natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dotčené vnitrostátní právní předpisy upravují daňovou amnestii, v jejímž rámci nebude v případě okamžitého podání určitých prohlášení a uhrazení určitých částek stíháno či ověřováno nepřiznání určitých částek k různým daním za daňová období let 1998 (nebo v některých případech 1997) až 2001 3.
The national provisions in question set up a tax amnesty under which, if certain declarations are made and certain sums are paid immediately, failures to account for amounts of various taxes during the tax years 1998 (or in some cases 1997) to 2001 will not be pursued or subjected to scrutiny. 3
Právní úprava Společenství
Community provisions
2 — Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s.
2 — Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p.
Dne 1. ledna 2007 byla šestá směrnice zrušena a nahrazena směrnicí Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).
On 1 January 2007, the Sixth Directive was repealed and replaced by Council Directive 2006/112/EC of 28 November 2006 on the common system of value added tax (OJ 2006 L 347, p. 1).
3 — Dotčená amnestie byla prodloužena na další roky a Komise podala další žalobu (věc C-174/07) týkající se uvedeného prodloužení. Uvedená žaloba je v současné době projednávána.
3 — The amnesty in issue has been extended to subsequent years, and the Commission has brought a further action (Case C-174/07) concerning that extension, which is currently pending.
Článek 10 ES ukládá členským státům obecnou povinnost přijmout „veškerá vhodná obecná i zvláštní opatření k plnění závazků, které vyplývají z této smlouvy nebo jsou důsledkem činnosti orgánů Společenství“, usnadňovat Společenství „plnění jeho
Article 10 EC imposes a general obligation on Member States to ‘take all appropriate measures, whether general or particular, to ensure fulfilment of the obligations arising out of this Treaty or resulting from action taken by the institutions of the Community’, to ‘facilitate the achievement of the Community’s tasks’ and to ‘abstain from any measure
KOMISE v. ITÁLIE poslání“ a zdržet se „jakýchkoli opatření, jež by mohla ohrozit dosažení cílů této smlouvy“.
COMMISSION v ITALY
ustanovení uvedeného článku, a to odstavce 4, 5 a 8:
Commission initially cites three of its provisions, from paragraphs 4, 5 and 8: which could jeopardise the attainment of the objectives of this Treaty’.
Článek 2 šesté směrnice stanoví:
Article 2 of the Sixth Directive states:
Každá osoba povinná k dani předloží ve lhůtě stanovené členskými státy daňové přiznání. […]
‘4. (a) Every taxable person shall submit a return by a deadline to be determined by Member States. …
Každá osoba povinná k dani odvede při odevzdání pravidelného daňového přiznání čistou výši daně z přidané hodnoty. […]
Every taxable person shall pay the net amount of the value added tax when submitting the regular return. … the importation of goods.’ 4
Původní článek 22 šesté směrnice byl nahrazen jedním z takzvaných „přechodných ustanovení“ v hlavě XVI a příslušný text se nachází v článku 28h.
The original Article 22 of the Sixth Directive was replaced by one of the so-called ‘transitional arrangements’ in Title XVI, and the applicable text is to be found in Article 28h.
Uvedený článek má název „Povinnosti v rámci vnitřního systému“ a jedná se o nejdelší článek směrnice 5.
It is entitled ‘Obligations under the internal system’, and is the longest article in the directive. 5
Pokud jde o tvrzené nesplnění povinností v projednávané věci, Komise uvádí nejprve tři
In relation to the alleged failure to fulfil obligations in the present case, the
Komise upozorňuje na další povinnosti uložené osobám povinným k dani článkem 22:
The Commission then draws attention to a number of further obligations imposed on taxable persons by Article 22:
5 — Nahrazen je zejména články 213 až 271 směrnice 2006/112/ES.
5 — It is replaced by, in particular, Articles 213 to 271 of Directive 2006/112.
oznámit zahájení, změnu a ukončení činnosti, kterou vykonává jako osoba povinná k dani [odst. 1 písm. a)] 7;
— to declare every commencement, modification and cessation of activity as a taxable person (paragraph 1(a) 7);
Vnitrostátní právní úprava vést účetnictví dostatečně podrobné k tomu, aby správci daně umožnilo uplatnit a prověřit daň z přidané hodnoty [odst. 2 písm. a)] 8;
— to keep accounts in sufficient detail for VAT to be applied and inspected by the tax authority (paragraph 2(a) 8);
– předložit souhrnný výkaz plnění v rámci Společenství [odst. 6 písm. b)] 9.
— to submit a recapitulative statement of intraCommunity transactions (paragraph 6(b) 9).
Komise konečně zmiňuje další ustanovení článku 22, jež ukládají povinnosti členským státům:
The Commission finally refers to other provisions of Article 22 which impose obligations on the Member States:
Výtky Komise směřují proti článkům 8 a 9 italského finančního zákona na rok 2003 12.
The Commission takes issue with Ar -ticles 8 and 9 of the Italian Finance Law for 2003.
Uvedená ustanovení umožňují osobám povinným k dani, které nepodaly úplná přiznání, předložit dodatečná přiznání a uhradit platbu, jíž se zprostí veškeré další povinnosti platit daň za dotčené období, tedy daňová období let 1998 (v některých případech 1997) až 2001, včetně.
12Those provisions allow taxable persons who have not submitted full returns to submit supplementary returns and to make a payment absolving them from further tax liability in respect of the period concerned, namely the tax years 1998 (or in some circumstances 1997) to 2001 inclusive.
Uvedená ustanovení se týkají různých daní, žaloba Komise se však týká pouze DPH a následující souhrn relevantní právní úpravy je tedy zaměřen pouze na uvedenou daň.
They cover a range of taxes, but the Commission’s action concerns only VAT, and the following summary of the relevant provisions is confined to the situation as regards that tax.
– určit totožnost osob povinných k dani prostřednictvím osobního čísla [odst. 1 písm. c), d) a e)] 10;
— to identify taxable persons by means of an individual number (paragraph 1(c), (d) and (e) 10);
– přijmout opatření nezbytná k zajištění toho, aby osoby nepovinné k dani, které se považují za daňové dlužníky, splnily všechny povinnosti týkající se přiznání
— to take the necessary measures to ensure that persons other than taxable persons who are liable for payment of the tax comply with all the obligations as to declaration and payment set out
Článek 8 umožňuje „doplnit“ přiznání, která měla být podána přede dnem 31. října
Article 8 allows returns which should have been made before 31 October 2002 to
7 — Článek 213 odst. 1 směrnice 2006/112/ES.
7 — Article 213(1) of Directive 2006/112.
8 — Ačkoli Komise uvádí jako zdroj odstavec 3; nyní článek 242 směrnice 2006/112/ES.
8 — Although the Commission gives paragraph 3 as the source; now Article 242 of Directive 2006/112.
11 — Články 207, 209, 210, 256 až 258 a 267 směrnice 2006/112/ES.
11 — Articles 207, 209, 210, 256 to 258 and 267 of Directive 2006/112.
12 — Legge 289/2002, GURI ze dne 31. prosince 2002, ve znění pozdějších předpisů.
9 — Article 262 et seq. of Directive 2006/112.10 — Articles 214 to 216 of Directive 2006/112.
9 — Článek 262 a následující směrnice 2006/112/ES.10 — Články 214 až 216 směrnice 2006/112/ES.
12 — Legge 289/2002, GURI 31 December 2002, as amended.
KOMISE v. ITÁLIE
COMMISSION v ITALY be ‘completed’.
Za určitých okolností, kdy má kupující sám povinnost zaplatit daň na vstupu, ale daň nepřizná, se uvedený postup týká pouze takové DPH, kterou nebylo možno odečíst.
In certain circumstances where the purchaser is himself liable for input tax but fails to declare it, it concerns only such VAT as could not have been deducted.
Dodatečné přiznání je platné pouze tehdy, pokud vykazuje doplatkovou povinnost ve výši alespoň 300 eur za každé daňové období.
The supplementary return is valid only if it shows additional sums due of at least EUR 300 for each tax year.
Platby mohou být uhrazeny ve dvou splátkách ve stejné výši, pokud převyšují 3 000 eur u fyzických osob nebo 6 000 eur v ostatních případech.
Payments may be made in two equal instalments if they exceed EUR 3 000 for individuals or EUR 6 000 for others.
Článek 8 odst. 10 vylučuje použití celého článku v případech, kdy v okamžiku vstupu zákona v platnost a) byl již vydán dodatečný daňový výměr, nebo b) již bylo zahájeno trestní řízení s ohledem na dotčené daňové období.
However, in some cases, it is possible to comply with a previous reassessment and to use the Article 8 procedure in respect of other periods.
Článek 8 odst. 4 nelze použít, pokud osoba povinná k dani nepodala přiznání za žádné z dotčených daňových období.
Article 8(4) is not available if the taxable person has filed no returns for any of the tax years in question.
Osoby, které mohou podle uvedeného ustanovení postupovat, jsou oprávněny podat přiznání a provést platbu prostřednictvím určitých schválených úřadů.
Those to whom it is available may submit returns and make payments via certain approved bodies.
Splatné částky mohou být uhrazeny v měsíčních splátkách; v takovém případě však podléhají dalšímu úroku.
The amounts due may be paid by monthly instalments, but with additional interest.
Tento postup je důvěrné povahy v tom smyslu, že konkrétní splatné částky nejsou spojeny s jednotlivými osobami povinnými k dani.
The procedure is confidential in that the specific amounts due are not linked to individual taxable persons.
Článek 8 odst. 12 stanoví, že podání dodatečného přiznání nemůže být považováno za trestní oznámení.
Under Article 8(12), submission of the supplementary return cannot constitute information of a criminal offence.
9 odst. 8 povinnost zaplatit částku 1 500 eur v případě fyzických osob a 3 000 eur v případě společností a sdružení, a to za každé daňové období.
For individual years in respect of which no returns have been submitted at all, Article 9(8) requires a flatrate payment of EUR 1 500 for natural persons, and EUR 3 000 for companies and associations, in respect of each tax year.
Článek 9 se týká „automatického vyrovnání“ závazků za předchozí daňová období 13.
Article 9 concerns ‘automatic settlement’ in respect of past years.
Osoby povinné k dani, které žádají o provedení takového vyrovnání, musí podat daňová přiznání za všechna daňová období, za něž měla být podána do 31. října 2002.
13Taxable persons requesting such settlement must submit returns for all the tax years in respect of which they should have been submitted by 31 October 2002.
9 odst. 9 automatické vyrovnání vylučuje možnost dalších odpočtů nebo vrácení daně, o které dosud osoba povinná k dani nepožádala.
Under Article 9(9), automatic settlement precludes further deductions or reimbursements not previously claimed by the taxable person.
Nevylučuje však možnost provedení určitých kontrol, zejména pokud jde o soulad mezi podaným přiznáním a zaplacenou částkou, a pokud jde o dřívější žádosti o vrácení DPH.
It does not however preclude certain checks, in particular those relating to consistency between declarations made and sums paid and to earlier claims for reimbursement of VAT.
8 odst. 6 však tyto imunity nepodléhají žádnému omezení na základě doplatku DPH zaplaceného nebo přiznaného v daném okamžiku.
In contrast to Article 8(6), however, those immunities are not subject to any upper limit based on the amount of additional VAT now paid or declared.
9 odst. 2 písm. b) je v rámci automatického vyrovnání třeba zaplatit za každé daňové období částku ve výši 2 % DPH z dodávek zboží nebo poskytnutí služeb osobou povinnou k dani a 2 % DPH na vstupu odečtené v průběhu daného období.
By virtue of Article 9(2)(b), automatic settlement involves payment, in respect of each tax year, of a sum equal to 2% of the VAT on the taxable person’s outputs and 2% of the input VAT deducted during that year.
Tento podíl se snižuje na 1,5 % pro daň na výstupu nebo daň na vstupu, jejíž výše přesahuje 200 000 eur a 1 % pro částky přesahující 300 000 eur a v případech, kdy je na základě uvedeného ustanovení třeba zaplatit částku přesahující 11 600 000 eur, se část převyšující uvedenou částku snižuje o 80 %.
That percentage falls to 1.5% for output tax or input tax which exceeds EUR 200 000 and 1% for amounts over EUR 300 000 and, where application of the provision entails payment of a sum in excess of EUR 11 600 000, the portion exceeding that figure is reduced by 80%.
Článek 9 odst. 6 však stanoví minimální platbu za každé období ve výši 500 eur, pokud obrat nepřesahuje 50 000 eur, 600 eur, pokud obrat činí od 50 000 eur do 180 000 eur, a 700 eur, pokud obrat přesahuje 180 000 eur.
Article 9(6) however sets a minimum figure for each year’s payments of EUR 500 where turnover does not exceed EUR 50 000, EUR 600 where turnover is between EUR 50 000 and EUR 180 000, and EUR 700 where turnover exceeds EUR 180 000.
13 — Toto ustanovení se označuje jako „condono tombale“ („hřbitovní amnestie“), patrně proto, že staré dluhy jsou již „pochovány“.
13 — The arrangement is referred to as a ‘condono tombale’ (‘graveyard amnesty’), presumably because tax debts are ‘dead and buried’.
Článek 9 odst. 12 umožňuje úhradu ve dvou splátkách ve stejné výši, pokud dlužná
Article 9(12) allows payment in two equal instalments where the amount payable
Postup před zahájením soudního řízení částka převyšuje 3 000 eur u fyzických osob nebo 6 000 eur v ostatních případech.
Pre-litigation procedure exceeds EUR 3 000 for individuals or EUR 6 000 for others.
Komise majíc za to, že články 8 a 9 finančního zákona na rok 2003 jsou neslučitelné s články 2 a 22 šesté směrnice, zaslala dne 19. prosince 2003 Itálii výzvu podle článku 226 ES.
Considering that Articles 8 and 9 of the 2003 Finance Law were incompatible with Articles 2 and 22 of the Sixth Direct- ive, the Commission sent Italy a letter of formal notice pursuant to Article 226 EC on 19 December 2003.
Itálie na tuto výzvu odpověděla dne 30. března 2004, přičemž odmítla jakékoli tvrzení o neslučitelnosti dotčených předpisů.
Italy replied on 30 March 2004, denying any incompatibility.
Komise nebyla s touto odpovědí spokojena a dne 13. října 2004 zaslala Itálii odůvodněné stanovisko a vyzvala ji, aby tomuto stanovisku vyhověla ve lhůtě dvou měsíců.
Unsatisfied, the Commission sent a reasoned opinion on 13 October 2004, enjoining Italy to comply within two months.
Itálie odpověděla dne 31. ledna 2005, přičemž nadále popírala jakoukoli neslučitelnost.
Italy replied on 31 January 2005, still denying any incompatibility.
Komise podala projednávanou žalobu dne 8. března 2006.
The Commission brought the present action on 8 March 2006.
Návrhová žádání
Declaration sought
8 odst. 10.
Article 9(14) mirrors Article 8(10).
Vylučuje použití celého článku v případech, kdy v okamžiku vstupu zákona v platnost a) byl již vydán dodatečný daňový výměr nebo b) již bylo zahájeno trestní řízení s ohledem na dotčené daňové období.
It excludes the application of the whole article in cases where, when the law came into effect, (a) a reassessment had already been issued, or (b) criminal proceedings for evasion had already been brought, in respect of a particular tax year.
Stanoví však další vyloučení v případech, kdy c) osoba povinná k dani nepředložila přiznání za žádné z dotčených daňových období.
However, it adds a further exclusion in cases where (c) the taxable person failed to submit any return for any of the tax years covered.
Stanoví, že automatické vyrovnání není možné provést na základě údajů, které neodpovídají údajům uvedeným v podaném přiznání.
It states that there is to be no automatic settlement on the basis of data which do not correspond to those in the return submitted.
Vylučuje konečně jakékoli vrácení již zaplacených částek, které se považují za zálohy na dlužnou daň.
Finally, it rules out any reimbursement of sums already paid, which are to be considered advances on tax due.
Komise se domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Italská republika tím, že výslovně a obecně stanovila v článcích 8 a 9 zákona č. 289 ze dne 27. prosince 2002 (finanční zákon na rok 2003), že se obecně vzdává ověřování zdanitelných plnění uskutečněných v průběhu po sobě jdoucích daňových období, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 22 šesté směrnice Rady, ve spojení s článkem 10 ES.
The Commission asks the Court to declare that, by explicitly providing in Ar -ticles 8 and 9 of Law No 289 of 27 December 2002 (Finance Law for 2003) for a general waiver of verification operations on taxable transactions effected in the course of a series of tax years, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 2 and 22 of the Sixth Directive in conjunction with Article 10 of the EC Treaty.
Domáhá se rovněž, aby Italské republice byla uložena náhrada nákladů řízení.
It also asks for an order that Italy pay the costs of the proceedings.
Itálie navrhuje žalobu zamítnout a uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
Italy contends that the application should be dismissed and the Commission ordered to pay the costs.
Projednávaná věc se týká několika navzájem souvisejících otázek, které jsou sporné mezi účastníky řízení; navrhuji tyto otázky označovat takto: i) povaha a rozsah povinností uložených členským státům články 2 a 22 šesté směrnice, zejména s ohledem na kontrolu a vynucování plnění povinností osob povinných k dani, ii) praktický dopad sporných ustanovení o amnestii, s ohledem na uvedené povinnosti, iii) význam různých omezení ustanovení o amnestii v tomto ohledu, a iv) relativní účinnost ustanovení o amnestii, zejména s ohledem na použité zdroje ve srovnání s vybranými částkami, prostor pro uvážení členských států při správě DPH a rozsah, v němž ustanovení o amnestii spadají do tohoto prostoru pro uvážení.
There are a number of interlinked issues disputed between the parties in this case, which I propose to deal with under the following headings: (i) the nature and extent of the obligations imposed on the Member States by Articles 2 and 22 of the Sixth Directive, with particular regard to the supervision and enforcement of compliance by taxable persons; (ii) the practical effect of the disputed amnesty provisions, viewed in the light of those obligations; (iii) the significance in that regard of the various limitations on the amnesty provisions; and (iv) the relative effectiveness of the amnesty provisions, in particular in terms of use of resources compared with amounts recovered, the latitude available to the Member States in the administration of VAT, and the extent to which the amnesty provisions fall within that latitude.
Itálie tvrdí, že Komise vnesla do odůvodněného stanoviska novou výtku, týkající se porušení zásady neutrality DPH a narušení hospodářské soutěže v důsledku sporných ustanovení.
Italy submits that the Commission introduced a new complaint in the reasoned opinion, relating to breach of the principle of VAT neutrality and distortion of competition as a result of the contested provisions.
Komise namítá, že pouze v odpovědi na argumenty Itálie připomněla judikaturu Soudního dvora v této věci, která je relevantní pro posouzení tvrzeného porušení článků 2 a 22 šesté směrnice.
The Commission replies that it was merely recalling, in response to Italy’s arguments, the Court’s caselaw on the matter, which is relevant when assessing an alleged infringement of Articles 2 and 22 of the Sixth Directive.
Vzhledem k tomu, že Komise se nedomáhá určení, že italské předpisy konkrétně porušují zásadu neutrality nebo že narušují hospodářskou soutěž, její stanovisko je patrně přiměřené.
Since the Commission does not seek a declaration that the Italian provisions specifically infringe the principle of neutrality or distort competition, its position seems reasonable.
Mám tedy za to, že neexistují žádné překážky přípustnosti žaloby.
I am therefore of the view that there is no obstacle to the admissibility of the action.
Povinnosti uložené šestou směrnicí
Obligations imposed by the Sixth Directive
Soudní dvůr navíc rozhodl, že šestá směrnice musí být vykládána v souladu se zásadou daňové neutrality vlastní společnému systému DPH 17, která brání tomu, aby bylo při vybírání DPH zacházeno rozdílně s hospodářskými subjekty, které uskutečňují stejné operace 18.
The Court has moreover held that the Sixth Directive must be interpreted in compliance with the principle of fiscal neutrality inherent in the common system of VAT, 17in accordance with which economic operators carrying out the same transactions may not be treated differently in relation to the levying of VAT. 18
Mám za to, že Komise správně popsala povinnosti uložené šestou směrnicí osobám povinným k dani i členským státům.
I agree with the Commission’s presentation of the obligations imposed by the Sixth Directive both on individual taxable persons and on the Member States.
Rovněž Itálie patrně souhlasí se základními body uvedeného popisu, ačkoli tvrdí, že stanovení podrobných pravidel týkajících se vynucování plnění povinností a výběru daní přísluší členským státům.
Indeed, Italy appears also to accept the essentials of that presentation, although it maintains that the details of enforcement and collection are matters for the Member States.
Názor Komise lze shrnout a popsat následovně.
The Commission’s position may be summarised and restated as follows.
Účelem konkrétních povinností uložených článkem 22 šesté směrnice je zajistit, aby vnitrostátní orgány měly k dispozici všechny informace potřebné k zajištění, že DPH je odváděna a vybírána pod kontrolou daňových úřadů 19.
The specific obligations imposed by Article 22 of the Sixth Directive are designed to ensure that national authorities have at their disposal all necessary information to ensure that VAT is levied and collected under the supervision of the tax authorities.
Uvedené povinnosti jsou důsledkem požadavku uvedeného v článku 2, že (neexistuje-li konkrétní výjimka) předmětem daně musí být všechna plnění spadající do jeho působnosti.
19Those obligations are the corollary of the requirement in Article 2 that (in the absence of a specific exemption) all transactions within its scope must be taxed.
Uvedený požadavek představuje obecné pravidlo, od něhož se žádný členský stát nemůže jednostranně odchýlit 20.
That requirement is a general rule from which no Member State may derogate unilaterally.
Ačkoli podle článku 27 šesté směrnice 21členský stát může požádat Komisi o povolení odchýlit se od ustanovení směrnice s cílem „zjednodušit postup vyměřování daně nebo zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem“, jakékoli takové zjednodušení je podmíněno tím, že nesmí „ovlivnit [celkovou] výši daňových příjmů členského státu“ (a je v každém případě nesporné, že Itálie o takové povolení v projednávané věci nepožádala).
20Although under Article 27 of the Sixth Direct ive 21a Member State may seek authorisation from the Council to derogate from the provisions of the directive ‘in order to simplify the procedure for charging the tax or to prevent certain types of tax evasion or avoidance’, any such simplification is subject to the proviso that it ‘may not affect the overall amount of the tax revenue of the Member State’ (and it is common ground that, in any event, Italy did not seek authorisation in the present instance).