natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ačkoliv, jak zdůraznila belgická vláda, souvislost mezi nemovitým majetkem a dotyčnou povinností je v projednávané věci zjevně technicky odlišná například od souvislosti mezi povinností převést vlastnický nárok a vlastnictvím ve věci Barbier 29, nepovažuji takový rozdíl v této souvislosti za relevantní, ani jej nepovažuji za dostatečný, aby Soudnímu dvoru umožnil odlišit projednávanou věc od uvedené věci.
Although, as the Belgian Government has emphasised, the link in the present case between the immovable property and the obligation in question is obviously technically different from that, for example, between the obligation to transfer title and the estate at issue in Barbier, 29I do not regard that difference as relevant in this context, nor do I consider it sufficient to enable the Court to distinguish the present case from that case.
Faktem zůstává, že existuje souvislost v tom, že takto zajištěné dluhy mohou v každém případě zatížit dotčený nemovitý majetek, který podléhá dani 30.
The fact remains that there is a link, in that the debts thus secured can in any event burden the immovable property concerned which is subject to tax. 30
30 — Viz v tomto ohledu moje stanovisko ve věci Arens-Sikken, citované v poznámce pod čarou 2, bod 73 a poznámka pod čarou 35.
30 — See in that regard my Opinion in Arens-Sikken, cited in footnote 2, point 79 and footnote 35.
Zejména v situaci, kdy by sami dědicové měli bydliště v Belgii a patrně by se na ně použilo stejné pravidlo o neodpočitatelnosti, pokud jde o dědění nemovitého majetku po nerezidentovi, lze si klást otázku, zda by stát bydliště zemřelého skutečně byl v lepším postavení, aby vzal v úvahu takové závazky, jakými jsou dotčené závazky v projednávané
In particular, in a situation where the heirs were themselves resident in Belgium, and to whom the same non-deductibility rule would apparently apply as regards the inheritance of immovable property from a nonresident, one might well ask if the deceased’s State of residence would really be in a better position to take into account obligations such
Ve světle výše uvedených úvah nebylo prokázáno, že pouhá skutečnost, že zemřelý neměl v době smrti bydliště v členském státu, kde se nachází nemovitý majetek tvořící část jeho pozůstalosti, může poskytnout objektivní odůvodnění pro odmítnutí odpočtu uvedeného dluhu dědicem za takové situace, jakou byla situace před předkládajícím soudem, pokud dědic ve stejné situaci, ale dědící po rezidentovi, by sám měl právo využít takového daňového zvýhodnění.
In the light of the foregoing considerations, it has not been shown that the mere fact that the deceased was not, at the time of death, resident in the Member State where immovable property forming part of his estate is situated could provide objective justification for denying an heir, in a situation as that before the referring court, the deduction of such a debt, if an heir in the same situation but inheriting from a resident would have the right to avail himself of such a tax advantage.
Z výše uvedeného je zjevné, že je zbytečné zkoumat předloženou otázku v rozsahu, v němž se týká ustanovení Smlouvy upravujících svobodu občanů Unie usazovat se v jiném členském státu 33.
It is clear from the foregoing that it is unnecessary to examine the question referred in so far as it concerns the provisions of the Treaty relating to the freedom of Union citizens to take up residence in another Member State. 33
Konečně, pokud jde o argument předložený belgickou vládou, že zohlednění dotyčného dluhu může vést k dvojímu odpočtu, z ustálené judikatury vyplývá, že státní příslušník Společenství nemůže být zbaven práva opírat se o ustanovení Smlouvy z důvodu, že mu svědčí daňová zvýhodnění, která jsou legálně stanovena pravidly v jiném členském státu, nežli je stát jeho bydliště 31.
As regards, finally, the argument put forward by the Belgian Government that the taking account of the debt at issue may lead to double-deduction, it is settled caselaw that a Community national cannot be deprived of the right to rely on the provisions of the Treaty on the ground that he is profiting from tax advantages which are legally provided by the rules in a Member State other than his State of residence. 31
Jelikož nebyly uplatněny naléhavé důvody obecného zájmu, které by mohly odůvodnit dotčené právní předpisy, je třeba dojít k závěru, že jimi způsobený rozdíl v daňovém zacházení představuje svévolnou
Since also no overriding reasons in the general interest have been advanced which could justify the legislation at issue, it must be concluded that the difference in tax treatment entailed amounts to arbi-
Podle mého názoru musí být odpověď na předloženou otázku taková, že ustanovení Smlouvy o volném pohybu kapitálu brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jakými jsou vnitrostátní právní předpisy dotčené v původním řízení, podle kterých pro účely stanovení daňového základu daně splatné z dědění nemovitého majetku nacházejícího se na území takového členského státu lze vzít v úvahu některé závazky, například dluhy zajištěné právem poskytnutým věřiteli zřídit na zděděném nemovitém majetku hypotéku, pokud zůstavitel měl v době úmrtí bydliště v tomto členském státu, ale nikoliv tehdy, pokud měl bydliště v jiném členském státu.
To my mind, the answer to the question referred must therefore be that the Treaty provisions on the free movement of capital preclude national legislation such as that at issue in the main proceedings, under which — for the purposes of determining the basis of assessment of the tax due on the inheritance of an immovable property situated in the territory of the Member State concerned — account may be taken of certain charges, such as debts secured by the right conferred on a creditor to take out a mortgage against the immovable property inherited, if the person from whom the property has been inherited was resident, at the time of death, in that Member State, but not if that person was resident in another Member State.
31 — Viz mimo jiné rozsudek ve věci Barbier, citovaný v poznámce pod čarou 3, bod 71.
31 — Inter alia Barbier, cited in footnote 3, paragraph 71.
Viz též v tomto ohledu pro více porobností mé stanovisko ve věci Arens-Sikken, citované v poznámce pod čarou 2, body 66 a 86 až 89.
See, as to that, in greater detail also my Opinion in Arens-Sikken, cited in footnote 2, points 66 and 86 to 89.
33 — Viz v tomto ohledu rozsudek ve věci Barbier, citovaný v poznámce pod čarou 3, bod 75.
32 — See point 67 above.33 — See to that effect Barbier, cited in footnote 3, paragraph 75.
Z výše uvedených důvodů navrhuji, aby Soudní dvůr odpověděl na otázku předloženou Hof van Beroep te Gent takto:
For the reasons given above, I propose that the question referred by the Hof van Beroep te Gent should be answered as follows:
„Ustanovení Smlouvy o volném pohybu kapitálu brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jakými jsou vnitrostátní právní předpisy dotčené v původním řízení, podle kterých pro účely stanovení daňového základu daně splatné z dědění nemovitého majetku nacházejícího se na území takového členského státu lze vzít v úvahu některé závazky, například dluhy zajištěné právem poskytnutým věřiteli zřídit na zděděném nemovitém majetku hypotéku, pokud zůstavitel měl v době úmrtí bydliště v tomto členském státu, ale nikoliv tehdy, pokud měl bydliště v jiném členském státu.“
The Treaty provisions on the movement of capital preclude national legislation such as that at issue in the main proceedings, under which — for the purposes of determining the basis of assessment of the tax due on the inheritance of an immovable property situated in the territory of the Member State concerned — account may be taken of certain charges, such as debts secured by the right conferred on a creditor to take out a mortgage against the immovable property inherited, if the person from whom the property has been inherited was resident, at the time of death, in that Member State, but not if that person was resident in another Member State.
Ve věci C-11/07, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Hof van beroep te Gent (Belgie) ze dne 11. ledna 2007, došlým Soudnímu dvoru dne 18. ledna 2007, v řízení
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Hof van Beroep te Gent (Belgium), made by decision of 11 January 2007, received at the Court on 18 January 2007, in the proceedings
2008 – VĚC C-11/07
2008 — CASE C-11/07
Joris Eckelkamp proti
Joris Eckelkamp v
SOUDNÍ DVŮR (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J. N. Cunha Rodrigues, J. Klučka, A. Ó Caoimh (zpravodaj) a A. Arabadžev, soudci, generální advokát: J. Mazák, vedoucí soudní kanceláře: B. Fülöp, rada, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 13. prosince 2007,
Advocate General: J. Mazák, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 13 December 2007,
ECKELKAMP A DALŠÍ s ohledem na vyjádření předložená:
ECKELKAMP AND OTHERS after considering the observations submitted on behalf of:
– za belgickou vládu L. Van den Broeck, jako zmocněnkyní, ve spolupráci s A. Haeltermanem, advocaat,
— the Belgian Government, by L. Van den Broeck, acting as Agent, and A. Hael-terman, advocaat,
– za Komisi Evropských společenství R. Lyalem, A. Weimarem a R. Troostersem, jako zmocněnci, po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 13. března 2008, vydává tento
— the Commission of the European Communities, by R. Lyal, A. Weimar and R. Troosters, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 13 March 2008, gives the following
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článků 12 ES, 17 ES, 18 ES, 56 ES a 58 ES.
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 12 EC, 17 EC, 18 EC, 56 EC and 58 EC.
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi dědici německé občanky H. Eckelkamp, zemřelé v Německu, a FOD Financiën, Administratie van de BTW, registratie en domeinen (veřejná finanční služba, správce daně z přidané hodnoty, evidence a státního majetku) ohledně toho, že uvedený orgán odmítl odečíst z daně z přechodu nemovitého majetku, který H. Eckelkamp vlastnila v Belgii, dluhy, jež na něm vázly, jelikož v okamžiku své smrti neměla bydliště na území Belgie.
The reference has been made in the course of proceedings between the heirs of a German citizen, Ms H. Eckelkamp, who died in Germany, and FOD Financiën, Administratie van de BTW, registratie en domeinen (Federal Public Finance Service, Administration of VAT, Registration and Public Property) concerning the latter’s refusal, when assessing transfer duties payable in respect of an immovable property owned by Ms Eckelkamp in Belgium, to deduct the debts relating to that property on the ground that she was not resident in Belgium at the time of her death.
Aniž jsou dotčena dále uvedená ustanovení, zruší členské státy omezení pohybu kapitálu mezi rezidenty členských států.
Without prejudice to the following provisions, Member States shall abolish restrictions on movements of capital taking place between persons resident in Member States.
Pro zjednodušení provádění této směrnice se pohyb kapitálu člení podle klasifikace uvedené v příloze I.
To facilitate application of this Directive, capital movements shall be classified in accordance with the Nomenclature in Annex I.
Převody spojené s pohybem kapitálu probíhají za stejných devizových podmínek, které platí pro běžné operace.“
Transfers in respect of capital movements shall be made on the same exchange rate conditions as those governing payments relating to current transactions.’
Mezi způsoby pohybu kapitálu vyjmenovanými v příloze I směrnice 88/361/EHS, je v bodě XI této přílohy upraven „osobní pohyb kapitálu“, který zahrnuje i dědictví a odkazy.
Among the capital movements listed in Annex I to Directive 88/361 are, under heading XI, ‘Personal capital movements’, which include inheritances and legacies.
V Belgii spadá stanovení sazby, základu, a snížení dědické daně, jakož i osvobození od této daně do pravomoci jednotlivých regionů.
In Belgium, competence to establish, in relation to succession duties, the rate of tax -ation, the taxable amount, exemptions and reductions lies with the regions.
Článek 1 vlámského zákona o dědických daních (dále jen „zákon o dědických daních“) stanoví:
Article 1 of the Flemish Code of Succession Duties (‘the Code’) provides:
„Tímto se stanoví následující daně:
‘The following taxes are hereby established:
1) dědická daň z celkové hodnoty pozůstalosti po obyvateli Belgického království po odpočtu dluhů;
(1) an inheritance duty on the value, after deduction of debts, of the whole of the gathered estate of an inhabitant of the Kingdom of Belgium;
2) daň z přechodu majetku mortis causa z hodnoty nemovitého majetku, který se nachází na území Belgického království a náleží k pozůstalosti po osobě, která není obyvatelem Belgického království.
(2) a duty on the transfer of property mortis causa on the value of immovable property situated in Belgium and pertaining to the gathered estate of a person who is not an inhabitant of the Kingdom of Belgium.
Podle článku 15 zákona o dědických daních je dědická daň splatná z veškerého majetku vlastněného zemřelým po odečtení dluhů bez ohledu na skutečnost, kde se nachází.
Under Article 15 of the Code, inheritance duty is payable, after deduction of debts, on all the property, wherever located, owned by the deceased or absent person.
Článek 18 zákona o dědických daních vztahující se na nerezidenty zní takto:
Article 18 of the Code, relating to persons who do not reside in Belgium, is worded as follows:
„Daň z přechodu majetku mortis causa je splatná z veškerého nemovitého majetku, který se nachází v Belgii a byl vlastněn zemřelým nebo nezvěstným bez ohledu na dluhy a závazky váznoucí na pozůstalosti.“
‘Duty on the transfer of property mortis causa shall be payable on all immovable property situated in Belgium and owned by the deceased or absent person, without account being taken of debts and liabilities of the estate.’
Podle článku 29 zákona o dědických daních musí dluh, má-li být uznán jako závazek, existovat ještě v den smrti, což může být prokázáno jakýmkoliv důkazním prostředkem, který je právně přípustný, pokud jde o jednání mezi věřitelem a dlužníkem.
Under Article 29 of the Code, in order to be accepted as a liability, a debt must still exist on the day of death, which may be proved by any form of evidence which is admissible in respect of an act granting credit and creating a debt.
Článek 40 zákona o dědických daních stanoví, že lhůta, ve které musí být podáno přiznání k dědické dani, je pět měsíců ode dne smrti, pokud smrt nastala na území Belgického království, a šest měsíců ode dne smrti, pokud nastala v jiném evropském státě.
Article 40 of the Code provides that the period within which a declaration of estate must be filed is five months from the date of death, where death takes place in the Kingdom of Belgium, and six months from the date of death where death takes place in another country in Europe.
Podle článku 41 zákona o dědických daních:
Under Article 41 of the Code:
„Lhůta, ve které musí být podáno přiznání k dědické dani, může být prodloužena generálním ředitelem evidence a státního majetku.
‘The period within which the declaration of estate must be filed may be extended by the Director-General of Registration and Public Property.
Přiznání podané v zákonem stanovené lhůtě nebo lhůtě prodloužené generálním ředitelem může být opraveno za předpokladu, že uvedená lhůta dosud neuplynula,
A declaration filed within the period prescribed by statute or extended by the Director-General may be rectified provided that that period has not expired, unless
ECKELKAMP A DALŠÍ pokud se účastníci řízení takového práva výslovně nevzdají prohlášením učiněným v souladu se zákonnými požadavky.“
ECKELKAMP AND OTHERS the interested parties have expressly waived that right in a statement lodged in due accordance with legal requirements.’
Článek 48 odst. 1 zákona o dědických daních uvádí tabulku obsahující sazby, které se použijí pro dědickou daň a pro daň z přechodu majetku mortis causa. Čtvrtý pododstavec čl.
Article 48(1) of the Code includes tables showing the rates which apply to inheritance duty and to the duty on the transfer of property mortis causa.
Mezi Belgickým královstvím a Spolkovou republikou Německo neexistuje dohoda o zamezení dvojímu zdanění, pokud jde o zdanění dědictví.
There is no agreement between the Kingdom of Belgium and the Federal Republic of Germany for the prevention of double taxation of succession duties.
Žalobci v původním řízení jsou dědici H. Eckelkamp, německé občanky, která zemřela v Düsseldorfu (Německo) dne 30. prosince 2003.
The appellants in the main proceedings are the heirs of Ms Eckelkamp, who died in Düsseldorf (Germany) on 30 December 2003.
Dne 13. listopadu 2002 podepsala H. Eckelkamp dokument obsahující uznání svého dluhu vůči jednomu z žalobců v původním řízení, H. Eckelkampovi.
On 13 November 2002, Ms Eckelkamp had signed a document containing an acknowledgement of a debt which she owed to one of the appellants in the main proceedings, H. Eckelkamp.
Notářským zápisem ze dne 5. června 2003 udělila posledně uvedenému plnou moc k zřízení hypotéky na nemovitost v Knokke-Heist (Belgie) k zajištění úhrady tohoto dluhu.
By notarial act of 5 June 2003, she granted him a mandate to encumber an immovable property situated in Knokke-Heist (Belgium) with a mortgage as security for that debt.
Dne 29. června 2004 podali žalobci v původním řízení ve lhůtě šesti měsíců od smrti H. Eckelkamp přiznání k dědické dani z pozůstalosti v Belgii, uvádějící v části aktiv majetek v hodnotě 200 000 eur.
On 29 June 2004, the appellants in the main proceedings filed a declaration of estate in Belgium within the statutory timelimit of six months from the date of Ms Eckelkamp’s death, referring to that property, under assets of the estate, as having a value of EUR 200 000.
V části pasiv bylo v přiznání uvedeno „nihil“ (nic).
Under estate liabilities, the entry in the declaration was ‘nil’.
Z vyjádření žalobců v původním řízení a belgické vlády vyplývá, že před podáním tohoto přiznání došlo k výměně elektronické korespondence mezi jedním z těchto žalobců a příslušnými belgickými daňovými orgány.
It is apparent from the observations of the appellants in the main proceedings and of the Belgian Government that an exchange of e-mails had taken place between one of those appellants and the competent national tax authority before that declaration was filed.
Zmíněné orgány při této příležitosti uvedly, že podle příslušných vlámských předpisů se daň z přechodu majetku mortis causa uplatní na celou pozůstalost zůstavitele nacházející se v Belgii, a to bez odpočtu závazků.
In the course of that exchange, the tax authority indicated that, according to the relevant provisions of the Flemish legislation, duty on the transfer of property mortis causa is payable on all the assets of the deceased situated in Belgium, without deduction of debts and liabilities of the estate.
Jelikož H. Eckelkamp neměla v okamžiku své smrti bydliště v Belgii, nemohl být její dluh zohledněn pro účely výpočtu daně z přechodu majetku.
Since Ms Eckelkamp was not residing in Belgium at the time of her death, no account could be taken of her debt for the purposes of assessment of transfer duties.
Daň z přechodu majetku mortis causa, o něž se vede spor v původním řízení, byly vypočteny na základě přiznání podaného dne 29. června 2004.
The duties on the transfer of property mortis causa at issue in the main proceedings were assessed on the basis of the declaration filed on 29 June 2004.
Poté, co žalobci v původním řízení uhradili, podle vlastního vyjádření „s výhradou veškerých svých práv“, tuto daň, podali dne 31. prosince 2004 žalobu k rechtbank van eerste aanleg te Brugge (soud prvního stupně v Brugge), jíž se domáhají, aby takto uhrazená daň byla znovu vypočtena, a zejména aby byl pro účely tohoto výpočtu zohledněn dluh H. Eckelkamp.
After the appellants in the main proceedings had paid those duties — which, according to their observations, they did ‘without prejudice to any of their rights’ — they lodged an inter partes application on 31 December 2004 with the Rechtbank van Eerste Aanleg te Brugge (Court of First Instance, Bruges) for the tax thus paid to be reassessed and, in particular, for Ms Eckelkamp’s debt also to be taken into account in that assessment.
Uvedený soud dne 30. května 2005 zamítl jejich žalobu z toho důvodu, že byla podána po uplynutí lhůty stanovené zákonem o dědických daních pro zohlednění nových skutečností při určení základu dlužné dědické daně nebo daně z přechodu majetku.
The Rechtbank van Eerste Aanleg te Brugge dismissed the inter partes application on 30 May 2005 on the ground that, at the time when that application was lodged, the period prescribed by the Code within which new information could be taken into consideration in determining the basis of assessment of the inheritance or transfer duties payable had expired.
Žalobci v původním řízení se proti tomuto rozhodnutí odvolali k předkládajícímu soudu, přičemž ve svém odvolání tvrdili, že ustanovení zákona o dědických daních
The appellants in the main proceedings brought an appeal against that judgment before the Hof van Beroep te Gent (Court of Appeal, Ghent; ‘the referring court’),
ECKELKAMP A DALŠÍ týkající se výpočtu daně z přechodu majetku porušují právo Společenství.
ECKELKAMP AND OTHERS claiming that the provisions of the Code concerning the assessment of duties on the transfer of property mortis causa are contrary to Community law.
Mají za to, že tato ustanovení zakládají nepřímou diskriminaci na základě státní příslušnosti a zakázané omezení pohybu kapitálu.
They maintain that those provisions constitute indirect discrimination on grounds of nationality and a restriction on the free movement of capital.
V řízení před předkládajícím soudem se Belgische Staat dovolával uplynutí lhůty stanovené zákonem o dědických daních pro zohlednění nových skutečností při určení základu daně z přechodu majetku a tvrdil, že každopádně nebylo prokázáno, že by sporný dluh existoval ještě v okamžiku smrti H. Eckelkamp.
The Belgian State relied before the referring court on the fact that the period prescribed by the Code within which new information could be taken into consideration in determining the basis of assessment of transfer duty had expired, and maintained that, in any event, it had not been proved that the debt at issue still existed at the date of Ms Eckelkamp’s death.
Jelikož dotčená osoba neměla v okamžiku své smrti bydliště v Belgii, nemohla být od základu daně z přechodu majetku odečtena žádná pasiva.
Since Ms Eckelkamp was not residing in Belgium at the time of her death, no liabilities whatsoever could be deducted from the basic taxable amount for the purposes of transfer duty.
Článkem 58 ES není dotčeno právo členských států uplatňovat ustanovení jejich daňových předpisů.
Article 58 EC is without prejudice to the right of Member States to apply the relevant provisions of their tax legislation.
Podle předkládajícího soudu ze soukromně sepsané listiny ze dne 13. listopadu 2002 a z veřejné listiny ze dne 5. června 2003 jasně vyplývá, že se H. Eckelkamp smluvně zavázala splatit přijatou půjčku ve výši 220 000 eur.
According to the referring court, it is clear from a private instrument dated 13 November 2002 and an authentic instrument dated 5 June 2003 that Ms Eckelkamp had incurred a debt of EUR 220 000.
Hof van beroep te Gent dospěl k závěru, že ve sporu v původním řízení vyvstaly otázky výkladu práva Společenství, a rozhodl se přerušit řízení a předložit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
Taking the view that the dispute in the main proceedings raises questions of interpretation of Community law, the Hof van Beroep te Gent decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling: