natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Článek 15 odst. 1 sice ospravedlňuje i výjimky z komunikačního tajemství, ale ostatní výslovně vyjmenované výjimky by byly při širokém výkladu pojmu „neoprávněné použití“ zbytečné a do značné míry zbavené praktické účinnosti, neboť ohrožení národní bezpečnosti, veřejné bezpečnosti a obrany, jakož i trestné činy spáchané s použitím elektronických komunikačních systémů jdou často ruku v ruce s neoprávněným účelem.
While Article 15(1) does also justify exceptions to the confidentiality of communications, the other grounds of exception expressly mentioned would, on a wide interpretation of the concept of unauthorised use, be superfluous and largely deprived of their practical effectiveness, since acts endangering national security, public security or defence and criminal offences committed by the use of electronic communications systems are normally accompanied by an unauthorised purpose.
Navíc by široký výklad do značné míry zbavil ochranu osobních provozních údajů své podstaty.
In addition, a wide interpretation would render largely meaningless not only the protection of personal traffic data, but also the protection of confidentiality of communications.
K účinnému zjištění, zda jsou elektronické komunikační systémy používány k neoprávněným účelům, by musela být veškerá komunikace uchovávána a intenzivně zpracovávána, aby se zjistil též její obsah.
In order to be able effectively to verify whether electronic communication systems were being used for unauthorised purposes, it would be necessary to store the entire communication and process it intensively with regard to the content.
„Skleněný občan“ by se tak stal skutečností.
The citizen ‘under the eye of Big Brother’ would thus be a reality.
Zároveň by byla příliš široce pojatá výjimka pro komunikaci k neoprávněným účelům ve svém použití stěží předvídatelná a do značné míry by zbavila obsahu právo na ochranu osobních provozních údajů.
At the same time, a broadly worded exception for communications for unauthorised purposes would hardly be foreseeable in its application and would largely render meaningless the right to protection of personal traffic data.
Proto je třeba dát přednost výkladu Komise.
The Commission’s interpretation must therefore be favoured.
Neoprávněné použití elektronického komunikačního systému tudíž obsáhne
Consequently, unauthorised use of the electronic communication
PROMUSICAE pouze protisystémové použití, nikoli však použití k neoprávněným účelům.
PROMUSICAE system covers only use contrary to the system, but not use for unauthorised purposes.
Jak již konstatoval Soudní dvůr, jedná se při tom o specifické činnosti vlastní státům nebo státním orgánům 53.
As the Court has already held, those are activities of the State or of State authorities.
Státní orgány mohou sice soukromým subjektům uložit povinnost, aby jim poskytovaly podporu 54, ale řízení pro porušení práva zahájené na návrh soukromých subjektů již pod tyto výjimky nespadá.
53It is true that State authorities may oblige private individuals to assist them, 54 but autonomous action by private individuals against infringements of rights no longer falls under those exceptions.
Stejně tak je pochybné, zda by v projednávané věci bylo možné poskytovat údaje státním orgánům podle čl. 15 odst.
Whether communication to State authorities would be possible in the present case under the fourth alternative in Article 15(1) of Directive 2002/58, that is to
53 — Rozsudek Lindqvist (uvedený v poznámce pod čarou 32, bod 43).
53 — Lindqvist, cited in footnote 32, paragraph 43.
54 — Rozsudek ze dne 30. května 2006, Parlament v. Rada a Parlament v. Komise (C-317/04 a C-318/04, Sb. rozh. s. I-4721, bod 58).
54 — Joined Cases C-317/04 and C-318/04 Parliament v Council and Commission [2006] ECR I-4721, paragraph 58.
15 odst. 1 třetí a čtvrté alternativě směrnice 2002/58 právnímu stavu ve Francii, Itálii a Belgii, kde je údajně stanoveno, že příslušné státní orgány mohou požadovat vydání osobních provozních údajů.
55 — According to Promusicae, the conclusion thus reached on the third and fourth alternatives in Article 15(1) of Directive 2002/58 corresponds to the legal position in France, Italy and Belgium, where, it claims, the legislation provides that the competent State authorities may require the surrender of personal traffic data.
Pracovní skupina jde v pracovním dokumentu WP 104 (uvedeném v poznámce pod čarou 36, s.
The Data Protection Working Party, in Working Document WP 104 (cited in footnote 36, p.
8) dokonce ještě dále a omezuje sdělování pouze na orgány činné v trestním řízení: „Zásada slučitelnosti a dodržování zásady důvěrnosti podle směrnic 2002/58/ES a 95/46/ES zakazují, aby byly údaje poskytovatelů internetových služeb sdružení poskytovány i třetím osobám, například nositelům práv; z tohoto zákazu jsou za jasně stanovených zákonných podmínek vyňaty orgány činné v trestním řízení.“
8), even goes a step further and restricts communication to the prosecuting authorities: ‘On the basis of the compatibility principle as well as in compliance with the confidentiality principle included in Directives 2002/58 and 95/46, data detained by ISPs processed for specific purposes including mainly the performance of a telecommunication service cannot be transferred to third parties such as right holders, except, in defined circumstances provided by law, to public law enforcement authorities.’
Jedenáctý bod odůvodnění směrnice 2002/58 osvětluje první čtyři alternativy čl. 15 odst. 1.
Recital 11 in the preamble to Directive 2002/58 explains the first four alternatives in Article 15(1).
judikatury v oblasti základních svobod lze veřejný pořádek a bezpečnost uplatnit jen při existenci skutečné a dostatečně závažné hrozby, kterou je dotčen základní zájem společnosti 57.
57 say, for the prevention, investigation, detection and prosecution of criminal offences, is also doubtful. As the Commission rightly submits, that presupposes that the copyright infringements alleged by Promusicae must also be regarded as criminal offences.
Ochrana autorských práv představuje společenský zájem, jehož význam opětovně zdůraznilo zejména Společenství.
The protection of copyright is an interest of society, the importance of which has been repeatedly emphasised by the Community.
Proto lze tento cíl, i když zájem nositelů práv není v první řadě veřejné, nýbrž soukromé povahy, uznat za základní zájem společnosti.
Consequently, even though the interest of rightholders is primarily not of a public, but of a private nature, this aim can be recognised as a fundamental interest of society.
Protiprávní filesharing ohrožuje ochranu autorských práv též fakticky.
Illegal file sharing also genuinely threatens the protection of copyright.
8 odst. 1 směrnice 2001/29 a článku 16 směrnice 2004/48 – musí rozhodnout vnitrostátní zákonodárce, zda a jakou formou se ukládají sankce za porušení autorských práv.
Under Community law, criminal liability is not excluded since — as is also apparent in Article 8(1) of Directive 2001/29 and Article 16 of Directive 2004/48 — the national legislature must decide whether and in what form infringements of copyright are penalised.
Může tudíž stanovit trest za případné porušení autorských práv filesharingem.
The legislature can therefore make infringement of copyright by file sharing a criminal offence.
Podle údajů předkládajícího soudu však trestnost takových jednání ve Španělsku předpokládá úmysl docílit zisku 56.
According to the referring court, however, criminal liability for such acts in Spain presupposes the intention to make a profit.
Indicie pro existenci takového úmyslu však nebyly dosud předneseny.
56 No indications of that have been put forward up to now.
Není ovšem jisté, zda soukromý filesharing, zvláště tehdy, jestliže k němu dochází bez úmyslu docílit zisku, představuje dostatečně závažné ohrožení autorských práv, aby jím mohlo být ospravedlněno uplatnění
It is however not certain that private file sharing, in particular when it takes place without any intention to make a profit, threatens the protection of copyright sufficiently seriously to justify recourse to this
1 směrnice 2002/58 navíc přichází v úvahu i třetí alternativa, jíž je veřejná bezpečnost. Podle
According to the caselaw in the sphere of the fundamental freedoms, public policy and security may
56 — Viz výše, bod 28.
56 — See point 28 above.
PROMUSICAE výjimky.
PROMUSICAE exception.
Je totiž sporné, nakolik soukromý filesharing způsobuje skutečnou škodu 58.
To what extent private file sharing causes genuine damage is in fact disputed.
1 třetí alternativy směrnice 2002/58, mělo by se vzít na zřetel i to, že je ochrana veřejné bezpečnosti úkolem státních orgánů, a proto nemohou být provozní údaje poskytovány soukromým nositelům práv bez účasti těchto orgánů – například soudů nebo kontrolních orgánů v oblasti ochrany údajů.
58 account of the possible infringement of copyrights in trivial cases.
Vyhodnocení této otázky by mělo být – s výhradou přezkoumání Soudním dvorem – přenecháno zákonodárci.
That assessment should — subject to review by the Court — be left to the legislature.
Zvláště tehdy, jestliže členské státy stanoví trestnost porušování autorských práv filesharingem, provedou tím odpovídající hodnocení, ale v takovém případě se již použije čl.
In particular when Member States make the infringement of copyright by file sharing a criminal offence, they undertake a corresponding assessment, but in that case the fourth alternative in Article 15(1) of Directive 2002/58 already applies, so that there is no need for recourse to public security.
1 čtvrtá alternativa směrnice 2002/58, takže není zapotřebí uplatnit ustanovení o veřejné bezpečnosti.
Since such provisions are based on the third alternative in Article 15(1) of Directive 2002/58, account would also have be taken of the fact that the protection of public security is a task of State authorities and therefore traffic data may not be surrendered to private rightholders without the involvement of such authorities (for example, the courts or the data protection supervisory authorities).
Trestnost by sice byla významnou okolností svědčící o tom, že se jedná o dostatečně závažnou hrozbu pro ochranu autorských práv, ale trestní právo není jedinou formou, jíž může zákonodárce vyjádřit odpovídající odsudek.
Criminal liability would admittedly be weighty evidence of a sufficiently serious threat to the protection of copyright, but criminal law is not necessarily the only form in which the legislature can give expression to an appropriate condemnation.
Zákonodárce může toto hodnocení uplatnit spíš tak, že svou normou nejprve upraví pouze poskytování osobních provozních údajů pro účely občanskoprávního řízení.
Rather, the legislature can also enforce that assessment by first providing only for communication of personal traffic data in order to enable civil proceedings to be brought.
Podmínkou takovéto úpravy však zůstává, že ochrana údajů nebude omezována kvůli možným porušením autorských práv v bagatelních případech.
However, the condition for such legislation remains that data protection should not be restricted on
Zákonodárce Společenství se ovšem dosud nerozhodl prolomit ochranu údajů v zájmu postihu porušování autorských práv.
The Community legislature has in any case not as yet taken any such decision on breaching data protection for the purpose of acting against copyright infringements.
Zvláště směrnice uváděné předkládajícím soudem nejsou relevantní, neboť jimi, jak již bylo řečeno 59, není dotčena ochrana údajů.
In particular, the directives mentioned by the referring court are not relevant since they, as already stated, 59do not affect data
58 — Viz zprávu DSTI/ICCP/IE(2004)12/FINAL ze dne 13. prosince 2005 (http://www.oecd.org/dataoecd/13/2/34995041.pdf, s. 76 a násl.) určenou pro pracovní skupinu pro informační ekonomiku Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD).
58 — See the report DSTI/ICCP/IE(2004)12/FINAL of 13 December 2005 (http://www.oecd.org/dataoecd/13/2 /34995041.pdf, S. 76 ff.) to the Working Party on the Information Economy of the Organisation for Economic Cooperation and Development (OECD).
59 — Viz výše, body 42 a násl.
59 — See point 42 et seq. above.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY J. KOKOTT – VĚC C-275/06 i občanskoprávního řízení pro porušení autorských práv filesharingem.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-275/06 infringements by file sharing.
Učinit to však nemusí.
However, they are not obliged to do so.
mace podle článku 8 směrnice 2004/48, jehož znění by mohlo zahrnovat též sdělování totožnosti uživatelů internetu. Toto ustanovení se podle svého odst.
protection. That applies in particular to the right of information under Article 8 of Directive 2004/48, the wording of which could also be construed as covering disclosure of the identity of Internet users.
3 písm. e) použije, aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy, které upravují zpracování osobních údajů.
According to paragraph 3(e), that provision is to apply without prejudice to other statutory provisions which govern the processing of personal data.
Oproti přímému poskytování osobních provozních údajů nositelům porušených práv představuje toto řešení za současné konstelace mírný prostředek a zároveň zajišťuje, že je poskytování údajů v poměru k chráněným právním zájmům i nadále přiměřené.
Compared with the direct communication of personal traffic data to the holders of infringed rights, that is a more lenient method in the present situation, and at the same time ensures that communication remains appropriate in relation to the protected legal positions.
Schází též jakákoli zmínka o účasti státních orgánů při poskytování osobních provozních údajů soukromým nositelům práv.
60Nor is there any reference in them to involvement of State authorities in the communication of personal traffic data to private rightholders.
Mírněji jsou zapojeny státní orgány, neboť ty jsou na rozdíl od soukromých subjektů přímo vázány základními právy.
Involving State authorities is more lenient because, unlike private individuals, they are directly bound by fundamental rights.
Zejména musí respektovat procesní záruky.
In particular, they must respect procedural safeguards.
Navíc zpravidla berou ohled i na okolnosti, které zprošťují odpovědnosti uživatele obviněné z porušení autorských práv.
Moreover, they invariably also take into consideration circumstances which exonerate the user accused of an infringement of copyright.
Například z okolnosti, že byla při použití určité IP adresy v určitém časovém
Accordingly, it does not follow conclusively from the fact that copyrights
60 — Viz výše, bod 53.
60 — See point 53 above.
PROMUSICAE státních orgánů zajištěna lépe.
PROMUSICAE effectively ensured if State authorities are involved.
okamžiku porušena autorská práva, ještě s určitostí nevyplývá, že se těchto jednání skutečně dopustil majitel připojení, jemuž byla ve zmíněném okamžiku přidělena tato adresa.
were infringed under an IP address at a particular time that those acts were also carried out by the subscriber to whom that address was assigned at that time.
Existuje i možnost, že jeho připojení nebo počítač použil někdo jiný.
Rather, it is also possible that other people used his connection or computer.
K tomu může dojít i bez jeho vědomí, například tehdy, jestliže provozuje nedostatečně zajištěnou lokální bezdrátovou síť, aby nemusel používat kabelová spojení 61, nebo byl-li jeho počítač prostřednictvím internetu „převzat“ třetími osobami.
This may even have occurred without his knowledge if, for example, he operates an inadequately protected local wireless network in order to avoid cable connections, 61 or if his computer was ‘taken over’ by third parties via the Internet.
Zákonodárce stanoví jejich zásah jen pro případ dostatečného podezření, že bylo porušeno právo.
The legislature will provide for their intervention only where there is adequate suspicion of an infringement of rights.
Existuje přitom široký prostor pro úpravu i uvážení.
A wide discretion exists in that regard.
8 odst. 1 směrnice 2001/29 a článku 16 směrnice 2004/48 sice musí být účinné, přiměřené a odrazující, ale je přitom zároveň třeba vzít v úvahu i závažnost daných porušení autorských práv.
It is true that the sanctions under Article 8(1) of Directive 2001/29 and Article 16 of Directive 2004/48 must be appropriate, effective, proportionate and dissuasive, but the seriousness of the particular infringement of copyrights must also be taken into account in that regard.
Nositelé autorských práv nebudou mít – na rozdíl od státních orgánů – zájem brát takovéto okolnosti v úvahu nebo je objasňovat.
The holders of copyrights will — unlike State authorities — have no interest in allowing for or clarifying such circumstances.
Také přiměřenost poskytování osobních provozních údajů je v případě účasti
The appropriateness of communication of personal traffic data will also be more
61 — Viz pracovní dokument International Working Group on Data Protection in Telecommunications ze dne 15. dubna 2004 k možným rizikům bezdrátových sítí, který je dostupný v angličtině a němčině na internetové adrese http://www.datenschutz-berlin.de/doc/int/iwgdpt/index.htm. Podle studie Stefana Dörhöfera Empirische Untersuchungen zur WLAN-Sicherheit mittels Wardriving, https://pi1-old. informatik.uni-mannheim.de:8443/pub/research/theses/ diplomarbeit-2006-doerhoefer.pdf, s.
61 — See the Working Paper of the International Working Group on Data Protection in Telecommunications of 15 April 2004 on potential privacy risks associated with wireless networks, available in English and German at http://www.datenschutz-berlin.de/doc/int/iwgdpt/index.htm. According to Stefan Dörhöfer, Empirische Untersuchungen zur WLAN-Sicherheit mittels Wardriving, https://pi1-old. informatik.uni-mannheim.de:8443/pub/research/theses/ diplomarbeit-2006-doerhoefer.pdf, p.
98, nebylo v době provedení průzkumu v Německu 23 % všech bezdrátových sítí zabezpečeno vůbec a přibližně 60 % z nich bylo zabezpečeno nedostatečně.
98, on the survey date in Germany, approximately 23% of all wireless networks were not protected at all and approximately 60% were inadequately protected.
Ke způsobům napadení srov. Erik Tews, Ralf-Philipp Weinmann a Andrei Pyshkin, Breaking 104 bit WEP in less than 60 seconds, http://eprint.iacr.org/2007/120.pdf.
With regard to the methods of attack, see Erik Tews, Ralf-Philipp Weinmann and Andrei Pyshkin, Breaking 104 bit WEP in less than 60 seconds, http://eprint.iacr.org/2007/120.pdf.
Z toho plyne, že možnost poskytování osobních provozních údajů lze omezit na zvlášť závažné případy – například na činy spáchané v úmyslu docílit zisku, tzn. protiprávní užívání chráněných děl, které ve značné míře nepříznivě ovlivňuje jejich hospodářské využití nositelem práv.
Consequently, the possibility of communication of personal traffic data may be restricted to particularly serious cases such as, for example, offences committed with a view to making a profit, that is, an illegal use of protected works which substantially impairs their economic exploitation by the holder of the right.
To, že prosazování autorských práv s cílem bránit jejich porušování na internetu má být zaměřeno právě na závažné újmy, dokládá i devátý bod odůvodnění směrnice 2004/48.
The intention that the enforcement of copyrights in the face of infringements on the Internet should be geared specifically to serious impairments is also apparent from the ninth recital in the preamble to Directive 2004/48.
Spojené království sice správně poukazuje na to, že
The United Kingdom rightly points out that the recital refers to the distribution of pirated copies
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY J. KOKOTT – VĚC C-275/06 vyhrazeny státním orgánům nebo nejsou vůbec k dispozici.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-275/06 to remain reserved for State authorities or not to be available at all.
se v ní hovoří o distribuci nedovolených napodobenin na internetu, ale ta je dávána do souvislosti s organizovanou trestnou činností.
on the Internet, but such distribution is mentioned in connection with organised crime.
Ke směrnici 2006/24
Directive 2006/24
Základní práva na vlastnictví a účinnou soudní ochranu toto posouzení přiměřenosti nezpochybňují.
The fundamental rights to property and to effective judicial protection do not call that assessment of appropriateness into question.
Z hlediska základních práv je jistě nutné poskytnout nositelům autorských práv možnost soudní obrany proti porušování práva.
It is certainly necessary, in terms of fundamental rights, to establish the possibility for the holders of copyrights to defend themselves against infringements of those rights.
V projednávané věci však na rozdíl od rozsudku Moldovan a další v. Rumunsko 62, který uvádí sdružení Promusicae, nejde o to, zda je soudní cesta vůbec možná, nýbrž o prostředky, které jsou nositelům práv k prokázání porušení práva poskytnuty.
The present case, however, unlike the case of Moldovan and Others v Romania 62cited by Promusicae, is not concerned with whether access to the courts is actually available, but with the means made available to rightholders in order to establish the infringement.
Ani směrnice 2006/24 nevede v projednávaném případě k odlišnému výsledku. Podle ní sice čl.
Directive 2006/24 does not lead to a different conclusion so far as the present case is concerned.
15 odst. 1 směrnice 2002/58 neplatí pro uchovávané údaje podle směrnice 2006/24, ale údaje sporné v projednávané věci nebyly uchovávány podle této nové směrnice.
Although, under that directive, Article 15(1) of Directive 2002/58 does not apply to data retained in accordance with Directive 2006/24, the data at issue here were not stored pursuant to the new directive.
Jak rovněž uvádí Promusicae, není tato směrnice z tohoto důvodu ratione temporis použitelná.
As Promusicae also submits, the Directive is therefore, ratione temporis, not applicable.
Povinnost státu chránit nositele autorských práv zde však nejde tak daleko, že by jim musely být dány k dispozici neomezené prostředky k objasňování porušení těchto práv.
In that respect, the State’s duties of protection are not so far-reaching that unlimited means should be made available to the rightholder for the purpose of detecting infringements of rights.
Naopak nelze nic namítat proti tomu, jsou-li určité prostředky objasňování i nadále
Rather, it is not objectionable for certain rights of detection
62 — Rozsudek ESLP ze dne 12. července 2005 (stížnosti 41138/98 a 64320/01, § 118 a násl.).
62 — Eur Court HR judgment of 12 July 2005 (Applications Nos. 41138/98 and 64320/01, § 118 et seq.).
I kdyby byla směrnice 2006/24 použitelná, nepovolila by přímé poskytnutí osobních provozních údajů sdružení Promusicae.
Even if Directive 2006/24 were applicable, it would not allow direct communication of personal traffic data to Promusicae.
Podle článku 1 se údaje uchovávají pouze pro účely vyšetřování, odhalování a stíhání závažných trestných činů.
Under Article 1, retention is solely for the purpose of the investigation, detection and prosecution of serious crime.
Proto smějí být podle článku 4 tyto údaje poskytovány pouze příslušným orgánům.
Accordingly, pursuant to Article 4, those data may be provided only to the competent authorities.
Má-li ze směrnice 2006/24 vůbec něco vyplývat pro projednávanou věc, pak je to rozhodnutí zákonodárce Společenství, že uchovávání a používání provozních údajů v rámci celého Společenství je doposud nutné pouze v případě závažné trestné činnosti.
If anything at all can be inferred from Directive 2006/24 with respect to the present case, it is the value judgment of the Community legislature that up to now only serious crime has necessitated Community-wide retention of traffic data and their use.
o ochraně údajů.
an amendment of the provisions on data protection.
Zákonodárce ovšem dosud takovýto krok nepodnikl.
Up to now, however, the legislature has not yet taken that step.