natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jejich zpětná vazba byla použita k vytvoření „rámce pro řízení hodnoty veřejných služeb“ („Public Service Value Governance Framework“), což je model vládnutí, na němž se ve větší míře podílí veřejnost a na jehož základě mohou občané pracovat s volenými úředníky, aby formovali a usměrňovali veřejné služby.
Their feedback was used to make a ‘Public Service Value Governance Framework’ as a more publically engaged model of governance for citizens to work with elected officials to shape and direct public services.
Cílem je, aby účastníci rozvíjeli sdílené porozumění a důvěru v souvislosti s konkrétním problémem a hledali společná východiska, na jejichž základě budou moci problém vyřešit společnými silami.
The objective is for participants to develop shared understanding and trust on a specific problem and find common ground for working together to solve it.
Potřebnost platformy je posouzena tím, že je dotčená komunita požádána, aby označila své klíčové problémy; že je této komunitě položen dotaz, zda se domnívá, že o jejím problému vědí i jiní, a zda tato komunita jiným lidem důvěřuje natolik, abys nimi při řešení tohoto problému spolupracovala.
The need for a platform is assessed by asking the affected community to identify their key problems ; whether they think others know of their problem ; and whether they trust others to cooperate with them to solve it.
V souladu s přístupem založeným na partnerství mohou organizátoři financovat účast nevládních organizací a dobrovolnických organizací výměnou za jejich odborné znalosti a styky.
In keeping with a partnership approach, convenors fund the participation of NGO and volunteer organisations in exchange for their expertise and contacts.
Jsou-li rozhodnutí o tom, jak platformu vést (tedy rozhodnutí o struktuře, umístění, načasování a tlumočení), založena na zásadách aktivního začlenění, přispívá každý malý praktický krok k rozvoji kultury, která podporuje otevřený a zdvořilý dialog.
When decisions about how to implement the platform (i.e. structure, venue, timing, interpretation) are based on the principles of active inclusion, each small practical step adds up to creating a culture of open and respectful dialogue.
Veřejné orgány či vedoucí osobnosti občanské společnosti umožňují vznik platformy pro dialog, neboť financují přípravné posouzení potřeb a konzultace komunity, sekretariáta účast a odbornou přípravu svých členů.
Public authorities or civil society leaders make a dialogue platform possible by funding the preparatory needs assessment and community consultation, the secretariat, and the participation and training of its members
Orgány či aktéři občanské společnosti mají několik úloh: jsou „upřímnýmizprostředkovateli“, kteří usnadňují otevřenou a zdvořilou výměnu názorů, organizátory či moderátory, běžnými účastníky, konzultovanými odborníky či zainteresovanými pozorovateli.
Authorities or civil society actors can play several roles : an “honest broker” facilitating an open and respectful exchange of views, a convener or moderator, a normal participant, a consulted expert, or an interested observer.
Kapitola 5Získání státní příslušnostia praxe aktivního občanství
Chapter 5 Acquisition of nationality and the practice of active citizenship
Získání státní příslušnosti a praxe aktivního občanství
Acquisition of nationality and the practice of active citizenship
Státní příslušnost je znamením právních vazeb mezi lidmi a státem.
Nationalities indicate peoples’ legal bonds with States.
Státní příslušníci a stát mají vůči sobě navzájem určité povinnosti a určitá práva.
The nationals and the State bear certain duties and hold certain rights in relation to each other.
Státní příslušnost lze získat prostřednictvím několika právních procesů včetně naturalizace a podle ius soli (narozením v dané zemi).
Nationality is acquired through multiple legal processes, including naturalisation and ius soli acquisition (birth in the country).
Ačkoli v současné době existuje mnoho druhů státní příslušnosti, základní koncepce spočívá ve výkonu práv a povinností, které jsou spojeny se členstvím v liberální demokratické komunitě (jako státní příslušník, občan EU, místní rezident, hospodářský, sociální a kulturní subjekt atd.).
Although there are many types of citizenship in today’s world, the basic concept is about the exercise of the rights and responsibilities that come with being a member of a liberal democratic community (as a national, an EU citizen, a local resident, an economic, social and cultural actor, and so on).
Aktivní občanství spojuje různorodé totožnosti členů určité společnosti a umožňuje jim, aby přispívali k hospodářskému, sociálnímu, kulturnímu, občanskému a politickému životu jednotlivých společností.
Active citizenship links the multiple identities of its members together and enables them to contribute to the economic, social, cultural, civic and political life of societies.
Tato kapitola se soustředí na dvojí strategie prosazování integrace přistěhovalců prostřednictvím získání státní příslušnosti.
This chapter focuses on the dual strategies for the promotion of immigrant integration through the acquisition of nationality.
Podle přístupu k integraci, který je zaměřen na občany, mají být otevřeny různé formy uplatňování občanství, které vedou k získání státní příslušnosti.
A citizens-centred approach to integration implies opening multiple citizenship pathways leading to the acquisition of nationality.
Je možné odstranit určité právní a politické překážky, které podle všeho bezděčně brání přistěhovalcům, aby podávali žádosti, nebo je od podávání žádostí odrazují, a tím se zvýší otevřenost široké veřejnosti a zvýší míra přijetí přistěhovalců.
Certain legal and policy barriers found to unintentionally exclude or discourage immigrants from applying can be removed, leading to greater openness among the general public and higher acquisition rates among immigrants.
Je možné posílit ty složky správního postupu, které s nejvyšší pravděpodobností celý proces urychlí, a noví občané budou tudíž více spokojeni se službami a zvýší se účinnost různých opatření, např. posouzení jazykových znalostí.
Elements of an administrative procedure that are most likely to expedite the process can be enhanced, leading to greater service satisfaction among new citizens and greater efficiency in the implementation of measures like language assessments.
Jednou složkou, která postupy usnadňuje a kterou řada členských států považuje za důležitou prioritu, je intenzivnější účast široké veřejnosti, např. prostřednictvím naturalizačních obřadů.
One component of facilitating procedures that has received higher priority in several Member States is greater involvement of the general public, for instance through naturalisation ceremonies.
Podpora aktivního občanství novým i starým občanům umožňuje, aby formovali společnou budoucnost v různorodé společnosti.
Encouraging active citizenship among new and old citizens allows them to shape the shared future of a diverse society.
Získání státní příslušnosti a následně občanství EU je upraveno výhradně zákony a politikami členskými států.
The acquisition of nationality, and consequently of EU citizenship, are exclusively regulated by Member States’ laws and policies.
O občanství byly nicméně vedeny diskuse na mnoha setkáních ministrůa Evropské rady a bylo rovněž předmětem řady sdělení Evropské komise.
Citizenship has, however, been brought up at several Ministerial and European Council Meetings as well as in European Commission Communications.
Evropský soudní dvůr opakovaně řešil případy, které se týkají zákonů členských států o státní příslušnosti.
The European Court of Justice has also repeatedly addressed cases that concern the nationality law of Member States.
Evropská rada v Tampere v roce 1999 potvrdila cíl, podle nějž má být dlouhodobým zákonně pobývajícím státním příslušníkům třetích zemí nabídnuta možnost získat státní příslušnost členského státu, v němž pobývají.Podle společného programu pro integraci z roku 2005 je posíleno provádění společné základní zásady č. 9 (účast přistěhovalců v demokratickém procesu) na vnitrostátní úrovni, a to vytvořením národních programů pro přípravu na občanství a naturalizaci.
In 1999, the Tampere European Council endorsed the objective that long-term legally resident third-country nationals be offered the opportunity to obtain the nationality of the Member State in which they are resident.According to the 2005 Common Agenda for Integration, the implementation of Common Basic Principle 9 (participation of immigrants in the democratic process) is strengthened at national level through the elaboration of national preparatory citizenship and naturalisation programmes.
Na neformálním setkání ministrů EU odpovědných za integraci, které se konalo v roce 2007 v Postupimi, byla formulována výzva k evropské spolupráci s cílem prozkoumat a objasnit „různé koncepce a přístupy k účasti a různé koncepce občanství, které jsou předmětem probíhajících diskusí, a to s ohledem na příslušné acquis ES, jež týká integrace přistěhovalců a ústavních a právních systémů členských států, jakož i na výměnu názorů a zkušeností se systémy naturalizace, které členské státy uplatňují.“
The 2007 Potsdam informal meeting of the EU Integration ministers invited European cooperation to explore and clarify “the various conceptions of and approaches to ideas of participation and the various conceptions of citizenship under discussion, taking into account the relevant EC acquis that relate to the integration of immigrants and Member States’ Constitutional and legal systems as well as exchange views and experiences on naturalisation systems applied by Member States.”
5.1 Koncepce a různorodé zájmy na společné budoucnosti v rozmanité společnosti
5.1 Concepts and multiple interests in the shared future of a diverse society
„Státní příslušnost“ a „občanství“ jsou navzájem zaměnitelné pojmy.
“Nationality” and “citizenship” are used interchangeably in everyday speech.
V mnoha evropských jazycích je dokonce obtížné tyto dvě koncepce oddělit.
The two concepts are even difficult to disassociate in a number of European languages.
Evropská úmluva o státní příslušnosti byla podepsána ve Štrasburku dne 6. listopadu 1997a v platnost vstoupila dne 1. března 2000.
The European Convention on Nationality was signed in Strasbourg on 6 November 1997 and entered into force on 1 March 2000.
V této obsáhlé úmluvě Rady Evropy jsou zakotveny základní zásady a pravidla, která se vztahují na všechny aspekty státní příslušnosti, např. pokud jde o prevenci absence státní příslušnosti, nediskriminaci a dodržování práv osob, které mají na příslušných územích místo obvyklého pobytu.
This comprehensive convention of the Council of Europe embodies the essential principles and rules applying to all aspects of nationality, such as the prevention of statelessness, non-discrimination, and respect of the rights of persons habitually resident on the territories concerned.
Dosud úmluvu podepsalo18 členských států EU a ratifikovalo ji 11 členských států EU.
So far, the Convention has been signed by 18 EU Member States and ratified by 11.
„Státní příslušnost“ je v Evropské úmluvě o státní příslušnosti definována jako „právní vazba mezi osobou a státem bez ohledu na etnický původ dané osoby“.
“Nationality” is defined in the European Convention on Nationality as the “legal bond between a person and a State and does not indicate the person’s ethnic origin.”
Tato vazba vymezuje práva (politická, ekonomická, sociální, kulturní atd.) a povinnosti, které jsou vyhrazeny pro státní příslušníky daného státu.
This bond sets out the rights (political, economic, social, cultural, etc) and responsibilities that are reserved for nationals of a state.
Vícenásobná státní příslušnost je definována jako případ, kdy jednotlivec současně disponuje dvěma či více státními příslušnostmi.
Multiple nationality is defined as the simultaneous possession of two or more nationalities by the same individual.
Článek 15 Všeobecné deklarace lidských práv (1948) stanoví, že každý jednotlivec má právo na státní příslušnost a že stát nesmí nikoho svévolně státní příslušnosti zbavit.
Article 15 of the Universal Declaration of Human Rights (1948) establishes that every individual has the right to a nationality, which the state cannot deprive in an arbitrary manner.
Stejně tak má jednotlivec právo svou státní příslušnost změnit tím, že se jedné státní příslušnosti vzdá a/nebo získá jinou státní příslušnost.
Likewise, an individual has the right to change nationality through the renunciation of one and/or the acquisition of another.
Naturalizace je jedním ze zákonných postupů, jejichž prostřednictvím mohou cizí státní příslušníci získat státní příslušnost daného státu.
Naturalisation is one legal process through which non-nationals may acquire nationality of a State.
„Občanství“ spočívá ve výkonu zmíněných práv a povinností, které jsou spojeny se členstvím či získáním členství v konkrétním subjektu (tj. státu, regionu, městu a v profesních organizacích, politických stranách, společenských hnutích a náboženských organizacích).
“Citizenship” is about the exercise of those rights and responsibilities that come with being or becoming a member of a particular entity (i.e. a state, a region, a city, and professional organisations, political parties, social movements, and religious organisations).
Spíše než o koncepci právní jde o koncepci politické fi lozofi e.
It is less a concept in law as it is one of political philosophy.
Subjekt se zavazuje, že své členství otevře tím, že upraví pravidla vstupu, aby povzbudil případné nové členy a vytvořil jim podmínky k účasti v postavení aktivních členů.
The entity commits to open its membership by adapting rules for entry to encourage potential new members and providing the conditions for them to participate as active members.
Noví členové přicházející z různých komunit se zavazují, že se rovněž budou zajímat o budoucnost této komunity a využijí příležitosti ke členství a aktivní účasti.
New members, coming from various communities, commit to also having a stake in the future of this community and taking up opportunities for membership and active participation.
Stávající členové se zavazují, že nové členy uvítají, budou s nimi jednat jako se sobě rovnými a sdílet s nimi budoucnost subjektu.
Existing members are committed to welcoming new members, treating them as equals, and sharing with them the future of the entity.
„Státní občanství“ představuje klasickou vazbu mezi právní koncepcí a koncepcí politické fi lozofi e a lze je definovat jako přijetí a výkon práv a povinností, které jsou vyhrazeny pro státní příslušníky.
“National citizenship,” the classic link between the legal and political philosophical concept, can be defined as the uptake and exercise of the rights and responsibilities that are reserved for nationals.
Koncepce občanství a státní příslušnosti však rovněž byly odděleny a jejich význam sev současné politice rozštěpil.
Yet, as concepts, citizenship and nationality have also been disassociated and their meanings multiplied in contemporary politics.
Prostřednictvím evropské a mezinárodní spolupráce vznikají nové formy nadnárodního a subnárodního občanství.
New legal forms of supra-national and sub-national citizenship have been created through European and international cooperation.
Příležitosti a podmínky pro účastv těchto formách občanství jsou na mezinárodní úrovni pravidelně monitorovány.
The opportunities and conditions for participation in these forms of citizenship are regularly monitored at international level.
„Občanská příslušnost“ vzešla z evropské spolupráce v oblasti integrace jako koncepce, která posiluje solidaritu a společný pocit sounáležitosti státních příslušníků, občanů EU a státních příslušníků třetích zemí, kteří v EU oprávněně pobývají.
“Civic citizenship” emerged from European cooperation on integration as a concept to enhance solidarity and a shared sense of belonging among nationals, EU citizens, and legallyresident third-country nationals.
Stát se zavazuje, že zákonně pobývajícím státním příslušníkům třetích zemí udělí větší práva a povinnosti, a to na základě délky jejich pobytu.
The state commits to granting legallyresident third-country nationals greater rights and responsibilities, based on the length of their residence.
„Občanství Evropské unie“ je založeno na státní příslušnosti ke členskému státu EU.
“Citizenship of the European Union” is based on EU Member State nationality.
Státním příslušníkům EU, kteří žijí kdekoli v Unii, by měla být udělena stejná základní právaa povinnosti.
EU nationals living anywhere in the Union should be conferred the same set of fundamental rights and responsibilities.
Například mají právo svobodně se přestěhovat a usadit se v jiném členském státě EU, žít společně se svými rodinami a hlasovat a kandidovat ve volbách ve své obcia volbách do Evropského parlamentu.Od roku 1974 je subjektivní stránka občanství EU pravidelně monitorována prostřednictvím standardního průzkumu Eurobarometru, a to z hlediska pocitu sounáležitosti občanů EU, vnímání hlavních politických zájmů, podpory členství, pověsti Evropské unie a důvěry v její instituce.
For example, they have the right to move freely and reside in another EU Member State, live together with their family, and vote and stand in elections in their municipality and for the European Parliament.Since 1974, the subjective side of EU citizenship has been regularly monitored in the Standard Eurobarometer in terms of EU citizens’ sense of belonging, perceptions of main policy concerns, support for membership, image of the European Union and trust in its institutions.
Rovněž jsou k dispozici údaje o výkonu práv občanů EU.
Data is also available on the exercise of EU citizenship rights.
Kromě toho jsou rozvíjeny nové, s právem nesouvisející formy občanství, které jsou spjaty s aktivním výkonem práv a přijetím závazků v komunitách, které působí nad vnitrostátní úrovní a pod ní.
Furthermore, new, non-legal forms of citizenship have been developed around the active exercise of rights and uptake of obligations in communities that operate above and below the national level.
Evropská komise hodnotí aktivní občanství z hlediska účasti v politickém životě, občanské společnosti, životě komunity a z hlediska společných hodnot nutných k aktivnímu občanství (tj. lidských práv, demokracie, mezikulturního porozumění).
Active citizenship has been measured by the European Commission in terms of participation in political life, civil society, community life, and the shared values needed for active citizenship (i.e. human rights, democracy, intercultural understanding).
Otevření forem občanství
Opening up citizenship pathways
Jakmile se přistěhovalci první generace začnou v zemi pobytu usazovat, zvolí si účastv různých formách občanství.
As first generation immigrants put down roots in their country of residence, they choose to take part in various forms of citizenship.
Státy, regiony, obce, zaměstnavatelé a vzdělávací ústavy – všichni mají zájem na vzniku a podpoře různých forem občanství, které vedou k získání státní příslušnosti.
States, regions, municipalities, employers, and educational institutions – all have a stake in opening and fostering citizenship pathways that lead to the acquisition of nationality.
Přístup k integraci, který je zaměřen na občany, lze popsat jako opatření, která odstraňují překážky bránící účasti a podporují organizace, jež utvářejí nové formy občanství, které jsou otevřené přistěhovalcům i rodilým rezidentům.
This citizens-centred approach to integration can be described as measures eliminating the impediments to participation and supporting organisations that bring about new forms of citizenship open to immigrant and native residents.
Mezi tato opatření patří občanská výchova ve školách, komunitní výchova, místní hlasovací práva a dosah a společné rozvojové programy organizované se zemí původu.
These measures range from citizenship education in schools, to community education classes, local voting rights and outreach, and co-development programmes with countries of origin.
Formy, které podněcujík aktivní, dobrovolné účasti, lze koncipovat tak, aby byly: n u l l životaschopné (malé překážky bránící vstupu a účasti),
Immigrants who see their future in a country have an interest in living there permanently as full members of the national community.
Ačkoli se státní příslušnost mění prostřednictvím zákonů, identity se vyvíjejí a stávají se více dynamické prostřednictvím aktivního občanství.
Although nationality changes through law, identities evolve and become more dynamic through active citizenship.
Přijímající společnosti mají zájem na tom, aby přistěhovalce podněcovaly k získání státní příslušnosti a umožnily starým a novým občanům, aby utvářeli společnou budoucnost v rozmanité společnosti.
Receiving societies have an interest in encouraging immigrants to acquire nationality, enabling old and new citizens to shape a common future in a diverse society.
Zájmy občanů a budoucích občanů se opakovaně sbližují, přejdou-li na novou generaci.
The interests of citizens and citizens-to-be repeatedly converge when it comes to the new generation.
Značnou část obyvatelstva v mnoha zemích, do nichž v minulosti směřovali přistěhovalci, tvoří děti a vnoučata přistěhovalců, které se v dané zemi narodily a socializovaly jako děti státních příslušníků.
Immigrants’ children and grandchildren, born and socialised in the country like the children of nationals, make up a substantial part of the population in many historical countries of immigration.
Tzv. druhé a třetí generace často vnímají zemi, v níž se narodily, jako důležitou součást jejich identity a žádnou jinou zemi nepovažují za vlastní.
The so-called second and third generations often see their country of birth as an important part of their identity and know no other country as their own.
Zájem země, do níž přistěhovalci směřují
The interest of the country of immigration
Stát má demokratický, sociální a ekonomický zájem na tom, aby dlouhodobě pobývajícím cizím státním příslušníkům, zejména dětem, které se v dané zemi narodily, usnadnil získání státní příslušnosti.
The state has a democratic, social, and economic interest in facilitating the acquisition of nationality by the long-term non-national population, especially by the children born in the country.
Získání státní příslušnosti brání vzniku dlouhodobých demokratických nedostatků, kdy se státní příslušníci třetích zemí ocitají mimo demokratické postupy v zemi původu i v mnoha členských státech EU.
The acquisition of nationality prevents the emergence of long-term democratic deficits when third-country nationals find themselves outside the democratic procedures in their country of origin and in many EU Member States.
Nelze spoléhat na to, že země původu bude v zemi pobytu pomáhat přistěhovalcům, kteří dlouhodobě pobývají v zahraničí nebo již po několik generací žijí mimo zemi původu.
The country of origin cannot be relied on to act in the country of residence’s affairs on behalf of citizens, who are long-term residents abroad or generations removed from the country.
Dochází na zásadu udělení občanských práv, podle níž mají osoby, jež dodržují zákony určité země, stejnou možnost podílet se na tvorbě těchto zákonů.
The principle of enfranchisement comes into play, whereby those living by a country’s laws have an equal say in their making.
Získáním státní příslušnosti a výkonem aktivního občanství lze odstranit dlouhodobé nedostatky v oblasti sociální a ekonomické integrace.
Long-term social and economic integration deficits can be countered through the acquisition of nationality and the exercise of active citizenship.
Kromě toho bylo v rámci srovnávacího výzkumu zjištěno, že kromě mnoha zřejmých přínosů, které jsou zjevně spojeny se státní příslušností, existuje také nehmotná „prémie k občanství“.
Besides the many tangible benefits that clearly come with nationality, an intangible “premium on citizenship” has been observed in comparative research.
Zaměstnavatelé zpravidla raději zaměstnají rezidenty, kteří jsou státními příslušníky dané země, než ty, kteří jimi nejsou.
Employers tend to prefer hiring residents who have the country’s nationality over those who do not.