natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Komise totiž musí zohlednit skutečnosti vyplývající z celého správního řízení, buď aby upustila od námitek, které jsou neopodstatněné, anebo aby upravila či doplnila po skutkové a právní stránce svou argumentaci na podporu uplatněných námitek.
The Commission must take into account the factors emerging from the whole of the administrative procedure, in order either to abandon such objections as have been shown to be unfounded or to amend and supplement its arguments, both in fact and in law, in support of the objections which it maintains.
Oznámení námitek tak nijak Komisi nebrání změnit své stanovisko ve prospěch dotyčných podniků (viz výše uvedené usnesení British American Tobacco a Reynolds Industries v. Komise, bod 13).
Thus, the statement of objections does not prevent the Commission from altering its standpoint in favour of the undertakings concerned (see the order in British American Tobacco and Reynolds Industries v Commission, paragraph 13).
Z toho vyplývá, že Komise není vázána skutkovými nebo právními posouzeními obsaženými v tomto dokumentu.
It follows that the Commission is not obliged to maintain the factual or legal assessments set forth in that document.
Naopak musí odůvodnit své konečné rozhodnutí konečnými posouzeními založenými na výsledcích celého svého šetření, jak existují
On the contrary, it must give as reasons for its ultimate decision its final assessments based on the situation existing at the time the
2008 – VĚC C-413/06 P k okamžiku ukončení formálního řízení (viz obdobně výše uvedené usnesení British American Tobacco a Reynolds Industries v. Komise, bod 15).
2008 — CASE C-413/06 P formal proceedings are closed (see, by way of analogy, the order in British American Tobacco and Reynolds Industries v Commission, paragraph 15).
Krom toho není Komise povinna vysvětlovat případné rozdíly oproti svým předběžným posouzením obsaženým v oznámení námitek (viz v tomto smyslu výše uvedené usnesení British American Tobacco a Reynolds Industries v. Komise, bod 15, a výše uvedený rozsudek British American Tobacco a Reynolds Industries v. Komise, bod 70).
Furthermore, the Commission is not obliged to explain any differences with respect to its provisional assessments set out in the statement of objections (see, to that effect, the order in British American Tobacco and Reynolds Industries v Commission, paragraph 15, and the judgment in British American Tobacco and Reynolds Industries v Commission, paragraph 70).
Na této předběžné povaze oznámení námitek nemění nic ani okolnost, že Komise podléhá v rámci kontroly spojování podniků, na rozdíl od případu spadajícího do působnosti článků 81 ES a 82 ES, přísným procesním lhůtám.
The fact that the Commission is, by contrast to the position under Articles 81 EC and 82 EC, subject to strict time-limits, has no effect on the provisional nature of the statement of objections.
Účinný výkon práva na obhajobu totiž ukládá, aby se argumentace účastníků navrženého spojení podniků zohlednila v řízení o kontrole spojování podniků stejným způsobem jako argumentace dotyčných účastníků v řízeních zahájených podle článků 81 ES nebo 82 ES.
The effective exercise of the rights of the defence requires that the arguments of the parties to a proposed concentration be taken into account in proceedings for the control of concentrations in the same way as the arguments of the parties affected by proceedings initiated under Articles 81 EC or 82 EC.
Je pravda, že v napadeném rozsudku, zejména v jeho bodech 284 a 285, Soud výslovně uznal přípravný charakter oznámení námitek, a to rovněž v rámci kontroly spojování podniků.
It is true that the Court of First Instance expressly recognised, in particular in paragraphs 284 and 285 of the judgment under appeal, the preparatory nature of the statement of objections, including where proceedings for the control of concentrations are involved.
Dále uznal, že Komise není v souladu s judikaturou k článkům 81 ES a 82 ES povinna vysvětlit případné odchylky od oznámení námitek.
It also acknowledged that the Commission is not, in accordance with the caselaw relating to Articles 81 EC and 82 EC, obliged to explain any differences by comparison with the statement of objections.
Nicméně s ohledem na argumentaci navrhovatelek a Komise uvedenou v bodech 58 a 59 tohoto rozsudku je třeba přezkoumat jejich výtky, které se týkají řady konkrétních odkazů Soudu na oznámení námitek v rámci jeho přezkumu legality sporného rozhodnutí.
However, having regard to the line of argument of the appellants and of the Commission set out in paragraphs 58 and 59 of this judgment, it is necessary to examine the criticisms made by them in relation to a series of specific references to the statement of objections made by the Court of First Instance in its examination of the validity of the contested decision.
V tomto ohledu z judikatury vyplývá, že i když je v rámci kontroly spojování podniků, oblasti, ve které má Komise v hospodářských otázkách určitý prostor pro uvážení, přezkum Soudu omezen na ověření věcné správnosti skutkových zjištění a neexistence zjevně nesprávného posouzení, nemění to nic na tom, že správnost, úplnost
In that regard, it is clear from the caselaw that while, in the context of the control of concentrations, a field in which the Commission has a margin of assessment with regard to economic matters, review by the Court of First Instance is limited to establishing whether the evidence relied on is factually accurate and to establishing the
BERTELSMANN A SONY CORPORATION OF AMERICA v. IMPALA a hodnověrnost skutečností, které jsou základem rozhodnutí, může být předmětem soudního přezkumu (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Komise v. Tetra Laval, bod 39, jakož i rozsudek ze dne 22. listopadu 2007, Španělsko v. Lenzing, C-525/04 P, Sb. rozh. s. I-9947, body 56 a 57).
BERTELSMANN AND SONY CORPORATION OF AMERICA v IMPALA absence of a manifest error of assessment, it none the less remains the case that the correctness, completeness and reliability of the facts on which a decision is based may be the subject of judicial review (see, to that effect, Commission v Tetra Laval, paragraph 39, and Case C-525/04 P Spain v Lenzing [2007] ECR I-9947, paragraphs 56 and 57).
Totiž zejména tak může soud Společenství ověřit, zda existují skutkové a právní okolnosti, na kterých závisí výkon posuzovací pravomoci (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 21. listopadu 1991, Technische Universität München, C-269/90, Recueil, s. I-5469, bod 14).
Indeed, that is one of the ways in which the Community judicature can verify whether the factual and legal elements upon which the exercise of the power of assessment depends were present (see, to that effect, Case C-269/90 Technische Universität München [1991] ECR I-5469, paragraph 14).
Z toho vyplývá, že bez ohledu na přípravný a předběžný charakter oznámení námitek a bez ohledu na skutečnost, že Komise není povinna vysvětlit případné odchylky od oznámení námitek, nezbytně nelze Soudu zamezit, aby použil oznámení námitek pro výklad rozhodnutí Komise, obzvláště co se týče přezkumu jeho skutkového základu.
It follows that notwithstanding the preparatory and provisional nature of the statement of objections and despite the fact that the Commission is not obliged to explain any differences by comparison with the statement of objections, the Court of First Instance is not necessarily precluded from using the statement of objections in order to interpret a decision of the Commission, particularly as regards the examination of its factual basis.
Tak například odkazy na oznámení námitek, které Soud v rámci svého posouzení odůvodnění sporného rozhodnutí učinil v bodech 300, 302 a 308 napadeného rozsudku jsou, jak v podstatě uvedla generální advokátka v bodech 165 a 166 stanoviska, učiněné čistě pro ilustraci, nejsou-li dokonce nadbytečné.
Thus, for example, the references to the statement of objections made by the Court of First Instance in paragraphs 300, 302 and 308 of the judgment under appeal when reaching its findings in relation to the reasoning of the contested decision were, as the Advocate General pointed out in substance in points 165 and 166 of her Opinion, made for purely illustrative purposes, or simply for the sake of completeness.
To platí rovněž pro některé body tohoto rozsudku uvedené navrhovatelkami, které se týkají posouzení Soudu argumentů vycházejících ze zjevně nesprávných posouzení, a sice body 338, 339, 341, 362, 402, 456, 467, 532 a 538 napadeného rozsudku, které slouží pouze k ilustraci a doplnění toho, co již Soud v každém případě vyvodil přímo ze sporného rozhodnutí.
The same applies to certain of the paragraphs of the judgment cited by the appellants which concern the evaluation by the Court of First Instance of the arguments alleging manifest errors of assessment, namely paragraphs 338, 339, 341, 362, 402, 456, 467, 532 and 538 of the judgment under appeal, which serve merely to illustrate and to supplement what the Court of First Instance had, in any event, already directly deduced from the contested decision.
Je třeba nicméně konstatovat, že z některých odkazů na oznámení námitek v napadeném rozsudku vyplývá, že Soud bez ohledu na svá vlastní prohlášení ohledně předběžné povahy tohoto oznámení, považoval to, co kvalifikoval v bodě 410 uvedeného rozsudku jako „předcházející skutková zjištění“ v uvedeném oznámení za hodnověrnější a rozhodnější než zjištění uvedená v samotném sporném rozhodnutí.
However, some of the references in the judgment under appeal to the statement of objections show that, notwithstanding the position it itself adopted as to the provisional nature of that statement, the Court of First Instance treated what, in paragraph 410 of the judgment, it termed ‘findings of fact made previously’ in that statement as being more reliable and more conclusive than the findings set out in the contested decision itself.
Soud se v tomto ohledu v podstatě opřel o rozdíl mezi jednak takovými „předcházejícími skutkovými zjištěními“, a jednak „posouzeními“, která byla způsobilejší k platné
The Court of First Instance, in effect, relied in that regard on a distinction between those ‘findings of fact made previously’, on the one hand, and ‘assessments’, on the
2008 – VĚC C-413/06 P změně.
2008 — CASE C-413/06 P other, which could, in its view, more legitimately be modified.
Obzvláště v bodě 379 napadeného rozsudku Soud kvalifikuje tvrzení obsažená v oznámení námitek, podle kterého „existuje dostatek důkazů, že velké společnosti navzájem znají své obchodní podmínky“, jako tvrzení, které není „posouzením Komise, které může být změněno, ale spíše […] skutkové zjištění vycházející z jejího šetření“.
In particular, in paragraph 379 of the judgment under appeal, the Court of First Instance classified the statement in the statement of objections that ‘there is sufficient evidence that the majors are aware of each other’s commercial terms’ as not being ‘an assessment by the Commission that might be modified, but rather a finding of fact resulting from its investigation’.
Toto tvrzení Soudu je třeba chápat s ohledem na další tvrzení učiněná dříve v napadeném rozsudku.
That statement by the Court of First Instance should be understood in the light of other statements made previously in the judgment under appeal.
V bodě 335 tohoto rozsudku tak Soud zejména uvádí, že „posouzení obsažená ve [sporném] rozhodnutí musí být slučitelná se skutkovými zjištěními učiněnými v oznámení námitek, pokud není prokázáno, že uvedená zjištění byla nesprávná“.
Thus, in paragraph 335 of the judgment, the Court of First Instance stated, among other things, that ‘the findings set out in the [contested decision] must be compatible with the findings of fact made in the statement of objections, in so far as it is not established that the latter findings were incorrect’.
Dále v bodě 378 tohoto rozsudku Soud uvádí, že „závěry vyvozené […][z takových důkazů, které jsou uvedeny] ve [sporném] rozhodnutí se rovněž jednoznačně odchylují od závěrů učiněných v oznámení námitek“.
In addition, in paragraph 378 of the judgment, the Court of First Instance stated that ‘the conclusions drawn from [the evidence as mentioned in the contested decision] are also markedly different from the findings made in the statement of objections’.
Soud se tak neomezil na použití oznámení námitek jako nástroje k ověření správnosti, úplnosti a hodnověrnosti skutečností, které jsou základem sporného rozhodnutí.
Thus, the Court of First Instance did not merely use the statement of objections as a basis for verifying the correctness, completeness and reliability of the factual material which underpinned the contested decision.
Měl totiž za prokázanou určitou kategorii závěrů obsažených v tomto oznámení, které nicméně mohly být považovány pouze za předběžné.
It treated a particular category of conclusions set out in that statement as established, whereas those conclusions could, however, only be considered as being provisional.
Toto pojetí oznámení námitek vyplývá krom toho z dalších bodů napadeného rozsudku.
That conception of the statement of objections can also be seen in other paragraphs of the judgment under appeal.
V bodech 409 a 410 tohoto rozsudku tak Soud kritizuje skutečnost, že Komise nepopřela „předcházející skutková zjištění“ učiněná v oznámení námitek.
Thus, in paragraphs 409 and 410 of the judgment, the Court of First Instance criticised the fact that the Commission did not refute the ‘findings of fact made previously’ in the statement of objections.
Navíc v bodě 424 tohoto rozsudku se vytýká navrhovatelkám a Komisi, že nepotvrdily a „a fortiori ani neprokázaly“, že by „zjištění“ v uvedeném oznámení bylo nesprávné.
In addition, in paragraph 424 of the judgment, the appellants and the Commission were criticised for not having asserted, ‘still less demonstrated’, that a ‘finding’ in the statement of objections was incorrect.
V bodě 446 napadeného rozsudku se dokonce uvádí, že „tvrzení, že neexistoval žádný důkaz o tom, že by slevy citelně ovlivnily ceny, spíše představuje skutkové zjištění než právní posouzení“.
In paragraph 446 of the judgment under appeal, it was similarly indicated that ‘the observation that there was no evidence that discounts significantly affected prices constitutes a finding of fact rather than an assessment’.
Krom toho v bodech 398, 419, 447 a 451 tohoto rozsudku je Komise v podstatě kritizována za to, že se pro účely sporného rozhodnutí ve značné míře opřela o dopad „propagačních slev“, zatímco jak Soud uvádí v bodě 447 tohoto rozsudku, v oznámení námitek Komise „ani nepovažovala za nutné [takové slevy] zmínit“.
Moreover, in paragraphs 398, 419, 447 and 451 of the judgment, the Commission was, in essence, criticised for having relied to a considerable extent, for the purposes of the contested decision, on the impact of ‘campaign discounts’, whereas, as the Court of First Instance indicated in paragraph 447 of the judgment, the Commission ‘did not even consider it necessary to mention [those] discounts in the statement of objections’.
Přitom, jak Komise uvádí, může se stát, že oznamující strany ve své odpovědi na oznámení námitek doplní nebo objasní s ohledem na toto oznámení svůj „postoj“ k fungování relevantního trhu nebo trhů, takže mohou být doplněny nové skutečnosti nebo mohou být skutečnosti, které již Komise zkoumala, umístěny do zcela jiné perspektivy.
As the Commission points out, it can happen that, in their reply to the statement of objections, the notifying parties will supplement or clarify their ‘case’ regarding the functioning of the market or markets in question in the light of that statement, so that new elements may be added or facts previously examined by the Commission may be put in an entirely different light.
Za takových okolností, i když není prokázána neopodstatněnost určitých individuálních předběžných zjištění Komise v oznámení námitek, posouzení těchto zjištění Komisí může být ve změněném kontextu zcela odlišné.
In those circumstances, even if the lack of justification for certain of the individual findings of fact provisionally made by the Commission in the statement of objections is not established, the Commission’s evaluation of those findings in that new context may be radically different.
V napadeném rozsudku se zdá, že Soud tím, že se zaměřil na rozdíly mezi sporným rozhodnutím, které bylo předmětem k němu podané žaloby, a „předběžnými skutkovými zjištěními“ v oznámení námitek, nepřihlédl k této možnosti.
In the judgment under appeal, it appears that the Court of First Instance, by focusing on the discrepancies between the contested decision, which was the subject of the action brought before it, and the ‘findings of fact previously made’ in the statement of objections, excluded that possibility.
Jak Komise tvrdí, přístup Soudu vyplývající z určitých bodů napadeného rozsudku se zdá totiž spočívat na předpokladu, že předběžné závěry Komise v uvedeném oznámení jsou neměnně založeny na jednoznačných důkazech.
As the Commission argues, the approach adopted by the Court of First Instance in some paragraphs of the judgment under appeal appears to assume that the Commission’s provisional conclusions in the statement of objections are invariably based on unequivocal evidence.
Přitom kromě případných nesporných skutečností, které jsou z důvodu své empirické a ověřitelné povahy do té míry zjevné, že jsou nezpochybnitelné, není možné předpokládat, že tvrzení obsažená v oznámení námitek nemohou být změněna z hlediska odpovědí na takové oznámení.
Apart, possibly, from noncontroversial elements which, for example, by reason of their empirical and verifiable nature are obvious to such a degree that they cannot be contested, it should not be assumed that assessments made in a statement of objections cannot be modified in the light of the replies to such a statement.
Krom toho i za předpokladu, že by Soud měl právo provést rozlišení mezi skutkovými zjištěními a posouzeními obsaženými v oznámení námitek, je třeba konstatovat, že v bodech 379 a 446 napadeného rozsudku kvalifikoval jako skutková zjištění určitá komplexní posouzení, která není možné v žádném případě považovat za skutková zjištění, jež není možné změnit.
Furthermore, even if it were accepted that the Court of First Instance was entitled to make a distinction between the findings of fact and the assessments made in the statement of objections, it must be held that in paragraphs 379 and 446 of the judgment under appeal, it categorised as findings of fact certain complex assessments which could not in any event be considered as findings of fact that could not be modified.
Za těchto podmínek je třeba konstatovat, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení v rozsahu, v němž ve svém přezkumu argumentů vycházejících z existence zjevně nesprávných posouzení zacházel s některými skutečnostmi obsaženými v oznámení námitek jako s prokázanými, aniž by prokázal důvody, pro které by bez ohledu na konečné stanovisko přijaté Komisí ve sporném rozhodnutí měly být tyto skutečnosti považovány za nezpochybnitelně prokázané.
In those circumstances, it must be held that the Court of First Instance committed an error of law in so far as, in its examination of the line of argument alleging the existence of manifest errors of assessment, it treated certain elements in the statement of objections as being established, without demonstrating the reasons for which, notwithstanding the final position adopted by the Commission in the contested decision, those elements should be considered as being established beyond dispute.
I když je tomu tak, nemůže toto pochybení samo o sobě zpochybnit posouzení Soudu obsažené v bodě 377 napadeného rozsudku, podle kterého „závěry, které jsou vyvozeny z důkazů zmíněných ve [sporném] rozhodnutí, nelze o tyto důkazy opřít“.
None the less, that error is not of itself capable of undermining the finding of the Court of First Instance in paragraph 377 of the judgment under appeal that ‘the evidence, as mentioned in the [contested decision], does not support the conclusions drawn from it’.
V důsledku toho nemůže samo o sobě vést ke zrušení napadeného rozsudku.
Consequently, it is not of itself capable of leading to the setting aside of the judgment under appeal.
Je tedy třeba přistoupit k přezkumu dalších důvodů kasačního opravného prostředku.
Further grounds of appeal thus fall to be examined.
K druhému důvodu, jakož i k první části třetího důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícím z nesprávných právních posouzení v rozsahu, v němž Soud od Komise vyžadoval, aby zahájila po odpovědi na oznámení námitek nová šetření a použil nepřiměřené podmínky dokazování na skutečnosti obsažené v odpovědi na oznámení námitek
The second ground of appeal, together with the first part of the third ground, alleging errors of law in that the Court of First Instance required the Commission to undertake new market investigations following the response to the statement of objections and applied an unduly high standard of proof to the evidence submitted in response to the statement of objections
V rámci svého přezkumu žalobního důvodu vycházejícího ze zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o transparentnost trhu, Soud v bodě 414 napadeného rozsudku zejména tvrdí, že „účastnice spojení podniků nemohou vyčkávat do posledního okamžiku, aby Komisi předložily důkazy vyvracející její včas vznesené námitky, jelikož by tak Komise neměla možnost provést nutná ověření.
In its examination of the plea alleging manifest errors of assessment in relation to the issue of market transparency, the Court of First Instance stated in paragraph 414 of the judgment under appeal, in particular, that ‘the parties to the concentration cannot wait until the last minute before submitting evidence to the Commission with a view to refuting objections raised at the proper time by the Commission, since the Commission would then no longer be in a position to carry out the necessary investigations.
V takovém případě je přinejmenším třeba, aby se tyto důkazy jevily jako zvláště spolehlivé, objektivní, relevantní a přesvědčivé, aby mohly platně vyvrátit námitky uplatněné Komisí“.
In such a hypothetical situation, that evidence must at the very least be particularly reliable, objective, relevant and cogent if it is to be capable of validly refuting the objections raised by the Commission’.
Soud se krom toho domnívá v bodě 415 napadeného rozsudku, že Komise nemůže „bez kontroly delegovat odpovědnost za vedení určitých aspektů vyšetřování na účastnice řízení, zejména když, jako je tomu v projednávané věci, tyto aspekty představují klíčovou okolnost, na níž je [sporné] rozhodnutí založeno, a když údaje a posouzení poskytnutá účastnicemi spojení podniků jsou diametrálně v rozporu s informacemi shromážděnými Komisí během jejího vyšetřování, jakož i se závěry, ke kterým na jejich základě dospěla.“
The Court of First Instance also held, in paragraph 415 of the judgment under appeal, that the Commission cannot ‘go so far as to delegate, without supervision, responsibility for conducting certain parts of the investigation to the parties to the concentration, in particular where, as in the present case, those aspects constitute the crucial element on which the [contested decision] is based and where the data and assessments submitted by the parties to the concentration are diametrically opposite to the information gathered by the Commission during its investigation and also to the conclusions which it drew from that information’.
Navíc na různých místech v napadeném rozsudku, zejména v jeho bodech 398, 428 a 451 Soud uvádí, že Komise po odpovědi účastnic spojení podniků na oznámení námitek neprovedla žádné nové studie trhu, aby přezkoumala opodstatněnost nového směru svého posouzení navrhovaného spojení podniků.
In addition, in a number of places in the judgment under appeal, among others in paragraphs 398, 428 and 451, the Court of First Instance stated that the Commission did not, following the response of the parties to the concentration to the statement of objections, carry out any new market investigations in order to test the validity of its altered assessment of the proposed concentration.