natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jak školy žáky motivují k tomu, aby se podíleli na vytváření bezpečného, demokratického a slušného učebního prostředí?
How do schools involve pupils in contributing to a secure, democratic and respectful learning environment?
Jsou například žáci zapojeni do činnosti poradních a rozhodovacích orgánů ve škole a mimo školu?
For example, are pupils involved in consultative and decisionmaking bodies inside or outside their school?
Existují formální či neformální mechanismy umožňující zapojení rodičů do vytváření bezpečného, demokratického a slušného učebního prostředí ve škole?
What formal or informal arrangements are there for parents to become involved in developing a secure, democratic and respectful learning environment in schools?
Jak školy přispívají k rozvoji společnosti?
How do schools contribute to society?
Zejména: sledují školy takové cíle, které umožňují, aby se žáci zapojili do života místní obce, posilují jejich pocit sounáležitosti k obci a sdílení jejích hodnot?
More particularly, do they pursue aims that enable pupils to engage with the local community, and reinforce their sense of belonging to it and sharing its values?
Kulturu školy – ´morální ovzduší´, ´celkovou atmosféru´ či ´klima´ školy – lze definovat jako systém vytvářený postoji, hodnotami, normami, přesvědčeními, každodenními úkony, principy, pravidly, vyučovacími metodami a organizačním uspořádáním.
School culture – also known as the ‘ethos’ or ‘general atmosphere’ or ‘climate’ of a school – may be defined as its system of attitudes, values, norms, beliefs, daily practices, principles, rules, teaching methods and organisational arrangements.
Tato kultura působí na chování celého školního kolektivu zahrnujícího žáky, učitele, nepedagogické pracovníky a rodiče žáků.
This culture conditions the behaviour of the entire school community, including pupils, teachers, non-teaching staff and parents.
Ovlivňuje také vztahy mezi školou a místní obcí nebo širší společností, způsob, jakým škola řeší problémy, jak uskutečňuje reformy a jak se staví k novým myšlenkám.
It also has a bearing on how schools interact with their local or wider community and solve problems or implement reforms and new ideas.
White Paper on Education 1995 vyjádřilo takto: Je nutno zdůraznit, že morální ovzduší školy je organickou součástí jejího života, vytvářenou především a hlavně její faktickou každodenní, týdenní a roční praxí.
White Paper on Education 1995, the Department of Education and Science in Ireland gave the following statement in this respect: It is important to emphasise that the ethos of a school is an organic element, arising, first and foremost, from the actual practices which are carried on in that school on a daily, weekly and yearly basis.
Ve Spojeném království (Anglii) upozornila jedna speciální poradní skupina ve své výroční zprávě z roku 1998 (Education for Citizenship and the Teaching of Democracy in Schools) na významný příspěvek, jímž se morální ovzduší školy může podílet na výchově k občanství: Stále více se uznává, že morální ovzduší, organizace, struktura a každodenní praxe školy včetně celoškolních aktivit a shromáždění mají významný vliv na efektivnost výchovy k občanství. (…) Školy by se měly zamyslet nad tím, do jaké míry jejich morální ovzduší, organizace a každodenní praxe odpovídají cíli a účelu výchovy k občanství, upevňují jejich postoje a rozšiřují jejich obzor tak, aby se z nich stali aktivní občané.
In the United Kingdom (England), a special Advisory Group drew attention in its 1998 report, Education for Citizenship and the Teaching of Democracy in Schools, to the important contribution that the ethos of the school can make to citizenship education: There is increasing recognition that the ethos, organisation, structures and daily practices of schools, including whole-school activities and assemblies have a significant impact on the effectiveness of citizenship education. (…) Schools need to consider how far their ethos, organisation and daily practices are consistent with the aim and purpose of citizenship education and affirm and extend the development of pupils into active citizens.
Většina evropských zemí ve svých školských zákonech a jiných oficiálních dokumentech podtrhuje důležitost rozvíjet participační kulturu školy, která žáky motivuje k tomu, aby se z nich stali aktivní a odpovědní občané.
In their educational legislation or other official documents, most European countries highlight the importance of promoting a participatory school culture that encourages young people to become active and responsible citizens.
Tuto kulturu si přitom představují v podstatě tak, že by měla být utvářena demokratickými hodnotami, k nimž patří respekt k druhým, tolerance, vzájemná důvěra, solidarita a spolupráce.
Essentially, the idea is that this culture should be shaped by democratic values, including respect for others, tolerance, mutual trust, solidarity, and cooperation.
Prakticky všechny země jsou přesvědčeny, že celý systém školy by měl být založen a fungovat na demokratických principech, aby mohl působit jako doplněk výchovy k občanství.
In general, countries maintain that democratic arrangements should always be established and preserved within the whole school system to complement the teaching of citizenship.
Například v České republice má průřezové téma Výchova demokratického občana prostupovat všemi stránkami života škol na primární a nižší sekundární úrovni a pozitivně tím působit na školní ovzduší, školní praxi, styl výuky a na obsah učitelské přípravy.
In the Czech Republic, for example, the cross-curricula principle of Výchova demokratického občana (education of a democratic citizen) is intended to permeate all aspects of school life in primary and lower secondary education and thus have a positive influence on school climate, school practices, teaching styles and the content of teacher education.
V Německu zahájila Spolková a zemská komise pro plánování vzdělávání a podporu výzkumu (Bund-Länder-Kommission für Bildungsplanung und Forschungsförderung) v dubnu 2002 pilotní projekt nazvaný Demokracii se učit a demokraticky žít (Demokratie lernen & leben), jehož se účastní 13 ze 16 spolkových zemí. Projekt má dva hlavní cíle: ´učit demokracii´ prostřednictvím výuky o demokracii a občanství, 1 a ´demokraticky žít´ prostřednictvím rozvíjení demokratické kultury uvnitř školy (
In April 2002 in Germany, the Bund-Länder-Kommission für Bildungsplanung und Forschungsförderung (Bund-Länder Commission for Educational Planning and the Promotion of Research) started a pilot project known as Demokratie lernen & leben (Live and Learn Democracy), in which 13 of the 16 Länder take part. The project has two main goals, namely ‘learning democracy’ through the promotion of democratic and civic expertise, and ‘living democracy’ by developing a democratic culture at school (1). During the reform of the Lithuanian education system, it was decided that education in citizenship should not only involve the inclusion of relevant issues in the syllabus, but also the democratic development of the school community and the functioning of self-regulation in schools.
Na Islandu se žákům poskytuje příležitost ke spolupráci a k aktivní účasti na školním životě včetně uplatňování vlivu a přejímání odpovědnosti.
In Iceland, pupils are given the opportunity to cooperate and play an active part in school life by exercising influence and responsibility.
K těmto principům se má přihlížet i ve vnitřní organizaci škol.
It is considered that these principles should be reflected in how schools are organised.
Místní správa v Reykjavíku, hlavním a největším městě, zřídila speciální skupinu, která má zkoumat cesty ke zvýšení demokracie v organizaci škol.
Reykjavík, the capital and largest municipality, has formed a task group to examine how to increase democracy in school organisation.
Plánuje se též vybrat několik škol poskytujících povinné vzdělávání (takzvané ´mateřské školy´), které se budou věnovat vývojové práci, při ní budou uplatňovat demokratické pracovní metody a budou poskytovat poradenské služby jiným školám v téže oblasti.
There are also plans to select certain schools providing compulsory education (called ‘mother schools’), which then promote democratic working methods while taking on special development work and offering guidance to other schools in this area.
) Výsledky pětiletého pilotního projektu budou dostupné v létě 2007.
1) The results of this five-year pilot project will be available in the summer of 2007.
Další informace na adrese: < http://www.blkdemokratie.de > . 28
For further information see: < http://www.blk-demokratie.de > . 28
Kapitola 3 – Kulturaškoly a účast naživotě obce
Chapter 3 – School Culture and Participationin Community Life
Všechny země podporují myšlenku ´demokratické školy´, v níž je každý z aktérů zapojen do řízení a rozhodování a demokratické jsou i její vyučovací metody.
All countries support the idea of a ‘democratic school’ in which every player is involved in management and decisionmaking, and democratic teaching methods prevail.
Přitom většina zemí klade důraz na práva žáků, k nimž patří právo svobodně vyjádřit vlastní názor anebo obecné právo na bezpečné učební prostředí.
In most countries, the focus is on pupil rights, including the right to express one’s opinion freely or the general right to a secure learning environment.
V některých zemích je však s pojetím žákovských práv těsně propojena i myšlenka žákovských povinností a závazků.
However, in some countries, the concept of pupil rights is supplemented by introducing duties and obligations which, in return, have to be met by the pupils.
V belgickém Německy mluvícím společenství, v Německu, ve Španělsku, ve Francii, v Itálii, v Lucembursku, v Polsku, na Islandu, v Norsku a v Rumunsku se například výslovně zdůrazňuje, že žáci mají nejen práva, ale i povinnosti.
For example, the Germanspeaking Community of Belgium, Germany, Spain, France, Italy, Luxembourg, Poland, Iceland, Norway and Romania explicitly emphasise that pupils have duties as well as rights.
Patří k nim pravidelná účast ve vyučování, pilné studium, dodržování školních předpisů, poslušnost vůči učitelovým pokynům a péče o školní vybavení.
They include the obligation to attend courses regularly, study assiduously, comply with school regulations, obey instructions from teachers, and take care of school equipment.
Pokud jde o školní demokratickou a participační kulturu, nové členské země EU ze střední a východní Evropy se nacházejí v dosti zvláštní situaci.
As far as democratic and participatory school culture is concerned, the new EU Member States in central and eastern Europe find themselves in a rather special situation.
Od pádu komunismu se řízení a organizace škol radikálně změnily.
Since the fall of communism, school management and organisation have changed radically.
V souvislosti s restrukturalizací celého vzdělávacího systému bylo třeba žactvo otevřeněji a demokraticky zapojit do rozhodování uvnitř školy.
The whole education system has had to be restructured, while pupils have had to be incorporated into school decisionmaking more openly and democratically.
Nejtěžší úkol však čekal učitele, kteří byli náhle nuceni občanským hodnotám se učit, zároveň o nich vyučovat a aplikovat je v praxi v zájmu vytváření demokratického učebního prostředí.
However, the greatest challenge has been the sudden obligation on teachers to learn and teach civic values and then apply them in practice to create a democratic educational environment.
Některé ze středoevropských a východoevropských zemí se o tomto složitém úkolu výslovně zmiňují.
Some of the central and eastern European countries explicitly refer to this challenge.
Zdá se například, že v Maďarsku vinou přetrvávajícího školského systému pruského typu vskutku partnerský vztah mezi učitelem a žákem v naprosté většině vzdělávacích zařízení dosud chybí.
In Hungary, for example, it seems that the vast majority of educational institutions still lack a real teacher/pupil partnership given the persistent influence of the Prussian-type school system.
Pokusy zapojit žáky do života školy jako partnery vedou většinou k tomu, že převládne přístup typu laissezfaire, kdy se učitelé ani žáci nechovají demokratickým způsobem a nedodržují vůči sobě oboustranně závazná sociální pravidla.
While attempts are made to involve pupils as partners in school life, this mainly leads to a laissez-faire approach, as neither teachers nor pupils comply with reciprocally acknowledged social rules and conduct on a regular democratic basis.
Výchova k občanství má mládež vést také k tomu, aby se účastnila společenského života a vlastním podílem přispívala k rozvoji a blahobytu společnosti jako celku.
Citizenship education is also concerned with the need for young people to take part in and contribute to the development and well-being of society as a whole.
Na půdě samotné školy tomu odpovídá aktivní účast žáků a do jisté míry i rodičů na běžném životě školy.
At school level, this corresponds to active participation on the part of pupils and, to some extent, parents in shaping everyday school life.
Tato účast má převážně oficiální ráz, protože obvykle probíhá v zaběhnutých organizačních kolejích včetně členství ve školních orgánech.
Such participation is mainly of a formal nature and usually occurs through firm organisational arrangements, including membership of formal school bodies.
Na školní úrovni lze žáky učit aktivnímu občanství jejich motivováním k účasti na práci formálně ustavených školních orgánů.
At school level, active citizenship can be nurtured among pupils by encouraging them to take part in the work of formally established bodies.
Ve všech evropských zemích příslušné zákony hovoří o tom, že školy mají žáky vést k tomu, aby se k zastoupení svých zájmů organizovali a podíleli se na práci různých školních poradních i rozhodovacích orgánů.
In all European countries, there is legislation recommending that schools should encourage pupils to represent their interests in an organised fashion and become involved in consultative or decisionmaking school bodies.
Může to probíhat na různé organizační úrovni – na úrovni třídy, ročníku, celé školy, města, regionu nebo celého státu – a s různým stupněm zapojení (od pouhého poradního hlasu až k plné účasti na rozhodování).
This may occur at different organisational levels (those of the class or an entire school year, the whole school, the city, municipality, region or country) and with various degrees of involvement (ranging from a purely consultative role to full participation in the decisionmaking process).
Účast se při tom může týkat pouze některých vzdělávacích úrovní (například v některých zemích pouze žáků škol nižší nebo vyšší sekundární úrovně).
In addition, participation may be restricted to certain levels of education (e.g. in some countries to pupils who are in lower or upper secondary education).
Po organizační stránce může mít žákovská participace rozmanitou formu:
Pupil participation may assume a variety of forms as far as organisational levels are concerned:
Každá třída (nebo ročník) si zvolí jednoho nebo několik třídních zastupitelů (obvykle jednoho až tři), kteří třídu zastupují v jejím vztahu k učitelům.
Each single class (or year) may elect one or more class representatives (usually between one and three) who represent the whole class in its relations with teachers.
Představitelé žactva (zvolení obvykle z členů žákovské rady, kteří se vzdělávají na sekundární vzdělávací úrovni) mohou získat právo účasti v řídících orgánech školy, například ve školské radě nebo ve vedení školy, kde zasedají spolu s jinými členy těchto útvarů (učiteli, rodiči atp.).
Pupil representatives (elected mainly from those members of pupil councils who attend secondary education) may exercise participatory rights in school governing bodies such as school councils or management boards, alongside other members of the school community (teachers, parents, etc.).
Tyto orgány odpovídají za celkovou organizaci výuky a ostatní školní aktivity, případně schvalují školní výroční zprávu, školní rozpočet a sledují provoz školy.
These bodies are responsible for the general organisation of teaching and school activities, and may also approve the school annual report, approve the budget and monitor the work of the school.
Na vyšší úrovni se mohou žáci sdružovat do žákovských odborů či sdružení, což jsou federace zastupující na regionální nebo celostátní úrovni veškeré žactvo.
At a higher level, pupils can come together in pupil unions or associations which are regional or national federations representing all pupils.
Obrázek 3.1 ukazuje, jak se žáci v evropských zemích podílejí na činnosti školních poradních nebo rozhodovacích orgánů podle popsaných čtyř kategorií žákovské participace.
Figure 3.1 illustrates how pupils in Europe may be involved in consultative or decisionmaking school bodies in accordance with these four categories of pupil participation.
Obr. 3.1: Oficiální doporučení k účasti žáků ve školních orgánech v primárním a všeobecné sekundárním vzdělávání, 2004/05 n u l l
Figure 3.1: Official recommendations regarding pupil participation in formal school bodies, primary and general secondary education, 2004/05
Volba třídních zastupitelů nebo třídních/ročníkových rad
Election of class representatives or class/year councils
Volba žákovské rady na úrovni školy
Election of a pupil councilat school level
Účast ve vedení školy nebo ve školské radě
Pupil participation in school governing body/council
Existence žákovských odborůči sdružení
Pupils in any year may be members of this council.
Ve dvou evropských zemích je žákovským resp. třídním radám výslovně vyhrazena část vyučovací doby.
Two European countries have explicitly allocated a share of teaching time to pupil or class councils.
Ve Slovinsku je ve třídách na základní škole vyhrazeno půl hodiny týdně pro diskuse v třídní radě.
In Slovenia, half-an-hour a week is scheduled for discussions within the elementary school class council.
V Norsku mají žákovské resp. třídní rady v 8. až 10. ročníku předepsán povinný program, pro který je vyhrazeno celkem 95 vyučovacích hodin.
In Norway, the curriculum for pupil/class councils is prescribed for grades 8 to 10 with a total of 95 teaching periods.
V některých zemích, jako v Německu, v Rakousku a ve Slovinsku, existuje víceúrovňový systém žákovské reprezentace, sahající od volby žákovských zastupitelů na třídní resp. ročníkové úrovni až k ustavení žákovské rady na školní, městské, okresní, krajské a celostátní úrovni.
A multilevel system of pupil representation exists in countries such as Germany, Austria and Slovenia. It ranges from elections of pupil representatives at class (or school year) level to the establishment of pupil councils at school, town, district, regional and national levels.
Účast ve školních řídících orgánech, jako jsou školské rady nebo školní správní rady, žákům umožňuje řešit nejrůznější problémy každodenního školního života.
By taking part in school governing bodies such as school councils or boards, pupils may be able to help deal with a variety of issues in their daily school life.
Může spočívat na následujících aktivitách: zlepšování životního prostředí uvnitř školy (rozhodování o školním řádu, dopravě, oblečení nebo jídelníčku ve školní jídelně); účast při přípravě školního vzdělávacího programu a tlumočení stanoviska žáků k jeho cílům, obsahu a náročnosti; spolupráce s jinými školami na národní a mezinárodní úrovni; prosazování řádného chování a předcházení projevům rasismu a šikanování; řešení kázeňských přestupků a zacházení s žáky s poruchami chování; redigování a vydávání školního časopisu; organizování kulturních, vzdělávacích a sportovních podniků pod dohledem školy.
They may be involved in all or some of the following: contributing to life at school in general (decisions concerning school regulations, transport, uniform or canteen menus); preparing the school curriculum and expressing the opinions of pupils on curricular aims, content and requirements; cooperation with other schools at national and international levels; promoting positive behaviour and preventing bullying and racism; disciplinary issues or dealing with pupils who have behavioural difficulties; editing and publishing a school newspaper; organising cultural projects, educational and sports activities, with school supervision.
Vedle účasti na práci oficiálních školních orgánů existují i jiné projekty a formy aktivního zapojení žáků do školního života.
Besides opportunities for pupils to take part in the work of formal bodies, other schemes and initiatives are aimed at involving them actively in school life.
V Německu mohou žáci volně svolávat vlastní celoškolní shromáždění, kdykoli považují za potřebné vyměnit si názory a prodiskutovat aktuální otázky.
In Germany, pupils may normally summon their own general assemblies whenever they wish to exchange opinions and discuss issues of direct concern to all those who attend the same school.
Na Maltě a ve Spojeném království se žáci mohou stát dozorci nebo kapitány školy nebo ubytovny, případně ´vedoucími žáků´ (head-boys/girls), zvláště na vyšší sekundární úrovni.
In Malta and the United Kingdom, pupils may become prefects, house or school captains, or head boys/girls, mainly when they are in upper secondary education.
Jsou vybráni spolužáky a učiteli, kteří s nimi byli během výuky v kontaktu, a mají působit jako vzory pro mladší žáky.
Selected by fellow pupils and staff who have been in contact with them during their education, they are supposed to act as role models for younger pupils.
Mají také zastupovat školu v místní obci a organizovat školní společenské a dobročinné akce.
They are also responsible for representing the school in the local community, and organising school social events or activities to support charities.
Některé země – Německy mluvící společenství v Belgii, Česká republika, Itálie a Island – informují o potížích se získáváním žáků nebo učitelů k účasti na práci žákovských či školských rad.
Countries such as Belgium (in the Germanspeaking Community), the Czech Republic, Italy and Iceland report that it is hard to attract either pupils or teachers into the work of pupil or school councils.
Nejčastěji tomu tak bývá tam, kde je zřizování těchto rad pouze doporučeno, nikoli povinné, anebo kde jde o novou, dosud nezaběhnutou instituci.
This is especially true where such councils are recommended but not obligatory, or not a long-standing institutional arrangement.
V těchto případech závisí rozhodnutí o zavedení nějaké formy žákovské reprezentace pouze na dobré vůli ředitele nebo na motivaci učitelů pro věc zaujatých.
In such cases, the decision to set up some form of pupil representation often depends solely on the goodwill of the school head, or the motivation of committed teachers.
Na Maltě se například rozhodli posílit práci již existujících žákovských rad tím, že během příprav k ´Evropskému roku výchovy k občanství´, který Rada Evropy organizovala v roce 2005, založili celonárodní ´konferenci´ těchto rad.
In Malta, for example, it was planned to strengthen the work of pupil councils in this way by establishing a national conference of such councils in the run-up to the ‘European Year of Citizenship through Education’ to be organised by the Council of Europe in 2005.
I v tomto případě bylo mnohem snadnější přimět k účasti na aktivitách výše zmíněného druhu žáky v nových členských zemích EU.
Once again, it has become much easier for pupils in the new Member States of the EU to take part in the foregoing kinds of activity in recent years.
Svobodně zvolené orgány žákovské reprezentace tam nyní hrají při školním rozhodování mnohem významnější úlohu a mnohem otevřeněji se tam také diskutuje o právu žáků na širší zapojení do života školy vůbec.
Freely elected bodies for pupil representation now play a much more substantial role in school decisionmaking and the right of pupils to participate generally in school life is discussed more openly.
Zapojení rodičů
Parental Involvement
Na výchově dětí k aktivnímu občanství se podílejí také rodiče (resp. zákonní zástupci).
Parents (or guardians) are instrumental in helping children to learn and become active citizens.