natgillin/translations-raw huggingface dataset:
zaznamenala nějaký typ bolesti. To může vést k zahájení nesprávného užívání návykových látek (včetně alkoholu) pro potlačení bolesti nebo k jejich přetrvávajícímu užívání, protože tyto látky mají krátkodobý analgetický účinek.
lead to the development or continuation of improper use of substances (including alcohol) to help cope with pain because of their short-term analgesic effects.
Bolest se někdy uvádí jako důvod například pro „léčebné“ užívání konopí.
For example, pain is sometimes given as a reason for therapeutic cannabis use.
„Při zvažování reakce na drogové problémy v komunitě nebo na potřeby osob v léčbě se musíme smířit s tím, že užívání drog v Evropě již není jevem omezeným pouze na mládež.
‘When considering how we respond to drug problems in the community or the needs of those in treatment, we have to accept that drug use in Europe is no longer a phenomenon restricted to the young.
Tato skutečnost s sebou přináší nutnost vyvinout vhodné přístupy a revidovat léčebné intervence tak, abychom zajistili jejich vhodnost i pro starší občany.“ a současná diagnostická kritéria pro hodnocení závislosti u starších osob nemusí být uspokojivá.
This fact brings with it the obligation to develop approaches and review interventions to ensure that they are also appropriate for older citizens.’ older adults may be unsatisfactory.
Diagnostiku mohou znesnadňovat i souběžné patologické stavy běžně se vyskytující u starších dospělých (např. kognitivní porucha) a některé z těchto stavů (např. rozrušení, zmatení) mohou být předzvěstí nebo následkem užívání látek.
Also, common comorbid conditions seen in older adults (e.g. cognitive impairment) can make screening more difficult, and some comorbid conditions (e.g. agitation, confusion) may be antecedents or consequences of substance use.
Starší dospělí také nemusí své problémy přiznat, protože je to v jejich věkové skupině stigmatizuje.
Older adults may also not admit their problem because of the stigma it brings with it among their age group.
Se stárnutím se u značné části dlouhodobých uživatelů drog rozvine závažné a nevyléčitelné onemocnění a mnozí se mohou uchýlit k psychoaktivním látkám, aby se s tímto stavem vyrovnali.
As chronic drug users grow older, many will develop serious and terminal illnesses and some may turn to psychoactive substances to cope.
Zvláštní otázky pak vyvolává potřeba poskytování paliativní péče nevyléčitelně nemocným uživatelům drog.
Special issues are raised by the need to provide palliative care for terminally ill drug users.
To je velká výzva pro zdravotníky a zdravotnické služby.
This is a major challenge for medical professionals and healthcare services.
Málo se ví o tom, jak nejlépe uspokojovat potřeby této populace na konci života.
Little is known about how best to meet the needs of this end-of-life population.
osob užívajících návykové látky kladou vyšší nároky na existující zdroje.
drug users are placing a financial strain on existing resources.
Již sama nečinnost způsobuje vznik nákladů, a může dokonce vést k vyšším nákladům vyvolaným následnými krizemi.
Inaction itself incurs costs and may even lead to greater costs because of subsequent crises.
Celkové výdaje na tuto starší věkovou skupinu můžeme snížit tím, že poskytneme včasné, účinné intervence ve vhodném prostředí.
Overall expenditure for this older age group may be reduced by providing timely, effective interventions in appropriate settings.
Diagnostika a hodnocení
Identification and assessment
Lepší diagnostika poruch v souvislosti s užíváním návykových látek u starších osob může proto vyžadovat věkově specifická měřítka užívání těchto látek a závislosti.
Improved assessment of substance use disorders among older adults may therefore require age-specific measures of use and dependence.
Bylo by vhodné přesněji rozlišovat mezi různými způsoby užívání návykových látek s ohledem na různé behaviorální a klinické projevy.
Also, a clearer distinction may be required between different types of substance use to take into account a range of behavioural and clinical manifestations.
Pozdější počátek užívání návykových látek může vést k méně četným nebo odlišným charakteristikám závislosti.
Later onset use may have fewer or different dependence characteristics.
Protože u starších dospělých užívajících návykové látky se velmi často vyskytují zdravotní problémy, jsou mnozí z nich v pravidelném kontaktu se zdravotnickými službami.
Because health problems are highly prevalent among older substance-using adults, many of them have regular contact with medical services.
Primární péče a další zdravotnické služby proto nabízejí cennou příležitost ke sledování této skupiny.
Primary care and other healthcare services therefore provide a valuable opportunity to screen this group.
Jak již bylo uvedeno, při jednání se staršími pacienty by měla být věnována větší pozornost souběžným zdravotním problémům.
As already expressed, greater attention should be paid to comorbid health problems when dealing with older patients.
Starší osoby užívající návykové látky mohou například trpět chronickými onemocněními, včetně onemocnění jater v důsledku chronické infekce hepatitidou C nebo onemocnění spojených s virem HIV, a mohou proto vyžadovat speciální léčebné postupy.
Older drug users may, for example, have chronic illnesses, including liver disease because of chronic hepatitis C infection, or HIV-related illnesses, and may therefore require specialised forms of treatment.
Sledováním opakovaných předpisů a/nebo předpisů na více léků současně by bylo možné dosáhnout jednoduchého pokroku u screeningových postupů.
Simple improved screening procedures could be implemented through adequate monitoring of repeated prescriptions, and/or prescription of multiple medications.
Bylo by možné připravit screeningové a hodnoticí dotazníky konkrétně zaměřené na zjištění potřeb a problémů starších osob.
Screening and assessment questionnaires could be specifically developed to target the needs and problems of older people.
Léčba: intervence a služby
Treatment: interventions and services
Navzdory pravidelnému kontaktu však u těchto osob často nejsou poruchy v souvislosti s užíváním návykových látek zjištěny nebo jsou špatně diagnostikovány.
However, despite their regular contact with healthcare professionals, substance use disorders among older persons are often missed or misdiagnosed.
Mnozí lékaři nejsou v této oblasti dostatečně vyškoleni
Many doctors lack adequate training in this field and current diagnostic criteria for assessing dependence and addiction in
Probíhající demografická změna a rostoucí potřeby služeb u stárnoucích
Addiction services typically have limited medical treatment resources.
Podíl evropské populace ve věku nad 65 let v % (minulost a prognóza)
Percentage of the total European population aged 65 or more (historical and predicted)
Detoxikace by měla být prováděna ve zdravotnickém prostředí; důvodem je jak snaha vyhnout se potenciálním interakcím léků a jiných látek, tak i současný výskyt dalších onemocnění.
Detoxification may be best conducted in a medical setting to avoid potential interactions between medications and other substances, or because of comorbid illnesses.
V důsledku metabolických změn způsobených stárnutím mohou být nutné odlišné režimy dávkování.
Different dose regimens may be required because of age-related metabolic changes.
Mnohé terapeutické otázky týkající se stárnoucích uživatelů drog nejsou dostatečně popsány; přesto starší klienti dosahují v léčbě srovnatelných nebo lepších výsledků než mladší osoby.
Many therapeutic issues are poorly understood regarding ageing drug users. However, older patients do achieve equivalent or better results than younger adults when they enter into treatment.
Starší občané by měli mít přístup k efektivním zdravotnickým službám, kde se jim dostane důstojné a citlivé péče.
Older citizens should have access to effective healthcare services where they will be catered for with dignity and sensitivity.
To může vyžadovat vytvoření širší škály alternativ k současné léčbě.
This may require developing a wider range and alternatives to current treatment.
Úkol drogy je řada krátkých politických zpráv, které uveřejňuje Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost (EMCDDA), jež sídlí v Lisabonu.
Drugs in focus is a series of policy briefings published by the European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction (EMCDDA) in Lisbon.
Tyto zprávy jsou zveřejňovány třikrát ročně ve 23 úředních jazycích Evropské unie a v norštině a turečtině.
The briefings are produced three times a year in the 23 official languages of the European Union plus Norwegian and Turkish.
Chcete-li se stát bezplatnými odběrateli, spojte se s námi elektronickou poštou: publications@emcdda.europa.eu
For free subscriptions, please specify your requirements via e-mail: publications@emcdda.europa.eu
OFICIÁLNÍ VYDAVATEL: Úřad pro úřední tisky Evropských společenstvínull
OFFICIAL PUBLISHER: Office for Official Publications of the European Communitiesnull
Periodikum Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost
Centre for Drugs and Drug Addiction
Neurobiologický výzkum drog: etické a politické aspekty umožní lépe porozumět tomu, jak závislost vzniká, může tento výzkum poskytnout východisko pro nové psychologické a farmakologické léčebné a preventivní postupy.
Drug addiction is a behaviour characterised by the individual exhibiting a loss of control over their consumption.
Dosavadní zjištění jsou povzbuzující, ale jejich závěry mohou být snadno zveličovány nebo špatně pochopeny.
Addicts may wish to stop, but find it difficult to do so, despite often experiencing negative consequences.
Rovněž vyvolávají řadu závažných etických otázek, které je třeba pečlivě zvážit.
Modern developments in neurobiology help us to better understand this process.
Tento dokument shrnuje hlavní vývoj v této oblasti a zdůrazňuje skutečnost, že jakékoli potenciální nové přístupy budou před uvedením do běžné praxe vyžadovat důsledné vyhodnocení bezpečnosti a účinnosti.
Moreover, such developments now provide strong scientific grounds for viewing drug addiction as a psychiatric disorder, usually classified as a ‘chronic and relapsing brain disease’.
Drogová závislost je chování charakterizované ztrátou kontroly jednotlivce nad užíváním drog.
psychological and pharmacological treatments and prevention strategies.
Závislé osoby mohou chtít přestat, ale zjišťují, že je to obtížné, přestože se často potýkají s nepříznivými následky. Moderní objevy v neurobiologii nám pomáhají tomuto procesu lépe porozumět.
The findings so far are encouraging, but their implications can easily be overstated or misunderstood, and also raise a number of important ethical issues that require careful consideration.
Tyto poznatky navíc nyní poskytují přesvědčivou vědeckou oporu k tomu, aby na drogovou závislost bylo nahlíženo jako na psychiatrické onemocnění, obvykle klasifikované jako „chronické a recidivující onemocnění mozku“.
This paper provides a summary of the key developments in this area and underlines the fact that any potential new approaches will require rigorous evaluation for safety and efficacy before being introduced into routine practice.
Neurobiologický výzkum závislostí se většinou zaměřuje na roli, kterou má neurotransmiter dopamin uvolňovaný působením drog na opakovanou aktivaci „systému odměny“ – obvodu vytvořeného složitou soustavou mozkových struktur působících jako barometr signalizující fyzický a psychický stav jednotlivce.
Most neurobiological research on addiction has focused on the role a drug-released neurotransmitter called dopamine has on the repeated activation of the ‘reward system’– circuitry made up of a complex set of cerebral structures which act as a barometer, indicating a person’s physical and psychological state.
Nové modely, které vznikly díky současnému rychlému technologickému vývoji v této oblasti, zohledňují význam jiných neurotransmiterů v tomto procesu a rovněž zkoumají roli genetických rozdílů mezi jednotlivci. Tím, že
Spurred on by recent technological developments occurring rapidly in this field, newmodels have arisen which take into account the implication of other neurotransmitters in the process, also exploring the role of genetic differences between individuals.
Neurotransmiter: Chemická látka vytvořená a uvolňovaná neurony.
Neurotransmitter: a chemical produced and released by neurons.
Některé z těchto molekul (GABA, kyselina glutamová) se podílejí na komunikaci mezi neurony; jiné (dopamin, noradrenalin, serotonin) ovlivňují (zesilují nebo zeslabují) přenos informací.
Some of these molecules (GABA, glutamic acid) participate in the communication between neurons; some others (dopamine, noradrenaline, serotonin) modulate (amplify or attenuate) the information.
Systém odměny: Je-li tento obvod v mozku aktivován, podporuje určité chování.
Reward system: this brain circuit reinforces behaviour when activated.
Údaje ukazují, že zneužívané drogy vyvolávají pocity libosti tím, že tento systém aktivují.
Data indicate that drugs of abuse are pleasurable because they activate this system.
Letmý pohled na klíčové problémy
Key issues at a glance
Neurobiologický výzkum se snaží porozumět tomu, jak návykové drogy vyvolávají neurochemické změny v rámci „cesty odměny“ v mozku, činí jejich užívání přitažlivým a vyvolávají nutkání k opakovanému užívání.
Neurobiological research tries to understand how addictive drugs produce neurochemical changes in the brain’s reward pathway, making their use appealing and producing a drive to use them repeatedly.
Nové způsoby farmakoterapie zaměřené na specifické systémy neurotransmiterů, farmakologické náhrady drog, vakcíny proti drogám nebo neurologická léčba mohou mít potenciál k nápravě závislostního chování.
Novel pharmacotherapies targeted at specific neurotransmitter systems, pharmacological drug implants, drug vaccines or neurological treatments may have the potential to ameliorate addictive behaviours.
Stále rozsáhlejší výzkum nasvědčuje tomu, že chronické užívání drog vyvolává dlouhodobé poruchy v neurokognitivních obvodech podílejících se na motivaci a pozornosti, rozhodování a schopnosti ovládat nutkání.
A growing body of research suggests that chronic drug use can produce long-term disruptions in the modulation of neurocognitive circuits involved in motivation and attention, decision-making and the ability to inhibit impulses.
Neurověda a genetický výzkum slibují poskytnout podrobné kauzální vysvětlení procesů v mozku.
Neuroscience and genetic research promise to provide a detailed causal explanation in terms of brain processes.
Naléhavě je nutno prozkoumat etické a politické aspekty neurovědeckého výzkumu závislostí a zajistit, aby výzkum byl veden způsobem, který adekvátně zabezpečí lidská práva a ochrání etické principy souhlasu, svobody, rovnosti a soukromí.
There is a pressing need to explore the ethical and policyimplications of addiction neuroscience research to ensure that developments are taken forward in ways that adequately safeguard human rights and protect the ethical values of consent, liberty, equality and privacy.
1. vydání 2009
1st issue 2009
Neurobiologický výzkum závislostí drogám tuto regulaci narušuje.
Neurobiological research in addiction and that repeated exposure to drugs of abuse disrupts this regulation.
Postupem času se noradrenergní a serotonergní neurony stávají autonomní a hyperreaktivní na vnější podněty a toto drogou vyvolané dlouhodobé „odpojení“ pravděpodobně vysvětluje dysfunkci v motivaci a ve schopnosti potlačovat nutkání.
Over time, noradrenergic and serotonergic neurons become autonomous and hyper-reactive to external stimuli and arguably this druginduced long-term uncoupling explains dysfunctions in motivation and in the ability to inhibit impulses.
„Vývojové trendy v neurovědě mění naše chápání toho, jak se lidé stanou závislí na drogách, a otevírají přitom široké možnosti výzkumu nových přístupů k léčbě.
‘Developments in neuroscience are transforming our understanding of how people become addicted to drugs while opening-up avenues of investigation for new approaches to treatment.
Musíme však zajistit, že takovéto prospěšné nové přístupy budou před jejich použitím přísně posouzeny tak, aby byl zajištěn maximální úspěch a finanční efektivita.“
We must, however, ensure that such beneficial new approaches are rigorously evaluated prior to implementation to ensure maximum success and financial efficiency.’
Studie na zvířatech a jiné důkazy naznačují velkou variabilitu v náchylnosti k závislosti.
Almost all drugs known to induce abuse or addiction in humans increase the release of a neurotransmitter called dopamine in a sub-cortical structure, the nucleus accumbens.
Nové technologie naznačují, že neurobiologický výzkum může začít identifikovat neuropsychologické a genetické rozdíly u jednotlivců, které mohou mít vliv na pravděpodobnost, s jakou se u nich vyvine závislost, užívají-li drogy.
The cell bodies of neurons which release dopamine are located in the ventral tegmental area and the substantia nigra (see figure).
Buněčná těla neuronů, která uvolňují dopamin, jsou umístěna ve ventrální tegmentální oblasti a v substantia nigra (viz obrázek).
They stimulate different cerebral structures, such as the prefrontal cortex, the amygdala and the hippocampus, which are part of a circuitry called the ‘reward system’.
Tyto dopaminergní neurony vytvářejí mesokortikolimbickou dráhu.
Animal studies and other evidence suggest great variability in vulnerability to addiction.
Stimulují rozdílné mozkové struktury, jako je prefrontální kůra, amygdala a hippocampus, což jsou části obvodu označovaného jako „systém odměny“.
New technologies mean that neurobiological research can start to identify neuropsychological and genetic differences in individuals that may influence their chances of developing addiction if they use drugs.
Nové technologieve výzkumu závislostí techniky, které mohou pomoci rozpoznat neuropsychologické deficity, jež mohou být primárním zdrojem neschopnosti dané osoby přestat s užíváním drog.
New technologies in addiction research non-invasive techniques which may help to identify neuropsychological deficits that may be the primary source of an individual’s inability to stop using drugs.
Tradiční a nové způsobyléčby závislosti
Traditional and newtreatments of addiction
Pokroky v genové a molekulární biologii, jako je schopnost klonovat a vytvářet posloupnost podtypů receptorů, transportérů a endogenních agonistů, umožnily vědcům identifikovat příslušné receptory nebo transportéry a konkrétně na ně zaměřit léky, které buď blokují (antagonisté) nebo usnadňují (agonisté nebo částeční agonisté) jejich aktivitu.
Advances in genomic and molecular biology, such as the ability to clone and sequence receptor subtypes, transporters and endogenous agonists, have enabled scientists to identify and specifically target relevant receptor or transporter sites with drugs that either block (antagonists) or facilitate (agonists or partial agonists) activity.
Techniky genetické manipulace byly použity také na zvířecích modelech ke zvýšení (tj. mutanty zvýšené exprese) nebo zablokování (tj. transgenní vyřazení dominantních, negativních mutantů) aktivity analyzovaných specifických molekul.
Moreover, genetic manipulation techniques have been used on animal models to increase (i.e. overexpression mutants) or block (i.e. transgenic knockouts of dominant-negative mutants) the activity of a specific molecule under analysis.
Většina neurobiologických modelů závislosti dokazuje, že závislost je způsobena modifikací kinetických reakcí a zvýšeným uvolňováním dopaminu, protože zneužívané drogy uvolňují dopamin a aktivují „systém odměny“.
Most neurobiological models of addiction argue that, because drugs of abuse release dopamine and activate the reward system, addiction is due to a modification of kinetic reactions and increased dopamine release.
Tato dysregulace by odpovídala buď zvýšené reaktivitě dopaminergních neuronů na specifické podněty spojené s návykovým a libé pocity vyvolávajícím přípravkem, nebo snížené regulaci dopaminové signalizace a snížení aktivity v rámci „cesty odměny“.
This dysregulation would correspond either to an increased reactivity of dopaminergic neurons to specific stimuli linked to the pleasurable and addictive product or to a down-regulation of dopamine signalling and a dampening of activity in the reward pathway.
V přirozených situacích je dopamin uvolňován lépe, je-li „odměňující“ zkušenost nová, než když je očekávaná nebo nepředvídaná.
In natural situations, dopamine is released when a rewarding experience is new, better than expected or unanticipated.
Toto uvolnění dopaminu napomáhá jednotlivci zapamatovat si signály oznamující „odměnu“.
This release of dopamine helps the individual to memorise signals announcing a reward.
Proto tedy, když dopaminový systém začne být přehnaně vybuzený užíváním drogy, může snaha o soustavné opakování těchto účinků ovládnout jiné důležité cílené aktivity.
Hence, when the dopamine system becomes over-aroused by drug use, pursuit of the repetition of these effects can dominate other important, goal-directed activities.
Genetické studie na lidech se pokoušejí identifikovat specifické geny odpovědné za sklon k závislosti.
In humans, genetic studies have tried to identify specific addiction susceptibility genes.
Rozsáhlé studie zkoumající vazby a souvislosti určily řadu slibně vypadajících genů, které s sebou nesou náchylnost k závislosti, ale jen málo z těchto alel bylo dosud důsledně replikováno a mnoho z těchto souvislostí je neprůkazných.
Large-scale linkage and association studies have identified numerous promising candidate genes that confer vulnerability to addiction but, to date, few of these alleles have been consistently replicated and many of the associations are modest.
Závislost je tradičně léčena kombinací farmakologické a psychosociální léčby.
Addiction has traditionally been treated by a combination of pharmacological and psychosocial treatments.
Obvyklá farmakologická léčba zahrnuje: i) léky, které buď blokují účinky návykové drogy (např. naltrexon jako prevence relapsů u závislosti na heroinu), nebo činí účinek drogy nepříjemným (např. disulfiram u závislosti na alkoholu); nebo ii) léky, které nahradí návykovou drogu její bezpečnější variantou (např. použití metadonu v rámci substituční léčby závislosti na opiátech).
Usual pharmacological treatments include: (i) drugs that either block the addictive drug from working (e.g. naltrexone as a relapse prevention of heroin dependence) or make it unpleasant (e.g. disulfiram for alcohol dependence) or (ii) drugs that replace the addictive drug with a less harmful version of the drug (e.g. opioid substitution treatment using methadone).
Substituční léčba nikotinem je běžně používaná při závislosti na tabáku, jenže není zvlášť efektivní.
Nicotine replacement therapy is a common form of substitution treatment for smoked tobacco but is not particularly effective.
Některé druhy léčby mohou být použity také krátkodobě, aby pomohly uživatelům přestat s užíváním všech drog.
Some treatments may also be used for a short period to help wean individuals off all drugs.
Psychosociální působení zahrnuje kognitivní behaviorální terapii, motivační pohovory, drogové poradenství nebo podpůrné skupiny založené na programu dvanácti kroků.
Psychosocial interventions include cognitive behavioural therapy, motivational interviewing, drug counselling or 12-step support groups.
Tyto léčebné metody poskytují důležitý doplněk k farmakologické a lékařské léčbě při dosahování dlouhodobých příznivých výsledků.
These therapies provide an important adjunct to pharmacological and medical treatments in achieving a long-term successful outcome.