, of the prohibition under Community law of discrimination on the ground of age is not mandatory where the allegedly discriminatory treatment contains no link with Community law.
Taková souvislost nevzniká ani prostřednictvím článku 13 ES, ani – za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení – prostřednictvím směrnice 2000/78 před uplynutím lhůty stanovené dotčenému členskému státu k jejímu provedení.
No such link arises either from Article 13 EC, or, in circumstances such as those at issue in the main proceedings, from Directive 2000/78 before the timelimit allowed to the Member State concerned for its transposition has expired.
K druhé a třetí otázce
Questions 2 and 3
S ohledem na odpověď na první otázku není namístě odpovídat na druhou a třetí otázku.
In view of the answer given to the first question, it is unnecessary to answer the second and third questions.
Taková souvislost nevzniká ani prostřednictvím článku 13 ES, ani – za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení – prostřednictvím směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, před uplynutím lhůty stanovené dotčenému členskému státu k jejímu provedení.
No such link arises either from Article 13 EC, or, in circumstances such as those at issue in the main proceedings, from Council Directive 2000/78/EC of 27 November 2000, establishing a general framework for equal treatment in employment and occupation, before the timelimit allowed to the Member State concerned for its transposition has expired.
Věc C-453/07
Case C-453/07
(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Giessen)
(Reference for a preliminary ruling from the Verwaltungsgericht Giessen)
„Dohoda o přidružení EHS-Turecko – Rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 – Článek 7 první pododstavec druhá odrážka – Právo pobytu zletilého dítěte tureckého pracovníka – Nevykonávání zaměstnanecké činnosti – Podmínky ztráty nabytých práv“
(EEC–Turkey Association Agreement — Decision No 1/80 of the Association Council — Article 7, first paragraph, second indent — Right of residence of the adult child of a Turkish worker — Absence of paid employment — Conditions governing the loss of acquired rights)
Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. září 2008 . . . . . . . .
Judgment of the Court (Third Chamber), 25 September 2008 . . . . . . . . .
Mezinárodní dohody – Dohoda o přidružení EHS-Turecko – Rada přidružení zřízená Dohodou o přidružení EHS-Turecko – Rozhodnutí č. 1/80 – Sloučení rodiny
International agreements — EEC–Turkey Association Agreement — Association Council established by the EEC–Turkey Association Agreement — Decision No 1/80 — Family reunification
(Rozhodnutí Rady přidružení EHS-Turecko, čl. 7 první pododstavec)
(Decision No 1/80 of the EEC–Turkey Association Council, Art. 7, first para.)
SHRNUTÍ – VĚC C-453/07 ještě nevykonával žádnou zaměstnaneckou činnost od ukončení školní docházky ve věku 16 let a účastnil se státních programů zaměřených na pomoc při hledání zaměstnání, aniž by je však dokončil.
SUMMARY — CASE C-453/07 though, at the age of 23, he has not been in paid employment since leaving school at the age of 16 and has taken part in government job-support schemes without, however, completing them.
25. září 2008 *
25 September 2008 *
Ve věci C-453/07, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Verwaltungsgericht Gießen (Německo) ze dne 24. září 2007, došlým Soudnímu dvoru dne 4. října 2007, v řízení
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC by the Verwaltungsgericht Gießen (Germany), made by decision of 24 September 2007, received at the Court on 4 October 2007, in the proceedings
ROZSUDEK ZE DNE 25. 9.
JUDGMENT OF 25. 9.
2008 – VĚC C-453/07 generální advokát: P. Mengozzi, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, s přihlédnutím k písemné části řízení, s ohledem na vyjádření předložená:
Advocate General: P. Mengozzi, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after considering the observations submitted on behalf of:
– za Wetteraukreis E. Meißem, jako zmocněncem,
— the Wetteraukreis, by E. Meiß, acting as Agent,
– za Komisi Evropských společenství V. Kreuschitzem a G. Rozetem, jako zmocněnci, s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
— the Commission of the European Communities, by V. Kreuschitz and G. Rozet, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion,
Rada přidružení byla zřízena Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, jež byla podepsána dne 12. září 1963 v Ankaře Tureckou republikou na jedné straně a členskými státy EHS a Společenstvím na straně druhé a jež byla uzavřena, schválena a potvrzena jménem Společenství rozhodnutím Rady 64/732/EHS ze dne 23. prosince 1963 (Úř. věst. 1964, 217, s. 3685; Zvl. vyd. 11/11, s. 10).
The Association Council was set up by the Agreement establishing an association between the European Economic Community and Turkey, which was signed at Ankara on 12 September 1963 by the Republic of Turkey, on the one hand, and by the Member States of the EEC and the Community, on the other hand, and concluded, approved and confirmed on the part of the latter by Council Decision 64/732/EEC of 23 December 1963 (JO 1964 217, p. 3685).
Tato žádost byla podána v rámci sporu mezi H. Erem, tureckým státním příslušníkem, a Wetteraukreis (okres Wetterau) ohledně řízení o vyhoštění z německého území.
This request has been made in the context of a dispute between Mr Er, a Turkish national, and the Wetteraukreis (district of Wetterau), concerning a procedure for deportation from German territory.
Článek 6 odst.
Article 6(1) of Decision No 1/80 is drafted as follows:
„Aniž jsou dotčena ustanovení článku 7 o volném přístupu jeho rodinných příslušníků k zaměstnání, turecký pracovník působící na řádném trhu práce v členském státě:
Subject to Article 7 on free access to employment for members of his family, a Turkish worker duly registered as belonging to the labour force of a Member State:
2008 – VĚC C-453/07
2008 — CASE C-453/07
– má právo v tomto členském státě po jednom roce řádného zaměstnání na obnovení platnosti svého pracovního povolení u stejného zaměstnavatele, pokud je u něho pracovní místo k dispozici;
— shall be entitled in that Member State, after one year’s legal employment, to the renewal of his permit to work for the same employer, if a job is available;
– má právo v tomto členském státě po třech letech řádného zaměstnání a s výhradou přednosti, která bude poskytnuta pracovníkům z členských států Společenství, odpovědět na jinou nabídku ve stejné profesi u zaměstnavatele podle svého výběru, učiněnou za obvyklých podmínek a zaregistrovanou u pracovních úřadů tohoto členského státu;
— shall be entitled in that Member State, after three years of legal employment and subject to the priority to be given to workers of Member States of the Community, to respond to another offer of employment, with an employer of his choice, made under normal conditions and registered with the employment services of that State, for the same occupation;
– je oprávněn v tomto členském státě po čtyřech letech řádného zaměstnání k volnému přístupu k jakékoli zaměstnanecké činnosti podle svého výběru.“ (neoficiální překlad)
— shall enjoy free access in that Member State to any paid employment of his choice, after four years of legal employment.’
Článek 7 rozhodnutí č. 1/80 stanoví:
Article 7 of Decision No 1/80 provides:
„Rodinní příslušníci tureckého pracovníka působícího na řádném trhu práce v členském státě, kteří získali povolení ho následovat:
‘The members of the family of a Turkish worker duly registered as belonging to the labour force of a Member State, who have been authorised to join him:
– mají, s výhradou přednosti, která bude zajištěna pracovníkům z členských států Společenství, právo odpovědět na jakoukoli nabídku zaměstnání, pokud tam řádně pobývají po dobu nejméně tří let;
— shall be entitled — subject to the priority to be given to workers of Member States of the Community — to respond to any offer of employment after they have been legally resident for at least three years in that Member State;
– jsou oprávněni k volnému přístupu k jakékoli zaměstnanecké činnosti podle svého výběru, pokud tam řádně pobývají po dobu nejméně pěti let.
— shall enjoy free access to any paid employment of their choice provided they have been legally resident there for at least five years.
Děti tureckých pracovníků, které ukončily odborné vzdělání v hostitelském státě, mohou nezávisle na délce svého pobytu v tomto členském státě za podmínky, že jeden z rodičů legálně vykonával zaměstnání v dotčeném členském státě po dobu nejméně tří let, odpovědět na jakoukoli nabídku zaměstnání ve zmíněném členském státě.“ (neoficiální překlad)
Children of Turkish workers who have completed a course of vocational training in the host country may respond to any offer of employment there, irrespective of the length of time they have been resident in that Member State, provided one of their parents has been legally employed in the Member State concerned for at least three years.’
14 odst. 1 téhož rozhodnutí:
In accordance with Article 14(1) of Decision No 1/80:
„Ustanovení tohoto oddílu se použijí s výhradou omezení z důvodů veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti a veřejného zdraví.“ (neoficiální překlad)
‘The provisions of this section shall be applied subject to limitations justified on grounds of public policy, public security or public health.’
Z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že se H. Er narodil v Turecku v dubnu 1984.
It is apparent from the decision to refer that Mr Er was born in Turkey in April 1984.
O dva roky později, v roce 1986, následoval do Berlína svého otce, který působil na řádném trhu práce Spolkové republiky Německo, a žil s ním na německém území po dobu nejméně pěti let.
Two years later, in 1986, he travelled to Berlin to join his father, who was duly registered as belonging to the labour force of the Federal Republic of Germany, and lived with him in Germany for at least five years.
Jeho otec se později vrátil do Turecka bez své rodiny.
His father subsequently returned to Turkey without his family.
V roce 1998 H. Er poprvé požádal o povolení k pobytu, které mu bylo uděleno na rok a půl.
In 1998, Mr Er applied for his first residence permit, which was granted to him for a period of one and a half years.
Tento dokument obsahoval poznámky „matka povolení k pobytu na dobu neurčitou“ a „otec hlášen v Berlíně“.
This document included the comments ‘mother holder of a residence permit of unlimited duration’ and ‘father registered in Berlin’.
Hakan Er ukončil školní docházku v roce 2000 ve věku šestnácti let, aniž by obdržel závěrečné vysvědčení.
Mr Er left school in 2000, at the age of 16, without qualifications.
Platnost jeho povolení k pobytu byla prodloužena do 21. března 2002.
His residence permit was extended up to 21 March 2002.
V roce 2002 H. Er podruhé požádal o povolení k pobytu, které mu bylo uděleno s platností do dubna 2003, a sice do data, kdy jeho matce skončila vyživovací povinnost vůči němu.
In 2002, Mr Er applied for a second residence permit, which was granted to him up to April 2003, that being the date at which his mother ceased to be responsible for his maintenance.
Hakan Er poté podal žádost o prodloužení platnosti povolení k pobytu, které mu bylo uděleno na dobu jednoho roku, přes změny, k nimž došlo v jeho situaci, a sice že jeho matka již vůči němu neměla vyživovací povinnost a že mu byl po dobu čtyř měsíců vyplácen příspěvek na živobytí.
Mr Er then applied for an extension of his residence permit, which was granted for one year despite the changes to his situation, namely that his mother was no longer responsible for his maintenance and that a living allowance had been paid to him for four months.
Cizinecký úřad příslušný pro okres Wetterau (dále jen „cizinecký úřad“) nicméně vyzval H. Era, aby vyvinul prokazatelné úsilí při hledání zaměstnání.
The Aliens Authority for the district of Wetterau (‘the Aliens Authority’), however, required Mr Er to make a visible effort to find employment.
Hakan Er se účastnil kurzu, jehož cílem bylo zvýšit jeho šance na odborné vzdělání a začlenění se do pracovního života, ale nedokončil jej pro nedostatečnou způsobilost.
Mr Er took part in a course designed to improve his chances of training and of finding work on the job market, but he gave it up due to insufficient aptitude.
Měsíc pobíral dávky sociální pomoci a přihlásil se jako uchazeč o práci.
He received social security assistance for one month and registered as a job-seeker.
V září 2004 podal H. Er novou žádost o prodloužení platnosti povolení k pobytu.
In September 2004, Mr Er applied for a new extension.
Při přezkumu této žádosti byl cizinecký úřad s H. Erem několikrát v kontaktu.
Whilst processing this application, the Aliens Authority interviewed Mr Er on several occasions.
Tento uvedl, že hledá zaměstnání, že by měl získat určité pracovní místo po předložení výpisu z rejstříku trestů a že bude cizinecký úřad poté kontaktovat.
The latter declared that he was looking for work, that he ought to find work after submitting a certificate of good behaviour, and that he would contact the Aliens Authority again.
Tato prohlášení nicméně nebyla ve skutečnosti realizována a H. Er nebyl zaměstnán.
These declarations were not, however, followed up and Mr Er was not offered employment.
Po dobu 18 měsíců pobíral dávky v nezaměstnanosti.
He received unemployment benefits for 18 months.
Rozhodnutím ze dne 17. srpna 2005 zamítl cizinecký úřad žádost H. Era o prodloužení platnosti povolení k pobytu podanou v září 2004 a uložil mu, aby ve stanovené lhůtě opustil území, jinak bude vyhoštěn do Turecka.
By decision of 17 August 2005, the Aliens Authority rejected the application for extension presented by Mr Er in September 2004 and ordered him to leave the country by a specific deadline, failing which he would be deported to Turkey.
Cizinecký úřad měl za to, že omezení doby pobytu na šest měsíců za účelem hledání zaměstnání, nelze v zásadě napadnout.
The Aliens Authority took the view that limiting the duration of residence to six months in order to seek employment was not, in principle, open to criticism.
Dne 9. září 2005 podal H. Er stížnost proti uvedenému rozhodnutí, o níž ještě nebylo rozhodnuto.
On 9 September 2005, Mr Er submitted an appeal against this decision, which is still pending.
Podal rovněž návrh na předběžné opatření k předkládajícímu soudu, který usnesením ze dne 4. prosince 2006 rozhodl, že stížnost má odkladný účinek.
He also applied to the referring court for interim measures. The latter declared, by way of an order of 4 December 2006, that that appeal brought about a stay of proceedings.
Během řízení o předběžném opatření H. Er tvrdil, že se snaží najít zaměstnání.
During the interlocutory proceedings, Mr Er claimed to be making efforts to find work.