natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ačkoli Radě přísluší široká posuzovací pravomoc k přijetí opatření uzpůsobených konkrétním okolnostem a sociálním souvislostem, článek 13 ES nelze vykládat v tom smyslu, že by na jeho základě bylo možné přijmout právní předpisy neslučitelné s jeho cíli a duchem, které by omezovaly ochranu, již zamýšleli poskytnout autoři Smlouvy.
While the Council enjoys considerable discretion to adopt measures tailored to particular circumstances and social contexts, Article 13 EC cannot be interpreted so as to allow the adoption of legislation that would be inconsistent with its aims and spirit and limit the protection that the drafters of the Treaty intended to offer.
Právní předpisy přijaté na základě
As a consequence, legislation adopted on the basis of Article 13
4 — Nelze ostatně vyloučit možnost přijetí antidiskriminačních opatření podle článku 13 ES, která by byla v rozporu s tímto samotným článkem (například opatření poskytující ochranu proti diskriminaci z důvodu náboženského přesvědčení pouze příslušníkům některých, ale nikoli všech, církví).
4 — Indeed, one cannot exclude the possibility of antidiscrimination measures adopted under Article 13 EC that would violate that very same provision (for example, measures offering protection from discrimination based on religious belief to the adherents of only some, but not all, religions).
Podobně Christopher McCrudden v: „Thinking about the discrimination directives“, (2005) 1 European Journal of Anti-Discrimination Law 17, 20, uvádí, že rovné zacházení a zákaz diskriminace zaručené směrnicí je třeba posuzovat v širším rámci lidských práv.
Also, as Christopher McCrudden suggests in ‘Thinking about the discrimination directives’, (2005) 1 European Journal of Anti-Discrimination Law 17, 20, equal treatment and nondiscrimination as guaranteed by the Directive should be placed within a broader human rights context.
Čtvrtý bod odůvodnění směrnice zmiňuje „všeobecné právo“ na „rovnost před zákonem a [na ochranu] proti diskriminaci“ „uznané Všeobecnou deklarací lidských práv, Úmluvou OSN o odstranění všech forem diskriminace žen, Mezinárodní úmluvou o odstranění všech forem rasové diskriminace, pakty OSN o občanských a politických právech a o hospodářských, sociálních a kulturních právech a Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod“.
Recital 4 to the Directive refers to the ‘universal right’ to ‘equality before the law and protection against discrimination’ which is ‘recognised by the Universal Declaration of Human Rights, the United Nations Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women, United Nations Covenants on Civil and Political Rights and on Economic, Social and Cultural Rights and by the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms’.
K tomuto výčtu bych doplnil Listinu základních práv, jejíž kapitola III je věnována rovnosti a zahrnuje konkrétní ustanovení o začlenění osob se zdravotním postižením (článek 26).
I would add to this list the Charter of Fundamental Rights, Chapter III of which is devoted to equality, and which includes a specific provision on the integration of persons with disabilities (Article 26).
Nedávno byla v oblasti mezinárodních lidských práv, pokud jde o zdravotní postižení, přijata úmluva OSN o právech osob se zdravotním postižením a její opční protokol.
A recent development in the area of international human rights which concerns disability issues is the adoption of the United Nations Convention on the Rights of Persons with Disabilities and its Optional Protocol.
Úmluva byla přijata Valným shromážděním dne 13. prosince 2006 a otevřena k podpisu dne 30. března 2007, kdy ji podepsalo 81 států a Evropské společenství.
The Convention was adopted by the General Assembly on 13 December 2006 and opened for signature on 30 March 2007 when 81 States and the European Community signed it.
5 — Literatura týkající se diskriminace upozorňuje, že z článku 13 ES a směrnic přijatých podle uvedeného článku nevyplývá jasná odpověď na otázku, zda je zakázána diskriminace z důvodu vztahu s jinou osobou.
5 — It has been pointed out in the literature on discrimination that no conclusive answer as to whether discrimination by association is prohibited flows from Article 13 EC and the directives that were adopted under it.
Bylo však uvedeno, že taková diskriminace pravděpodobně spadá do rozsahu působnosti směrnic o zákazu diskriminace. Viz Schiek, D., Waddington L. a Bell M. (eds) Cases, Materials and Text on National, Supranational and International Non-Discrimination Law, Hart Publishing, 2007, s. 169–170.
However, it has been suggested that such discrimination will probably be treated as falling within the scope of the antidiscrimination directives.
3 — Pokud jde o vývoj pojmu „problematických kategorií“ v ústavním právu Spojených států amerických a relevantní judikaturu Nejvyššího soudu Spojených států amerických, viz Balkin, J., Plessy, Brown and Grutter: A Play in Three Acts (2005), 26 Cardozo L. Rev 1689.
3 — On the development of the concept of ‘suspect classifications’ in US constitutional law and the relevant caselaw of the Supreme Court see Balkin, J., ‘Plessy, Brown and Grutter: A Play in Three Acts’ (2005) 26 Cardozo L. Rev 1689.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA M. POIARESE MADURA – VĚC C-303/06 zásadu rovného zacházení“ (kurziva provedena autorem tohoto stanoviska).
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-303/06 discrimination … with a view to putting into effect in the Member States the principle of equal treatment’ (my emphasis).
Judikatura Soudního dvora je jednoznačná, pokud jde o postavení zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace v právním řádu Společenství.
The Court’s caselaw is clear as regards the role of equal treatment and nondiscrimination in the Community legal order.
Rovnost není jen politický ideál a cíl, ale rovněž jedna ze základních zásad práva Společenství 6.
Equality is not merely a political ideal and aspiration but one of the fundamental principles of Community law.
Z ní vyplývá, že jednotlivci by měli mít možnost rozhodovat o svém životě a vést jej prostřednictvím řady voleb mezi různými hodnotnými možnostmi 9.
6As the Court held in that individuals should be able to design and conduct the course of their lives through a succession of choices among different valuable options.
Výkon autonomie předpokládá, že lidé mají více hodnotných možností, mezi nimiž mohou volit.
9The exercise of autonomy presupposes that people are given a range of valuable options from which to choose.
Jednáme-li jako samostatné subjekty přijímající rozhodnutí o tom, kam chceme směřovat svůj život, „naplňujeme konkrétně svou osobní integritu a význam důstojnosti a sebeúcty“ 10.
When we act as autonomous agents making decisions about the way we want our life to develop our ‘personal integrity and sense of dignity and self-respect are made concrete’. 10
co vyžaduje zásada rovnosti v jakémkoli konkrétním případě, je třeba připomenout hodnoty, na nichž je zásada rovnosti založena.
Mangold the Directive constitutes a practical aspect of the principle of equality. 7In order to determine what equality requires in any given case it is useful to recall the values underlying equality.
Jedná se o lidskou důstojnost a osobní autonomii.
These are human dignity and personal autonomy.
Ve svém nejjednodušším vyjádření lidská důstojnost předpokládá, že každému jednotlivci bude přiznána stejná hodnota.
At its bare minimum, human dignity entails the recognition of the equal worth of every individual.
Život člověka má hodnotu již proto, že se jedná o člověka, a žádný život není více nebo méně cenný než život jiného.
One’s life is valuable by virtue of the mere fact that one is human, and no life is more or less valuable than another.
Ronald Dworkin nedávno připomněl, že i když zastáváme zcela odlišné názory, pokud jde o otázky politické morálky, struktury politických orgánů a fungování našich demokratických států, sdílíme nicméně i nadále oddanost této základní zásadě 8.
As Ronald Dworkin has recently reminded us, even when we disagree deeply about issues of political morality, the structure of political institutions and the functioning of our democratic states we nevertheless continue to share a commitment to this fundamental principle.
Jednotlivci a politické orgány tedy nesmí jednat způsobem, který
8 Therefore, individuals and political institutions must not act in a way that denies the intrinsic importance of every human life.
Účelem článku 13 ES a směrnice je chránit důstojnost a autonomii osob, které patří do výše zmíněných problematických kategorií.
The aim of Article 13 EC and of the Directive is to protect the dignity and autonomy of persons belonging to those suspect classifications.
Důstojnost a autonomie jednotlivce může být dotčena nejzřejmějším způsobem tehdy, pokud se jiná osoba na takového jednotlivce zaměří přímo v důsledku jeho problematické charakteristiky.
The most obvious way in which such a person’s dignity and autonomy may be affected is when one is directly targeted because one has a suspect characteristic.
Méně výhodné zacházení z takových důvodů, jako je náboženské přesvědčení, věk, zdravotní postižení a sexuální orientace, narušuje tuto zvláštní a jedinečnou hodnotu, kterou lidé mají proto, že jsou lidmi.
Treating someone less well on the basis of reasons such as religious belief, age, disability and sexual orientation undermines this special and unique value that people have by virtue of being human.
Přiznávámeli každému člověku stejnou hodnotu, neměli bychom takové důvody brát v potaz v případech, kdy někomu ukládáme břemeno nebo
Recognising the equal worth of every human being means that we should be blind to considerations of this type when we impose a burden on someone or deprive someone of
6 — Viz mimo jiné rozsudek ze dne 12. března 2002, Omega Air a další (C-27/00 a C-122/00, Recueil, s. I-2569 a uvedená judikatura). Viz rovněž rozbor v Tridimas, T., The General Principles of EU Law (2. vydání), Oxford University Press, 2007, a Dashwood, A., a O’Leary, S., (eds), The Principle of Equal Treatment in EC Law, Sweet and Maxwell, 1997.
6 — See, inter alia, Joined Cases C-27/00 and C-122/00 Omega Air and Others [2002] ECR I-2569 and the caselaw cited therein.
7 — Rozsudek ze dne 22. listopadu 2005 (C-144/04, Sb. rozh. s. I-9981, bod 74).
7 — Case C-144/04 Mangold v Helm [2005] ECR I-9981 paragraph 74.
Pro přesnost je třeba poznamenat, že někteří autoři zahrnují hodnotu osobní autonomie do hodnoty důstojnosti.
For the sake of accuracy it should be noted that some authors include the value of personal autonomy within that of dignity.
Totéž platí, pokud jde o používání těchto dvou pojmů v judikatuře některých ústavních soudů.
The same happens with the treatment of these two concepts in the caselaw of some constitutional courts.
Tato skutečnost, která by mohla mít význam v rámci výkladu právních ustanovení, která odkazují pouze na hodnotu lidské důstojnosti, není v projednávané věci relevantní.
This, which might be of relevance in the context of the interpretation of legal provisions that refer only to the value of human dignity, is of no relevance for present purposes.
Jinými slovy, jedná se o charakteristiky, které by neměly hrát žádnou úlohu při posouzení, zda je důvodné s někým zacházet méně výhodně, či nikoli.
Put differently, these are characteristics which should not play any role in any assessment as to whether it is right or not to treat someone less favourably.
subtilnější a méně zjevné způsoby.
also other, more subtle and less obvious ways of doing so.
Jednou z možností narušení důstojnosti a autonomie osob, které náleží k určité skupině, je zaměřit se nikoli na ně, nýbrž na třetí osoby, které s nimi mají blízký vztah a které samy do uvedené skupiny nepatří.
One way of undermining the dignity and autonomy of people who belong to a certain group is to target not them, but third persons who are closely associated with them and do not themselves belong to the group.
Z širokého dosahu pojmu „rovnost“ vyplývá, že i na tyto subtilnější formy diskriminace by se měly vztahovat předpisy o zákazu diskriminace, neboť i takové formy diskriminace se dotýkají osob náležících do problematických kategorií.
A robust conception of equality entails that these subtler forms of discrimination should also be caught by antidiscrimination legislation, as they, too, affect the persons belonging to suspect classifications.
Důstojnost osoby se zvláštní charakteristikou je totiž dotčena stejně tak její přímou diskriminací jako tím, že vnímá, že jiný je diskriminován pouze z důvodu svého vztahu k takové osobě.
Indeed, the dignity of the person with a suspect characteristic is affected as much by being directly discriminated against as it is by seeing someone else suffer discrimination merely by virtue of being associated with him.
Tímto způsobem osoba, která je bezprostřední obětí diskriminace, nejen trpí sama křivdou, ale stává se rovněž prostředkem narušení důstojnosti osoby náležející do problematické kategorie.
In this way, the person who is the immediate victim of discrimination not only suffers a wrong himself, but also becomes the means through which the dignity of the person belonging to a suspect classification is undermined.
Závazek k respektování autonomie podobně znamená, že lidé nesmí být zbaveni svých hodnotných možností volby v oblastech, které mají zásadní význam pro jejich život, a to s ohledem na jejich příslušnost k problematické kategorii.
Similarly, a commitment to autonomy means that people must not be deprived of valuable options in areas of fundamental importance for their lives by reference to suspect classifications.
Přístup k zaměstnání a možnost odborného růstu mají pro každého jednotlivce zásadní význam, nikoli jen jako způsob získání obživy, ale rovněž jako důležitý způsob sebeuplatnění a realizace vlastního potenciálu.
Access to employment and professional development are of fundamental significance for every individual, not merely as a means of earning one’s living but also as an important way of self-fulfilment and realisation of one’s potential.
Osoba, která diskriminuje jednotlivce náležícího do problematické kategorie, jej neoprávněně zbavuje hodnotných možností volby.
The discriminator who discriminates against an individual belonging to a suspect classification unjustly deprives her of valuable options.
Možnost takové osoby vést autonomní život je tímto vážně dotčena, neboť důležitý aspekt jejího života je utvářen nikoli jejími vlastními volbami, nýbrž předpojatostí někoho jiného.
As a consequence, that person’s ability to lead an autonomous life is seriously compromised since an important aspect of her life is shaped not by her own choices but by the prejudice of someone else.
Tím, že taková jiná osoba zachází s osobami náležícími do těchto skupin méně výhodně z důvodu jejich charakteristiky, je zbavuje možnosti vykonávat jejich autonomii.
By treating people belonging to these groups less well because of their characteristic, the discriminator prevents them from exercising their autonomy.
V takové chvíli je spravedlivé a přiměřené, aby se uplatnily předpisy o zákazu diskriminace.
At this point, it is fair and reasonable for antidiscrimination law to intervene.
Tím, že přiznáváme hodnotu rovnosti a zavazujeme se k jejímu uplatňování prostřednictvím práva, směřujeme v zásadě k tomu, aby každé osobě byly zachovány podmínky pro autonomní život.
In essence, by valuing equality and committing ourselves to realising equality through the law, we aim at sustaining for every person the conditions for an autonomous life.
Přímé zaměření se na osobu se zvláštní charakteristikou však není jediným možným způsobem její diskriminace; existují i jiné,
Yet, directly targeting a person who has a particular characteristic is not the only way of discriminating against him or her; there are
Taková subtilnější forma diskriminace navíc narušuje schopnost osob, které vykazují problematickou charakteristiku, vykonávat jejich autonomii.
Furthermore, this subtler form of discrimination undermines the ability of persons who have a suspect characteristic to exercise their autonomy.
Například autonomie členů náboženské skupiny může být dotčena (například, pokud jde o osobu manžela či manželky nebo místo pobytu), pokud jim je známo, že osoba, se kterou se ožení či za kterou se provdají, může být diskriminována z důvodu náboženské příslušnosti svého manžela či své manželky.
For instance, the autonomy of members of a religious group may be affected (for example, as to whom to marry or where to live) if they know that the person they will marry is likely to suffer discrimination because of the religious affiliation of his spouse.
Totéž může nastat, i když v menší míře, u zdravotně postižených osob.
The same can happen, albeit to a lesser extent, with individuals who are disabled.
Osoby náležící do určitých skupin
People belonging to certain groups are often more vulnerable than the average person, so they have come to rely on individuals with whom they are closely
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA M. POIARESE MADURA – VĚC C-303/06 jsou často zranitelnější než průměrný jednotlivec, a musí se tedy spoléhat na pomoc osob, s nimiž mají přímý vztah, aby mohly žít svůj život podle základních rozhodnutí, která učinily.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-303/06 associated for help in their effort to lead a life according to the fundamental choices they have made.
Pokud diskriminující osoba zbaví jednotlivce hodnotných možností volby v oblastech, které mají zásadní význam pro jeho život, protože dotčený má vztah s osobou s problematickou charakteristikou, zbavuje rovněž takovou osobu hodnotných možností volby a brání jí ve výkonu její autonomie.
When the discriminator deprives an individual of valuable options in areas which are of fundamental importance to our lives because that individual is associated with a person having a suspect characteristic then it also deprives that person of valuable options and prevents him from exercising his autonomy.
Jinými slovy, osobě, která náleží do problematické kategorie, je upřena škála možností, která by jí byla jinak otevřena.
Put differently, the person who belongs to the suspect classification is excluded from a range of possibilities that would otherwise have been open to him.
Důležitá jsou zde slova „na základě“.
The important words here are ‘on the grounds of’.
V právní i morální filozofii je známo, že ne každá diskriminace je špatná.
It is a familiar proposition of both law and moral philosophy that not all discrimination is wrong.
Například v oblasti zaměstnání je naprosto přijatelné, když zaměstnavatel přijme uchazeče, který je odpovědný, důvěryhodný a slušný, a vyloučí uchazeče, kteří jsou neodpovědní, nedůvěryhodní a hrubí.
In the context of employment, for instance, it is perfectly acceptable for an employer to hire a candidate who is responsible, trustworthy and polite and exclude candidates who are irresponsible, untrustworthy and rude.
Naproti tomu máme za to, že není správné někoho odmítnout z důvodu jeho rasy či náboženství, a ve většině právních řádů zákon takové diskriminaci brání.
Conversely, we think it is wrong to reject someone on the basis of his or her race or religion, and in most legal systems the law intervenes to prevent such discrimination from taking place.
Určujícím faktorem, pokud jde o otázku přijatelnosti jednání zaměstnavatele a použití zákona, je důvod diskriminace, ze kterého zaměstnavatel v každém případě vychází.
What determines whether the employer’s conduct is acceptable or not, and triggers the law’s intervention, is the ground of discrimination relied on by the employer in each case.
Způsob fungování směrnice
How the Directive functions
Skutečnost, že protiprávnost diskriminace závisí na důvodech, na nichž je založena, se odráží v systému relevantních právních předpisů.
The fact that the wrongness of discrimination depends on the grounds upon which it is based is reflected in the way relevant legislation is structured.
Takřka všechny zákony o zákazu diskriminace zakazují diskriminaci z několika konkrétních důvodů.
Virtually all antidiscrimination statutes prohibit discrimination on a number of specified grounds.
Tento přístup sleduje i zákonodárce Společenství ve směrnici, která staví mimo zákon diskriminaci na základě náboženského vyznání nebo víry, zdravotního postižení, věku a sexuální orientace.
This is the strategy followed by the Community legislature in the Directive which outlaws discrimination based on religion or belief, disability, age and sexual orientation.
Hlavní povinností stanovenou takovými předpisy o zákazu diskriminace, jako je směrnice, je povinnost zacházet s lidmi způsobem porovnatelným s tím, jak je zacházeno s ostatními 11.
The main duty imposed by antidiscrimination legislation, such as the Directive, is to treat people in a certain way which is comparable to how others are treated.
Přijetím směrnice Rada
11 By adopting the
Říkáme-li tedy, že není správné s někým zacházet méně příznivě z určitých důvodů, míníme tím, že spravedlnost vyžaduje, abychom tyto důvody neuplatňovali s cílem nepříznivě ovlivnit postavení takové osoby.
Thus, when we say that it is wrong to treat someone less favourably on certain grounds what we mean is that justice requires that we do not rely on those grounds in order negatively to affect that person’s position.
Jinými slovy, pokud z těchto zakázaných důvodů vycházíme, dopouštíme se na dotčených osobách nespravedlnosti.
Put differently, if we do rely on those prohibited grounds we have inflicted on the person concerned an injustice.
Zákonodárce Společenství přijal směrnici s cílem poskytnout v oblasti zaměstnání a povolání ochranu osobám náležejícím do problematických kategorií a zajistit, aby jejich důstojnost a autonomie nebyly narušeny zjevnou a bezprostřední ani subtilnější a méně zjevnou diskriminací.
The Community legislature adopted the Directive in order to protect, in the field of employment and occupation, people belonging to suspect classifications and to ensure that their dignity and autonomy is not compromised either by obvious and immediate or subtle and less obvious discrimination.
Způsob, jakým má být tohoto cíle dosaženo, je naznačen již v článku 1 směrnice, který zní: „Účelem této směrnice je stanovit obecný rámec pro boj s diskriminací na základě náboženského vyznání či víry [vyznání nebo světového názoru], zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace v zaměstnání a povolání, s cílem zavést v členských státech zásadu rovného zacházení.“ (kurziva provedena autorem tohoto stanoviska)
An indication of how this is to be achieved is already apparent in Article 1 of the Directive, which reads: ‘The purpose of this Directive is to lay down a general framework for combating discrimination on the grounds of religion or belief, disability, age or sexual orientation as regards employment and occupation, with a view to putting into effect in the Member States the principle of equal treatment’ (my emphasis).
COLEMAN jasně ukázala, že je protiprávní, pokud se zaměstnavatel dovolává jakéhokoli z těchto důvodů k tomu, aby zacházel méně výhodně se zaměstnancem v porovnání s jeho kolegy.
Directive the Council has made it clear that it is wrongful for an employer to rely on any of these grounds in order to treat an employee less well than his or her colleagues.
Jakmile je určeno, že východiskem jednání zaměstnavatele je jeden ze zakázaných důvodů, jedná se o protiprávní diskriminaci.
As soon as we have ascertained that the basis for the employer’s conduct is one of the prohibited grounds then we enter the realm of unlawful discrimination.
Ve výše popsaném smyslu plní směrnice vylučující funkci: vylučuje náboženské přesvědčení, věk, zdravotní postižení a sexuální orientaci ze škály přijatelných důvodů, jichž se zaměstnavatel může legitimně dovolávat k tomu, aby zacházel méně výhodně s jedním zaměstnancem v porovnání s jinými.
In the sense described above, the Dir -ective performs an exclusionary function: it excludes religious belief, age, disability and sexual orientation from the range of permissible reasons an employer may legitimately rely upon in order to treat one employee less favourably than another.