natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Je totiž nesporné, že italské názvy „Tocai friulano“ a „Tocai italico“ odpovídají názvu odrůdy révy, zatímco maďarský název „Tokaj“ představuje zeměpisné označení.
It is common ground that the Italian designations ‘Tocai friulano’ and ‘Tocai italico’ relate to the name of a vine or vine variety whereas the Hungarian name ‘Tokaj’ is a geographical indication.
Tato okolnost odlišuje ostatně rozhodujícím způsobem projednávaný případ od případu dotčeného ve věci, ve které byl vydán rozsudek ze dne 18. května 1994, Codorniu v. Rada (C-309/89, Recueil, s. I-1853, body 28, 33 a 34), na nějž se odvolává italská vláda.
That fact marks a decisive difference between the situation under consideration in the present case and the situation which fell to be examined in Case C-309/89 Codorniu v Council [1994] ECR I-1853, paragraphs 28, 33 and 34, to which the Italian Government refers.
Přednost daná zeměpisnému označení před názvem odrůdy révy, který se mu podobá, se mimoto shoduje se souhrnem ustanovení článku 19 nařízení č. 753/2002 a obecnou strukturou tohoto článku.
Moreover, the priority given to the geographical indication over the vine variety name which resembles it is consistent with the provision made overall by Article 19 of Regulation No 753/2002 and with the general scheme of that article.
Podle odstavce 1 písm. c) uvedeného článku nemůže být totiž název odrůdy révy uveden na etiketě vína, pokud zahrnuje zeměpisné označení používané u jakostního vína s. o.
Under Article 19(1)(c) of Regulation No 753/2002, the variety name may not appear on the label of a wine if it includes a geographical indication used to describe a quality wine psr.
Podle odstavce 2 písm. b) téhož článku je používání takového názvu povoleno pouze „odchylně“ od tohoto obecného pravidla, a to pouze za podmínek stanovených platnými vnitrostátními předpisy a předpisy Společenství, které byly používány ke dni vstupu nařízení č. 753/2002 v platnost.
Under Article 19(2)(b) of that regulation, it is only ‘by way of derogation’ from that general rule that the use of such a name is permitted and then only under the national and Community rules in force on the date of entry into force of Regulation No 753/2002.
– Ke čtvrté otázce
— Question 4
1 písm. c) nařízení č. 753/2002 vyplývá, že jako obecné pravidlo název odrůdy révy nemůže být uveden na etiketě vína, pokud zahrnuje zeměpisné označení používané u jakostního vína s. o., a pouze odchylně od tohoto pravidla odstavec 2 písm. b) téhož článku stanoví, že používání takového názvu je povoleno, a to pouze za podmínek stanovených platnými vnitrostátními předpisy a předpisy Společenství, které byly používány ke dni vstupu uvedeného nařízení v platnost.
In that regard, it is clear from paragraphs 87 to 89 of the present order that, under Article 19(1)(c) of Regulation No 753/2002, the variety name may not, as a general rule, appear on the label of a wine if it includes a geographical indication used to describe a quality wine psr and that it is only by way of derogation from that general rule that Article 19(2)(b) provides that such a name may be used, and then only under the national and Community rules in force on the date of entry into force of that regulation.
Jelikož je pátá otázka položena pouze pro případ kladné odpovědi na čtvrtou otázku, není namístě na ni odpovídat.
Since Question 5 arises only if the answer to Question 4 is in the affirmative, there is no need to answer it.
K šesté a sedmé otázce
Questions 6 and 7
– K šesté otázce
— Question 6
Odpověď na tuto otázku může být jasně vyvozena z judikatury Soudního dvora.
The reply to that question may be clearly inferred from the caselaw of the Court.
Jak totiž Soudní dvůr zdůraznil v bodech 88 až 97 a 108 výše uvedeného rozsudku Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia a ERSA, italské názvy „Tocai friulano“ a „Tocai italico“ odpovídají názvu odrůdy révy, a na rozdíl od maďarského názvu „Tokaj“ nebo „Tokaji“ nepředstavují italské názvy zeměpisné označení.
As the Court emphasised in paragraphs 88 to 97 and 108 of Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia and ERSA, the Italian designations ‘Tocai friulano’ and ‘Tocai italico’ relate to the name of a vine or vine variety and, unlike the Hungarian names ‘Tokaj’ or ‘Tokaji’, those Italian designations are not geographical indications.
Soudní dvůr v bodě 115 výše uvedeného rozsudku Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia a ERSA rozhodl, že články 22 až 24 dohody TRIPS musí být vykládány v tom smyslu, že v takovém případě jako ve věci v původním řízení, který se týká homonymie zeměpisného označení třetího státu a označení shodného se jménem odrůdy révy užívaného pro označování a obchodní úpravu některých vín ze Společenství, která jsou z této odrůdy vyráběna, nevyžadují uvedená ustanovení, aby toto označení mohlo být nadále užíváno v budoucnosti, bez ohledu na dvě okolnosti, a sice že označení bylo výrobci užíváno buďto po dobu alespoň 10 let před 15. dubnem 1994, anebo v minulosti v dobré víře, a jasně označuje stát, oblast nebo zónu původu chráněného vína, aby spotřebitel nemohl být uveden v omyl.
In paragraph 115 of Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia and ERSA, the Court held that Articles 22 to 24 of the TRIPs Agreement are to be interpreted as meaning that, in a case such as the case then before the referring court, which concerned homonymy between a geographical indication of a third State and a designation including the name of a vine variety used for the description and presentation of certain Community wines made from it, those provisions do not require that that designation may continue to be used in the future notwithstanding the twofold circumstance that it has been used in the past by the producers concerned either in good faith or for at least 10 years prior to 15 April 1994 and that it clearly identifies the State, region or area of origin of the protected wine in such a way as not to mislead the consumer.
24 odst. 4 dohody TRIPS, upravuje možnost, nikoliv povinnost Společenství přiznat ochranu odrůdě révy ze Společenství, zejména pokud je homonymní se zeměpisným označením pro víno pocházející ze třetího státu.
The Court concluded in paragraph 114 of that judgment that Article 24(6) of the TRIPs Agreement, like Article 24(4) of that agreement, establishes a right and not an obligation for the Community to grant protection to a Community grape or vine variety, in particular if that variety is the homonym of a geographical indication relating to a wine originating in a third State.
S ohledem na tuto odpověď již není namístě odpovědět na sedmou otázku, jelikož tato otázka týkající se případného přímého účinku článků 22 až 24 dohody TRIPS je relevantní pouze za předpokladu, že nařízení č. 753/2002 v rozsahu, v němž má za cíl zákaz užívání výrazu „Tocai“ pro označování a obchodní úpravu určitých italských jakostních vín s. o. na konci přechodného období, které uplynulo dne 31. března 2007, by mohlo být neslučitelné s uvedenými ustanoveními dohody TRIPS, kdyby tato ustanovení vyžadovala, aby v případě homonymity mohl být každý z názvů v budoucnu dále používán.
In the light of that answer, there is no need to answer Question 7 since that question, concerning the possible direct effect of Articles 22 to 24 of the TRIPs Agreement, is relevant only if Regulation No 753/2002, in so far as it prohibits use of the term ‘Tocai’ to describe and present certain Italian quality wines psr after the expiry on 31 March 2007 of a transitional period, is likely to be incompatible with those provisions of the TRIPs Agreement since they require that, in the event of homonymy, each of those names should continue to be used in the future.
Z odpovědi na šestou otázku, a zejména z bodu 102 tohoto usnesení, totiž vyplývá, že tento předpoklad se v žádném případě nepotvrdil ve věcech dotčených v původním řízení týkajících se úpravy zavedené dohodou ES-Maďarsko o vínech a převzaté nařízením č. 753/2002, která má za cíl upravit situaci homonymie maďarského zeměpisného označení a italského označení shodného se jménem odrůdy révy užívaného pro označování a obchodní úpravu některých vín ze Společenství.
It follows from the answer given to Question 6, and in particular from paragraph 102 of the present order, that that situation does not arise in the cases before the referring court, which concern enacting terms laid down in the EC-Hungary Agreement on wines and reproduced in Regulation No 753/2002, which were intended to regulate a situation where there is homonymy between a Hungarian geographical indication and an Italian designation including the name of a vine variety used for the description and presentation of certain Community wines.
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem,
Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that
CONFCOOPERATIVE FRIULI VENEZIA GIULI A DALŠÍ je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud.
CONFCOOPERATIVE FRIULI VENEZIA GIULIA AND OTHERS court.
Věc C-319/06
Case C-319/06
Komise Evropských společenstvív.Lucemburské velkovévodství
Commission of the European Communities v Grand Duchy of Luxembourg
„Nesplnění povinnosti státem – Vysílání pracovníků – Volný pohyb služeb – Směrnice 96/71/ES – Předpisy o veřejném pořádku – Odpočinek v týdnu – Povinnost předložení dokumentů týkajících se vysílání na prostou žádost vnitrostátních orgánů – Povinnost uvést zmocněnce ad hoc s bydlištěm v Lucembursku, který uchovává veškeré dokumenty nezbytné pro účely kontrol“
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Posting of workers — Freedom to provide services — Directive 96/71/EC — Public policy provisions — Weekly rest days — Obligation to produce documents relating to a posting on demand by the national authorities — Obligation to designate an ad hoc agent residing in Luxembourg to retain all the documents necessary for monitoring purposes)
Stanovisko generální advokátky V. Trstenjak přednesené dne 13. září 2007 . . .
Opinion of Advocate General Trstenjak delivered on 13 September 2007 . . .
Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. června 2008 . . . . . .
Judgment of the Court (First Chamber), 19 June 2008 . . . . . . . . . . .
Volný pohyb služeb – Vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb – Směrnice 96/71 – Pracovní podmínky – Předpisy o veřejném pořádku – Pojem
Freedom to provide services — Posting of workers in the framework of the provision of services — Directive 96/71 — Terms and conditions of employment — Public policy provisions — Definition
Volný pohyb služeb – Vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb – Směrnice 96/71 – Pracovní podmínky – Předpisy o veřejném pořádku
Freedom to provide services — Posting of workers in the framework of the provision of services — Directive 96/71 — Terms and conditions of employment — Public policy provisions (European Parliament and Council Directive 96/71, Art. 3(10))
SHRNUTÍ – VĚC C-319/06
SUMMARY — CASE C-319/06
Volný pohyb služeb – Vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb – Směrnice 96/71 – Pracovní podmínky – Předpisy o veřejném pořádku
Freedom to provide services — Posting of workers in the framework of the provision of services — Directive 96/71 — Terms and conditions of employment — Public policy provisions
Volný pohyb služeb – Vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb – Směrnice 96/71 – Pracovní podmínky – Předpisy o veřejném pořádku – Ustanovení, která vyplývají z všeo­becně použitelných kolektivních smluv
Freedom to provide services — Posting of workers in the framework of the provision of services — Directive 96/71 — Terms and conditions of employment — Public policy provisions — Provisions resulting from collective agreements declared to be universally applicable
Žaloba pro nesplnění povinnosti – Přezkum opodstatněnosti Soudním dvorem – Stav, který je třeba vzít v úvahu – Stav po uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku
Actions for failure to fulfil obligations — Examination of the merits by the Court — Situation to be taken into consideration — Situation on expiry of the period laid down in the reasoned opinion
Volný pohyb služeb – Omezení – Vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb – Kont­roly prováděné hostitelským členským státem
Freedom to provide services — Restrictions — Posting of workers in the framework of the provision of services — Monitored by the host Member State
(Článek 49 ES)
(Art. 49 EC)
Článek 3 odst. 10 první odrážka uvedené směrnice však členským státům přiznává možnost, aby při dodržení Smlouvy o ES uplatnily nediskriminačním způsobem na podniky, které vysílají pracovníky na jejich území, pracovní podmínky vztahující se na jiné záležitosti, než které jsou uvedeny v odst.
Nevertheless, the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71 recognises that it is open to Member States, in compliance with the EC Treaty, to apply, in a nondiscriminatory manner, to undertakings which post workers to their territory terms and conditions of employment on matters other than those referred to the first subparagraph of Article 3(1), in the case of public policy provisions.
1 prvním pododstavci, pokud jsou dodržovány předpisy o veřejném pořádku.
In that connection, the classification of national provisions by a Member State as public-order legislation applies to national provisions compliance with
Článek 3 odst. 1 první pododstavec směrnice 96/71 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb stanoví, že členské státy zajistí, aby podniky usazené v jiném členském státě, které vysílají pracovníky na jejich území v rámci přeshraničního poskytování služeb, zaručovaly vyslaným pracovníkům bez ohledu na právo rozhodné pro pracovní poměr pracovní podmínky týkající se záležitostí uvedených v témže článku, které jsou stanoveny v členském státě, ve kterém je práce vykonávána.
The first subparagraph of Article 3(1) of Directive 96/71 concerning the posting of workers in the framework of the provisions of services provides that Member States are to ensure that, whatever the law applicable to the employment relationship, undertakings established in another Member State which post workers to their territory in the framework of a transnational provision of services, guarantee the posted workers the terms and conditions of employment, covering the matters set out in that article, which are laid down in the Member State in which the work is carried out.
Za tímto účelem toto ustanovení uvádí taxativním způsobem oblasti, ve kterých členské státy mohou dát přednost pravidlům platným v hostitelském členském státě.
For that purpose, Article 3(1) sets out an exhaustive list of the matters in respect of which the Member States may give priority to the rules in force in the host Member State.
sociálního nebo hospodářského uspořádání dotyčného členského státu, že je nutné požadovat jejich dodržování po každé osobě nacházející se na vnitrostátním území tohoto členského státu anebo jejich uplatňování na všechny právní vztahy existující v tomto členském státě.
which has been deemed to be so crucial for the protection of the political, social or economic order in the Member State concerned as to require compliance therewith by all persons present on the national territory of that Member State and all legal relationships within that State.
Proto výhrada veřejného pořádku představuje výjimku ze základní zásady volného pohybu služeb, kterou je třeba vykládat restriktivně a jejíž dosah nemohou členské státy určovat jednostranně.
Therefore, the public policy exception is a derogation from the fundamental principle of freedom to provide services, which must be interpreted strictly and the scope of which cannot be determined unilaterally by the Member States.
Uvedené ustanovení zejména nezbavuje členské státy povinností, které mají podle Smlouvy o ES, a zejména těch, jež se týkají volného pohybu služeb.
That provision does not exempt the Member States from complying with their obligations under the EC Treaty and, in particular, those relating to the freedom to provide services.
Taková ustanovení totiž mají za účinek, že se podnikům, které vysílají pracovníky do hostitelského členského státu, ukládá povinnost, které již podléhají v členském státě, ve kterém jsou usazeny.
Such provisions have the effect of making undertakings which post workers to the host Member State subject to an obligation to which they are already subject in the Member State in which they are established.
Ostatně cíl směrnice 96/71, kterým je zabezpečit dodržování minimálního základu pravidel ochrany pracovníků, činí o to nadbytečnější existenci takové dodatečné povinnosti, která s ohledem na postupy, které s sebou nese, může odradit podniky usazené v jiném členském státě od výkonu své svobody poskytování služeb.
Moreover, the aim of Directive 96/71, which is to guarantee compliance with a nucleus of rules for the protection of workers, renders the existence of such an additional obligation all the more redundant since, having regard to the procedures involved, it is likely to dissuade undertakings established in another Member State from exercising their freedom to provide services.
(viz body 25–31, 33)
(see paras 25-31, 33)
Členský stát, který za donucující ustanovení v oblasti vnitrostátního veřejného pořádku prohlašuje ustanovení vnitrostátní právní úpravy týkající se provedení směrnice 96/71 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb, která dotyčným podniků ukládají jednak povinnost vysílat pouze pracovníky vázané s podnikem písemnou pracovní
A Member State which declares that a national law transposing Directive 96/71 which requires the undertakings concerned, first, to post only staff linked to the undertaking by a written contract
Ačkoli právo Společenství nebrání tomu, aby členské státy vztáhly své právní předpisy nebo kolektivní smlouvy uzavřené sociálními partnery na všechny osoby vykonávající byť i jen dočasnou práci v zaměstnaneckém poměru bez ohledu na zemi usazení jejich zaměstnavatele, nemění to nic na tom, že taková možnost podléhá podmínce, že dotyční pracovníci, kteří dočasně vykonávají
Although Community law does not preclude Member States from applying their legislation or collective labour agreements entered into by both sides of industry to any person who is employed, even temporarily, no matter in which Member State the employer is established, nevertheless such a possibility is subject to the condition that the workers concerned, who are temporarily working
SHRNUTÍ – VĚC C-319/06 do předpisů o veřejném pořádku ve smyslu uvedeného ustanovení směrnice.
SUMMARY — CASE C-319/06 concerning the posting of workers in the framework of the provisions of services.
práce v hostitelském členském státě, již nemohou požívat téže ochrany nebo ochrany v podstatě obdobné na základě povinností, kterým jejich zaměstnavatel již podléhá v členském státě, ve kterém je usazen.
in the host Member State, do not already enjoy the same protection, or essentially comparable protection by virtue of obligations to which their employer is already subject in the Member State in which it is established.
Konkrétně může být volný pohyb služeb jakožto základní zásada Smlouvy omezen pouze předpisy odůvodněnými naléhavými důvody veřejného zájmu, které se uplatňují na všechny osoby nebo podniky vykonávající činnost na území hostitelského členského státu, jestliže tento zájem není chráněn pravidly, jimž poskytovatel služeb podléhá v členském státě, kde je usazen.
In particular, the freedom to provide services, as one of the fundamental principles of the Treaty, may be restricted only by rules justified by overriding requirements relating to the public interest and applicable to all persons and businesses operating in the territory of the State where the service is provided, in so far as that interest is not safeguarded by the rules to which the provider of such a service is subject in the Member State where he is established.
3 odst. 10 první odrážce směrnice 96/71 proto představuje výjimku ze systému zavedeného touto směrnicí, jakož i výjimku ze základní zásady volného pohybu služeb, na níž je založena uvedená směrnice, a musí být předmětem restriktivního výkladu.
That proviso in the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71 constitutes an exception to the system put in place by that directive and a derogation from the fundamental principle of freedom to provide services on which the directive is based and must be interpreted strictly.
(viz body 41–44, 60 a výrok)
(see paras 41-44, 60, operative part)
Ačkoli členské státy mohou v zásadě nadále určovat požadavky veřejného zájmu podle svých vnitrostátních potřeb, musí v kontextu práva Společenství, a zejména má-li odůvodnit odchylku od základní zásady volného pohybu služeb, být pojem „veřejný zájem“ chápán restriktivně, takže jeho dosah nemůže být určován jednostranně každým členským státem bez kontroly ze strany orgánů Evropského společenství.
Thus, while the Member States are still, in principle, free to determine the requirements of public policy in the light of their national needs, the notion of public policy in the Community context, particularly when it is cited as justification for a derogation from the fundamental principle of the freedom to provide services, must be interpreted strictly, so that its scope cannot be determined unilaterally by each Member State without any control by the European Community institutions.
Z toho vyplývá, že je možné se dovolávat veřejného pořádku jen v případě skutečné a dostatečně závažné hrozby, kterou je dotčen základní společenský zájem.
It follows that public policy may be relied on only if there is a genuine and sufficiently serious threat to a fundamental interest of society.
Důvody, které mohou být uplatňovány členským státem pro odůvodnění výjimky ze zásady volného pohybu služeb, totiž
The reasons which may be invoked by a Member State in order to justify a dero-
KOMISE v. LUCEMBURSKO musí být doprovázeny analýzou účelnosti a přiměřenosti omezujícího opatření přijatého tímto státem, jakož i přesnými skutečnostmi dokládajícími jeho argumentaci.
COMMISSION v LUXEMBOURG gation from the principle of freedom to provide services must be accompanied by appropriate evidence or by an analysis of the expediency and proportionality of the restrictive measure adopted by that State, and precise evidence enabling its arguments to be substantiated.
Aby tedy mohl posoudit, zda dotčená opatření jsou nezbytná a přiměřená vzhledem k cíli ochrany veřejného pořádku, je členský stát povinen předložit skutečnosti umožňující dokázat, zda a v jaké míře uplatňování požadavku automatického přizpůsobení odměňování vývoji životních nákladů na pracovníky vyslané na vnitrostátní území může přispět k uskutečnění tohoto cíle.
Therefore, in order to determine whether the measures at issue are necessary and proportionate to the objective of safeguarding public policy, a Member State is required to submit evidence to establish whether and to what extent the application to workers posted to its territory of the rule concerning automatic adjustment of rates of pay to the cost of living is capable of contributing to the achievement of that objective.
se kolektivních pracovních smluv, tedy ta ustanovení, která vytvářejí rámec pro vyhotovení a provedení těchto smluv, mohla per se a bez jakéhokoli upřesnění spadat do pojmu „veřejný pořádek“.
there is no reason why provisions concerning collective agreements, namely provisions which encompass their drawing up and implementation, should per se and without more fall under the definition of public policy.
Takové konstatování zadruhé nezbytně platí pro samotná ustanovení těchto kolektivních smluv, která rovněž jako celek a pouze z důvodu, že vyplývají z tohoto typu aktů, nemohou spadat do tohoto pojmu. Zatřetí, jelikož se čl.
Second, such a finding must be made as regards the actual provisions of such collective agreements themselves, which in their entirety and for the simple reason that they derive from that type of measure, cannot fall under that definition either.