natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tedy pouze z důvodu jejich objektivní vlastnosti provozovatelů, kteří jsou vymezeni v pravidlech obsažených v kapitole 6.2 německého NAP II a působí v sektorech zahrnutých v příloze I směrnice 2003/87, mohou žalobkyně tvrdit, že byly dotčeny sporným rozhodnutím.
It was therefore only because of their objective status as operators covered by the rules in chapter 6.2 of the German NAP II and active in the sectors falling within Annex I to Directive 2003/87 that the applicants could claim to be affected by the contested decision.
Kromě toho ve stejném bodě napadeného usnesení Soud rozhodl, že žádný z argumentů uplatněných žalobkyněmi nedokáže toto posouzení zpochybnit.
In addition, in the same paragraph of the order under appeal, the Court of First Instance held that none of the arguments submitted by the applicants was capable of calling that finding into question.
V bodě 65 napadeného usnesení Soud zejména uvedl, že nelze přijmout argument, podle něhož Saint-Gobain Glass Deutschland náleží k uzavřenému okruhu osob, neboť patří ke skupině provozovatelů, kteří požádali o povolenky na emise a získali je během období od roku 2003 do roku 2004 na základě § 8 odst. 1 ZuG 2007.
It held in particular, in paragraph 65 of the order under appeal, that the argument could not be accepted that Saint-Gobain Glass Deutschland was part of a closed class of persons because it belonged to a group of operators who had applied for and obtained emission allowances during the period 2003 to 2004 under Article 8(1) of the ZuG 2007.
V této souvislosti Soud nejprve konstatoval, že Saint-Gobain Glass Deutschland svou argumentaci, pokud jde o složení údajného uzavřeného okruhu provozovatelů, ani neupřesnila, ani nepředložila důkazní prostředky.
In that regard, the Court of First Instance held, first, that Saint-Gobain Glass Deutschland had not provided any clarifications or produced any proof as to the composition of that supposed closed class of operators.
Neposkytla ani k založení do spisu seznam provozovatelů, kteří měli z použití § 8 odst. 1 ZuG 2007 prospěch, tak jak to učinily zbývající dvě žalobkyně.
Thus it had failed to place on the case-file any list of operators who had benefited from the application of Article 8(1) of the ZuG 2007 similar to that produced by the other two applicants.
Soud mimoto připomněl, že možnost určit v době přijetí zpochybňovaného opatření více či méně přesně počet, nebo dokonce i totožnost právních subjektů, na něž se uvedená opatření použijí, nikterak neznamená, že tyto subjekty musí být považovány za osobně dotčené tímto opatřením, je-li nesporné, že se toto použití provádí na základě objektivní právní nebo faktické situace definované dotčeným aktem (rozsudek Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2001, Antillean Rice Mills v. Rada, C-451/98, Recueil, s. I-8949, bod 52).
In addition, the Court of First Instance pointed out that the possibility of determining, at the time of the adoption of a contested measure, more or less precisely the number, or even the identity, of the persons to whom that measure applies by no means implies that it must be regarded as being of individual concern to them, as long as it is established that that application takes effect by virtue of an objective legal or factual situation defined by the measure in question (Case C-451/98 Antillean Rice Mills v Council [2001] ECR I-8949, paragraph 52).
Za těchto okolností dospěl Soud k závěru, že Saint-Gobain Glass Deutschland neprokázala, že byla z důvodu jí uváděné příslušnosti k uzavřenému okruhu provozovatelů sporným rozhodnutím osobně dotčena.
In those circumstances, the Court of First Instance accordingly held that Saint-Gobain Glass Deutschland had failed to demonstrate that it was individually concerned by the contested decision because of its supposed membership of a closed class of operators.
13 odst. 1 této směrnice, naopak jasně rozlišují mezi prvním a druhým alokačním obdobím a omezují platnost přidělených povolenek na emise pouze na jediné alokační období, z čehož plyne, že členské státy musí přijmout samostatné rozhodnutí o přidělování povolenek pro každé alokační období.
On the contrary, Article 11(1) and (2) of Directive 2003/87, read in conjunction with Articles 9(1) and 13(1) of the directive, clearly distinguished between the first and second allocation periods and restricted the validity of the allocated emission allowances to a single allocation period, which implied that the Member States had to adopt separate allocation decisions for each period.
Návrhy účastníků řízení
Forms of order sought by the parties
Svým kasačním opravným prostředkem se Saint-Gobain Glass Deutschland domáhá, aby Soudní dvůr:
By its appeal, Saint-Gobain Glass Deutschland claims that the Court of Justice should:
– zrušil napadené usnesení v rozsahu, v němž se dotýká navrhovatelky;
— set aside the order under appeal in so far as it concerns the appellant;
1 odst. 2 sporného rozhodnutí v rozsahu, v němž toto ustanovení prohlašuje alokační záruky z prvního obchodovacího období uvedené v kapitole 6.2 německého NAP II za neslučitelné se směrnicí 2003/87;
— annul Article 1(2) of the contested decision to the extent that it declares incompatible with Directive 2003/87 the allocation guarantees from the first trading period referred to in chapter 6.2 of the German NAP II;
2 odst. 2 sporného rozhodnutí zaprvé v rozsahu, v němž toto ustanovení ukládá Spolkové republice Německo omezení ohledně použití alokačních záruk z prvního obchodovacího období, které jsou uvedeny v kapitole 6.2 německého NAP II, a zadruhé v tom rozsahu, v němž toto ustanovení nařizuje použití stejného koeficientu plnění jako pro jiná existující srovnatelná zařízení;
— annul Article 2(2) of the contested decision to the extent that it imposes obligations on the Federal Republic of Germany relating to the application of the allocation guarantees from the first trading period referred to in chapter 6.2 of the German NAP II, and to the extent that it requires the application of the same compliance factor as for other comparable existing installations;
– podpůrně, zrušil napadené usnesení a vrátil věc k projednání Soudu;
— in the alternative, set aside the order under appeal and refer the case back to the Court of First Instance;
Komise navrhuje, aby byl kasační opravný prostředek prohlášen za nepřípustný, a podpůrně, aby byl zamítnut jako neopodstatněný.
The Commission contends that the Court should dismiss the appeal as inadmissible and, in the alternative, unfounded.
Rovněž navrhuje uložit navrhovatelce náhradu nákladů řízení.
It also contends that the appellant should be ordered to pay the costs.
Saint-Gobain Glass Deutschland na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje dva důvody pro zrušení napadeného usnesení, které vycházejí z porušení procesního práva a z porušení čl. 230 čtvrtého pododstavce ES.
In support of its appeal, Saint-Gobain Glass Deutschland relies on two pleas supporting the claim to set aside the order under appeal, alleging infringement of procedural law and an infringement of the fourth paragraph of Article 230 EC.
Podle článku 119 jednacího řádu může Soudní dvůr, pokud je kasační opravný prostředek zjevně nepřípustný nebo zjevně neopodstatněný, kdykoliv na základě zprávy soudce zpravodaje a po vyslechnutí generálního advokáta tento opravný prostředek usnesením s odůvodněním odmítnout.
Under Article 119 of the Rules of Procedure, where an appeal is clearly inadmissible or clearly unfounded, the Court may at any time, acting on a report from the Judge-Rapporteur and after hearing the Advocate General, by reasoned order dismiss the appeal.
Soudní dvůr se domnívá, že tak je tomu v projednávaném případě a že se zřetelem k přijetí tohoto usnesení není na místě rozhodnout o žádosti o zrychlené řízení.
The Court considers that to be the case in the present proceedings and holds that, taking into account the making of the present order, it is not necessary to rule on the application for an expedited procedure.
K přípustnosti kasačního opravného prostředku
Admissibility of the appeal
Komise se domnívá, že navrhovatelka na podání kasačního opravného prostředku již nemá zájem, neboť zrušení ustanovení sporného rozhodnutí v rámci tohoto kasačního opravného prostředku by nevyvolalo žádný právní účinek, s ohledem na přijetí rozhodnutí Komise K (2007) 5258 ze dne 26. října 2007, jímž byly schváleny změny provedené Spolkovou republikou Německo v jejích právních předpisech, zejména nahrazení systému založeného na jednotném koeficientu plnění systémem jiným.
The Commission considers that the appellant no longer has an interest in bringing proceedings since the annulment of the provisions of the contested decision in the appeal would not produce any legal effects, on account of the adoption of Commission Decision C(2007) 5258 of 26 October 2007 authorising the amendments introduced by the Federal Republic of Germany to its legislation and in particular the replacement of the system based on a single compliance factor by another system.
Na žádost Soudního dvora formulovanou podle článku 54a jednacího řádu jej Komise seznámila s posledně uvedeným rozhodnutím.
At the request of the Court, made pursuant to Article 54a of the Rules of Procedure, the Commission communicated that decision to it.
V této souvislosti je třeba připomenout, že Soudní dvůr může prohlásit kasační opravný prostředek za nepřípustný, pokud skutečnost, ke které došlo po vydání rozsudku Soudu, odstranila škodlivý účinek tohoto rozsudku pro účastníka podávajícího kasační opravný prostředek.
In that regard, it should be pointed out that the Court may declare an appeal inadmissible when an event subsequent to the judgment of the Court of First Instance has removed its prejudicial effect as regards the appellant.
Existence zájmu navrhovatele na podání kasačního opravného prostředku totiž předpokládá, že kasační opravný prostředek může ve svém důsledku přinést prospěch straně, která jej podala (viz rozsudek Soudního dvora ze dne 19. října 1995, Rendo a další v. Komise, C-19/93 P, Recueil, s.
For an appellant to have an interest in bringing proceedings the appeal must be capable, if successful, of procuring an advantage to the party bringing it (Case C-19/93 P Rendo and Others v Commission [1995] ECR I-3319, paragraph 13; and order in Case C-111/99 P Lech-Stahlwerke v Commission [2001] ECR I-727, paragraph 18).
2 odst. 2 sporného rozhodnutí, se směrnicí 2003/87 zaprvé v rozsahu, v němž toto ustanovení ukládá členskému státu, který je adresátem sporného rozhodnutí, omezení ohledně použití alokačních záruk z prvního obchodovacího období, které jsou uvedeny v kapitole 6.2 německého NAP II, a zadruhé v tom rozsahu, v němž tomuto státu nařizuje použití stejného koeficientu plnění jako pro jiná existující srovnatelná zařízení.
However, the appellant also contests the findings concerning the incompatibility with Directive 2003/87 of the allocation guarantees from the first period of allocation referred to in Article 2(2) of the contested decision to the extent that, first, that provision imposes obligations on the Member State to which the decision is addressed concerning the application of the allocation guarantees from the first trading period referred to in chapter 6.2 of the German NAP II and, second, it requires that State to apply the same compliance factor as for the other comparable existing installations.
Za těchto podmínek a při nedostatku doplňujících informací není Soudní dvůr schopen konstatovat to, k čemu jej vyzývá Komise, tedy že Saint-Gobain Glass Deutschland postrádá jakýkoli právní zájem na podání tohoto kasačního opravného prostředku.
In those circumstances, and in the absence of additional information, the Court is not in a position to hold, as requested by the Commission, that Saint-Gobain Glass Deutschland has no interest to bring the present appeal proceedings.
V důsledku toho je třeba námitku nepřípustnosti vznesenou Komisí zamítnout.
At a result, the objection of inadmissibility raised by the Commission must be dismissed.
K prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu z porušení procesního práva
First plea in law alleging infringement of procedural law
Saint-Gobain Glass Deutschland tvrdí, že se Soud prvního stupně vydáním napadeného usnesení dopustil současně porušení práva na spravedlivý proces a práva být
Saint-Gobain Glass Deutschland submits that the Court of First Instance has, by the order under appeal, committed an infringement of the right to a fair and judicial hearing of its case.
Dle názoru navrhovatelky Soud založil své usnesení zejména na skutečnosti, že žalobkyně ani neupřesnila, ani nedoložila složení uzavřeného okruhu provozovatelů, na který se odvolávala s cílem, aby jí bylo přiznáno postavení osoby sporným rozhodnutím osobně dotčené.
According to the appellant, the Court of First Instance based its order essentially on the fact that it had not produced further clarifications or proof with regard to the composition of the closed class of operators on which it relied in order to be recognised as a person individually concerned by the contested action.
Saint-Gobain Glass Deutschland trvá na tom, že Soud ji o poskytnutí takového seznamu v žádném případě nepožádal.
The appellant claims that in fact the Court of First Instance did not ask it to produce a list of the operators concerned.
Z toho plyne, že nebyla schopna předložit Soudu prvního stupně důvody nepředložení takového seznamu.
It follows that it was not in a position to explain to the Court of First Instance the reasons for the failure to produce such a list.
V této souvislosti navrhovatelka tvrdí, že bez výslovné výzvy Soudu neměla žádný důvod předmětný seznam předložit.
In that regard, the appellant considers that it had no reason to produce the list in question without being expressly requested by the Court of First Instance to do so.
Navíc příslušnost k uzavřenému okruhu subjektů dotčených přijetím sporného rozhodnutí přímo vyplývala ze struktury vnitrostátních právních předpisů, a nezávisela tak na předložení seznamu dotčených provozovatelů.
In addition, the fact of belonging to a closed class of operators affected by the adoption of the contested decision derives directly from the structure of the national legislation and therefore does not depend on the production of a list of the operators concerned.
Saint-Gobain Glass Deutschland také tvrdí, že pro ni nebylo možné takový seznam předložit, neboť Umweltbundesamt (Spolkový úřad pro životní prostředí) by žádost tohoto druhu, s ohledem na ochranu údajů, nevyřídil kladně.
Saint-Gobain Glass Deutschland also submits that it was impossible for it to produce such a list because the Umweltbundesamt is not allowed to accede to a request of that kind for reasons related to data protection.
Soud naproti tomu měl možnost přijmout organizační procesní opatření nebo opatření v rámci dokazování.
By contrast, it would have been open to the Court of First Instance to adopt a measure of organisation of procedure or a measure of inquiry.
Pokud by Soud takovou žádost vznesl, Spolková republika Německo by takový seznam způsobilý prokázat příslušnost navrhovatelky k uzavřenému okruhu provozovatelů poskytla.
Thus, if the Court of First Instance had made such a request, the Federal Republic of Germany would have produced a list capable of demonstrating that the appellant belonged to a closed class of operators.
Komise se domnívá, že Soud napadeným usnesením žádné porušení procesního práva nezpůsobil.
The Commission considers that the Court of Instance did not, by the contested order, commit any infringement of procedural law.
Na úvod je třeba konstatovat, že na rozdíl od toho, co se, jak se zdá, domnívá navrhovatelka, Soud uvedl skutečnost, že mu nebyl poskytnut seznam provozovatelů dotčených sporným rozhodnutím, aby se prokázalo, že žalobkyně byla tímto rozhodnutím osobně dotčena, pouze pro úplnost.
It should be noted at the outset that, contrary to what the appellant seems to believe, it was only for sake of completeness that the Court of First Instance pointed out that it had not furnished a list of the operators affected by the contested decision in order to show that it was individually concerned by the decision.
Soud totiž v bodě 61 napadeného usnesení nejprve usoudil, že žalobkyně nebyly sporným rozhodnutím osobně dotčeny a že žádný z jimi předložených argumentů tento závěr nevyvrací.
The Court of First Instance first of all held, in paragraph 61 of the order under appeal, that the applicants were not individually concerned by the contested decision and that none of the arguments put forward by them was capable of calling into question that assessment.
V reakci na některé argumenty předložené Saint-Gobain Glass Deutschland, které byly založené na její údajné příslušnosti k uzavřenému okruhu provozovatelů dotčených sporným rozhodnutím, Soud v bodě 65 napadeného usnesení zejména připomněl, že možnost více či méně přesně určit počet, nebo dokonce i totožnost právních subjektů, na něž se sporné ustanovení výše uvedeného rozhodnutí použije, nikterak neznamená, že tyto subjekty musí být považovány za osobně dotčené tímto opatřením, je-li nesporné, že se toto použití provádí na základě objektivní právní nebo faktické situace definované dotčeným aktem.
In particular, in response to certain arguments put forward by Saint-Gobain Glass Deutschland which were based on the claim that it belonged to a closed class of operators affected by the order under appeal, the Court of First Instance pointed out, in paragraph 65 of the order under appeal, that the possibility of determining more or less precisely the number, or even the identity, of the persons to whom that contested measure contained in the decision applies by no means implies that those persons must be regarded as being individually concerned by that measure, as long as it is established that that application takes effect by virtue of an objective legal or factual situation defined by the measure in question.
V této souvislosti Soud konstatoval, že Saint-Gobain Glass Deutschland svou argumentaci, pokud jde o složení údajného uzavřeného okruhu provozovatelů, ani neupřesnila, ani nepředložila důkazní prostředky.
In that context, the Court of First Instance found that Saint-Gobain Glass Deutschland had failed to provide any clarifications or to produce any proof as to the composition of that supposed closed class of operators.
Soud tedy pouze pro úplnost poznamenal, že žalobkyně, na rozdíl od ostatních žalobkyň, neposkytla k založení do spisu seznam provozovatelů.
Therefore it was only for sake of completeness that it noted that the appellant had not placed a list of the operators on the case file, unlike the other applicants.
Za těchto podmínek je třeba první důvod kasačního opravného prostředku odmítnout jakožto nerelevantní.
In those circumstances, the first plea in law must be rejected.
K druhému důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu z porušení čl. 230 čtvrtého pododstavce ES
Second plea in law alleging infringement of the fourth paragraph of Article 230 EC
Podstata tohoto důvodu Saint-Gobain Glass Deutschland spočívá v tom, že Soud nesprávně použil pojem „osobní dotčení aktem Společenství“.
By this plea, Saint-Gobain Glass Deutschland submits, essentially, that the Court of First Instance misapplied the concept of being individually concerned by a Community act.
Podle navrhovatelky byl okruh dotčených provozovatelů s konečnou platností určený nebo určitelný na základě německých právních předpisů a nemohl být v žádném případě rozšířen.
According to the appellant, the class of operators concerned was conclusively defined and/or definable on the basis of German legislation and could not, in any event, be extended.
Za těchto podmínek nemohl Soud tvrdit, že se zákaz zachování platnosti alokačních záruk uplatní na základě objektivní právní nebo faktické situace definované dotčeným aktem.
In those circumstances, the Court of First Instance was not in a position to assert that the prohibition on the maintenance in force of the allocation guarantee applied by virtue of an objective legal or factual situation defined by the act in question.
Podle navrhovatelky byli provozovatelé ve sporném rozhodnutí přesně určeni, takže objektivní odkaz na oblast použití § 8 ZuG 2007 mohl být nahrazen jmenným seznamem provozovatelů, aniž by došlo ke změně působnosti tohoto rozhodnutí.
According to the appellant, the operators were ascertained so precisely in the contested decision that the objective reference to the field of application of Article 8 of the ZuG 2007 could without difficulty have been replaced by a list of the names of the operators without changing the scope of that decision.
Navrhovatelka tvrdí, opírajíce se o rozsudek ze dne 13. května 1971, International Fruit Company a další v. Komise (41/70 až 44/70, Recueil, s. 411, bod 21), že sporné rozhodnutí mohlo být Soudem posouzeno jako soubor individuálních rozhodnutí, neboť tímto rozhodnutím Komise ve vztahu k provozovatelům, na něž se vztahuje alokační záruka stanovená § 8 ZuG 2007, zakázala další platnost uvedené alokační záruky.
Relying on Joined Cases 41/70 to 44/70 International Fruit Companyand Others v Commission [1971] ECR 411, paragraph 21, the appellant submits that the contested decision could have been considered by the Court of First Instance as a bundle of individual decisions, since, by that decision, the Commission prohibited, with regard to the operators covered by the allocation guarantee provided for in Article 8 of the ZuG 2007, the maintenance in force of that guarantee.
V konečném vyznění představuje rozhodnutí Komise o německém NAP II jak obecné rozhodnutí, tak i soubor rozhodnutí individuálních vzhledem k tomu, že zakazuje použití alokačních záruk vyplývajících z § 8 ZuG 2007.
In the end, the Commission decision on the German NAP II constitutes both a decision of general application and a bundle of individual decisions, in so far as it prohibits the application of allocation guarantees in accordance with Article 8 of the ZuG 2007.
Komise trvá na tom, aby byl tento důvod zamítnut jakožto neopodstatněný.
The Commission submits that this plea in law should be dismissed as unfounded.
V této souvislosti se domnívá, že Soud použil čl. 230 čtvrtý pododstavec ES správně.
In that regard, it considers that the Court of First Instance correctly applied the fourth paragraph of Article 230 EC.
Sporné rozhodnutí krom toho nelze posuzovat jako soubor individuálních rozhodnutí vzhledem k tomu, že Komise se nevyjadřovala k individuálním žádostem a že
The contested decision cannot be classified as a bundle of individual decisions, since the Commission did not rule on the individual applications and, in any case, was not
SAINT-GOBAIN GLASS DEUTSCHLAND v. KOMISE v každém případě neměla k dispozici informace o zařízeních dotčených oznámeným NAP dostatečné k tomu, aby mohla být schopna vyjádřit se v tom smyslu, který se pokouší dokázat navrhovatelka.
SAINT-GOBAIN GLASS DEUTSCHLAND v COMMISSION in possession of sufficient information concerning the installations affected by the NAP notified to be in a position to take a decision having the effect which the appellant is attempting to prove.
Co se týká argumentace, jíž se navrhovatelka snaží dokázat, že sporné rozhodnutí má hybridní povahu v rozsahu, v němž představuje současně obecně závazný akt i soubor individuálních rozhodnutí, je nutno zaprvé konstatovat, tak jak to učinil Soud v bodě 59 napadeného usnesení, že sporné rozhodnutí určené Spolkové republice Německo má charakter obecně závazného aktu tím, že se uplatňuje na objektivně určené situace a vyvolává právní účinky vůči kategoriím osob pojímaných obecným a abstraktním způsobem.
With regard to the appellant’s argument that the contested decision is of a hybrid character in that it constitutes at the same time a measure of general application and a bundle of individual decisions, it must be held, first, as also held by the Court of First Instance in paragraph 59 of the order under appeal that the contested decision, which is addressed to the Federal Republic of Germany, is of general application as it applies to objectively determined situations and entails legal effects for categories of persons regarded generally and in the abstract.