natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V´usnesení ze dne 8.´července 2009, Sevenier v.Komise (F-62/08, proti kterému byl podán kasační opravný prostředek k´Tribunálu Evropské unie) bylo, pokud jde o´počítání lhůt v´rámci postupu před zahájením soudního řízení, připomenuto, že neobsahuje-li služební řád zvláštní ustanovení týkající se lhůt uvedených v´jeho článku 90, je třeba odkázat na nařízení Rady (EHS, Euratom) č.´1182/71 ze dne 3.´června 1971, kterým se určují pravidla pro lhůty, data a´termíny (Úř. věst. L´124, s.´1; Zvl. vyd. 01/01, s.´51).
In the order of 8 July 2009 in Case F-62/08 Sevenier v Commission (under appeal to the General Court), it was recalled, regarding the calculation of the time limits for the pre-litigation procedure, that, in the absence of speci¤c rules concerning the time limits covered by Article 90 in the Sta¥ Regulations themselves, reference must be made to Regulation (EEC, Euratom) No 1182/71 of the Council of 3 June 1971 determining the rules applicable to periods, dates and time limits (OJ, English Special Edition, 1971(II), p. 354).
Toto usnesení dále upřesnilo, že ve fázi žádosti a´před podáním stížnosti se ustanovení čl.´91 odst.´3´druhé odrážky služebního řádu, podle kterého platí, že„pokud je stížnost zamítnuta výslovným rozhodnutím poté, co byla zamítnuta mlčky učiněným rozhodnutím, ale před uplynutím lhůty pro podání odvolání [žaloby], začíná lhůta pro podání žaloby běžet znovu“, nepoužije.
Moreover, that order made clear that the third indent of Article 91(3) of the Sta¥ Regulations, according to which‘where a complaint is rejected by express decision after being rejected by implied decision but before the period for lodging an appeal has expired, the period for lodging the appeal shall start to run afresh’, cannot be applicable to the stage of the request before the lodging of the complaint.
Toto zvláštní ustanovení, jež se týká způsobu počítání lhůt pro podání žaloby, musí být vykládáno doslovně a´restriktivně.
That speci¤c provision, which relates to the rules for calculating periods for ¤ling appeals, must be interpreted literally and strictly.
Z´toho plyne, že výslovné zamítnutí žádosti po vydání rozhodnutí o´zamítnutí téže žádosti učiněného mlčky, má povahu čistě potvrzujícího aktu a´neumožňuje, aby
It follows that the express rejection of a°request after an implied decision rejecting that same request cannot enable the ocial concerned to
Rozsudky s´hvězdičkou byly přeloženy do všech úředních jazyků Evropské unie s´výjimkou irštiny.
The judgments marked with an asterisk have been translated into all the ocial languages of the European Union except Irish.
Činnost dotčený úředník zahájil postup před zahájením soudního řízení, čímž by mu začala běžet nová lhůta pro podání stížnosti.
Proceedings continue the pre-litigation procedure by opening for him a new period for lodging a complaint, as that decision is in the nature of a purely con¤rmatory measure.
Nová podstatná skutečnost
Material new fact
Vusnesení ze dne 11.´června 2009, Ketselidou v.Komise (F-81/01) bylo připomenuto, že skutečnost, že soud Společenství ve svém rozsudku konstatuje, že administrativní rozhodnutí s´obecnou působností porušuje služební řád, nemůže v´případě úředníků, kteří nevyužili včas možnost podat opravný prostředek, kterou jim přiznává služební řád, představovat novou skutečnost, jež by odůvodňovala předložení žádosti směřující k´přezkumu jednotlivých rozhodnutí přijatých orgánem oprávněným ke jmenování, která se jich týkají.
In the order of 11 June 2009 in Case F-81/08 Ketselidou v Commission, it was recalled that a ¤nding by a judgment of a Community court that an administrative decision of general application infringed the Sta¥ Regulations could not constitute, for ocials who have failed to avail themselves in time of the remedies available under the Sta¥ Regulations, a new fact justifying the submission of a request for re-examination of the individual decisions relating to them by the appointing authority.
Tato judikatura Soudu pro veřejnou službu je v´souladu s´ustálenou judikaturou Soudního dvora a´Soudu prvního stupně.
By that ruling, the Civil Service Tribunal followed a line of settled case-law of the Court of Justice and the General Court.
Nedostatek příslušnosti autora rozhodnutí
Lack of authority of the author of a measure
V´rozsudku ze dne 30.´listopadu 2009, Wenig v.Komise (F-80/08*) bylo upřesněno, že dodržení zásady právní jistoty vyžaduje, přestože to není výslovně uvedeno v´žádném ustanovení pozitivního práva, aby rozhodnutí týkající se výkonu pravomocí svěřených služebním řádem orgánu oprávněnému ke jmenování a´pracovním řádem ostatních zaměstnanců Evropských společenství (dále jen „PŘOZ“) orgánu oprávněnému uzavírat pracovní smlouvy, byla náležitě zveřejněna způsobem a´formou, jejichž stanovení je věcí administrativy.
In the judgment of 30 November 2009 in Case F-80/08* Wenig v Commission it was made clear that, although there is no written provision to that e¥ect, respect for the principle of legal certainty requires that decisions concerning the exercise of powers conferred by the Sta¥ Regulations on the appointing authority and by the conditions of employment of other servants of the European Communities (‘CEOS’) on the authority authorised to conclude contracts should be the subject of appropriate publicity under detailed rules and procedures which it is for the administration to determine.
Nedojde-li k´náležitému zveřejnění, nelze vůči úředníkovi, na kterého se vztahuje individuální rozhodnutí přijaté na základě tohoto rozhodnutí, takové rozhodnutí uplatňovat.
In the absence of appropriate publicity, such a decision cannot be relied on against an ocial who is the subject of an individual decision adopted on the basis of it.
Žalobnímu důvodu vycházejícímu z´nedostatku příslušnosti autora sporného individuálního rozhodnutí je proto třeba vyhovět a´uvedené rozhodnutí zrušit.
A plea alleging the lack of authority of the author of such an individual decision must, accordingly, be upheld and that decision set aside.
Možnost dovolání se směrnic
Possibility of reliance on directives
Vrozsudku ze dne 30.´dubna 2009, Aayhan adalší v.Parlament (F-65/07*) a´v´rozsudku ze dne 4.´června 2009, Adjemian adalší v.Komise (F-134/07 a´F-8/08), proti kterému byl podán kasační opravný prostředek k´Tribunálu Evropské unie, Soud pro veřejnou službu upřesnil, že u´směrnic určených členským státům, a´nikoli orgánům nelze mít za to, že jako takové ukládají povinnosti uvedeným orgánům ve vztazích k´jejich zaměstnancům.
In its judgments of 30 April 2009 in Case F-65/07* Aayhan and Others v Parliament and of 4 June 2009 in Joined Cases F-134/07 and F-8/08 Adjemian and Others v Commission, the latter judgment being under appeal to the General Court, the Civil Service Tribunal stated that directives, which are addressed to the Member States and not to the Community institutions, cannot be treated, as such, as imposing any obligations on the institutions in their relations with their sta¥.
Tato úvaha však nemůže vyloučit jakoukoli možnost dovolat se směrnice ve vztazích mezi orgány a´jejich úředníky či zaměstnanci.
However, that consideration does not in itself totally preclude a directive being relied upon in relations between institutions and their ocials or servants.
Zaprvé ustanovení směrnice mohou zavazovat orgán nepřímo, jsou-li výrazem obecné právní zásady, kterou tedy musí tento orgán uplatňovat jako takovou.
The provisions of a directive may, in the ¤rst place, be indirectly applicable to an institution if they constitute the expression of a general principle of Community law that it must then apply as such.
V´tomto ohledu Soud pro veřejnou službu zejména rozhodl, že stabilita zaměstnání, i´když představuje významný prvek ochrany pracovníků, nepředstavuje obecnou zásadu práva Společenství, v´jejímž světle by bylo možné posuzovat legalitu aktu orgánu.
In that regard, the Civil Service Tribunal held, inter alia, that, although it is viewed as a major element in the protection of workers, stable employment does not constitute a general principle of law in the light of which the lawfulness of a measure adopted by an institution may be assessed.
Zadruhé směrnice může zavazovat orgán, pokud tento orgán v´rámci své organizační autonomie a´v´mezích služebního řádu zamýšlel provést specickou povinnost vyjádřenou směrnicí, nebo případně pokud samotné interní opatření s´obecnou působností odkazuje výslovně na opatření přijatá zákonodárcem na základě Smluv (viz v´tomto ohledu článek´1e odst.´2 služebního řádu, který stanoví, že úředníkům„jsou poskytnuty pracovní podmínky vyhovující příslušným normám v´oblasti bezpečnosti a´ochrany zdraví, které jsou přinejmenším rovnocenné minimálním požadavkům použitelným v´rámci opatření, která jsou podle Smluv v´těchto oblastech přijímána“). Zatřetí musejí orgány v´souladu s´povinností loajality,
Secondly, a directive may also be binding on an institution where the latter, within the scope of its organisational autonomy and within the limits of the Sta¥ Regulations, has sought to carry out a speci¤c obligation laid down by a directive or in the speci¤c instance where an internal measure of general application itself expressly refers to measures laid down by the Community legislature pursuant to the Treaties (see, in that connection, Article 1e(2) of the Sta¥ Regulations, which provides that ocials are to be‘accorded working conditions complying with appropriate health and safety standards at least equivalent
Soud pro veřejnou službu kterou jim ukládá čl.´10 druhý pododstavec´ES, a´za účelem zajištění výkladu, který bude v´souladu s´právem Společenství, při svém jednání v´postavení zaměstnavatele zohlednit v´co největším možném rozsahu právní předpisy přijaté na úrovni Společenství.
Civil Service Tribunal to the minimum requirements applicable under measures adopted in these areas pursuant to the Treaties’). Thirdly, the institutions, in accordance with their duty to cooperate in good faith which follows from Article 10 EC, must, as far as possible, in order to guarantee a consistent interpretation of Community law, take into account, in their conduct as employers, legislative provisions adopted at Community level.
Omezení diskreční pravomoci administrativy
Limits of the administration’s discretion
I´když Soud pro veřejnou službu dbá na to, aby svojí analýzou nenahrazoval analýzu administrativy, a´to zejména v´oblastech, v´nichž administrativa podle právní úpravy disponuje širokým prostorem pro uvážení, byl nicméně nucen zrušit rozhodnutí stižená zjevně nesprávným posouzením.
While the Civil Service Tribunal is careful not to substitute its own analysis for that of the administration, particularly in areas in which the administration has a wide discretion under the rules, it none the less saw ¤t to censure certain decisions vitiated by manifest errors of assessment.
Soud pro veřejnou službu z´tohoto důvodu zrušil rozhodnutí o´propuštění (rozsudek ze dne 7.´července´2009, Bernard v.Europol, F-54/08) a´odmítnutí povýšení (rozsudek ze dne 17.´února 2009, Stols v.Rada, F-51/08, proti kterému byl podán kasační opravný prostředek k´Tribunálu Evropské unie).
The Civil Service Tribunal set aside a decision to dismiss (judgment of 7 July 2009 in Case F-54/08 Bernard v Europol) and a refusal to promote (judgment of 17 February 2009 in Case F-51/08 Stols v Council, under appeal to the General Court).
Soud pro veřejnou službu rovněž připomněl, že pokud se administrativa rozhodne omezit výkon svého prostoru pro uvážení vnitřními pravidly, jsou taková pravidla závazná a´zmocňují soud k´posílení jeho přezkumu (viz například „pravidla hodnocení“, jež musejí být dodržována hodnotiteli orgánu: rozsudek ze dne 17.´února 2009, Liotti v.Komise, F-38/08, proti kterému byl podán kasační opravný prostředek k´Tribunálu Evropské unie).
The Civil Service Tribunal also recalled that where the administration decides to attach internal rules to the exercise of its discretion, such rules are binding and confer authority on the court to exercise a closer review (see, as regards ‘appraisal rules’to be observed by the reporting ocers of an institution, the judgment of 17 February 2009 in Case F-38/08 Liotti v Commission, under appeal to the General Court).
Administrativa nemůže v´žádném případě porušovat obecné právní zásady (viz k´posouzení, o´němž bylo rozhodnuto, že porušuje zásadu rovného zacházení: rozsudek ze dne 11.´února 2009, Schönberger v.Parlament, F-7/08).
In any event, the administration may not disregard the general principles of law (see, as regards an assessment held to be contrary to the principle of equal treatment, the judgment of 11 February 2009 in Case F-7/08 Schönberger v Parliament).
Výklad práva Společenství
Interpretation of Community law
V´rozsudku ze dne 29.´září 2009, O´v.Komise (F-69/07 aF-60/08*) Soud pro veřejnou službu rozhodoval o´legalitě rozhodnutí, kterým Komise přijala v´případě žalobce výhradu ze zdravotních důvodů ve smyslu čl.´100 prvním pododstavci PŘOZ4.
In its judgment of 29 September 2009 in Joined Cases F-69/07 and F-60/08* O v Commission the Civil Service Tribunal had to rule on the lawfulness of a decision by which the Commission had deferred medical cover for the applicant, as provided for by the ¤rst paragraph of Article 100 of the CEOS (4).
Soud pro veřejnou službu poté, co připomněl, že pro výklad ustanovení práva Společenství je třeba vzít v´úvahu nejen jeho znění, ale i´jeho kontext a´cíle sledované právní úpravou, jejíž je součástí, jakož i´všechna ustanovení práva Společenství, poskytl výklad k´článku 100 PŘOZ ve světle požadavků vyplývajících z´volného pohybu pracovníků, jenž je zakotven v´článku 39´ES.
The Civil Service Tribunal, having recalled that, in interpreting a provision of Community law, it is necessary to consider not only its wording but also the context in which it occurs, the objects of the rules of which it is part and the provisions of Community law as a whole, interpreted Article 100 of the CEOS in the light of the requirements ªowing from freedom of movement for workers, enshrined in Article 39 EC.
V´reakci na argument žalované, podle něhož soud, opíraje se zejména o´článek 39´ES, který nebyl uplatněn žalobcem v´jeho písemnostech, provedl i´bez návrhu přezkum legality administrativního aktu orgánu oprávněného ke jmenování s´ohledem na žalobní důvod vycházející z´porušení ustanovení Smlouvy, Soud pro veřejnou službu uvedl, že upřesněním právního rámce, v´němž musí být ustanovení sekundárního práva vykládáno, se nevyslovuje k´legalitě tohoto ustanovení s´ohledem na pravidla vyšší právní síly, včetně pravidel Smlouvy, nýbrž hledá výklad sporného ustanovení, který umožní takové jeho použití, jež bude co nejvíce v´souladu s´primárním právem a´s´právním rámcem, do kterého je zasazeno.
In order to respond to the defendant’s argument that, in invoking, in particular, Article 39 EC, on which the applicant did not rely in her pleadings, the Tribunal was reviewing of its own motion the lawfulness of an administrative act of the authority authorised to conclude contracts in relation to a plea alleging infringement of a provision of the Treaty, the Civil Service Tribunal held that, in de¤ning the legal framework within which a provision of secondary law must be interpreted, the Community judicature does not rule on the lawfulness of that provision by reference to higher rules of law, including those of the Treaty, but seeks the interpretation of the provision at issue which makes its application as compatible as possible with primary law and as consistent as possible with the legal framework within which it falls.
Tento článek stanoví, že pokud lékařské vyšetření provedené před přijetím smluvního zaměstnance prokáže, že trpí onemocněním nebo invaliditou, může orgán oprávněný ke jmenování rozhodnout s´ohledem na rizika představovaná uvedeným onemocněním nebo invaliditou, že smluvnímu zaměstnanci přizná zaručené dávky stanovené v´oblasti invalidity nebo úmrtí, avšak až po uplynutí doby pěti let ode dne jeho nástupu do služebního poměru v´orgánu.
That article provides that, where the medical examination made before a member of the contract sta¥ is engaged shows that he is su¥ering from sickness or invalidity, the authority referred to in the ¤rst paragraph of Article 6 may, in so far as risks arising from such sickness or invalidity are concerned, decide to grant him guaranteed bene¤ts in respect of invalidity or death only after a period of ¤ve years from the date of his entering the service of the institution.
Činnost v´rámci naplňování určitých ustanovení pracovní smlouvy, která doplňují uvedený režim, zásadu plnění smluv v´dobré víře, která je společnou zásadou práv převážné většiny členských států.
However, the fact that sta¥ are subject to rules of Community administrative law does not preclude the institution’s being required, in implementing certain clauses of an employee’s contract which supplement those rules, to respect the principle of performance in good faith of contracts, which is a principle common to the laws of the great majority of the Member States.
V´projednávaném případě konstatoval Soud pro veřejnou službu porušení zásady plnění smluv v´dobré víře žalovaným a´uložil mu náhradu nemajetkové újmy způsobené žalobcům, vyplývající z´pocitu, že byli oklamáni ve své reálné možnosti pracovního uplatnění.
In this case the Civil Service Tribunal found that the defendant had breached the principle of the performance in good faith of contracts, and ordered it to make good the non-material damage caused to the applicants as a result of their being misled as to their real prospects of career advancement.
Výkon zrušujícího rozsudku
Giving e§ect to a judgment setting aside a measure
V´rozsudku ze dne 5.´května 2009, Simões Dos Santos v.OHIM (F-27/08, proti kterému byl podán kasační opravný prostředek k´Tribunálu Evropské unie) bylo upřesněno, že plnění povinností vyplývajících ze soudního rozhodnutí, jež zrušilo akt pro nedostatek právního základu, nemůže systematicky odůvodňovat možnost administrativy přijmout akt se zpětnou účinností, aby tak pokryla počáteční protiprávnost.
In the judgment of 5 May 2009 in Case F-27/08 Simões Dos Santos v OHIM (under appeal to the General Court), it was made clear that the implementation of a decision of a court setting aside a measure for lack of a proper legal basis cannot systematically justify the administration’s taking a measure with retroactive e¥ect to remedy an initial illegality.
Taková zpětná účinnost je v´souladu se zásadou právní jistoty pouze ve výjimečných případech, vyžaduje-li to cíl, kterého má být dosaženo, a je-li náležitě respektováno legitimní očekávání dotčených osob.
Such retroactivity is consistent with the principle of legal certainty only in exceptional cases, where the objective to be attained requires it and where the legitimate expectations of the persons concerned are duly respected.
V´této věci Soud pro veřejnou službu poté, co konstatoval, že splnění povinností vyplývajících ze zrušujících rozsudků způsobuje zvláštní obtíže, neboť se žádné opatření ke splnění povinností vyplývajících z´rozsudku, které by bylo alternativní k´opatřením přijatým žalovaným, ohledně nichž uvedený soud rozhodl, že porušují překážku věci rozsouzené a´zásadu zákazu zpětné účinnosti aktů, nejeví a´priori bez obtíží, dospěl k´závěru, že přiznání náhrady škody i´bez návrhu představuje formu zadostiučinění, která nejlépe odpovídá zájmům žalobce a´požadavkům služby a´krom toho umožní zajistit užitečný účinek zrušujících rozsudků.
In that case, having found that the implementation of judgments annulling measures presented particular diculties, in so far as no alternative implementing measure to those adopted by the defendant, which were held to have disregarded the force of res judicata and the principle of the non-retroactivity of measures, appeared a priori free of diculties, the Civil Service Tribunal held that the award, of its own motion, of damages constituted the form of compensation which best met the interests of the applicant and the requirements of the service, and that it also allowed the judgments annulling measures to be given proper e¥ect.
V´rozsudku ze dne 7.´července 2009, Lebedef v.Komise (F-39/08*, proti kterému byl podán kasační opravný prostředek k´Tribunálu Evropské unie) Soud pro veřejnou službu poté, co připomněl, že zastupování zaměstnanců je nesmírně důležité pro řádné fungování orgánů Společenství, a´tudíž pro plnění jejich úkolů, nicméně upřesnil, že ze systému, který výslovně přiznává možnost vyslání některým zástupcům zaměstnanců, vyplývá, že v´případě nevyslaných úředníků nebo zaměstnanců má účast na zastupování zaměstnanců výjimečnou povahu a´vzhledem k´tomu, že se při jejím výpočtu vychází ze čtvrtletí nebo pololetí, pokrývá relativně omezenou procentuální část pracovní doby.
In its judgment of 7 July 2009 in Case F-39/08* Lebedef v Commission, under appeal to the General Court, the Civil Service Tribunal, having recalled that sta¥ representation is of vital importance for the proper functioning of the Community institutions and, accordingly, for the ful¤lment of their tasks, none the less pointed out that the system, which speci¤cally provides for the grant of secondment to certain sta¥ representatives, implies that, in the case of ocials or servants not on secondment, participation in sta¥ representation activities should be occasional and, calculated on a six monthly or quarterly basis, cover a relatively limited percentage of working time.
V´projednávaném případě rozhodoval Soud pro veřejnou službu o´návrhu zástupce zaměstnanců vyslaného na 50´% pracovní doby, který nevěnoval žádnou část pracovní doby útvaru svého zařazení a´který napadl rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, jímž mu bylo odečteno několik dní dovolené z´jeho nároku na dovolenou za kalendářní rok.
In this case, the application to the Civil Service Tribunal was from a sta¥ representative who was seconded at the rate of 50%, who devoted none of his working time to the service to which he was assigned and who contested the decision of the appointing authority to deduct several days’ leave from his annual leave entitlement.
Soud pro veřejnou službu zamítl žalobu a´uvedl, že zúčastněný nepožádal o´povolení ani předem neinformoval svůj útvar o´své nepřítomnosti.
The Civil Service Tribunal dismissed the action, observing that the person concerned had neither requested permission nor, at the very least, informed his service in advance that he would be absent.
Ve věci, v´níž byl vydán rozsudek ze dne 17.´listopadu 2009, Di Prospero v.Komise (F-99/08*), byla před Soudem pro veřejnou službu s´poukazem na čl.´27 první pododstavec služebního řádu, který uvádí, že „[p]řijímání se řídí potřebou orgánu zajistit si služby úředníků s´nejvyšší úrovní způsobilosti, výkonnosti a´bezúhonnosti, vybraných na co nejširším zeměpisném základě […]“, vznesena námitka protiprávnosti ustanovení oznámení o´otevřeném výběrovém řízení, které stanovilo, že se testy u´několika otevřených výběrových řízení mohou konat současně, a tudíž se uchazeči mohou přihlásit pouze do jednoho z´těchto výběrových řízení.
In Case F-99/08* Di Prospero v Commission, leading to the judgment of 17 November 2009, the Civil Service Tribunal had before it a plea of illegality, in the light of the ¤rst paragraph of Article 27 of the Sta¥ Regulations, which provides that‘[r]ecruitment shall be directed to securing for the institution the services of ocials of the highest standard of ability, eciency and integrity, recruited on the broadest possible geographical basis …’, of a clause in a notice of open competition which provided that the tests of several open competitions might be held at the same time and that, accordingly, candidates could apply for only one of those competitions.