natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Soudní dvůr z toho vyvodil, že členský stát bydliště nelze zbavit možnosti poskytovat rodinné přídavky osobám bydlícím na jeho území a že uvedené ustanovení nařízení nebrání tomu, aby migrující pracovník, který podléhá systému sociálního zabezpečení členského státu zaměstnání, pobíral na základě vnitrostátních právních předpisů členského státu bydliště rodinné dávky v posledně uvedeném státě.
The Court concluded from this that the Member State of residence cannot be deprived of the right to grant child benefit to those resident within its territory and that Article 13(2)(a) of the regulation does not preclude a migrant worker, who is subject to the social security scheme of the Member State of employment, from receiving, pursuant to the national legislation of the Member State of residence, child benefit in the latter State.
Vnitrostátnímu soudu přísluší určit, zda okolnosti projednávané věci jsou rozhodné pro účely posouzení, zda pracovník splňuje podmínky pro přiznání takové rodinné dávky podle právních předpisů dotyčného členského státu.
It is for the national court to determine whether the circumstances of the case are relevant for the purposes of deciding whether the worker satisfies the requirements for the grant of such child benefit pursuant to the legislation of the Member State in question.
V oblasti dopravy je třeba zmínit obzvláště čtyři věci.
There are four particularly noteworthy cases relating to transport.
Pokud jde o silniční dopravu, Soudní dvůr v případě řidičů, kterým nebyl uznán jejich řidičský průkaz získaný v České republice poté, co jim správní orgány odňaly jejich německý řidičský průkaz z důvodu konzumace drog nebo alkoholu, uvedl ve spojených věcech Wiedemann a Funk (rozsudek ze dne 28. května 2008, C-329/06 a C-343/06), že směrnice
With regard to road transport, the Court stated in Joined Cases C-329/06 and C-343/06 Wiedemann and Funk (judgment of 28 May 2008), concerning a refusal to recognise driving licences obtained in the CzechRepublic after the administrative withdrawal of the drivers’German driving licences for consumption of drugs or alcohol, that Directive 91/439 on driving licences (26) is to be interpreted as preventing one Member State from refusing to recognise in its territory the validity of a driving licence subsequently issued by another Member State, so long as the
647/2005 ze dne 13. dubna 2005, kterým semění nařízení Rady (EHS) č.
Council Directive 91/439/EEC of 29 July 1991 on driving licences (OJ 1991 L 237, p.
Vývoj a činnost
Date : m );
3 nařízení č.
Proceedings
261/2004, který se týká náhrady škody cestujícímv případě zrušení letu a obsahuje pojem„mimořádné okolnosti“.
Court of Justice licence-holder has not satisfied the necessary conditions in that first Member State for the issue of a new licence following the withdrawal of a previous licence, including the examination of fitness to drive certifying that the grounds justifying the withdrawal are no longer in existence.
Soudní dvůr rozhodl, že technická závada na letadle, která způsobí zrušení letu, nespadá pod pojem„mimořádné okolnosti“ ve smyslu uvedeného ustanovení, s výjimkou případu, kdy tato závada vyplývá z událostí, které ze své povahy nebo původu nejsou vlastní běžnému výkonu činnosti dotčeného leteckého dopravce a vymykají se jeho účinné kontrole.
However, it is not contrary to that directive for a Member State to refuse to recognise in its territory the right to drive stemming from a driving licence subsequently issued by another Member State if it is established, on the basis of entries appearing in the driving licence itself or of other incontestable information supplied by the Member State of issue, that when that licence was issued its holder, who had been the object, in the territory of the first Member State, of a measure withdrawing an earlier licence, was not normally resident in the territory of the Member State of issue.
I když technická závada na letadle může patřit mezi neočekávané nedostatky dotýkající se letové bezpečnosti, nelze nicméně takové okolnosti kvalifikovat jako „mimořádné“, zatímco technická závada způsobená nedostatkem údržby letadla musí být považována za vlastní běžnému výkonu činnosti leteckého dopravce.
With regard to air transport, the Court stated in Case C-173/07 Emirates Airlines (judgment of 10 July 2008), in the context of a dispute between a passenger and an airline company which refused to pay compensation to the passenger following the cancellation of a flight departing from Manila (Philippines), that a journey out and back cannot be regarded as a single‘flight’ for the purposes of Regulation No 261/2004 establishing common rules on compensation and assistance to passengers (27).
Soudní dvůr upřesnil, že k výkladu tohoto pojmu není určující Montrealská úmluva.
Consequently, Article 3(1)(a) of that regulation, which provides that the regulation applies to passengers departing from an airport located in the territory of a Member State to which the Treaty applies, is to be interpreted as not applying to the case of an outward and return journey in which passengers who have originally departed from an airport located in the territory of a Member State to which the Treaty applies travel back to that airport on a flight departing from an airport located in a non-member country.
Krom toho Soudní dvůr doplnil, že vyšší četnost
The fact that the outward and return flights are the subject of a single booking does not affect the interpretation of that provision.
Směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 237, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s.
Also in relation to air transport, in Case C-549/07 Wallentin-Hermann (judgment of 22 December 2008) the Court was required to interpret Article 5(3) of Regulation No 261/2004, which is concerned with the right of passengers to compensation if their flight is cancelled and the concept of‘extraordinary circumstances’.
1882/2003 ze dne 29. září 2003 (Úř. věst. L 284, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 447).
Finally, the Court held that the fact that an air carrier has complied with the minimum rules
1 písm. c) a čl.
Form at :
7 odst.
Page 36
1 tohoto nařízení.
Court of Justice
Jelikož tedy exkulpační povahu nemají všechny mimořádné okolnosti, ale pouze ty, kterým by nebylo možné zabránit, i kdyby byla přijata všechna přiměřená opatření, přísluší tomu, kdo se jich chce dovolávat, aby prokázal, že jim nebylo možné předejít pomocí opatření přiměřených situaci, ledaže by přistoupil k neúnosným obětem s ohledem na kapacity svého podniku.
Since not all extraordinary circumstances therefore confer exemption but simply those which could not have been avoided even if all reasonable measures had been taken, the onus is on the party seeking to rely on them to establish that they could not have been avoided by measures appropriate to the situation unless it had made intolerable sacrifices in the light of the capacities of its undertaking.
Pokud jde o námořní dopravu, Soudní dvůr uvedl ve věci The International Association of Independent Tanker Owners a další (rozsudek ze dne 3. června 2008, C-308/06), že článek 4 směrnice 2005/35 o znečištění z lodí28 ve spojení s jejím článkem 8 tím, že stanoví členským státům povinnost ukládat sankce za vypouštění znečišťujících látek z lodí, je-li spácháno „úmyslně, následkem vědomé nedbalosti nebo hrubé nedbalosti“, aniž by však tyto pojmy definoval, není v rozporu s obecnou zásadou právní jistoty, když zavazuje členské státy ukládat sankce za vypouštění znečišťujících látek z lodí spáchané následkem „hrubé nedbalosti“.
With regard to maritime transport, the Court stated in Case C-308/06 The International Association of Independent Tanker Owners andOthers (judgment of 3 June 2008) that Article 4 of Directive 2005/35 on ship-source pollution (28), read in conjunction with Article 8 of that directive, which obliges Member States to punish ship-source discharges of polluting substances if committed ‘with intent, recklessly or by serious negligence’, without, however, defining those concepts, does not infringe the general principle of legal certainty insofar as it requires the Member States to punish ship-source discharges of polluting substances committed by ‘serious negligence’.
Tyto jednotlivé pojmy, zejména pojem„hrubá nedbalost“, totiž odpovídají kritériím pro založení odpovědnosti, která se mají uplatňovat na neurčitý počet situací, jež nelze předem předvídat, a nikoli na konkrétní jednání, která by mohla být podrobně popsána v normativním aktu práva Společenství nebo vnitrostátního práva.
Those various concepts, in particular that of ‘serious negligence’, correspond to tests for the incurring of liability which are to apply to an indeterminate number of situations that it is impossible to envisage in advance and not to specific conduct capable of being set out in detail in a legislative measure of Community or of national law.
Tyto pojmy jsou navíc plně integrovány a používány v jednotlivých právních systémech členských států.
Moreover, those concepts are fully integrated into, and used in, the Member States’ respective legal systems.
V tomto ohledu musí být pojem„hrubá nedbalost“ ve smyslu uvedeného článku 4 chápán tak, že předpokládá neúmyslné konání nebo opomenutí, jímž odpovědná osoba závažným způsobem porušuje povinnost řádné péče, kterou s ohledem na své vlastnosti, znalosti, schopnosti a svou individuální situaci měla a mohla dodržet.
‘Serious negligence’within the meaning of Article 4 of Directive 2005/35 must be understood as entailing an unintentional act or omission by which the person responsible commits a patent breach of the duty of care which he should have and could have complied within view of his attributes, knowledge, abilities and individual situation.
Konečně podle článku 249 ES musí být směrnice 2005/35 provedena členskými státy do jejich právních řádů.
Lastly, in accordance with Article 249 EC, Directive 2005/35 must be transposed by each of the Member States into national law.
Samotná definice protiprávních jednání uvedených v článku 4 této směrnice, a použitelné sankce tak vyplývají z pravidel stanovených členskými státy.
Thus, the actual definition of the infringements referred to in Article 4 of that directive and the applicable penalties are those which result from the rules laid down by the Member States.
Zvláštní pozornost zaslouží čtyři rozsudky týkající se pravidel hospodářské soutěže použitelných na podniky.
With regard to competition rules applicable to undertakings, there are four judgments to which particular attention should be given.
Směrnice Evropskéhoparlamentu a Rady 2005/35/ES ze dne 7. září 2005 o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání (Úř. věst. L 255, s. 11).
Directive 2005/35/EC of the European Parliament and of the Council of 7 September 2005 on ship-source pollution and on the introduction of penalties for infringements (OJ 2005 L 255, p. 11).
Soudní dvůr rovněž připomněl, že okolnost, že hospodářská činnost souvisí se sportem, nebrání použití pravidel Smlouvy.
The Court also pointed out that the fact that an economic activity has a connection with sport does not hinder the application of the rules of the Treaty.
Konečně tímto rozsudkem Soudní dvůr rozhodl, že články 82 ES a 86 ES brání vnitrostátní právní úpravě, která právnické osobě, která organizuje sportovní závody a v tomto rámci uzavírá sponzorské, reklamní a pojistné smlouvy, přiznává pravomoc vydávat souhlasné stanovisko k žádostem o povolení předloženým za účelem organizace takových závodů, aniž by tato pravomoc podléhala omezením, povinnostem a kontrole.
Finally, in this judgment, the Court held that Articles 82 EC and 86 EC preclude a national rule which confers on a legal person which organises sporting events and enters, in that connection, into sponsorship, advertising and insurance contracts, the power to give consent to applications for authorisation to organise such competitions, without that power being made subject to restrictions, obligations and review.
Ve věci CEPSA (rozsudek ze dne 11. září 2008, C-279/06) se Soudní dvůr zabýval podmínkami pro výjimku u smluv o výhradním odběru ropných produktů (viz již rozsudek ze dne 14. prosince 2006, Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio, C-217/05, Sb. rozh. s. I-11987).
In Case C-279/06 CEPSA (judgment of 11 September 2008), the Court considered the conditions for exempting exclusive supply contracts for petroleum products (see Case C-217/05 Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio [2006] ECR I-11987).
Pokud jde o podmínky pro uplatnění výjimky, Soudní dvůr rozhodl, že se na takovou smlouvu může vztahovat bloková výjimka na základě nařízení č. 1984/8329, pokud splňuje podmínku maximální doby deseti let a pokud dodavatel provozovateli čerpací stanice jako protiplnění za výhradní odběr poskytne významné hospodářské výhody, které přispívají ke zlepšení distribuce, usnadňují zřízení nebo modernizaci čerpací stanice a snižují náklady na distribuci.
As regards the conditions for exemption, the Court held that such a contract is capable of benefiting from a block exemption under Regulation No 1984/83 (29) if it complies with the maximum duration of 10 years and if the supplier grants the service-station operator, in return for exclusivity, substantial commercial advantages which contribute to an improvement in distribution, facilitate the establishment or modernisation of the service station and lower the distribution costs.
Soudní dvůr rovněž konkretizoval pravidla použitelná na smlouvy uzavřené v rámci nařízení č. 1984/83, jejichž provádění přesahuje datum uplynutí platnosti tohoto nařízení.
The Court also specified the rules applicable to agreements concluded under Regulation No 1984/83 where the performance of the contract extends beyond the date on which that regulation expired.
Krom toho, pokud jde o smlouvy, na které se vztahuje nařízení č. 2790/199930, jelikož se výjimka uvedená v článku 2 nepoužije na vertikální dohody, jejichž cílem bylo omezení způsobilosti kupujícího stanovit svou prodejní cenu, Soudní dvůr rozhodl, že je věcí předkládajícího soudu, aby přezkoumal, zda další prodejce má skutečnou možnost tuto cenu snížit.
Moreover, with regard to contracts covered by Regulation No 2790/1999 (30), since the exemption provided for in Article 2 there of was not to apply to vertical agreements which have as their object the restriction of the buyer’s ability to determine his sale price, the Court held that it was for the referring court to examine whether it was genuinely possible for the reseller to lower that sale price.
V opačném případě otázka důsledků neplatnosti pro všechny ostatní části smlouvy nespadá do působnosti práva Společenství.
Otherwise, the consequences of the nullity, in respect of all the other parts of the contract, are not a matter for Communitylaw .
V oblasti zneužitídominantníhopostavení je třeba uvést rozsudek Sot.LéloskaiSia (rozsudek ze dne 16. září 2008, C-468/06 až C-478/06), který následoval po věci Syfait a další (rozsudek ze dne 31. května 2005, C-53/03).
With regard to abuse of a dominant position, of particular note are Joined Cases C-468/06 to C-478/06 Sot. Lelos kai Sia (judgment of 16 September 2008), which followed on from Case C-53/03 Syfait andOthers [2005] ECR-4609.
Soudní dvůr v něm rozhodl, že pokud farmaceutický
In order to arrive at that conclusion, the Court examined whether particular circumstances a represent in the pharmaceuticals sector as a result of which the refusal
Soudní dvůr podnik, který má dominantní postavení na trhu některých léčivých přípravků, odmítne vyhovět„obvyklým“ objednávkám velkoobchodníků, aby jim zabránil vyvážet tyto léčivé přípravky z členského státu do jiných členských států, zneužívá dominantní postavení.
Proceedings does not constitute an abuse. It considered, first of all, that a pharmaceuticals company occupying a dominant position cannot rely on the fact that parallel exports of medicinal products from a Member State where the prices are low to other Member States in which the prices are higher will be of only minimal benefit to the final consumer.
Tyto vývozy totiž představují alternativní zdroj zásobování, což nezbytně zahrnuje některé výhody pro konečného spotřebitele.
In fact, such exports constitute an alternative source of supply, which necessarily brings some benefits to the final consumer.
Soudní dvůr poté rozhodl, že ani existence státní regulace cen léčivých přípravků nevylučuje zneužívající charakter odmítnutí.
The Court then stated that the fact that prices of medicinal products are subject to State regulation does not prevent the refusal being abusive either.
Připomněl nicméně, že podnik, který má dominantní postavení, může přijmout opatření, která jsou důvodná a přiměřená vzhledem k potřebě chránit vlastní obchodní zájmy.
It pointed out, however, that a company in a dominant position can take steps that are reasonable and in proportion to the needto protect its own commercial interests.
V důsledku toho pro účely posouzení, zda odmítnutí farmaceutického podniku, který má dominantní postavení, dodávat velkoobchodníkům účastnícím se paralelních vývozů je opatřením, které je důvodné a přiměřené vzhledem k ohrožení jeho legitimních obchodních zájmů těmito vývozy, je třeba určit, zda objednávky těchto velkoobchodníků mají neobvyklý charakter vzhledem k předchozím obchodním vztahům, které udržoval podnik s dotčenými velkoobchodníky, jakož i rozsah objednávek vzhledem k potřebám trhu dotčeného členského státu.
Consequently, in order to appraise whether the refusal by a pharmaceuticals company occupying a dominant position to supply wholesalers involved in parallel exports constitutes a reasonable and proportionate measure in relation to the threat that those exports represent to its legitimate commercial interests, it must be ascertained whether the orders of the wholesalers are out of the ordinary in the light of both the previous business relations between the company and the wholesalers concerned and the size of the orders in relation to the requirements of the market in the Member State concerned.
Soudní dvůr uvedl, že vnitrostátnímu předkládajícímu soudu přísluší rozhodnout o„obvyklém“ charakteru objednávek z hlediska těchto dvou kritérií.
The Court stated that it is for the national court to ascertain whether the orders are‘ordinary’in the light of both those criteria.
II-2289) a ve kterém poskytl řadu upřesnění pokud jde o důkazní požadavky a rozsah soudní kontroly v oblasti spojování podniků.
With regard to State aid, two judgments merit particular attention.
Konečně Soudní dvůr rozhodl, že rozhodnutí Komise povolující spojení podniků může být zrušeno kvůli nedostatečnému odůvodnění.
One of these concerns the concept of State aid, in particular the condition that the measure be selective, and the other regards the problem of aid that is unlawful but compatible with the common market.
Soudní dvůr tak měl ve vztahu k výše uvedenému rozsudku příležitost upřesnit, že tato autonomie vyžaduje, aby entity nižší než státní úrovně nesly politické a finanční důsledky opatření snižujícího daň.
The Court thus had the opportunity to state, in relation to the judgment in Case C-88/03, that such autonomy requires that infra-State bodies assume responsibility for the political and financial consequences of a tax reduction measure.
Tak tomu není, pokud tyto entity neodpovídají za správu rozpočtu, tj. nerozhodují ani o příjmech, ani o výdajích.
That cannot be the case where such bodies are not responsible for the management of a budget, in other words, where they do not have control of both revenue and expenditure.
Krom toho nesmí být finanční důsledky snížení celostátní daňové sazby kompenzovány podporami nebo dotacemi – otevřeně deklarovanými nebo vyplývajícími pouze z konkrétního přezkumu finančních toků – od ostatních regionů nebo ústřední vlády.
Moreover, the financial consequences of a reduction of the national tax rate must not be offset by aid or subsidies from other regions or central government which have been declared or result only from the actual examination of the financial flows.
Pro uskutečnění tohoto cíle se provedení záměru podpory odkládá do doby, než jsou konečným rozhodnutím Komise odstraněny pochybnosti o jeho slučitelnosti.
In order to achieve that purpose, the implementation of planned aid is to be deferred until any doubt as to its compatibility is resolved by the Commission’s final decision.
Pokud Komise přijme kladné rozhodnutí, pak se zdá, že předčasné vyplacení podpory nebylo s tímto cílem v rozporu.
When the Commission adopts a positive decision, it is then apparent that that purpose has not been frustrated by the premature payment of the aid.
Nicméně v tomto případě z pohledu jiných subjektů, než je příjemce takové podpory, má protiprávnost podpory při jejím vyplacení za následek jednak to, že tyto subjekty jsou vystaveny riziku – které se v konečném důsledku nenaplní – že dojde k poskytnutí neslučitelné podpory, a jednak to, že z hlediska hospodářské soutěže musí případně snášet následky slučitelné podpory dříve, než by bylo nutné.
However, in that case, from the point of view of operators other than the recipient of such aid, the fact that the aid was unlawful when it was paid will have had the effect of, first, exposing them to the risk, in the event unrealised, of the implementation of incompatible aid, and, second, making them suffer, depending on the circumstances, earlier than they would have had to, in competition terms, the effects of compatible aid.
Z pohledu příjemce podpory spočívá neoprávněné zvýhodnění jednak v tom, že neplatí úroky, které by platil z dotčené částky slučitelné podpory, pokud by si musel tuto částku vypůjčit na trhu do doby rozhodnutí Komise, a jednak ve zlepšení jeho soutěžního postavení vůči jiným subjektům na trhu po dobu trvání protiprávního stavu.
From the aid recipient’s point of view, the undue advantage will have consisted, first, in the non-payment of the interest which it would have paid on the amount of the compatible aid in question, had it had to borrow that amount on the market pending the Commission’s decision, and, second, in the improvement of its competitive position as against the other operators in the market while the unlawfulness lasted.
Vnitrostátní soud má proto podle práva Společenství povinnost nařídit, aby příjemce podpory zaplatil z této podpory úroky za dobu trvání protiprávního stavu.
It is for that reason that the national court must, applying Community law, order the aid recipient to pay interest in respect of the period of unlawfulness.
Soudní dvůr rovněž uvedl, že v rámci svého vnitrostátního práva může případně vnitrostátní soud krom
The Court stated in addition that, within the framework of its domestic law, the national court may, if appropriate, also order the recovery of the unlawful aid, without prejudice to the Member State’s right to re-implement it subsequently.
231 prvním pododstavcem ES považovány za podpory, které nebyly zrušeným rozhodnutím prohlášeny za slučitelné, a proto je třeba považovat jejich poskytnutí za protiprávní.
Aid implemented after the Commission’s positive decision is presumed lawful until the Community judicature decides to annul that decision and subsequently, on the latter decision, the aid is deemed, in accordance with the first paragraph of Article 231 EC, not to have been declared compatible by the annulled decision, with the result that its implementation must be regarded as unlawful.
V tomto případě tedy pravidlo vyplývající z čl. 231 prvního pododstavce ES ukončuje se zpětnou účinností uplatňování presumpce legality.
In that case, the rule arising from the first paragraph of Article 231 EC puts a stop, retroactively, to the application of the presumption of lawfulness.
V oblasti daně z přidané hodnoty je třeba zmínit věc Isle ofWight Council a další (rozsudek ze dne 16. září 2008, C-288/07), v níž Soudní dvůr upřesnil význam několika výrazů použitých v čl.
With regard to value added tax, Case C-288/07 Isle of Wight Council andOthers (judgment of 16 September 2008) is worthy of mention.