natgillin/translations-raw huggingface dataset:
„Opětovné zahrnutí 5 % daňových zápočtů poskytnutých v souvislosti s rozdělováním zisků dceřinou společností usazenou v jiném členském státě […] do zdanitelného zisku mateřské společnosti usazené ve Francii, když na tyto rozdělené zisky byla v tomto jiném členském státě uplatněna srážková daň, nemá účinek na úroveň zdanění mateřské společnosti, pokud tato mateřská společnost může uplatnit všechny tyto daňové zápočty u dlužné daně.
‘The addback to the taxable income of a parent company established in France of 5% of the tax credits attributed upon the distribution of profits by a subsidiary established in another Member State … where those distributed profits have been subject in that other State to a withholding tax, has no effect on the taxation level of the parent company if the latter is able to set off all the tax credits against the tax payable.
7 odst. 2 [směrnice] z důvodu nízké částky tohoto zdanění a okolnosti, že bylo zavedeno v přímém vztahu k daňovým zápočtům zavedeným za účelem omezení ekonomického dvojího zdanění dividend nebo musí být považováno za porušující cíle vyplývající z článku 4 [směrnice]?“
Where the parent company did not decide to redistribute those profits to its own shareholders within five years, and in consequence is no longer able to use the fiscal advantage represented by those tax credits, can the taxation — additional to corporation tax — which results from the addback of 5% of the tax credits to its taxable income be regarded as permitted under Article 7(2) of [the directive], in view of the small amount of such a tax and the fact that it was established directly in conjunction with payment of tax credits, introduced in order to mitigate the economic double taxation of dividends, or must it be regarded as contrary to the objectives of Article 4 of [the directive]?’
4 odst. 2 poslední věty směrnice brání právní
By its question, the national court asks essentially whether the term ‘profits distributed by the subsidiary’, within the meaning of the last sentence of Article 4(2) of the
Směrnice tak směřuje k zajištění daňové neutrality při rozdělování zisku dceřinou společností se sídlem v jednom členském státě její mateřské společnosti usazené v jiném členském státě.
The directive seeks thus to ensure the neutrality, from the tax point of view, of the distribution of profits by a subsidiary established in one Member State to its parent company established in another Member State.
4 odst. 1 směrnice za účelem zamezení dvojího zdanění, že obdrží-li mateřská společnost z důvodu svého podílu na dceřiné společnosti rozdělené zisky, členský stát mateřské společnosti upustí od zdanění těchto
In order to attain those objectives, Article 4(1) of the directive provides, in order to avoid double taxation, that, where a parent company receives, by virtue of its association with its subsidiary, distributed profits, the Member State of the parent company
2008 – VĚC C-27/07 zisků, nebo povolí mateřské společnosti odečíst od daně příslušnou část daně splatné dceřinou společností, která se vztahuje k těmto ziskům, popřípadě daň sraženou členským státem sídla dceřiné společnosti, a to maximálně do výše odpovídající vnitrostátní dani (rozsudek Test Claimants in the FII Group Litigation, citovaný výše, bod 102).
2008 — CASE C-27/07 is either to refrain from taxing such profits, or to authorise the parent company to deduct from the amount of tax payable that fraction of the corporation tax paid by the subsidiary which relates to those profits and, if appropriate, the amount of the withholding tax levied by the Member State in which the subsidiary is resident, up to the limit of the amount of the corresponding domestic tax (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 102).
Článek 5 odst. 1 směrnice stanoví rovněž za účelem zamezení dvojího zdanění osvobození zisků rozdělovaných mateřské společnosti od srážkové daně v členském státě její dceřiné společnosti, přinejmenším pokud mateřská společnost drží na základním kapitálu dceřiné společnosti podíl nejméně 25 % (výše citované rozsudky Denkavit a další, bod 22; Epson Europe, bod 20; Athinaïki Zythopoiia, bod 25, a Océ Van der Grinten, bod 45).
Likewise, Article 5(1) of the directive provides, in order to avoid double taxation, for exemption in the State of the subsidiary from withholding tax upon distribution of profits to its parent company, at least where the latter holds a minimum of 25% of the capital of the subsidiary (Denkavit and Others paragraph 22; Epson Europe, paragraph 20; Athinaiki Zithopiia, paragraph 25; and Océ Van der Grinten, paragraph 45).
Směrnice tak zamýšlí zamezit ekonomickému dvojímu zdanění zisku rozdělovaného dceřinou společností se sídlem v jednom členském státě své mateřské společnosti usazené v jiném členském státě, tj. zamezit tomu, aby rozdělovaný zisk nebyl zatížen poprvé na straně dceřiné společnosti a podruhé na straně mateřské společnosti (viz v tomto smyslu rozsudek Athinaïki Zythopoiia, citovaný výše, bod 5).
The directive aims thus to avoid double taxation, in economic terms, of profits which a subsidiary established in one Member State distributes to its parent company established in another Member State, in other words, to avoid taxation of distributed profits, first, in the hands of the subsidiary and, then, in the hands of the parent company (see, to that effect, AthinaikiZithopiia, paragraph 5).
4 odst. 2 směrnice si nicméně každý členský stát ponechá možnost stanovit, že náklady vztahující se k držbě podílu na dceřiné společnosti nelze odečíst od zdanitelných příjmů mateřské společnosti, přičemž jsou-li v takovém případě výdaje na řízení vztahující se k uvedenému podílu pevně stanoveny paušální sazbou, nesmí stanovená částka přesáhnout 5 % ze zisku rozdělovaného dceřinou společností.
However, pursuant to Article 4(2) of the directive, each Member State is to retain the option of providing that any charges relating to the holding in the subsidiary may not be deducted from the taxable profits of the parent company, subject to the qualification that where, in such a case, the management costs relating to the holding are fixed as a flat rate, the fixed amount may not exceed 5% of the profits distributed by the subsidiary.
5 odst. 2 až 4 směrnice určité členské státy oprávněny během přechodného období vybírat srážkovou daň ze zisků rozdělovaných dceřinými společnostmi, které jsou v těchto státech usazeny, jejich mateřské společnosti usazené v jiném členském státě.
Moreover, pursuant to Article 5(2) to (4) of the directive, certain Member States were authorised, during a transitional period, to levy a withholding tax on profits distributed by resident subsidiaries to their parent company established in another Member State.
4 odst. 2 směrnice, stanovena na 5 % rozdělovaného zisku včetně daňových zápočtů.
According to the national legislation applicable in this case, the fixed amount of nondeductible costs and expenses, with which Article 4(2) of the directive is concerned, is fixed at 5% of distributed profits, including tax credits.
Co se týče pojmu daňový zápočet, je třeba poznamenat, že jak předkládající soud v odůvodnění svého rozhodnutí, tak i BFCM a Komise Evropských společenství ve svých vyjádřeních, která byla předložena Soudnímu dvoru, poukazují na výše citovaný rozsudek Océ Van der Grinten, v němž Soudní dvůr rozhodl, že daňový zápočet, dotčený v dané věci, tedy tuzemský daňový zápočet, představuje daňový nástroj určený k zamezení ekonomickému dvojímu zdanění zisku rozdělovaného formou dividend, a nikoliv výnos z cenných papírů (viz rozsudek Océ van der Grinten, citovaný výše, bod 56).
Regarding the term ‘tax credit’, it should be pointed out that both the national court, in the grounds of its decision, and BFCM and the Commission of the European Communities, in the written observations which they have submitted to the Court, rely on the judgment in Océ Van der Grinten, in which the Court held that the tax credit in question in that case, namely an ‘avoir fiscal’, constitutes a fiscal instrument designed to avoid economic double taxation of profits distributed in the form of dividends and does not constitute income from shares (see Océ Van der Grinten, paragraph 56).
Nicméně, jak uvedla generální advokátka v bodě 33 svého stanoviska, výše citovaný rozsudek Océ Van der Grinten se týkal daně odvedené v rámci tuzemského daňového zápočtu, která nevykazovala vlastnosti srážkové daně z rozdělovaných zisků (viz rozsudek Océ Van der Grinten, citovaný výše, bod 55).
However, as the Advocate General noted at point 33 of her Opinion, the judgment in Océ Van der Grinten dealt with a tax levied on a tax credit which did not possess the characteristics of a withholding tax on distributed profits (see Océ Van der Grinten, paragraph 55).
V dané věci se jednalo o daňový zápočet, který měl kompenzovat daň zaplacenou rozdělující společností, a nikoliv o daňový zápočet ke kompenzaci daně již zaplacené akcionářem.
That case concerned a tax credit designed to offset the tax paid by the distributing company and not a tax credit designed to offset tax already paid by the shareholder.
Z předkládacího rozhodnutí, jakož i z vyjádření učiněných na jednání před Soudním dvorem BCFM a francouzskou vládou přitom vyplývá, že daňové zápočty dotčené ve věci v původním řízení jsou daňovými zápočty poskytovanými ke kompenzaci srážkové daně stržené mateřské společnosti v členském státě dceřiné společnosti.
It is apparent from the order for reference and from the submissions made at the hearing before the Court by BFCM and the French Government, that the tax credits at issue in this case are tax credits made available for the purpose of offsetting the withholding taxes to which the parent company is subject in the Member State of the subsidiary.
Uvedené daňové zápočty tedy směřují ke kompenzaci daně již zaplacené akcionářem, takže rozsudek Océ Van der Grinten, citovaný výše, nemůže poskytnout odpověď na projednávanou předběžnou otázku.
The aim of the tax credits is thus to offset the tax already paid by the shareholder and the judgment in Océ Van der Grinten cannot, therefore, provide an answer to the question referred.
4 odst. 2 směrnice nebrání zahrnutí daňových zápočtů do částky paušální sazby výdajů na řízení vztahujících se k podílu mateřské společnosti na dceřiné společnosti.
That point having been made, it should, first, be pointed out that the wording of Article 4(2) of the directive does not preclude the inclusion of tax credits in the fixed amount of the management costs relating to the holding of the parent company in the subsidiary.
Zadruhé je třeba mít za to, že cílem uvedených zápočtů je zamezit právnímu dvojímu zdanění zisku rozdělovaného dceřinou společností její mateřské společnosti, tj. vyhnout se tomu, aby zisky nebyly zatíženy na straně mateřské společnosti poprvé srážkovou daní v členském státě dceřiné společnosti a podruhé v členském státě, v němž je usazena mateřská společnost.
Second, it should be pointed out that those credits are intended to avoid double taxation of profits distributed by a subsidiary to its parent company, from a juridical perspective, in other words, to prevent those profits being taxed in the hands of the parent company, first, by withholding tax in the Member State of the subsidiary and, second, in the Member State where the parent company is established.
V důsledku toho umožňuje zohlednění daňových zápočtů poskytnutých mateřské společnosti při výpočtu podílu výdajů a nákladů vztahujících se k podílu na dceřiné společnosti reflektovat částku zisku rozdělovaného touto společností a odpovídající výši částek, kterými nakonec a skutečně disponuje z tohoto titulu mateřská společnost, a to tím způsobem, že neutralizuje dopad srážkové daně vybírané od mateřské společnosti členským státem dceřiné společnosti.
Consequently, taking into account tax credits granted to the parent company in calculating the proportion of costs and expenses relating to the holding in the subsidiary allows the amount of profits distributed by that subsidiary and the equivalent amount which is, in the end of the day, actually at the parent company’s disposal in respect of that distribution to be reflected, by neutralising the impact of the withholding tax levied in the hands of the parent company by the Member State of the subsidiary.
4 odst. 2 směrnice v souladu s cílem daňové neutrality přeshraničního rozdělování zisků dceřiné společnosti její mateřské společnosti usazené v jiném členském státě.
As the French and German Governments rightly argued in their observations submitted to the Court, the inclusion of tax credits in the fixed amount of the management costs relating to the holding, within the meaning of Article 4(2) of the directive, thus complies with the objective of neutrality, from the tax point of view, as regards the crossborder distribution of profits from a subsidiary to its parent company established in another Member State.
V této souvislosti se předkládající soud nicméně táže, zda daňová neutralita není dotčena skutečností, že uvedené částky daňových zápočtů nejsou vždy odpočitatelné od daně, kterou dluží mateřská společnost, jak vyplývá z bodu 17 tohoto rozsudku.
In that context, the national court wishes, however, to know whether fiscal neutrality is unaffected by the fact that the tax credits cannot always be set off against the tax payable by the parent company, as is mentioned in paragraph 17 of this judgment.
V této souvislosti nemůže být vytýkáno členskému státu, který zvolil systém osvobození od daně, že kompenzuje srážkovou daň v členském státě dceřiné společnosti poskytnutím daňového zápočtu, se současným omezením možnosti uplatnění tohoto daňového
In that respect, a Member State which has opted for the exemption method cannot be criticised for offseting the withholding tax charged in the
2008 – VĚC C-27/07 zápočtu pouze na případy, kdy přijímající mateřská společnost ve lhůtě pěti let obdržené dividendy dále rozdělí svým vlastním akcionářům.
Member State of the subsidiary by the grant of a tax credit, while at the same time limiting the right to set off the tax credit to cases where the recipient parent company redistributes the dividends received within five years to its own shareholders.
4 odst. 2 směrnice umožňuje členskému státu stanovit částku neodčitatelných výdajů na řízení paušální sazbou nepřesahující 5 % zisku rozdělovaného dceřinou společností, aniž by se rozlišovalo mezi situací, kdy tento členský stát zvolil systém osvobození od daně a situací, kdy zvolil systém zápočtu.
Second, it should be borne in mind that Article 4(2) of the directive allows a Member State to set the management costs which are not deductible at a fixed amount which may not exceed 5% of the profits distributed by the subsidiary, without distinguishing between a situation in which that Member State has opted for the exemption method and one in which it has opted for the credit method.
Z toho vyplývá, že co se týče pojmu rozdělovaný zisk, nerozlišuje toto ustanovení podle toho, zda uvedený stát podléhá, či nepodléhá povinnosti stanovit zápočet srážkových daní vybraných v členském státě dceřiné společnosti.
It follows that, with respect to the concept of distributed profits, that provision makes no distinction between cases where the State is subject to the requirement to provide for the set-off of the withholding tax charged in the Member State of the subsidiary and cases where it is not subject to such a requirement.
4 odst. 2 směrnice zahrnutím daňových zápočtů do částky rozdělovaného zisku, na kterou se uplatní 5 % sazba, nelze mu vytýkat, že nerozlišuje mezi tím, zda se jedná o daňové zápočty, které mohou být uplatněny na dlužnou daň, či nikoliv.
Accordingly, where the Member State has chosen to follow the option provided for in Article 4(2) of the directive by including tax credits in the amount of the distributed profits to which the rate of 5% is to be applied, it cannot be criticised for not making any distinction between cases where tax credits capable of being set off against the tax payable are involved and cases where such tax credits are not involved.
7 odst. 2 směrnice, který se netýká použití vnitrostátních nebo smluvních ustanovení směřujících k zamezení nebo omezení pouze ekonomického dvojího zdanění dividend.
In any event, the inclusion of tax credits — as a mechanism designed to avoid juridical double taxation — in the fixed amount of the management costs relating to the holding, within the meaning of Article 4(2) of the directive, cannot fall within the scope of Article 7(2) of the directive, which does not affect the application of domestic or agreement-based provisions designed to eliminate or lessen economic double taxation of dividends alone.
4 odst. 2 poslední věty směrnice je nutno vykládat v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která zahrnuje do uvedeného zisku daňové zápočty, poskytnuté ke kompenzaci srážkové daně stržené mateřské společnosti členským státem dceřiné společnosti.
Consequently, the answer to the question referred must be that the concept of ‘profits distributed by the subsidiary’, within the meaning of the last sentence of Article 4(2) of the directive, is to be interpreted as not precluding legislation of a Member State which includes in those profits tax credits which have been granted in order to offset a withholding tax levied by the Member State of the subsidiary in the hands of the parent company.
4 odst. 2 poslední věty směrnice Rady ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států je nutno vykládat v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která zahrnuje do uvedeného zisku daňové zápočty, poskytnuté ke kompenzaci srážkové daně stržené mateřské společnosti členským státem dceřiné společnosti.
The concept of ‘profits distributed by the subsidiary’, within the meaning of the last sentence of Article 4(2) of Council Directive 90/435/EEC of 23 July 1990 on the common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States, is to be interpreted as not precluding legislation of a Member State which includes in those profits tax credits which have been granted in order to offset a withholding tax levied by the Member State of the subsidiary in the hands of the parent company.
Věc C-124/07
Case C-124/07
„Šestá směrnice o DPH – Poskytování služeb souvisejících s pojišťovacími operacemi – Pojišťovací makléři a pojišťovací agenti“
(Sixth VAT Directive — Supply of services relating to insurance transactions — Insurance brokers and insurance agents)
Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. dubna 2008 . . . . . . .
Judgment of the Court (First Chamber), 3 April 2008 . . . . . . . . . . . .
Daňová ustanovení – Harmonizace právních předpisů – Daně z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty – Osvobození od daně stanovená v šesté směrnici
Tax provisions — Harmonisation of laws — Turnover taxes — Common system of value added tax — Exemptions provided for in the Sixth Directive
[Směrnice Rady 77/388, čl. 13 část B písm. a)]
(Council Directive 77/388, Art. 13B(a))
SHRNUTÍ – VĚC C-124/07 pojišťovací agent vázán smluvně, nebrání tomu, aby plnění poskytnuté tímto pojišťovacím makléřem či pojišťovacím agentem bylo na základě uvedeného ustanovení osvobozeno od daně z přidané hodnoty.
SUMMARY — CASE C-124/07 those parties, and to whom the insurance broker or agent is contractually bound does not prevent the service provided by the latter from being exempt from value added tax under that provision.
Článek 13 část B písm. a) šesté směrnice 77/388 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu musí být vykládán v tom smyslu, že okolnost, že pojišťovací makléř či pojišťovací agent nemá se smluvními stranami pojistné nebo zajišťovací smlouvy, na jejímž uzavření se podílí, přímý vztah, ale má s nimi pouze nepřímý vztah prostřednictvím jiné osoby povinné k dani, která má sama přímý vztah s jednou z těchto smluvních stran a se kterou je tento pojišťovací makléř či tento
Article 13B(a) of Sixth Council Directive 77/388 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes must be interpreted as meaning that the fact that an insurance broker or agent does not have a direct relationship with the parties to the insurance or reinsurance contract in the conclusion of which he has been instrumental, but merely an indirect relationship with them through the intermediary of another taxable person who is, himself, in a direct relationship with one of
(viz bod 29 a výrok)
29, operative part)
Ve věci C-124/07, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) ze dne 9. února 2007, došlým Soudnímu dvoru dne 2. března 2007, v řízení
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC, by the Hoge Raad der Nederlanden (Netherlands), made by decision of 9 February 2007, received at the Court on 2 March 2007, in the proceedings
SOUDNÍ DVŮR (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič a E. Levits (zpravodaj), soudci,
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann, President of Chamber, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič and E. Levits (Rapporteur), Judges,
2008 – VĚC C-124/07 generální advokátka: E. Sharpston, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 10. ledna 2008, s ohledem na vyjádření předložená:
Advocate General: E. Sharpston, Registrar: M. Ferreira, Principal Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 10 January 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
– za nizozemskou vládu C. Wissels a M. de Mol, jako zmocněnkyněmi,
— the Netherlands Government, by C. Wissels and M. de Mol, acting as Agents,
– za vládu Spojeného království Z. Bryanston-Cross a P. Harrisem, jako zmocněnci,
— the United Kingdom Government, by Z. Bryanston-Cross and P. Harris, acting as Agents,
– za Komisi Evropských společenství R. Lyalem, A. Weimarem a W. Roelsem, jako zmocněnci, s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generální advokátky, rozhodnout věc bez stanoviska, vydává tento
— Commission of the European Communities, by R. Lyal, A. Weimar and W. Roels, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 13 části B písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 13B(a) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the
J.C.M. BEHEER členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s.
J.C.M. BEHEER laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p.
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi J.C.M. Beheer BV, společností podle nizozemského práva, a Staatssecretaris van Financiën ve věci dodatečného vyměření daně z obratu, které podléhala, za období od 1. ledna 1997 do 31. prosince 1998 ve výši 55 561 NLG (25 244 eur).
The reference was made in the course of proceedings between J.C.M. Beheer BV, a company incorporated under Netherlands law, and Staatssecretaris van Financiën concerning a supplementary turnover tax assessment in the amount of NLG 55 561 (EUR 25 244) issued to it in respect of the period from 1 January 1997 to 31 December 1998.
2 odst. 1 šesté směrnice je předmětem daně z přidané hodnoty (dále jen „DPH“) dodání zboží nebo poskytování služeb za protiplnění uskutečněné v tuzemsku osobou povinnou k dani, která jedná jako taková.
Under Article 2(1) of the Sixth Directive, the supply of goods or services effected for consideration within the territory of the country by a taxable person acting as such is to be subject to value added tax (‘VAT’).
Článek 13 šesté směrnice, nazvaný „Osvobození od daně v tuzemsku“, stanoví:
Article 13 of the Sixth Directive, entitled ‘Exemptions within the territory of the country’, provides: