natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Komise sestavila skupinu vyšet%ovatel7, kte%í mÙli vést interní šet%ení tohoto obvinÙní.
The Commission set up a team of investigators to conduct an administrative inquiry into the allegation.
Šet%ení se uskuteÏnilo v dobÙ, kdy neexistovaly žádné písemné p%edpisy týkající se provádÙní takového šet%ení.
The inquiry took place at a time when it appears that there were no wrimen rules regarding the conducting of such an inquiry.
ROZHODNUTÍ PO PROVEDENÍ ŠETŘENÍ stanoviska Komise navíc vyplynulo, že zjištÙní uvedená ve vyšet%ovací zprávÙ by byla, a ve skuteÏnosti i byla, p%íslušným generálním %editelem zohlednÙna p%i jeho rozhodování o tom, zda zahájit v7Ïi stÙžovateli disciplinární %ízení.
This is a kind of warning that would, had it been issued, have formed part of the complainant’s file. Moreover, it emerged from the Commission’s opinion that the findings in the inquiry report would be, and were, in fact, taken into account by the relevant Director-General for his decision as to whether disciplinary proceedings should be initiated against the complainant.
StÙžovatel ve své stížnosti ve%ejnému ochránci práv mimo jiné uvedl, že skupina, která vedla interní šet%ení, porušila jeho právo na obhajobu.
In his complaint to the Ombudsman, the complainant alleged, among other things, that the team conducting the administrative inquiry had breached his right of defence.
Ve%ejný ochránce práv poukázal na to, že respektování práva na obhajobu je obecnou zásadou práva SpoleÏenství, která musí být dodržena i v p%ípadÙ, že v tomto smÙru neexistují výslovná ustanovení.
The Ombudsman pointed out that respect for the right of defence constitutes a general principle of Community law, which must be observed even in the absence of an express provision.
Ve%ejný ochránce práv dospÙl k závÙru, že v tomto p%ípadÙ mÙlo být uplatnÙno právo na slyšení.
The Ombudsman considered that the right to a hearing applied in the present case.
Nebylo však nutné, aby byl stÙžovatel informován o všech materiálech, z nichž vyšet%ovatelé vycházeli, pokud byly p%ed dokonÏením vyšet%ovací zprávy stÙžovateli sdÙleny výsledky šet%ení a podstata p%íslušných podp7rných d7kaz7 a pokud mÙl dostateÏnou možnost se k nim vyjád%it.
However, it did not require that all the materials relied on by the investigators be communicated to the complainant, provided that, before the inquiry report was finalised, the complainant was notified of, and given a reasonable opportunity to comment on, the preliminary factual findings made by the investigators and the substance of the relevant supporting evidence.
Ukázalo se, že vyšet%ovací skupina ve skuteÏnosti dokonÏila zprávu a odevzdala ji p%íslušnému generálnímu %editeli, aniž by o tom stÙžovatele informovala a poskytla mu dostateÏnou p%íležitost, aby se k p%edbÙžným zjištÙním a podp7rným d7kaz7m vyjád%il.
It appeared that the investigating team had in fact finalised the report and forwarded it to the relevant Director-General without informing the complainant of, and without giving him a reasonable opportunity to comment on, its preliminary findings and the evidence relied upon.
Podle názoru ve%ejného ochránce práv to znamenalo nedodržení práva stÙžovatele na obhajobu, a v d7sledku toho i p%ípad nesprávného ú%edního postupu.
In the Ombudsman’s view, this amounted to a failure to respect the complainant’s right of defence and therefore to an instance of maladministration.
P~ÍSTUP K RYBOLOVU V AZORSKÝCH VODÁCH
ACCESS TO FISHERIES IN AZOREAN WATERS
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 1273/2004/GG na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 1273/2004/GG against the European Commission
Stížnost se týkala rozsahu, v jakém byl p%ed 1. srpnem 2004 povolen lov ryb v „azorských vodách“, t.j. ve vodách obklopujících Azory, skupinu ostrov7 pat%ících Portugalsku.
The complaint concerned the extent to which fishing was permimed prior to 1 August 2004 in the “Azorean waters”, that is, waters surrounding the Azores, a group of islands belonging to Portugal.
Od p%istoupení Portugalska k Evropským spoleÏenstvím v roce 1986 se na rybolov v azorských vodách vztahovala urÏitá p%echodná ustanovení.
Since the accession of Portugal to the European Communities in 1986, certain transitional provisions had been applicable to fisheries in the Azorean waters.
, fakticky vyhrazovala Portugalsku právo na lov ryb v azorských vodách.
These provisions, the most important of
1954/2003 mÙla být na%ízení Ï. 685/95 a 2027/95 zrušena s úÏinností ode dne, kdy vstoupí v platnost na%ízení uvedené v Ïlánku 1, nebo od 1. srpna 2004, podle toho, co nastane d%íve.
20, eT ectively which were ultimately laid down in Council Regulations (EC) Nos 685/95 and 2027/95 reserved the right to fish in Azorean waters to Portugal.
Vznikla tak otázka, zda byl starý systém zrušen 14. listopadu 2003, kdy vstoupilo v platnost na%ízení Ï.
Council Regulation (EC) No 1954/200321, which entered into force on 14 November 2003, eT ectively repealed the old system governing access to Azorean waters, as set out in Regulations 685/95 and 2027/95.
1954/2003, nebo 1. srpna 2004, což je den uvedený v Ïlánku 15 na%ízení Ï. 1954/2003.
Article 11 provided for the adoption of a Regulation, by 31 July 2004 at the latest, fixing the maximum annual fishing eTort for each Member State and for each fishery.
V lednu 2004 byla v azorských vodách zjištÙna p%ítomnost španÙlských rybá%ských lodí.
This Regulation was adopted on 19 July 2004 and entered into force on 5 August 2004.
ŠpanÙlské ú%ady zastávaly názor, že je to zákonné, protože starý systém byl zrušen s úÏinností od 14. listopadu 2003 .
According to Article 15 of the Regulation, Regulations 685/95 and 2027/95 were to be repealed with eT ect from the date of entry into force of the Article 11 Regulation or 1 August 2004, whichever was the earlier.
Regionální samospráva Azorských ostrov7 na základÙ toho podala Komisi na ŠpanÙlsko stížnost, v níž tvrdila, že Ïinnost španÙlských rybá%ských lodí je v rozporu s na%ízeními Ï. 685/95 a 2027/95.
The question thus arose of whether the old system had been repealed on 14 November 2003, when Regulation 1954/2003 entered into force, or on 1 August 2004, the date mentioned in Article 15 of Regulation 1954/2003.
StÙžovatel, portugalský poslanec Evropského parlamentu, požádal Komisi, aby tuto záležitost objasnila.
In January 2004, Spanish fishing vessels were detected in Azorean waters. The Spanish authorities took the view that this was lawful, since the old system had been abolished as of 14 November 2003.
Komise nakonec dala jasnÙ najevo, že souhlasí se španÙlským výkladem na%ízení Ï. 1954/2003.
The complainant, a Portuguese Member of the European Parliament, asked the Commission to clarify mamers.
Ve své stížnosti ve%ejnému ochránci práv stÙžovatel uvedl, že se Komise dopustila právní chyby a její postoj není d7sledný.
In his complaint to the Ombudsman, the complainant alleged that the Commission had commimed a legal error and that its position had been inconsistent.
Ve%ejný ochránce práv p%ipomnÙl, že k postup7m %ádné správní praxe pat%í, aby se správa vyvarovala právních chyb a ned7slednosti ve ve%ejných prohlášeních a uznala a napravila všechny chyby, k nimž m7že dojít.
The Ombudsman recalled that it is good administrative practice for the administration to avoid legal errors and inconsistencies in its public statements and to acknowledge and correct any errors that may occur.
P%ipomnÙl také, že Komise p%i výkladu p%íslušných p%edpis7 vycházela ze zásady, že v p%ípadÙ konfliktu mezi dvÙma právními akty má p%ednost pozdÙjší z nich (sex posterior derogat legi priori).
He noted that the Commission’s interpretation of the relevant rules was based on the principle that, in the event of a conflict between two legal acts, the more recent prevails (lex posterior derogat legi priori).
Podle názoru ve%ejného ochránce práv je uplatnÙní této právní zásady oprávnÙné, jsouli splnÙny dvÙ podmínky, a to i) že pozdÙjší právní p%edpis není sluÏitelný se starším p%edpisem, a ii) že otázka vztahu mezi tÙmito dvÙma právními p%edpisy nebyla zákonodárcem upravena jiným zp7sobem.
In the Ombudsman’s view, the application of this legal maxim was justified if two conditions were fulfilled, namely (i) that the more recent act is incompatible with the older one and (ii) that the issue of the relationship between the two acts has not been semled by the legislator in a d iT erent way.
Ve%ejný ochránce práv konstatoval, že prvá podmínka byla v tomto p%ípadÙ splnÙna.
The Ombudsman noted that the first condition was fulfilled in the present case.
Ve%ejný ochránce práv dospÙl k závÙru, že nejlogiÏtÙjším výkladem tohoto ustanovení je, že zámÙrem zákonodárce bylo, aby na%ízení z roku 1995 nebyla zrušena s okamžitou platností, ale až po p%`etí „na%ízení podle Ïlánku 11“, nebo po uplynutí dostateÏného období na jeho p%`etí, p%iÏemž zákonodárce pevnÙ stanovil konec tohoto období na 5. srpen 2004.
The Ombudsman considered that the most logical interpretation of this provision was that the legislator had intended that the 1995 Regulations should not be repealed with immediate eT ect but only a W er the “Article 11 Regulation” had been adopted or a W er a period s u U cient for its adoption had passed, a period the end of which the legislator fixed at 1 August 2004.
Ve%ejný ochránce práv usoudil, že tento výklad potvrzuje znÙní a struktura na%ízení a skuteÏnost, že je také v souladu s úÏelem Ïlánku 15 na%ízení Ï. 1954/2003.
The Ombudsman considered that this interpretation was confirmed by the wording and the structure of the Regulation and that it was also consistent with the purpose of Article 15 of Regulation 1954/2003.
Ve%ejný ochránce práv na závÙr p%ipomnÙl, že Komise sama ve své d7vodové zprávÙ k legislativnímu návrhu, kterou p%edložila dne 3. února 2004, potvrdila, že na%ízení 685/95 a 2027/95 ještÙ nebyla zrušena.
Finally, the Ombudsman noted that the Commission itself, in its Explanatory Memorandum for a legislative proposal that it had submimed on 3 February 2004, had confirmed that Regulations 685/95 and 2027/95 had not yet been abolished.
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 1368/2004/GG na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 1368/2004/GG against the European Commission
StÙžovatel, nÙmecká spoleÏnost, pat%ila do konsorcia, s nímž Komise uzav%ela smlouvu o poskytování služeb spoÏívajících v zajištÙní dvou expert7 EU, spolu%editele a fi na n Ïfiní ho / správního %editele, pro environmentální projekt v JínÙ.
The complainant, a German company, belonged to a consortium with which the Commission had concluded a service contract for the provision of two EU experts, a co-director and a financial/administrative manager, for an environmental project in China.
Expert, který byl zamÙstnancem stÙžovatele, byl jmenován fi na n Ï ním / správním %editelem a na základÙ dodatku k jeho smlouvÙ se prakticky stal zástupcem spolu%editele.
An expert employed by the complainant was appointed financial/administrative manager and, following an addendum to his contract, eT ectively became deputy co-director.
O dva roky pozdÙji delegace Komise v Pekingu konsorcium informovala, že se rozhodla smlouvu o poskytování služeb ukonÏit, protože expert neplnil úkoly v souladu se zmÙnami v dodatku.
Two years later, the Commission’s Delegation in Be`ing informed the consortium that it had decided to terminate the service contract because the expert had failed to fulfil his tasks as modified in the addendum.
StÙžovatel žádal Komisi o zp%ístupnÙní dokument7, na kterých bylo ukonÏení smlouvy založeno.
The complainant asked the Commission for access to the documents on which the termination of the contract was based.
Po nahlédnutí do spisu Komise a po prozkoumání všech d7kaz7 ve%ejný ochránce práv dospÙl k závÙru, že zatímco v p%ípadÙ ukonÏení smlouvy byl dodržen správný ú%ední postup, Komise neposkytla dostateÏné vysvÙtlení k zamítnutí p%ístupu k p%íslušným dokument7m.
Following an inspection of the Commission’s fi le and having examined all the evidence, the Ombudsman arrived at the conclusion that, whereas there was no maladministration as regards the termination of the contract, the Commission had failed to provide a reasonable explanation for its refusal to grant access to the relevant documents.
Zaslal proto Komisi návrh doporuÏení, v nÙmž ji požádal, aby žádost stÙžovatele znovu posoudila.
He therefore addressed a draW recommendation to the Commission asking it to reconsider the complainant’s request.
Komise odpovÙdÙla, že je nadále p%esvÙdÏena o tom, že žádost vy%ídila %ádnÙ.
The Commission stated that it remained convinced that it had properly dealt with the request.
V zájmu dobré spolupráce však záležitost znovu zvážila a naznala, že m7že poskytnout ÏásteÏný p%ístup k 13 z 16 p%íslušných dokument7 po vymazání urÏitých jmen a údaj7 ve smlouvÙ.
However, in a spirit of good co-operation, it had reconsidered the mamer and could grant partial access to 13 of the 16 documents concerned by blanking out certain names and contractual details.
StÙžovatel ústupky Komise uvítal, ale zd7raznil, že nejsou dostaÏující.
The complainant welcomed the concessions made by the Commission but stressed that they did not go far enough.
I když ve%ejný ochránce práv uznal, že Komise velmi pokroÏila ve snaze vyhovÙt jeho zájm7m, nepovažoval opat%ení, která p%`ala k realizaci jeho návrhu doporuÏení, za uspokojivá.
Although the Ombudsman acknowledged that the Commission had gone a long way towards accommodating his concerns, he considered that the measures it had taken to implement his draW recommendation were not satisfactory.
Podle jeho názoru Komise dostateÏnÙ nevysvÙtlila, proÏ vymazala jméno spolu%editele EU z nÙkterých dokument7 a neposkytla alespoý ÏásteÏný p%ístup ke zbývajícím t%em dokument7m.
In his view, the Commission had failed to provide a reasonable explanation for having blanked out the name of the EU co-director from certain documents and for not granting at least partial access to the remaining three documents.
Vzhledem k tomu, že ve%ejný ochránce práv dospÙl k závÙru, že v daném p%ípadÙ není p%edložení zvláštní zprávy Evropskému parlamentu vhodné, uzav%el p%ípad kritickou poznámkou.
Having concluded that it was not appropriate to submit a special report to the European Parliament, the Ombudsman closed the case with a critical remark.
ZAVÁDTJÍCÍ INFORMACE VE STANOVISKU K P~EDCHOZÍ STÍŽNOSTI
MISLEADING STATEMENT IN OPINION ON EARLIER COMPLAINT
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 2862/2004/GG na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 2862/2004/GG against the European Commission
NÙmecká nevládní organizace (NGO) se obrátila na Ú%ad pro humanitární pomoc Evropských spoleÏenství (ECHO) s úmyslem podepsat rámcovou dohodu o partnerství.
A German NGO applied to the Humanitarian Aid OU ce of the European Communities (ECHO) with a view to signing the Framework Partnership Agreement.
Její žádost byla zamítnuta a p%ístup Komise k tomuto p%ípadu vedl k první stížnosti, kterou stÙžovatel p%edložil v roce 2001 (vÙc 1702/2001GG).
This application was rejected and the Commission’s handling of the case gave rise to a first complaint submimed by the complainant in 2001 (case 1702/2001/GG).
Ve svém rozhodnutí o této stížnosti uÏinil ve%ejný ochránce práv nÙkolik kritických poznámek.
In his decision on this complaint, the Ombudsman made several critical remarks.
Prohlásila, že v odpovÙdi na žádost o poskytnutí informací o vhodnosti stÙžovatele, ministerstvo zahraniÏních vÙcí uvedlo, že proti stÙžovateli je vedeno vyšet%ování, a proto nem7že poskytnout žádné doporuÏení.
It had stated that the Foreign OUce, when requested to provide information on the complainant’s suitability, had forwarded a reply stating that an investigation was under way against the complainant and that it was therefore unable to give recommendations.
Ve vnit%ním sdÙlení zamÙstnanec ECHO pozdÙji uvedl, že nÙmecké ú%ady nemohly žádné doporuÏení poskytnout, protože se stÙžovatelem nespolupracovaly, a tudíž ho neznaly.
In a later internal note, a member of the ECHO staT had put on record that the German authorities had been unable to give any reference because they did not work with the complainant and therefore did not know it.
Komise dodala, že p%estože byl ECHO s nÙmeckým ministerstvem zahraniÏních vÙcí neustále v kontaktu v souvislosti s ovÙ%ováním nÙmeckých NGO, nÙmecké ú%ady mu neposkytly o stÙžovateli žádné další informace.
The Commission had added that, despite continuous contacts between ECHO and the German Foreign OU ce in the context of verification of German NGOs, no further information concerning the complainant had been provided by the German authorities.
Podle tÙchto informací se ministerstvo zahraniÏních vÙcí necítilo povinno poskytnout ú%adu ECHO další informace a ECHO se ho nikdy nedotazoval na stav %ízení, o nÙmž se ministerstvo zmínilo.
According to this information, the Foreign OU ce had not felt obliged to provide ECHO with further information and ECHO had never asked it about the
Ve%ejný ochránce práv proto dospÙl k závÙru, že tvrzení Komise, podle nÙhož nÙmecké ú%ady p%es neustálý kontakt neposkytly žádné další informace, bylo zavádÙjící. Ve%ejný ochránce práv proto uÏinil kritickou poznámku.
Regulation (EC) No 1049/2001 of the European Parliament and of the Council of 30 May 2001 regarding public access to European Parliament, Council and Commission documents, OJ 2001 L 145, p. 43.
ROZHODNUTÍ PO PROVEDENÍ ŠETŘENÍ šlo o úmyslnou lež.
DECISIONS FOLLOWING AN INQUIRY state of the proceedings to which it had referred.
Pokud jde o další obvinÙní vznesená stÙžovatelem, nesprávný ú%ední postup zjištÙn nebyl.
Concerning the complainant’s further allegations no maladministration was found.
VY~ÍZENÍ STÍŽNOSTI NA SOUKROMOU FIRMU
HANDLING OF COMPLAINT AGAINST PRIVATE FIRM
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 3622/2004/GG na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 3622/2004/GG against the European Commission
NÙmecký státní p%íslušník ž`ící ve Francii používal služby francouzské telekomunikaÏní spoleÏnosti Tele 2.
A German national living in France used the French telecommunications company Tele 2.
Úhradu faktur chtÙl provádÙt formou inkasa z jeho nÙmeckého bankovního úÏtu.
He wished to pay his bills by direct debit from his German bank account.
SpoleÏnost Tele 2 mu však odmítla poskytnout informace pot%ebné k provádÙní tÙchto transakcí, tj. sv7j IBAN (mezinárodní Ïíslo bankovního úÏtu) a sv7j BIC (identifi k a Ïfiní kód banky).
However, Tele 2 refused to provide him with the information necessary to carry out such transactions, i.e., its IBAN (International Bank Account Number) and its BIC (Bank Identifier Code).
StÙžovatel byl p%esvÙdÏen o tom, že spoleÏnost Tele 2 svým chováním porušuje právní p%edpisy EU o vnit%ním trhu, a podal Komisi na spoleÏnost Tele 2 stížnost.
Considering that the behaviour of Tele 2 constituted an infringement of EU rules on the internal market, the complainant submimed a complaint against Tele 2 to the Commission.
Ve své stížnosti ve%ejnému ochránci práv stÙžovatel uvedl, že Komise jeho stížnost %ádnÙ nevy%ídila.
In his complaint to the Ombudsman, the complainant alleged that the Commission had failed to handle his complaint properly.
Pokud jde o vÙc n ou stránkou p%ípadu, Komise uvedla, že spoleÏnost Tele 2 p%íslušné na%ízení neporušila, protože nic v tomto na%ízení spoleÏnostem neukládá povinnost souhlasit s použitím konkrétního platebního nástroje.
As regards the substance of the case, the Commission submimed that there had been no breach of the relevant regulation by Tele 2, because nothing in the regulation obliged a company to accept a specific payment instrument.
V na%ízení je pouze stanovena zásada nediskriminace mezi vnitrostátními a p%eshraniÏními platebními nástroji.
It only laid down a principle of nondiscrimination between national and cross-border payment instruments.
Pokud spoleÏnost Tele 2 nevystavovala p%eshraniÏní faktury, mÙla právo stÙžovateli poskytnutí svého mezinárodního bankovního spojení odmítnout.
Since Tele 2 was not invoicing on a cross-border basis, it was entitled to refuse to give its international banking coordinates to the complainant.
Komise uvedla, že v souÏasné dobÙ v EU možnost úhrad p%eshraniÏním inkasem z úÏtu neexistuje.
The Commission stated that, at present, direct debit did not exist in the EU on a cross-border basis.
Dodala, že Komise nyní pracuje na vytvo%ení spoleÏného platebního prostoru, který bude zahrnovat i celoevropský systém inkasa, a že návrh p%íslušné smÙrnice hodlá p%edložit v roce 2005.
It added that it was currently working on the creation of a single payment area, including a pan-European direct debit scheme, to which eT ect it intended to propose a directive in 2005.
Ve%ejný ochránce práv usoudil, že závÙr Komise, že ze strany spoleÏnosti Tele 2 nedošlo k porušení právních p%edpis7 SpoleÏenství, je od7vodnÙný.
The Ombudsman considered that the Commission’s conclusion that there was no infringement of Community law by Tele 2 was reasonable.
Za politováníhodné považoval to, že v EU neexistuje možnost úhrady p%eshraniÏním inkasem z úÏtu, vzal však na vÙdomí, že Komise p%ipravuje opat%ení, která by tuto situaci mÙla v blízké budoucnosti zmÙnit.
He found it regremable that direct debit did not appear to exist in the EU on a cross-border basis but noted that the Commission had announced steps to amend this situation in the near future.
Pokud však jde o procedurální otázky, ve%ejný ochránce práv zjistil, že nic nenasvÙdÏuje tomu, že v tomto p%ípadÙ byla dodržena ustanovení o postupu vy%izování stížností na porušení právních p%edpis7 SpoleÏenství.
However, as regards procedural aspects, the Ombudsman found that there was nothing to suggest that the procedural safeguards as regards the handling of infringement complaints had been respected in the present case.
SdÙlení Komise Evropskému parlamentu a evropskému ve%ejnému ochránci práv z roku 2002 o vztazích se stÙžovatelem v souvislosti s porušováním právních p%edpis7 SpoleÏenství23 stanoví, že dopisy kritizující chování soukromých firem nemusí být zaregistrovány jako stížnosti, ale pokud se Komise rozhodne nezaregistrovat dopis jako stížnost, musí být o tom jeho autor informován.
The Commission’s 2002 Communication to the European Parliament and the European Ombudsman on relations with the complainant in respect of infringements of
Ve%ejný ochránce práv upozornil na to, že z niÏeho nelze usuzovat, že se tak v tomto p%ípadÙ stalo.
The Ombudsman noted that there was nothing to show that this had been done in the present case.
Ve%ejný ochránce práv dále poznamenal, že za %ádný správní postup by se považovalo, kdyby Komise stÙžovatele informovala o výsledcích svého šet%ení u francouzských ú%ad7 v souvislosti s chováním spoleÏnosti Tele 2.
Furthermore, the Ombudsman considered that it would have been good administrative practice for the Commission to inform the complainant about the result of its inquiries to the French authorities regarding the behaviour of Tele 2.
Ukázalo se však, že p%edtím, než se stÙžovatel obrátil na ve%ejného ochránce práv, mu žádné takové informace poskytnuty nebyly.
However, no such information appeared to have been provided before the complainant turned to the Ombudsman.
Ve%ejný ochránce práv proto tento p%ípad uzav%el kritickou poznámkou.
The Ombudsman therefore closed this case with a critical remark.
VYLOUJENÍ ÚJASTI PODNIKATELSKÝCH SUBJEKT•
INELIGIBILITY OF PROFIT-MAKING ENTITIES
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 2673/2004/PB na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 2673/2004/PB against the European Commission
Komise stÙžovateli sdÙlila, že jeho skupina nesplýuje kritéria úÏasti v programu EU zamÙ%eného na informování široké ve%ejnosti o rozší%ení EU, protože na základÙ dlouhodobÙ uplatýovaného ú%edního postupu jsou podnikatelské subjekty z úÏasti na tÙchto programech vylouÏeny.
The complainant was informed by the Commission that his group would not fulfil the eligibility criteria of an EU programme aimed at disseminating information to the general public about EU enlargement, because it was a long-standing administrative practice to exclude profit-making entities from such programmes.
Ve své stížnosti ve%ejnému ochránci práv stÙžovatel uvedl, že postup, který Komise uplatýuje, není správný.
In his complaint to the Ombudsman, the complainant alleged that the Commission’s practice was wrong.