natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud.
Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the actions pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court.
2 rozhodnutí Komise č. 67/94/ESUO ze dne 12. ledna 1994, kterým se ukládá prozatímní antidumpingové clo na dovoz hematitového surového železa původem z Brazílie, Polska, Ruska a Ukrajiny do Společenství, nemohou celní orgány určit celní hodnotu pro účely uplatnění antidumpingového cla uloženého uvedeným rozhodnutím na základě ceny stanovené pro dotyčné zboží v rámci prodeje, který předcházel prodeji, na jehož základě bylo vystaveno celní prohlášení, pokud cena uvedená v celním prohlášení odpovídá ceně, která byla nebo má být skutečně zaplacena dovozcem.
In accordance with Article 1(2) of Commission Decision No 67/94/ECSC of 12 January 1994 imposing a provisional antidumping duty on imports into the Community of hematite pig iron, originating in Brazil, Poland, Russia and Ukraine, the customs authorities may not determine the customs value for the purpose of applying the antidumping duty established by that decision on the basis of the price indicated for the goods concerned in a sale prior to that on the basis of which the customs declaration was made when the declared price corres- ponds to the price actually paid or payable by the importer.
Věc C-293/06
Case C-293/06
„Svoboda usazování – Korporační daň – Měnové účinky při navrácení dotačního kapitálu poskytnutého společností usazenou v členském státě její stálé provozovně nacházející se v jiném členském státě“
(Freedom of establishment — Taxation of companies — Monetary effects upon the repatriation of startup capital granted by a company established in one Member State to its permanent establishment in another Member State)
Stanovisko generální advokátky E. Sharpston přednesené dne 8. listopadu 2007 . .
Opinion of Advocate General Sharpston delivered on 8 November 2007 . .
Volný pohyb osob – Svoboda usazování – Daňové právní předpisy – Korporační daň – Odpočet ztrát
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment — Tax legislation — Taxation of companies — Deduction of losses
[Smlouva o ES, článek 52 (nyní, po změně, článek 43 ES) a článek 58 (nyní článek 48 ES)]
(EC Treaty, Art. 52 (now, after amendment, Art. 43 EC) and Art. 58 (now Art. 48 EC))
SHRNUTÍ – VĚC C-293/06 z vnitrostátních daňových právních úprav, jelikož rozhodnutí společnosti týkající se zřízení obchodních struktur v zahraničí mohou být pro takovou společnost v jednotlivých případech více či méně výhodná nebo nevýhodná.
SUMMARY — CASE C-293/06 circumstances, taxation which removes any disparities arising from national tax rules, given that the decisions made by a company as to the establishment of commercial structures abroad may be to the company’s advantage or not, according to circumstances.
Ale dotčené daňové znevýhodnění se týká zvláštní provozní okolnosti, která může být zohledněna pouze daňovými orgány státu hlavního podniku.
However, the tax disadvantage concerned relates to a specific operational factor which is capable of being taken into consideration only by the tax authorities of the principal undertaking.
Ustanovení článku 52 Smlouvy o ES (nyní, po změně, článek 43 ES), ve spojení s článkem 58 Smlouvy o ES (nyní článek 48 ES) brání tomu, aby členský stát vyloučil ze stanovování vnitrostátního základu daně kurzovou ztrátu společnosti se sídlem na území tohoto státu, ke které došlo při navrácení dotačního kapitálu poskytnutého její stálé provozovně umístěné v jiném členském státě.
It is contrary to Article 52 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 43 EC) in conjunction with Article 58 of the EC Treaty (now Article 48 EC) for a Member State, when determining the national basis of assessment, to exclude a currency loss suffered by a company with a registered office in that State upon the repatriation of startup capital granted to its permanent establishment in another Member State.
Tato ustanovení brání rovněž tomu, aby kurzová ztráta mohla být odečtena jako provozní výdaj podniku se sídlem v členském státě, pouze pokud jeho stálá provozovna umístěná v jiném členském státě nevytvořila žádný zisk, který by byl osvobozen od daně.
It is also contrary to those provisions for a Member State to allow a currency loss to be deducted as operating expenditure in respect of an undertaking with a registered office in a Member State only in so far as its permanent establishment in another Member State does not make any taxfree profits.
Co se týče omezení započítání kurzových ztrát uvedené stálé provozovny v závislosti na jejích hospodářských výsledcích, nelze ho odůvodnit ani argumentem vycházejícím ze skutečnosti, že podnik vlastnící tuto provozovnu by mohl využívat dvojího zvýhodnění vyplývajícího z kurzové ztráty.
A limit on the setting-off of currency losses suffered by that permanent establishment according to its results cannot be justified by the argument that the undertaking which owns that establishment would be likely to benefit from a double advantage from the currency loss.
Členský stát, který se vzdal výkonu své daňové pravomoci tím, že uzavřel dohodu o zamezení dvojího zdanění, totiž nemůže uplatňovat neexistenci daňové pravomoci vůči hospodářským výsledkům stálé provozovny patřící společnosti usazené na území tohoto státu, aby odůvodnil odmítnutí provést odpočet nákladů této společnosti, které svojí povahou nemohou být zohledněny v členském státě, ve kterém se nachází tato provozovna.
A Member State which has waived its tax powers by concluding a double taxation convention cannot rely on the lack of tax powers with respect to the results of a permanent establishment which belongs to a company established in the territory of that State in order to justify the refusal to deduct expenditure incurred by that company which, by its nature, cannot be taken into account in the Member State where that establishment is situated.
Takový daňový režim totiž zvyšuje hospodářské riziko společnosti usazené v členském státě, která si přeje zřídit hospodářskou jednotku v jiném členském státě, je-li v něm používána jiná měna, než ve státě původu, a představuje tak překážku svobody usazování.
Such a tax system increases the economic risks incurred by a company established in one Member State wishing to set up a body in another Member State where the currency used is different from that of the State of origin and thereby constitutes an obstacle to the freedom of establishment.
Tato překážka není odůvodněna nezbytností zachování soudržnosti daňového režimu, jelikož neexistuje žádná přímá souvislost mezi kurzovými ztrátami na straně jedné a kurzovými zisky na straně druhé.
It is not justified by the need to maintain the cohesion of the tax system since there is no direct relationship between the currency losses, on one hand, and currency gains, on the other.
Tuto překážku nelze krom toho odůvodnit ani existencí dohody o zamezení dvojího zdanění.
Furthermore, that obstacle cannot be justified by the existence of a double taxation convention.
Svoboda usazování sice nemůže být chápána v tom smyslu, že členský stát je povinen zavádět svá daňová pravidla v závislosti na pravidlech jiného členského státu tak, aby za každé situace zaručovala zdanění odstraňující veškeré odlišnosti vyplývající
It is true that freedom of establishment cannot be understood as meaning that a Member State is required to draw up its tax rules on the basis of those in another Member State in order to ensure, in all
(viz body 30, 32, 40, 43–45, 47, 50–51, 53, výrok 1–2)
(see paras 30, 32, 40, 43-45, 47, 50, 51, 53, operative part 1, 2)
Podle dohody o zamezení dvojího zdanění uzavřené v roce 1925 (dále jen „dohoda z roku 1925“) mezi Německem a Itálií je tato zásada zmírněna ve vztahu k „příjmům dosaženým prostřednictvím činností“ italské provozovny 3německé společnosti. Podle čl.
Pursuant to the 1925 Double Taxation Convention (‘the 1925 Convention’) between Germany and Italy, that rule is mitigated with regard to ‘income obtained through the activity of’ an Italian establishment 3 of a German company.
3 odst. 1 dohody z roku 1925 je takový příjem zdanitelný pouze v Itálii.
According to Article 3(1) of the 1925 Convention, such income is subject to tax in Italy only.
V projednávané věci Finanzgericht (Finanční soud) v Hamburku (Německo) požádal Soudní dvůr, aby se vyslovil k otázce, zda svoboda usazování brání tomu, aby členský stát A považoval kurzovou ztrátu vyplývající z navrácení dotačního kapitálu poskytnutého společností usazenou v uvedeném členském státě stálé provozovně nacházející se v členském státě B, který používá jinou měnu, za součást zisků stálé provozovny a aby na základě dohody o zamezení dvojího zdanění vyloučil tuto ztrátu ze základu daně společnosti v členském státě A, i když tato ztráta nemůže být součástí zisků provozovny, jež mají sloužit pro účely výpočtu daně v členském státě B, a nemůže být tedy zohledněna v žádném z těchto dvou členských států.
In the present case the Finanzgericht (Finance Court) Hamburg, Germany, has asked the Court whether it is contrary to the freedom of establishment for Member State A to treat a currency loss resulting from the repatriation of startup capital granted by a company established in that State to a permanent establishment in Member State B with a different currency as being part of the establishment’s profits and to exclude that loss, on the basis of a double taxation convention, from the company’s basis of assessment for tax in Member State A, even though the currency loss cannot form part of the establishment’s profits to be assessed for the purposes of tax in Member State B and thus cannot be taken into account in either Member State.
Příslušné právní předpisy
Relevant legislation
Podle německého práva může osoba, která je na základě dohody o zamezení dvojího zdanění osvobozena od daně z „příjmů z obchodní činnosti“ zahraniční pobočky, odečíst veškerou ztrátu vzniklou v souvislosti s těmito příjmy v rozsahu, v němž by tato ztráta (i) mohla být odečtena, kdyby příjmy nebyly takto osvobozeny, a v němž tato ztráta
Under German law, a person exempted by a double taxation convention from tax on ‘income deriving from a commercial activity’ of a foreign branch may deduct any loss arising in connection with that income in so far as such loss (i) could be deducted if the
3 — Pro zjednodušení budu v tomto stanovisku používat pojem „pobočka“ v rámci odkazu na tento typ stálé provozovny.
3 — For simplicity, I will use the term ‘branch’ in this opinion when referring to such a permanent establishment.
Deutsche Shell poskytla své pobočce dotační kapitál, který byl zapsán do oddělené německé obchodní a daňové rozvahy s použitím směnného kurzu DEM platného v okamžiku uskutečnění příslušných plateb v ITL.
Deutsche Shell provided its branch with startup capital, which was entered in the separate German commercial and tax account with the DEM exchange rate obtaining at the time of each payment made in ITL.
Během doby existence pobočky byl dotační kapitál částečně splacen zpět díky repatriaci zisků, které byly odečteny z upraveného dotačního kapitálu.
During the course of the branch’s lifespan, some of this startup capital was repaid through the repatriation of profits, which were deducted from the adjusted startup capital.
Tyto transakce byly uskutečněny podle směnného kurzu mezi ITL a DEM platného k příslušným dnům, kdy proběhly platební transakce.
These transactions were carried out in accordance with the exchange rate between the ITL and the DEM on the relevant transaction payment dates.
sahu, v němž mají výdaje přímou hospodářskou souvislost s příjmy osvobozenými od daně, nemohou být odečteny jako provozní náklady za účelem stanovení základu daně“ 6.
5That law provides that ‘[i]n so far as it has a direct economic link to taxfree income, expenditure may not be deducted as constituting operating expenditure for the determination of the basis of assessment’. 6
Celkové souvislosti věci v původním řízení
Background to the main proceedings
Dne 28. února 1992 Deutsche Shell převedla aktiva své pobočky na 100 % vlastněnou dceřinou společnost (Sierra Gas S.r.L., dále jen „Sierra“) a pobočku uzavřela.
On 28 February 1992 Deutsche Shell transferred the assets of the branch to a wholly-owned subsidiary (Sierra Gas SrL.: ‘Sierra’) and closed down the branch.
Deutsche Shell poté prodala akcie nabyté prostřednictvím tohoto převodu nezávislé italské společnosti (Edison Gas S.p.A., dále jen „Edison“).
Deutsche Shell then sold the shares acquired through that transfer to an independent Italian company (Edison Gas SpA.: ‘Edison’).
Podle skutkového stavu, který popsal předkládající soud, je žalobkyní v řízení před uvedeným soudem společnost Deutsche Shell GmbH (dále jen „Deutsche Shell“), jejíž sídlo a hlavní provozovna se nachází v Německu.
According to the facts as stated by the referring court, the claimant before that court, Deutsche Shell GmbH (‘Deutsche Shell’), is a company which has its seat and principal place of business in Germany.
V roce 1974 Deutsche Shell založila pobočku v Itálii.
In 1974, Deutsche Shell set up a branch in Italy.
Hospodářské výsledky této pobočky byly zapisovány v souladu s italským právem do obchodní a daňové rozvahy vypracované v italské měně a pro Deutsche Shell byly zapisovány v oddělené německé obchodní a daňové rozvaze.
The proceeds generated by that branch were recorded, in accordance with Italian law, in a commercial and tax account drawn up in Italian currency and, for Deutsche Shell, in a separate German commercial and tax account.
4 — První věta § 2a odst. 3 Einkommensteuergesetz (zákon o dani z příjmů) 1992 (dále jen „EStG“).
4 — Paragraph 2a(3) of the Einkommensteurergesetz (Income tax code) 1992 (‘EStG’), first sentence.
5 — Ustanovení § 8 odst. 1 KStG.
5 — Paragraph 8(1) of the KStG.
6 — Ustanovení § 3c.
6 — Paragraph 3c.
Tato transakce byla uskutečněna v ITL.
This transaction was carried out in ITL.
Dne 17. července 1992 byly peněžité prostředky získané z prodeje akcií společnosti Edison převedeny společnosti Deutsche Shell.
On 17 July 1992, the monies realised on the sale of the shares to Edison were transferred to Deutsche Shell.
Celková převedená částka činila po přepočtu z ITL na DEM 139 507 643 DEM (přibližně 71,3 milionu eur).
The total transferred, after conversion from ITL to DEM, was DEM 139 507 643 (approximately EUR 71.3 million).
Z těchto prostředků byla ještě před přepočtem použita částka 83 658 896 927 ITL na splacení dlužné částky dotačního kapitálu.
Of those funds before conversion, ITL 83 658 896 927 was used to repay the outstanding startup capital.
Po přepočtu podle směnného kursu platného ke dni
That amount produced the sum of DEM 111 868 677 (approximately
DEUTSCHE SHELL možné zohlednit spornou kurzovou ztrátu ve výši 122 698 502 DEM při výpočtu dlužné daně v Německu.
of national law. Given the terms of that Convention and its normal application in German law, it considered that there was no scope for the disputed DEM 122 698 502 exchange rate loss to be brought into the computation of Deutsche Shell’s tax liability in Germany.
Tato ztráta totiž vznikla, byť nepřímo, „prostřednictvím činnosti“ pobočky v Itálii, a byla tedy považována za součást jejích „příjmů“.
That was because that loss arose — albeit indirectly — ‘through the activity of’ the branch in Italy and was therefore regarded as part of its ‘income’.
Mohla být tedy zohledněna pro daňové účely pouze v Itálii.
It could therefore be taken into account for tax purposes only in that Member State.
Zisky z převodu italské pobočky na společnost Sierra a následný prodej akcií této společnosti byly zdaněny v Itálii.
The profits from the transfer of the Italian branch to, and subsequent sale of shares in, Sierra were taxed in Italy.
Jelikož však tyto transakce byly uskutečněny v ITL, kurzová ztráta se neprojevila a nebyla zohledněna pro účely stanovení základu daně v Itálii.
However, as this was done in ITL, the currency loss was not seen, and was not taken into account for the purposes of assessing the amount subject to Italian tax.
Finanzgericht však měl určité pochybnosti ohledně slučitelnosti svého výkladu a použití právních předpisů s právem Společenství a zejména se zásadou svobody usazování zakotvenou v článku 43 ES.
The Finanzgericht was unsure, however, whether its interpretation and application of the law were compatible with Community law and with the freedom of establishment guaranteed in Article 43 EC.
Rozhodl se tedy přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
It accordingly decided to stay the proceedings before it and referred the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Žalobkyně argumentovala, že při výpočtu daně splatné v Německu by měla být v souvislosti s převedenou částkou 139 507 643 DEM zohledněna kurzová ztráta ve výši 122 698 502 DEM a tato ztráta by měla být odečtena od jejích zisků.
The claimant argued that, of the DEM 139 507 643 transferred, the currency loss of DEM 122 698 502 should be taken into account and set off against its profits when calculating its liability to tax in Germany.
Německé daňové úřady („Finanzamt“) odmítly tento odpočet provést.
The German tax authorities (‘the Finanzamt’) refused to do so.
Spor byl předložen Finanzgericht (Finanční soud) v Hamburku.
The matter came before the Finanzgericht (Finance Court) Hamburg.
Finanzgericht dospěl k závěru, že z pohledu vnitrostátního práva použil Finanzamt dohodu z roku 1925 správně.
The Finanzgericht concluded that the Finanzamt had applied the 1925 Convention correctly when viewed from the perspective
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY E. SHARPSTON – VĚC C-293/06 tuto ztrátu vyloučila ze základu německé daně, ačkoli tato kurzová ztráta nemůže být zahrnuta do zisků stálé provozovny, které mají být vypočteny pro účely zdanění v Itálii, a nemůže být tedy zohledněna ani v zemi původu, ani ve státě, kde se nachází stálá provozovna?
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-293/06 between Germany and Italy, from the basis of assessment for German tax, even though the currency loss cannot form part of the establishment’s profits to be assessed for purposes of taxation in Italy and thus cannot be taken into account in either the State of origin or in the State in which the establishment is situate?
Finanzamt tvrdí, že skutkové okolnosti popsané Deutsche Shell jsou do značné míry fiktivní, ostatně stejně jako samotná kurzová ztráta.
The Finanzamt argues that that the description of the facts given by Deutsche Shell is largely fictive, as is the currency loss itself.
Repatriace zisků (které byly zdaněny v Itálii) byla interní peněžitou transakcí učiněnou ve snaze o transparentnost.
The repatriated profits (which were taxed in Italy) constituted an internal flow of payments, made for the sake of transparency.
Dotační kapitál byl jednoduše začleněn do provozního kapitálu italské pobočky.
The startup capital was simply absorbed into the Italian branch’s operational capital.
Jelikož existoval interní vyrovnávací účet, peněžité částky zaplacené mateřské společnosti se neshodovaly s částkami obdrženými jako dotační kapitál.
Since there was an internal compensation account, the monies paid to the parent company were not the same monies as those received as startup capital.
2) V případě kladné odpovědi na první otázku, tedy musí-li být výše uvedená kurzová ztráta skutečně zahrnuta do základu německé daně, je slučitelné s článkem 52 Smlouvy o ES ve spojení s článkem 58 Smlouvy o ES (nyní články 43 a 48 ES), aby tato kurzová ztráta mohla být odečtena jako provozní výdaj pouze v rozsahu, ve kterém nebylo v rámci italské stálé provozovny dosaženo žádných od daně osvobozených zisků?“
(2) If Question 1 is answered in the affirmative: is it contrary to Article 52, in conjunction with Article 58, of the EC Treaty (now Article 43 EC, in conjunction with Article 48 EC) if the currency loss mentioned above is to be included in the basis for assessment of the German tax but may be deducted as operating expenditure only in so far as no taxfree profits are obtained from the Italian establishment?’
Skutečná hodnota aktiv se nesnížila v důsledku snížení hodnoty italské liry a interní hodnota dotačního kapitálu tedy zůstala neměnná, byla-li vyjádřena v DEM a kolísala, byla-li vyjádřena v ITL, spíše než naopak.
The actual value of the capital assets was not reduced by the devaluation of the Italian lira, and the internal value of the startup capital therefore remained constant when assessed in DEM and fluctuated when assessed in ITL, rather than the other way round.
Poznámka ke skutkovému stavu v projednávané věci
A note on the facts of the case
Německo tvrdí, že Deutsche Shell usiluje o vyrovnání zdanění svých zisků z prodejů v Itálii (tedy daně ve výši 95 551 905 DEM) prostřednictvím odpočtu částky odpovídající pečlivě vybraným a zcela fiktivním „ztrátám“ v Německu (které dosahovaly výše 122 698 502 DEM ).
Germany argues that Deutsche Shell is seeking to offset the taxation of the sales profit in Italy (which amounted to DEM 95 551 905 of tax) by a corresponding deduction of cherry-picked and wholly fictive ‘losses’ in Germany (which amounted to DEM 122 698 502).
Uvádí, že žalobkyně se snaží vykonstruovaným způsobem rozdělit zisky vyplývající z prodeje italské provozovny tím, že část z nich určí k navrácení dotačního kapitálu.
It contends that the claimant is seeking to divide, artificially, the profit received from the sale of the Italian establishment, by allocating some of it to a repatriation of startup capital.
Otázku, zda došlo ke skutkovým okolnostem tak, jak jsou popsány v předkládacím rozhodnutí, musí zodpovědět předkládající soud.
Whether the facts are indeed as stated in the order for reference is a matter for the national court to determine.
Odchylují-li se skutkové okolnosti od skutkových okolností uvedených v řízení před Soudním dvorem, přísluší předkládajícímu soudu zohlednit tuto odchylku při přijetí svého konečného rozhodnutí 7.
If the facts differ from those which have been set out before the Court of Justice, then it would be proper for the national court to take that difference into account when it ultimately decides on the outcome of the case. 7
Deutsche Shell tvrdí, že na situaci, kdy se po snížení hodnoty ITL vůči DEM sníží hodnota částky dotačního kapitálu vyjádřená v ITL na polovinu při jejím přepočtu zpět na DEM, není nic „fiktivního“.
Deutsche Shell argues that there is nothing ‘fictive’ about a situation in which, due to the devaluation of the ITL against the DEM, a sum by way of startup capital denominated in ITL halves in value, when converted back into DEM.
Výsledná kurzová ztráta ve výši 122 698 502 DEM měla být zohledněna při výpočtu celkových zisků Deutsche Shell.
The resulting currency loss of DEM 122 698 502 should have been taken into consideration when assessing Deutsche Shell’s global profits.
Závěr týkající se sporu o skutkových okolnostech projednávané věci
Conclusion on the dispute over the facts of the case
Podle ustálené judikatury 8, jelikož je článek 234 ES založen na jasné dělbě činností mezi vnitrostátními soudy a Soudním dvorem, posledně uvedený musí v rámci řízení o předběžné otázce ve svém rozsudku vycházet ze skutkových okolností, které popsal vnitrostátní soud v předkládacím usnesení.
It is settled caselaw 8 that, as Article 234 EC is based on a clear separation of functions between the national courts and the Court of Justice, the Court of Justice must take as a basis for its judgment in a reference for a preliminary ruling the facts as they are stated in the order for reference by the national court.
Role Soudního dvora v řízení podle článku 234 ES spočívá v poskytnutí výkladu práva.
The role of the Court of Justice in a reference under Article 234 EC is to provide guidance as to the law.