natgillin/translations-raw huggingface dataset:
2008 – VĚC T-289/03 rozhodnutí uvádí v bodech 44 až 46 několik důvodů, které hovoří pro tuto kvalifikaci, jako např. důvody týkající se uznání prostoru pro uvážení, který je udělen členským státům pro vymezení služeb obecného hospodářského zájmu, omezené harmonizace právních řádů ohledně zdravotního pojištění a pravomoci členských států v oblasti zdravotnictví podle článku 152 ES.
2008 — CASE T-289/03 sets out, at recitals 44 to 46, a number of considerations militating in favour of that characterisation, such as those relating to recognition of the margin of appreciation granted to Member States to designate SGEIs, the limited harmonisation of laws on health insurance and the competence of the Member States for health matters under Article 152 EC.
V tomto ohledu jsou mylné námitky žalobkyň, které se zaprvé opírají o skutečnost, že povinnosti SZP jsou ve skutečnosti pouhé zákonné podmínky pro úpravu obchodní činnosti pojistitelů SZP, které jsou uloženy v obecném zájmu, zadruhé vycházejí z neexistence zaručení minimální úrovně služeb SZP a volného přístupu k těmto službám za přijatelnou cenu a zatřetí vycházejí ze skutečnosti, že služby SZP nenahrazují veřejný systém sociálního zabezpečení.
In that regard, the defendant disputes the correctness of the applicants’ objections based, first, on the fact that the PMI obligations are in reality simple legal conditions governing the commercial activities of PMI insurers and imposed in the public interest, second, on the fact that there is no guarantee of a minimum PMI level for all at an affordable price, and, third, on the fact that the PMI services do not replace the social security system.
4) K uložení povinností služby obecného hospodářského zájmu pojistitelům SZP
(4) The imposition of SGEI obligations on PMI insurers
Podle žalované si žalobkyně nesprávně stěžují na právní předpisy, které VHI a BUPA Ireland zavazují k poskytování služeb SZP, ačkoli je podle judikatury dostačující, že hospodářský subjekt je povinen dodržovat určité podmínky stanovené v koncesi, která mu byla udělena (rozsudek Soudního dvora ze dne 23. října 1997, Komise v. Francie, C-159/94, Recueil, s. I-5815).
According to the defendant, the applicants are wrong to claim that there must be legislation requiring the VHI and BUPA Ireland to provide PMI services, whereas, according to the caselaw, it is sufficient for an operator to be required to observe certain terms stipulated in a concession granted to it (Case C-159/94 Commission v France [1997] ECR I-5815).
V projednávaném případě vyžaduje 1994 Health Insurance Act, aby se pojistitelé SZP přihlásili do obchodního rejstříku a dodržovali povinnosti SZP pod hrozbou vyškrtnutí z uvedeného rejstříku.
In this case, the Health Insurance Act 1994 requires PMI insurers to be registered and to observe the PMI obligations, failing which they may be removed from the register.
Tato situace je podobná situaci ve věci, ve které byl vydán rozsudek Ferring, bod 41 výše.
That situation is similar to the one giving rise to the Ferring judgment, paragraph 41 above.
5) K nezbytnosti RES
(5) The necessity of the RES
Co se týče nezbytnosti RES, žalovaná připomíná, že když jsou pověřeny službou obecného hospodářského zájmu, mohou členské státy zohlednit cíle, které jsou vlastní jejich vnitrostátní politice.
With regard to the necessity of the RES, the applicant observes that Member States may have regard to objectives pertaining to their national policy when assigning SGEIs.
S ohledem na judikaturu (rozsudek Albany, bod
Under the caselaw (Albany, paragraph 101 above, paragraphs 107 to 111),
101 výše, body 107 až 111), není zásadní otázkou, zda je RES absolutně nezbytný, avšak spíše, zda napadené rozhodnutí vychází zjevně nesprávně z toho, že RES je nezbytný v tom smyslu, že neexistence RES by zamezila tomu, aby irský trh SZP mohl fungovat za přijatelných hospodářských podmínek.
BUPA AND OTHERS v COMMISSION the relevant question is not whether the RES responds to some absolute standard of necessity, but rather whether the contested decision is manifestly in error in finding that the RES is necessary in the sense that the absence of the RES might make it impossible for the Irish PMI market to operate under economically acceptable conditions.
Nezbytnost RES tedy musí být posouzena podle toho, co je hospodářsky přijatelné, a nikoli podle toho, co se jeví jako nevyhnutelné.
Therefore, the necessity of the RES must be assessed by reference to what is economically acceptable and not to what is indispensable.
Pokud jde o nebezpečí aktivního výběru rizik, žalovaná v podstatě tvrdí, že dodržování povinností SZP, jako je volný přístup a společný sazebník, nutně motivuje pojistitele SZP k tomu, aby aktivně vybírali rizika a snižovali počet pojištěnců s vysokým rizikem.
As for the danger of active risk selection, the defendant asserts, in essence, that compliance with PMI obligations, such as open enrolment and community rating, necessarily encourages PMI insurers to engage in active risk selection and to reduce the number of high-risk policy-holders.
Krom toho žalovaná upřesňuje, že napadené rozhodnutí netvrdí, že vstup žalobkyň na irský trh SZP vede nevyhnutelně k nestabilitě uvedeného trhu, avšak vychází ze zjištění, že případný výběr rizik je faktorem nestability.
Furthermore, the defendant contends that the contested decision does not claim that the applicants’ entry on to the Irish PMI market will inevitably lead to instability on that market, but is based on the observation that there may be risk selection, leading to instability.
Toto je dostačující s ohledem na rozsudek Albany, bod 101 výše, a na omezený přezkum, který má Soud provést ohledně kritéria nezbytnosti.
That is sufficient in the light of the Albany judgment, paragraph 101 above, and of the restricted degree of review which the Court is required to exercise over the necessity criterion.
6) K přiměřenému charakteru RES
(6) The proportionality of the RES
Pokud jde o přiměřenost výše plateb RES ve vztahu k vynaloženým nákladům, žalovaná uvádí, že žalobkyně musí prokázat, což však neučinily, že se dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že se domnívala, že RES představuje přiměřený systém (rozsudek Boehringer v. Rada a Komise, bod 118 výše, bod 74 a následující).
As regards the proportionality of the amount of the RES payments by reference to the costs incurred, the defendant observes that it is for the applicants to demonstrate, which they have failed to do, that the Commission made a manifest error of assessment in accepting the proportionality of the RES system (Boehringer v Council and Commission, paragraph 118 above, paragraph 74 et seq.).
S ohledem na diskreční pravomoc ponechanou členským státům jak pro definování služeb obecného hospodářského zájmu, tak pro volbu způsobu výpočtu vynahrazení povinností služeb obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl.
In light of the discretion left to the Member States both in defining an SGEI and in determining the method of calculating the compensation for the SGEI obligations, within the meaning of Article 86(2) EC, the applicants ought to have shown that the RES was manifestly disproportionate as a means of ensuring the functioning of the Irish PMI market under economically acceptable conditions (Opinion of Advocate General Jacobs in AOK-Bundesverband and Others, paragraph 108 above, points 95 to 101).
86 odst.
It follows
Žalobkyně však takový důkaz nepředložily.
The applicants have failed to demonstrate that that is the case.
Žalovaná tedy dospěla k závěru, že tento žalobní důvod musí být zamítnut.
The defendant therefore submits that the present plea must be rejected.
iii) Argumenty Irska a Nizozemského království
(iii) Arguments of Ireland and of the Kingdom of the Netherlands
Irsko se ztotožňuje s argumentací, kterou předložila Komise na podporu zamítnutí tohoto žalobního důvodu.
Ireland adopts the argument developed by the Commission in support of the present plea.
Závěry Soudu a) K přípustnosti argumentů Irska a VHI ohledně prvního žalobního důvodu
(a) The admissibility of the arguments put forward by Ireland and the VHI with respect to the first plea
V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle čl. 40 čtvrtého pododstavce statutu Soudního dvora použitelného na Soud na základě článku 53 daného Statutu se návrhová žádání obsažená v návrhu na vstup vedlejšího účastníka do řízení omezí na podporu návrhových žádání jednoho z účastníků řízení.
In that regard, it must be borne in mind that, under the fourth paragraph of Article 40 of the Statute of the Court of Justice, which applies to the Court of First Instance by virtue of Article 53 of that Statute, an application to intervene must be limited to supporting the form of order sought by one of the parties.
V tomto ohledu Soud konstatuje, že žalovaná se ve skutečnosti výslovně vzdala předložení svých argumentů na obranu proti prvnímu žalobnímu důvodu.
In that regard, the Court notes that the defendant explicitly declined in its defence to submit arguments against the first plea.
Nic to nemění na tom, že jednak první žalobní důvod tak, jak jej předložily žalobkyně, je nadále nedílnou součástí tohoto sporu a jednak že pouhé vzdání se žalované vyjádřit se k tomuto žalobnímu důvodu nemůže omezit rozsah tohoto sporu.
The fact none the less remains that the first plea, as raised by the applicants, continues to form an integral part of the framework of the present dispute.
Ostatně toto vzdání se je odůvodněno argumentem, že tento žalobní důvod není pro výsledek sporu rozhodný, a tedy zdaleka neimplikuje připuštění opodstatněnosti uvedeného žalobního důvodu.
Second, the mere fact that the defendant declines to comment on that plea cannot restrict the scope of the dispute.
Za těchto podmínek neexistuje v projednávaném případě omezení rozsahu sporu, pokud jde o první žalobní důvod, které by zakazovalo vedlejším účastníkům předložit argumenty, které se připojují k argumentům, jež předložila žalovaná.
In those circumstances, there is no limitation in this case of the framework of the dispute as regards the first plea that would preclude the interveners from raising arguments in addition to those raised by the defendant.
Irsko a VHI totiž plně respektují rozsah prvního žalobního důvodu tím, že uplatňují argumenty, které se týkají splnění čtyř kumulativních podmínek vyplývajících z rozsudku Altmark, bod 89 výše.
In effect, Ireland and the VHI fully comply with the scope of the first plea by putting forward arguments which entail the satisfaction of the four cumulative criteria resulting from the Altmark judgment.
Stejně tak se tyto argumenty nedotýkají závěrů žalované, pokud jde o zamítnutí této žaloby v plném rozsahu, tj. závěrů, které Irsko a VHI nadále podporují.
Likewise, those arguments do not affect the form of order sought by the defendant, namely that the present application should be dismissed in its entirety, a form of order which Ireland and the VHI continue to support.
Ačkoli se žalovaná nevyjadřuje ve svých vyjádřeních k tomuto bodu, tento argument je v rozporu se zjištěním učiněným v bodě 39 napadeného rozhodnutí, podle kterého RES skutečně implikuje převod veřejných prostředků.
Although the defendant does not comment on that point in its written pleadings, that argument contradicts the finding made at recital 39 to the contested decision that the RES does in fact involve the transfer of public resources.
Navíc k uvedenému zjištění se žalobkyně v žalobě nevyjádřily.
Furthermore, that finding was not discussed by the applicants in the application.
Společně se žalobní odpovědí přitom žaloba stanoví rozsah sporu, který vedlejší účastníci musí přijmout ve stavu, v němž se nachází v době jejich vstoupení do řízení.
In effect, the application, taken in conjunction with the defence, determines the framework of the dispute which the applicants must accept in the state in which they find it at the time of their intervention.
V důsledku toho sporný argument Irska je nepřípustný, jelikož mění rozsah předmětu sporu ve smyslu judikatury uvedené v bodě 153 výše.
Consequently, Ireland’s argument on that point is inadmissible in that it alters the scope of the subjectmatter of the dispute within the meaning of the caselaw cited at paragraph 153 above.
Z výše uvedených úvah vyplývá, že s výjimkou argumentu vycházejícího z neexistence převodu veřejných prostředků, jsou argumenty Irska a VHI, pokud jde o první žalobní důvod, přípustné.
It follows from all of the foregoing considerations that, apart from the argument that there was no transfer of public resources, the arguments put forward by Ireland and the VHI with respect to the first plea are admissible.
BUPA A DALŠÍ v. KOMISE b) K přípustnosti podmínek stanovených v rozsudku Altmark
BUPA AND OTHERS v COMMISSION
Je třeba připomenout, že první žalobní důvod je založen zejména na podmínkách uvedených Soudním dvorem v rozsudku Altmark, bod 89 výše, jenž byl vyhlášen později, než bylo přijato napadené rozhodnutí a tedy že Komise nemohla znát jeho obsah v okamžiku přijetí jejího rozhodnutí.
It must be borne in mind that the first plea is based, particularly, on the conditions laid down by the Court of Justice in Altmark, paragraph 89 above, a judgment delivered after the contested decision was adopted and the contents of which the Commission could not therefore have been aware of when it adopted its decision.
Komise se totiž v napadeném rozhodnutí opírala za účelem odůvodnění, že státní podpora v projednávaném případě neexistuje, zejména o rozsudek Ferring, bod 41 výše (bod 40 napadeného rozhodnutí).
In the contested decision, in order to justify the finding that there was no State aid in this case, the Commission relied primarily on the judgment in Ferring, paragraph 41 above (recital 40 to the contested decision).
Je však nutno konstatovat, že Soudní dvůr časově neomezil působnost závěrů, které učinil v rozsudku Altmark, bod 89 výše.
However, it must be stated that the Court of Justice did not place any temporal limitation on the scope of its findings in Altmark.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že výklad ustanovení práva Společenství, který Soudní dvůr podává, se omezuje na vyjasnění a upřesnění významu a dosahu tohoto ustanovení, tak jak mělo být chápáno a používáno od okamžiku, kdy nabylo účinnosti.
In that connection, it must be borne in mind that the interpretation which the Court of Justice gives of a provision of Community law is limited to clarifying and defining the meaning and scope of that provision as it ought to have been understood and applied from the time of its entry into force.
Z toho vyplývá, že takto vyložené ustanovení může a musí být použito i na právní vztahy vzniklé a založené před vydáním rozsudku a Soudní dvůr mohou jen výjimečné okolnosti přimět k tomu, aby na základě obecné zásady právní jistoty inherentní právnímu řádu Společenství omezil možnost všech zúčastněných osob dovolávat se ustanovení, jehož výklad podal, za účelem zpochybnění právních vztahů založených v dobré víře.
It follows that the provision as thus interpreted may, and must, be applied even to legal relationships which arose and were established before the judgment in question and it is only exceptionally that, in application of a general principle of legal certainty which is inherent in the Community legal order, the Court may decide to restrict the right to rely upon a provision, which it has interpreted, with a view to calling in question legal relationships established in good faith.
Soud má za to, že tyto úvahy
The Court considers that those considerations, which derive from caselaw dealing, in particular, with the national courts’ duty to apply Community law, apply
2008 – VĚC T-289/03 vyplývající z judikatury, která se týká zejména povinnosti vnitrostátního soudu použít právo Společenství, se použijí mutatis mutandis na orgány Společenství, pokud mají obdobně použít ustanovení práva Společenství, která jsou předmětem pozdějšího výkladu Soudního dvora.
2008 — CASE T-289/03 mutatis mutandis to the Community institutions when they, in turn, are required to implement the provisions of Community law which are subsequently interpreted by the Court of Justice.
Vzhledem ke zvláštní povaze úkolu služby obecného hospodářského zájmu, který je uplatněn v projednávaném případě a který spočívá v povinnosti všech subjektů činných na irském trhu SZP dodržovat řadu povinností, které napadené rozhodnutí kvalifikuje jako povinnosti služby obecného hospodářského zájmu a k nimž se soud Společenství do dnešního dne nemusel ještě nikdy vyjádřit, je třeba nicméně použít kritéria uvedená v rozsudku Altmark, bod 89 výše, a to v souladu s jejich duchem a účelem, způsobem přizpůsobeným zvláštnostem projednávaného případu.
However, in light of the particular nature of the SGEI mission relied on in this case, which consists in the obligation for all operators active on the Irish PMI market to comply with a number of obligations characterised by the contested decision as SGEI obligations, and which the Community judicature has thus far never had to consider, it is appropriate to apply the criteria formulated in Altmark, in accordance with the spirit and the purpose which prevailed when they were laid down, in a manner adapted to the particular facts of the present case.
c) K existenci úkolu služby obecného hospodářského zájmu ve smyslu první podmínky uvedené v rozsudku Altmark a čl.
(c) The existence of an SGEI mission within the meaning of the first Altmark condition and Article 86(2) EC
86 odst. 2 ES i) Úvodní poznámky
(i) Preliminary observation
Podle první podmínky uvedené v rozsudku Altmark, bod 89 výše (bod 89), podnikpříjemce musí být skutečně pověřen plněním povinností veřejné služby a tyto povinnosti musí být jasně definovány.
According to the first Altmark condition (paragraph 89), the recipient undertaking must actually have public service obligations to discharge, and the obligations must be clearly defined.
V rámci prvního a druhého žalobního důvodu, žalobkyně v podstatě uvedly, že pojem služby obecného hospodářského zájmu je striktní a objektivní pojem práva Společenství, jehož dodržování podléhá úplné kontrole orgánů Společenství, kterou nelze přenést na vnitrostátní orgány.
In the context of the first and second pleas, the applicants essentially claimed that the concept of SGEI is a concept of Community law which is strict and objective in nature and compliance with which is subject to unlimited control by the Community institutions and not capable of being delegated to the national authorities.
I když členské státy mají určitý prostor pro uvážení, pokud jde o způsob, kterým zamýšlí zaručit a upravit poskytování služby obecného hospodářského zájmu, stanovení uvedené služby obecného hospodářského zájmu závisí na řadě objektivních podmínek, jako je univerzálnost služby a její závazná povaha, jejichž existenci musí přezkoumat orgány.
Although the Member States have a certain latitude as to the manner in which they propose to ensure and regulate the provision of an SGEI, the determination of the SGEI depends on a set of objective criteria, such as the universality of the service and its compulsory nature, the presence of which must be verified by the institutions.
V projednávaném případě naproti tomu neexistuje povinnost, nebo dokonce úkol obecného zájmu, poskytovat určité služby SZP, která by byla uložena pojistitelům, a tyto služby nejsou přístupné celkové irské populaci.
In the present case, on the other hand, there is no obligation, or indeed mission, of general interest imposed on insurers to provide certain PMI services and those services are not available to the entire Irish population.
Služby SZP představují pouze dobrovolné finanční služby, dokonce „nadstandardní“ služby, a jejich cílem není nahradit veřejný systém sociálního zabezpečení.
PMI services are merely optional, indeed ‘luxury’, financial services and are not intended to replace the public social security system.
Krom toho napadené rozhodnutí označuje jako služby obecného hospodářského zájmu pouze povinnosti SZP, avšak nikoli služby SZP jako takové.
Furthermore, the contested decision designates only PMI obligations, and not PMI services as such, as SGEIs.
Povinnosti SZP, i kdyby byly uloženy v obecném zájmu, jsou přitom pouze běžné zákonné povinnosti, které se vztahují na výkon a kontrolu činnosti pojistitelů SZP, což podle judikatury a rozhodovací praxe Komise není dostačující pro jejich kvalifikaci jako služby obecného hospodářského zájmu.
However, PMI obligations, although they are adopted in the general interest, are merely ordinary regulatory obligations applying to the exercise and control of the activity of PMI insurers, which, according to the caselaw and to the Commission’s practice in taking decisions, does not suffice for them to be characterised as SGEIs.
Žalovaná, podporována Irskem, Nizozemským královstvím a VHI, uvádí, že definice služby obecného hospodářského zájmu spadá do pravomoci a volného uvážení členských států a že kontrola, ke které jsou v tomto ohledu orgány Společenství zmocněny, je omezena na zjevně nesprávné posouzení, ke kterému v tomto případě nedošlo.
The defendant, supported by Ireland, the Kingdom of the Netherlands and the VHI, contends that the definition of SGEIs falls primarily within the competence and discretion of the Member States and that the control which the Community institutions are authorised to carry out in that respect is limited to control of a manifest error of assessment, which is not present in this case.
Žalovaná a Irsko zdůrazňují, že SZP představuje důležitý nástroj sociální a zdravotní politiky, kterou Irsko provádí, což je oblast, která v zásadě spadá podle článku 152 ES do pravomoci členských států, jakož i důležitý doplněk veřejného systému zdravotního pojištění, aniž by ho nahrazovalo.
The defendant and Ireland submit that PMI is an important instrument of the social and health policy pursued by Ireland, a matter which, under Article 152 EC, is essentially reserved for the competence of the Member States, and an important supplement to the public health insurance system, although it does not replace that system.
Na rozdíl od tvrzení žalobkyň, služby SZP jako takové, společně s povinnostmi SZP, představují v projednávaném
In this case, contrary to the applicants’ allegations, the PMI services as such, in conjunction with the PMI
2008 – VĚC T-289/03 případě služby obecného hospodářského zájmu, které uvádí napadené rozhodnutí.
2008 — CASE T-289/03 obligations, constitute the relevant SGEIs to which the contested decision refers.
Povinnosti SZP, včetně volného přístupu a společného sazebníku, zejména zaručují, že služby SZP jsou přístupné všem.
In particular, the PMI obligations, including open enrolment and community rating, ensure that the PMI services are available to all.
Na rozdíl od názoru žalobkyň, není v tomto ohledu nezbytné, aby služby SZP byly univerzální a závazné v užším slova smyslu, bezplatné nebo ekonomicky přijatelné pro celou irskou populaci a aby nahrazovaly veřejný systém sociálního zabezpečení.
In that regard, contrary to the applicants’ opinion, it is not necessary that the PMI services be universal and compulsory in the strict sense, that they be free of charge or economically accessible to the whole of the Irish population and that they constitute a substitute for the public social security system.
Krom toho je podle názoru Nizozemského království, s ohledem na dynamický pojem služby obecného hospodářského zájmu, dostačující, že stát stanoví všem pojistitelům určité požadavky, jako jsou povinnosti SZP, jejichž dodržování podléhá systému povolení a kontrole, aby tyto povinnosti mohly být kvalifikovány jako povinnosti služby obecného hospodářského zájmu.
Furthermore, in the opinion of the Kingdom of the Netherlands, in light of the dynamic concept of SGEIs, it is sufficient that the State imposes certain requirements, such as PMI obligations, on all insurers, compliance with those requirements being subject to a system of authorisation and control, in order for them to be able to be characterised as SGEIs.
Udělení zvláštního nebo výlučného práva podniku tedy není nezbytné.
Accordingly, the grant of a special or exclusive right to an undertaking is not necessary.