natgillin/translations-raw huggingface dataset:
b) Založení neziskových právnických osob podle soukromého práva prostřednictvím sdružení veřejných podniků, společností s kapitálem vlastněným veřejnými subjekty nebo s většinovou kapitálovou účastí veřejných subjektů, společností a jiných osob podle soukromého práva, s cílem, aby ve svých příslušných odvětvích provozovaly službu technické podpory, organizovaly informační systém, podporovaly normalizaci a kvalitu výrobků a správnou technologii výrobních procesů, jakož i obecně studovaly možnosti vývoje odvětví.“
(b) The creation of legal persons governed by private law which are non-profit making through the association of public undertakings, of companies with public capital or mostly public capital or of companies and other persons governed by private law, with the object, in their respective sectors, of maintaining a technical assistance service, organising an information system, promoting standards and the quality of products and good technology of manufacturing processes and researching the prospects for the development of the sector.’
Toto nařízení vlády, které je na první pohled skutečně obecně použitelnou normou, se totiž, jak se zdá, nijak nevztahuje na projednávaný případ, a sice přeměnu veřejnoprávní společnosti na akciovou společnost.
That decree-law, which is indeed, on first analysis, a rule of general application, does not appear to cover the present case at all, namely the transformation of a company governed by public law into a public limited company.
Týká se případů spojení nebo spolupráce mezi dvěma nebo více podniky.
It concerns the case of a concentration or cooperation between two or more undertakings.
Na jednání žalobkyně krom toho v odpovědi na otázku Soudu vysvětlila, aniž by jí Komise vážně oponovala, že toto nařízení vlády se nemělo v žádném případě použít na projednávaný případ.
At the hearing, in answer to a question from the Court, the applicant moreover explained, without being seriously challenged by the Commission, that that decree-law was in no way intended to apply to the present case.
Nezdá se tedy, že by se soukromý podnik, který by chtěl změnit svou právní formu na akciovou společnost, mohl dovolávat tohoto předpisu, aby obdržel osvobození od zákonných daní a poplatků souvisejících s touto přeměnou.
It does not therefore appear that a private undertaking which limits itself to changing its corporate form to that of a public limited company can rely on that text in order to obtain exemption from the statutory fees and charges relating to that transformation.
Soud opět, tak jako v případě jednorázové výhody, konstatuje, že Komise neprokázala právně dostatečným způsobem, že dotčené opatření nepřiznávalo RTP zvláštní výhodu, a že tedy nepředstavovalo státní podporu.
Once again, as in the case of the ad hoc advantage, the Court notes that the Commission has not proved to the requisite legal standard that the measure at issue did not confer a specific advantage on RTP and that, accordingly, it did not constitute State aid.
Pokud jde o argument Komise týkající se dočasné povahy osvobození (viz bod 73 výše), je pravděpodobně opodstatněný, ale nemění nic na zjištění, že obecná povaha tohoto osvobození není právně dostatečným způsobem prokázána, a že tedy není za tohoto stavu možné dospět k závěru, že toto osvobození nepředstavovalo státní podporu.
With regard to the Commission’s argument that the exemption is not permanent (see paragraph 73 above), it is probably well founded, but in no way alters the finding that the general nature of that exemption had not been proved to the requisite legal standard and, that being so, that it was thus not possible to conclude that that exemption did not constitute State aid.
V žalobní odpovědi Komise uplatňuje argument, podle kterého i kdyby měl Soud za to, že by RTP měla nést notářské a registrační poplatky a poplatky za zveřejnění používané na soukromé podniky, náklady, které by z toho vyplynuly, by nesl stát sám, aniž by tyto „podpory“ mohly být považovány za protiprávní, protože vzhledem k tomu, že by byly nezbytné pro vznik podniku, byly by přímo spojené s plněním úkolu veřejné služby.
In the defence, the Commission puts forward the argument that, even if the Court were to find that RTP should bear the notarial, registration and publication charges which apply to private undertakings, the costs arising will be paid by the State itself and that it will not be possible for that ‘aid’ to be found to be unlawful, since, as it is indispensable for the creation of the undertaking, it is directly linked to the fulfilment of the public service remit.
Pokud je pravdivé tvrzení Komise, podle kterého se přeměna RTP na akciovou společnost uskutečnila, protože ji portugalská vláda považovala za nezbytnou pro řádný výkon úkolu veřejné služby ze strany RTP, pak je logické, aby v případě, v němž je pro tuto přeměnu požadován notářský zápis a klasické formality a tato přeměna není sama o sobě pro RTP výhodná, nesl náklady, které s ní souvisí, plně stát.
If the Commission’s contention is correct — that RTP was transformed into a public limited company because the Portuguese Government considered that to be necessary for the proper performance, by RTP, of its public service remit — then it is logical, inasmuch as a notarial deed and the classic formalities may be necessary for that transformation and that transformation was not in itself advantageous for RTP, for the costs relating thereto to be borne in full by the State.
Nicméně toto tvrzení Komise, které není uvedeno v napadeném rozhodnutí, není doprovázeno žádným důkazem.
Nevertheless, that contention by the Commission, which does not appear in the contested decision, is not accompanied by any evidence.
Přitom nemůže být vyloučeno, že portugalská vláda přeměnila RTP na akciovou společnost z jiných důvodů než z důvodů spojených s řádným výkonem úkolu veřejné služby.
It cannot be ruled out that the Portuguese Government transformed RTP into a public limited company for reasons other than those connected with the proper performance of the public service remit.
Komise se sama v žalobní odpovědi domnívá, že tato přeměna nebyla nezbytná.
The Commission itself states in the defence that that transformation was not necessary.
Za těchto podmínek je třeba tento posledně uvedený argument Komise zamítnout.
Accordingly, that argument of the Commission should be dismissed.
S ohledem na všechny výše uvedené úvahy má Soud za to, že první část projednávaného žalobního důvodu týkající se osvobození od daní je právně opodstatněná, a musí být proto přijata.
Having regard to all of the foregoing considerations, the Court of First Instance finds that the first part of this plea, concerning tax exemptions, is well founded in law and must, therefore, be upheld.
K druhé části žalobního důvodu, vycházející z neoznačení úlev v placení poplatku za státní podporu
The second part, alleging the failure to classify the payment facilities for the licence as State aid
Závažnost uplatňované sankce je v rozporu se shovívavostí, s jakou bylo zacházeno s RTP.
The seriousness of the penalty applicable contrasts with the leniency with which RTP was treated.
To zpochybňuje argument Komise, podle kterého není žádný rozdíl v poplatcích ukládaných Portugal Telecom RTP a soukromým subjektům v rozsahu, v němž je rozhodující skutečností přiměřená časová mez pro vyžadování platby.
That contradicts the Commission’s argument that there was no difference between the network fees which Portugal Telecom charged to RTP and those it charged to the private operators, to the extent that the decisive element was the reasonable timelimit for requiring payment.
Souhlas Portugal Telecom, jejímž většinovým akcionářem byla v letech 1991 až 1997 Portugalská republika, s opožděním platby poplatku ze strany RTP, představuje tedy státní podporu.
The acceptance by Portugal Telecom, whose majority shareholder from 1991 to 1997 was the Portuguese Republic, of late payments of the network fee by RTP thus constitutes State aid.
Uváděná skutečnost, podle které se Portugal Telecom nevzdala vymáhání svých pohledávek a požadování úroků z prodlení, nestačí sama o sobě ke zpochybnění tohoto posouzení.
The allegation that Portugal Telecom did not waive recovery of those debts or its claim for default interest is not in itself sufficient to call that assessment into question.
V replice žalobkyně uvádí, že Portugalská republika ovládala Portugal Telecom přinejmenším do roku 1997 a že dohody uzavřené mezi Portugal Telecom a RTP se vztahují k březnu 1996 a prosinci 1997.
In the reply, the applicant claims that the Portuguese Republic was in control of Portugal Telecom until at least 1997 and that the agreements concluded between Portugal Telecom and RTP relate to March 1996 and December 1997.
RTP se nacházela v technickém úpadku.
RTP was in a state of technical insolvency.
Komise tvrdí, že tento bod přezkoumala, ale žalobkyně konstatuje, že napadené rozhodnutí neodpovídá na otázky, které položila v rámci správního řízení, týkající se dne, ke kterému byl dluh vůči Portugal Telecom případně zaplacen, částek skutečně zaplacených úroků z prodlení a částky dluhu RTP vůči Portugal Telecom ke dni žádosti.
The Commission states that it examined that point, but the applicant notes that the contested decision does not answer the questions which it asked in the administrative procedure concerning the date on which the debt to Portugal Telecom was settled, if at all, the amounts of default interest actually settled and the amount of RTP’s debt to Portugal Telecom as at the date of the request.
Skutečnost, že Autoridade Nacional de Comunicações (portugalský národní komunikační úřad, dále jen „Anacom“) zodpovědný za pravidla určování výše cen za používání sítě pro šíření televizního signálu, v roce 2003 rozhodl o snížení poplatku zaplaceného televizními provozovateli Portugal Telecom v roce 2002, nemá žádný význam pro přezkum období od roku 1992 do roku 1998.
The fact that the Autoridade Nacional de Comunicações (Portuguese National Communications Authority; ‘Anacom’), responsible for ensuring respect for the pricing rules for the television broadcasting network, decided in 2003 to reduce the level of the network fee paid by television operators to Portugal Telecom in 2002 was not relevant to the examination of the period from 1992 to 1998.
Komise zpochybňuje stanovisko žalobkyně, podle kterého Portugalská republika věděla o souhlasu Portugal Telecom s opožděním plateb, a tedy o údajném poskytnutí platebních podmínek, které nebyly dostupné pro soutěžitele RTP.
The Commission contests the applicant’s position that the Portuguese Republic was not unconnected with Portugal Telecom’s acceptance of late payments and thus with the grant, allegedly, of terms of payment which were not available to RTP’s competitors.
Komise a priori nevyloučila vynaložení veřejných zdrojů.
The Commission did not exclude a priori the involvement of public resources.
Nicméně, když konstatovala neexistenci nepřímých důkazů skutečné účasti portugalských orgánů na přijetí dohod týkajících se souhlasu s odložením platby, nemohla dospět k závěru o vynaložení takových zdrojů ve smyslu článku 87 ES.
However, having noted the absence of evidence of actual participation by the Portuguese authorities in the adoption of the agreements concerning the acceptance of payment deferrals, it was unable to find that such resources were implicated for the purposes of Article 87 EC.
Krom toho se chování Portugal Telecom, před a po její privatizaci v roce 1997, nezměnilo.
In addition, Portugal Telecom’s behaviour before and after its privatisation in 1997 did not change.
Portugal Telecom pokračovala po své privatizaci v uzavírání dohod s RTP, které souhlasily s opožděním při platbě poplatku ze strany RTP.
Portugal Telecom continued, after its privatisation, to conclude agreements with RTP accepting late payments of RTP’s network fee.
Hlavním důvodem těchto dohod byl spor o výši ročního poplatku spojený se vzájemnou závislostí mezi oběma podniky.
The main reason for these agreements was a disagreement as to the level of the annual network fee, connected with the interdependence of the two undertakings.
Tato skutečnost je zdůrazněna i rozhodnutím Anacom, přijatým v roce 2003, podle kterého musela společnost Portugal Telecom výrazně snížit svoje ceny.
That fact was moreover underlined by Anacom’s decision of 2003 pursuant to which Portugal Telecom was obliged to reduce its tariffs considerably.
To prokazuje, že chování Portugal Telecom vůči RTP bylo chováním soukromého věřitele.
That shows that Portugal Telecom’s behaviour towards RTP was that of a private creditor.
V duplice Komise uvádí, že její odkaz na rozhodnutí Anacom z roku 2003 je odůvodněno pouze skutečností, že toto rozhodnutí zdůraznilo, že hlavním důvodem dohod mezi RTP a Portugal Telecom se zdál být spor o výši ročního poplatku, což představovalo dodatečnou indicii, že se Portugal Telecom chovala tak, jak by se v obdobné situaci choval soukromý věřitel.
In the rejoinder, the Commission indicates that the only reason for its reference to Anacom’s decision of 2003 was the fact that that decision stated that the main reason for the agreements between RTP and Portugal Telecom appeared to be a dispute over the level of the annual network fee and that that constituted additional evidence that Portugal Telecom’s behaviour was that which a private creditor would have adopted in the same situation.
Podle judikatury přičitatelnost opatření státu nemůže být odvozena z pouhé skutečnosti, že dotčené opatření bylo přijato veřejným podnikem (rozsudek Francie v. Komise, bod 43 výše, body 51 a 57).
According to case-law, the imputability of a measure to the State cannot be inferred from the mere fact that the measure at issue was taken by a public undertaking (France v Commission, paragraph 43 above, paragraphs 51 and 57).
Veřejný podnik může jednat s větší či menší nezávislostí podle stupně samostatnosti, kterou mu stát ponechal.
A public undertaking may act with more or less independence, according to the degree of autonomy left to it by the State.
Proto pouhá skutečnost, že veřejný podnik je kontrolován státem, nestačí k tomu, aby byla opatření, která přijme, přičitatelná státu.
Therefore, the mere fact that a public undertaking is under State control is not sufficient for measures taken by that undertaking to be imputed to the State.
Je dále nezbytné přezkoumat, zda veřejné orgány musí být považovány za tak či onak účastnící se přijetí těchto opatření (rozsudek Francie v. Komise, bod 43 výše, bod 52).
It is also necessary to examine whether the public authorities must be regarded as having been involved, in one way or another, in the adoption of those measures (France v Commission, paragraph 43 above, paragraph 52).
V tomto ohledu není možné požadovat, aby bylo na základě přesného šetření prokázáno, že veřejné orgány konkrétně pobídly veřejný podnik k přijetí dotčených opatření podpory.
On that point, it cannot be demanded that it be demonstrated, on the basis of a precise inquiry, that in the particular case the public authorities specifically incited the public undertaking to take the aid measures in question.
Jednak totiž s ohledem na skutečnost, že vztahy mezi státem a veřejnými podniky jsou úzké, existuje reálné riziko, že státní podpory budou poskytnuty jejich prostřednictvím málo průhledným způsobem a v rozporu se systémem státních podpor stanoveným Smlouvou (rozsudek Francie v. Komise, bod 43 výše, bod 53).
In the first place, having regard to the fact that relations between the State and public undertakings are close, there is a real risk that State aid may be granted through the intermediary of those undertakings in a non-transparent way and in breach of the rules on State aid laid down by the Treaty (France v Commission, paragraph 43 above, paragraph 53).
Krom toho je pro třetí osoby obecně velmi složité, právě z důvodu přednostních vztahů mezi státem a veřejným podnikem, aby v konkrétním případě prokázaly, že opatření podpory přijatá takovým podnikem byla skutečně přijata na příkaz veřejných orgánů (rozsudek Francie v. Komise, bod 43 výše, bod 54).
Moreover, it will, as a general rule, be very difficult for a third party, precisely because of the privileged relations existing between the State and a public undertaking, to demonstrate in a particular case that aid measures taken by such an undertaking were in fact adopted on the instructions of the public authorities (France v Commission, paragraph 43 above, paragraph 54).
Z těchto důvodů má Soudní dvůr v bodě 55 rozsudku Francie v. Komise, bod 43 výše, za to, že je třeba připustit, že přičitatelnost opatření podpory přijatého veřejným podnikem státu je možné vyvodit ze souhrnu nepřímých důkazů vyplývajících z okolností projednávaného případu a kontextu, ve kterém bylo toto opatření přijato.
For those reasons, the Court, in paragraph 55 of the judgment in France v Commission, paragraph 43 above, held that it must be accepted that the imputability to the State of an aid measure taken by a public undertaking may be inferred from a set of indicators arising from the circumstances of the case and the context in which that measure was taken.
K tomu, aby se dospělo k závěru, že je opatření podpory přijaté veřejným podnikem přičitatelné státu, by mohly být krom toho případně relevantní i jiné nepřímé důkazy, jako jsou zejména začlenění podniku do struktur veřejné správy, povaha jeho činností a jejich výkon na trhu v rámci běžných podmínek hospodářské soutěže se soukromými subjekty, právní postavení podniku, který spadá pod veřejné právo nebo obecné právo společností, intenzita dohledu vykonávaného veřejnými orgány nad vedením podniku nebo jakýkoliv jiný nepřímý důkaz, který by v konkrétním případě svědčil o účasti veřejných orgánů při přijetí opatření nebo nepravděpodobnosti toho,
In addition, other indicators might, in certain circumstances, be relevant in concluding that an aid measure taken by a public undertaking is imputable to the State, such as, in particular, its integration into the structures of the public administration, the nature of its activities and the exercise of the latter on the market in normal conditions of competition with private operators, the legal status of the undertaking (in the sense of it being subject to public law or ordinary company law), the intensity of the supervision exercised by the public authorities over the management of the undertaking, or any other indicator showing, in the particular case, an involvement by the public authorities in the adoption of a measure or the
2008 – VĚC T-442/03 že se jeho přijetí neúčastnily, s ohledem rovněž na rozsah tohoto opatření, jeho obsah nebo podmínky, které obsahuje (rozsudek Francie v. Komise, bod 43 výše, bod 56).
2008 — CASE T-442/03 unlikelihood of their not being involved, having regard also to the compass of the measure, its content or the conditions which it contains (France v Commission, paragraph 43 above, paragraph 56).
Nicméně pouhou skutečnost, že byl veřejný podnik založen ve formě kapitálové společnosti podle obecného práva, není možné s ohledem na samostatnost, kterou mu tato právní forma může poskytovat, považovat za dostatečnou pro vyloučení, že je opatření podpory přijaté takovou společností přičitatelné státu.
However, the mere fact that a public undertaking has been constituted in the form of a capital company under ordinary law cannot, having regard to the autonomy which that legal form is capable of conferring upon it, be regarded as sufficient to exclude the possibility of an aid measure taken by such a company being imputable to the State.
Existence kontroly a skutečné možnosti výkonu dominantního vlivu, které s sebou v praxi tato kontrola nese, brání tomu, aby se předem vyloučila jakákoliv přičitatelnost opatření přijatého takovou společností státu, a v důsledku toho vyloučilo riziko, že dojde k obcházení pravidel Smlouvy týkajících se státních podpor bez ohledu na význam, jako takový, právní formy veřejného podniku jako jednoho z nepřímých důkazů umožňujících prokázat v konkrétním případě účast, či neúčast státu (rozsudek Francie v. Komise, bod 43 výše, bod 57, a citovaná judikatura).
The existence of a situation of control and the real possibilities of exercising a dominant influence which that situation involves in practice makes it impossible to exclude from the outset any imputability to the State of a measure taken by such a company, and hence the risk of an infringement of the Treaty rules on State aid, notwithstanding the relevance, as such, of the legal form of the public undertaking as one indicator, amongst others, enabling it to be determined in a given case whether or not the State is involved (France v Commission, paragraph 43 above, paragraph 57 and the caselaw cited).
V projednávaném případě Komise poté, co uvedla, že přinejmenším před polovinou roku 1997 mohla Portugalská republika kontrolovat Portugal Telecom (bod 109 odůvodnění napadeného rozhodnutí), měla nicméně za to, že nic nenasvědčuje tomu, že by portugalské veřejné orgány byly zapojeny do přijímání úlev v placení poplatku (bod 116 odůvodnění napadeného rozhodnutí).
In the present case, the Commission, after contending that, at least before the middle of 1997, the Portuguese Republic was in a position to control Portugal Telecom (recital 109 of the contested decision), concluded, however, that nothing indicated that the Portuguese public authorities were implicated in the adoption of the payment facilities for the fee (recital 116 of the contested decision).
Komise v tomto kontextu uvádí, že úprava tarifů a služeb navržená Portugal Telecom nerozlišovala mezi soukromými provozovateli a veřejnoprávní televizí a Portugal Telecom nemusela v rámci povinné všeobecné služby poskytovat službu vysílací sítě společnosti RTP (bod 111 odůvodnění napadeného rozhodnutí).
The Commission contended, in that respect, that the regulation of tariffs and services proposed by Portugal Telecom made no distinction between private operators and the public broadcaster and that Portugal Telecom did not have to provide RTP with an obligatory universal service in terms of a network service (recital 111 of the contested decision).
Uvedla, že Portugal Telecom, akciová společnost podle soukromého práva, nebyla začleněna do struktur státní správy (bod 113 odůvodnění napadeného rozhodnutí).
It contended that Portugal Telecom, as a public limited company governed by company law, was not integrated into the structures of the public administrations (recital 113 of the contested decision).
Konstatovala, že v odpovědi na její otázku, jí portugalské orgány výslovně potvrdily, že veřejné orgány se přímo ani nepřímo nepodílely na poskytnutí úlev z platby poplatku.
It stated that, in response to a question on its part, the Portuguese authorities expressly stated that they had not intervened, directly or indirectly, in the grant of the payment facilities for the fee.
Třetí strany rovněž neposkytly informace o takovém zásahu (bod 114 odůvodnění napadeného rozhodnutí).
In addition, no third party had come forward with any indications of such an intervention (recital 114 of the contested decision).
Konečně Komise jednak uvedla, že chování Portugal Telecom bylo stejné i po polovině roku 1997, protože pokračovala v uzavírání dohod o úlev z placení se společností RTP, a jednak upřesnila, že hlavním důvodem těchto dohod byl spor o výši uvedeného poplatku.
Lastly, the Commission, first, contended that Portugal Telecom’s behaviour did not change after the middle of 1997, since it continued to conclude agreements on payment facilities for the fee with RTP, and, second, stated that the main reason for those agreements was a dispute over the level of that fee.
To je potvrzeno rozhodnutím Anacom, přijatým v roce 2003 (bod 115 odůvodnění napadeného rozhodnutí).
That was confirmed by Anacom’s decision of 2003 (recital 115 of the contested decision).
Soud konstatuje, že kritiky, které žalobkyně uvádí proti úvahám a skutečnostem vzneseným Komisí v napadeném rozhodnutí, jsou omezené.
The Court notes that the applicant’s criticisms of the arguments and the evidence put forward by the Commission in the contested decision are limited.