natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Stejně tak zásada proporcionality nemůže být dotčena ani skutečností, že hlavní povinný jednal v dobré víře a že porušení režimu vnějšího tranzitu Společenství vyplývá z podvodu, který nespáchal.
Similarly, nor is the fact that the principal acted in good faith and that the breach of the external Community transit procedure was the result of a forgery in which he had no part capable of constituting an infringement of the principle of proportionality.
Pokud by tomu tak bylo, hlavní povinný by již nebyl tak silně podněcován k tomu, aby zajistil řádný průběh tranzitních operací.
If that were the case, the principal would no longer have so great an incentive to ensure that transit operations were properly conducted.
Jestliže však vznik celního dluhu vyplývá z okolností, jež nelze přičítat podvodnému jednání nebo hrubé nedbalosti hlavního povinného, článek 239 nařízení č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, který představuje obecnou klauzuli o ekvitě, umožňuje hlavnímu povinnému požádat o prominutí cla.
However, where the customs debt arises as a result of circumstances in which neither deception nor obvious negligence may be attributed to the principal, Article 239 of Regulation No 2913/92 establishing the Community Customs Code, which is a general equitable provision, permits the principal to apply for the remission of duties.
Za tímto účelem články 899 až 905 nařízení č. 2454/93, kterým se provádí celní kodex, zavádějí postup správní spolupráce mezi celními orgány a Komisí.
To that end, Articles 899 to 905 of Regulation No 2454/93 laying down provisions for the implementation of the Customs Code provide for a procedure for administrative cooperation between the customs authorities and the Commission.
Skutečnost, že je celní přepravce jakožto hlavní povinný činěn odpovědným za celní dluh bez ohledu na to, jaký může být rozsah tohoto celního dluhu v porovnání s odměnou, kterou obdrží, působí-li jakožto celní přepravce, není v rozporu
It is not contrary to the principle of proportionality to hold a customs clearance agent, in his capacity as principal, liable for a customs debt, regardless of the extent of that debt in relation to the fees he receives when acting as customs
(viz body 48–51, výrok 3)
(see paras 48-51, operative part 3)
2008 – VĚC C-230/06
2008 — CASE C-230/06
Ve věci C-230/06, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Corte suprema di cassazione (Itálie) ze dne 12. ledna 2006, došlým Soudnímu dvoru dne 22. května 2006, v řízení
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Corte suprema di cassazione (Italy), made by decision of 12 January 2006, received at the Court on 22 May 2006, in the proceedings
SOUDNÍ DVŮR (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, U. Lõhmus, J. N. Cunha Rodrigues, A. Ó Caoimh a P. Lindh (zpravodajka), soudci,
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas, President of the Chamber, U. Lõhmus, J.N. Cunha Rodrigues, A. Ó Caoimh and P. Lindh (Rapporteur), Judges,
MILITZER & MÜNCH generální advokátka: V. Trstenjak, vedoucí soudní kanceláře: B. Fülöp, rada, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 6. prosince 2007, s ohledem na vyjádření předložená: – za Militzer & Münch GmbH W. Wielanderem, Rechtsanwalt, – za italskou vládu I. M. Bragugliou, jako zmocněncem, ve spolupráci s G. Albenziem, avvocato dello Stato,
— Militzer & Münch GmbH, by W. Wielander, Rechtsanwalt, — the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, and G. Albenzio, avvocato dello Stato,
– za Komisi Evropských společenství J. Hottiaux a C. Zadrou, jako zmocněnci, s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generální advokátky, rozhodnout věc bez stanoviska, vydává tento
— the Commission of the European Communities, by J. Hottiaux and C. Zadra, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článku 215 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 215 of Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992 establishing the Commu-
2008 – VĚC C-230/06
2008 — CASE C-230/06 nity Customs Code (OJ 1992 L 302, p.
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Militzer & Münch GmbH (dále jen „M & M“) a ministero delle Finanze ve věci vybrání cla. Právní rámec
The reference was made in proceedings between Militzer & Münch GmbH (‘M & M’) and the Ministero delle Finanze (Ministry of Finance) concerning the recovery of customs duties. Legal context
Článek 96 celního kodexu stanoví:
Article 96 of the Customs Code provides as follows:
Je povinen: a) předložit zboží ve stanovené lhůtě celnímu úřadu určení v nezměněném stavu a dodržet přitom opatření přijatá celními orgány ke ztotožnění zboží; b) dodržovat předpisy vztahující se na tranzitní režim Společenství.
(a) production of the goods intact at the customs office of destination by the prescribed timelimit and with due observance of the measures adopted by the customs authorities to ensure identification;
Aniž jsou dotčeny povinnosti hlavního povinného podle odstavce 1, je dopravce nebo příjemce zboží, který zboží přijal a je si vědom, že se na toto zboží nachází v tranzitním režimu Společenství, rovněž povinen předložit zboží ve stanovené lhůtě celnímu úřadu určení v nezměněném stavu a dodržet přitom opatření přijatá celními orgány ke ztotožnění zboží.“
Notwithstanding the principal’s obligations under paragraph 1, a carrier or recipient of goods who accepts goods knowing that they are moving under Community transit shall also be responsible for production of the goods intact at the customs office of destination by the prescribed timelimit and with due observance of the measures adopted by the customs authorities to ensure identification.’
Články 203 a 204 celního kodexu stanoví:
Articles 203 and 204 of the Customs Code provide as follows:
Celní dluh při dovozu zboží vzniká:
A customs debt on importation shall be incurred through:
– odnětím zboží podléhajícího dovoznímu clu celnímu dohledu.
— the unlawful removal from customs supervision of goods liable to import duties.
Celní dluh vzniká okamžikem, kdy je zboží odňato celnímu dohledu.
The customs debt shall be incurred at the moment when the goods are removed from customs supervision.
Dlužníky jsou:
The debtors shall be:
– osoba, která zboží odňala celnímu dohledu,
— the person who removed the goods from customs supervision,
– každá osoba, která se tohoto odnětí zúčastnila a byla nebo měla si být vědoma, že zboží je odnímáno celnímu dohledu,
— any persons who participated in such removal and who were aware or should reasonably have been aware that the goods were being removed from customs supervision,
– každá osoba, která získala nebo držela dotyčné zboží a v okamžiku získání nebo přijetí zboží si byla nebo měla být vědoma, že zboží bylo odňato celnímu dohledu,
— any persons who acquired or held the goods in question and who were aware or should reasonably have been aware at the time of acquiring or receiving the goods that they had been removed from customs supervision, and
– případně také osoba, která má plnit povinnosti vyplývající z dočasného usklad -nění zboží nebo z použití celního režimu, do kterého bylo zboží propuštěno.
— where appropriate, the person required to fulfil the obligations arising from temporary storage of the goods or from the use of the customs procedure under which those goods are placed.
Celní dluh při dovozu zboží vzniká: a) nesplněním některé povinnosti vyplývající z dočasného uskladnění zboží, které podléhá dovoznímu clu, nebo z použití [z] celního režimu, do nějž bylo toto zboží propuštěno, nebo
(a) nonfulfilment of one of the obligations arising, in respect of goods liable to import duties, from their temporary storage or from the use of the customs procedure under which they are placed, or
MILITZER & MÜNCH b) nedodržením některé podmínky stanovené pro propuštění zboží do daného režimu nebo pro udělení snížené nebo nulové sazby dovozního cla z důvodu použití zboží ke zvláštním účelům, v jiných případech, než jsou uvedeny v článku 203, pokud se nezjistí, že tyto nedostatky nemají zásadní vliv na správné provádění dočasného uskladnění nebo daného celního režimu. 2.
MILITZER & MÜNCH (b) non-compliance with a condition governing the placing of the goods under that procedure or the granting of a reduced or zero rate of import duty by virtue of the end-use of the goods, in cases other than those referred to in Article 203 unless it is established that those failures have no significant effect on the correct operation of the temporary storage or customs procedure in question.
Dlužníkem je osoba, která má buď plnit povinnosti vyplývající z dočasného uskladnění zboží podléhajícího dovoznímu clu nebo z použití režimu, do nějž bylo toto zboží propuštěno, nebo plnit podmínky spojené s propuštěním zboží do daného režimu.“
The debtor shall be the person who is required, according to the circumstances, either to fulfil the obligations arising, in respect of goods liable to import duties, from their temporary storage or from the use of the customs procedure under which they have been placed, or to comply with the conditions governing the placing of the goods under that procedure.’
Článek 215 celního kodexu stanoví:
Article 215 of the Customs Code provides as follows:
Celní dluh vzniká na místě, kde nastaly skutečnosti vedoucí ke vzniku celního dluhu.
A customs debt shall be incurred at the place where the events from which it arises occur.
Není-li možno určit místo podle odstavce 1, má se za to, že celní dluh vzniká na místě, kde se podle zjištění celních orgánů zboží nacházelo v situaci vedoucí ke vzniku celního dluhu.
Where it is not possible to determine the place referred to in paragraph 1, the customs debt shall be deemed to have been incurred at the place where the customs authorities conclude that the goods are in a situation in which a customs debt is incurred.
Jestliže není celní režim ve vztahu k určitému zboží ukončen, má se za to, že celní dluh vznikl na místě, kde zboží:
Where a customs procedure is not discharged for goods, the customs debt shall be deemed to have been incurred at the place where the goods:
– bylo do tohoto režimu propuštěno, nebo
— were placed under that procedure, or
– vstoupilo v tomto režimu do Společenství.
— enter the Community under that procedure.
Jestliže informace dostupné celním orgánům umožní zjistit, že celní dluh vznikl již dříve, v okamžiku, kdy se zboží nacházelo na jiném místě, má se za to, že celní dluh vznikl na místě, o kterém lze zjistit, že se na něm zboží nacházelo k časově nejvzdálenějšímu okamžiku, ke kterému lze zjistit existenci celního dluhu.“
Where the information available to the customs authorities enables them to establish that the customs debt was already incurred when the goods were in another place at an earlier date, the customs debt shall be deemed to have been incurred at the place which may be established as the location of the goods at the earliest time when existence of the customs debt may be established.’
Článek 239 celního kodexu uvádí:
Article 239 of the Customs Code states as follows:
Dovozní clo nebo vývozní clo lze vrátit nebo prominout i v jiných případech než podle článků 236, 237 a 238,
Import duties or export duties may be repaid or remitted in situations other than those referred to in Articles 236, 237, and 238:
Článek 378 prováděcího nařízení stanoví:
Article 378 of the implementing regulation provides as follows:
Aniž je dotčen článek 215 kodexu, jestliže zásilka nebyla předložena celnímu úřadu určení a jestliže nelze zjistit místo porušení předpisů nebo nesrovnalostí, považuje se toto porušení předpisů nebo nesrovnalosti za spáchané:
Without prejudice to Article 215 of the Code, where the consignment has not been presented at the office of destination and the place of the offence or irregularity cannot be established, such offence or irregularity shall be deemed to have been committed:
– v členském státě, o jehož celní úřad odeslání se jedná, nebo
— in the Member State to which the office of departure belongs, or
379 odst. 2 celním orgánům věrohodně prokázáno řádné provedení [tranzitní] operace nebo místo, na kterém byly porušení předpisů nebo nesrovnalosti skutečně spáchány.
— in the Member State to which the office of transit at the point of entry into the Community belongs, to which a transit advice note has been given, unless within the period laid down in Article 379(2), to be determined, proof of the regularity of the transit operation or of the place where the offence or irregularity was actually committed is furnished to the satisfaction of the customs authorities.
Jestliže se porušení předpisů nebo nesrovnalosti při neexistenci takového důkazu považují za spáchané v členském státě odeslání nebo v členském státě vstupu ve smyslu odst. 1 druhé odrážky, uloží tento členský stát cla a jiné dávky týkající se daného zboží podle předpisů Společenství nebo podle vnitrostátních předpisů.
Where no such proof is furnished and the said offence or irregularity is thus deemed to have been committed in the Member State of departure or in the Member State of entry as referred to in the first paragraph, second indent, the duties and other charges relating to the goods concerned shall be levied by that Member State in accordance with Community or national provisions.
Článek 379 prováděcího nařízení stanoví:
Under Article 379 of the implementing regulation:
Jestliže zásilka nebyla předložena celnímu úřadu určení a jestliže nelze zjistit místo porušení předpisů nebo nesrovnalosti, oznámí to celní úřad odeslání hlavnímu povinnému co nejdříve, nejpozději však před uplynutím jedenácti měsíců ode dne registrace prohlášení pro tranzitní režim Společenství.
Where a consignment has not been presented at the office of destination and the place where the offence or irregularity occurred cannot be established, the office of departure shall notify the principal of this fact as soon as possible and in any case before the end of the 11th month following the date of registration of the Community transit declaration.
V oznámení podle odstavce 1 musí být uvedena zejména lhůta, ve které je celnímu úřadu odeslání třeba věrohodně prokázat řádné provedení tranzitní operace nebo skutečné místo porušení předpisů nebo nesrovnalostí.
The notification referred to in paragraph 1 shall indicate, in particular, the timelimit by which proof of the regularity of the transit operation or the place where the offence or irregularity was actually committed must be furnished to the office of departure to the satisfaction of the customs authorities.
Tato lhůta činí tři měsíce ode dne oznámení podle odstavce 1.
That timelimit shall be three months from the date of the notification referred to in paragraph 1.
Není-li tento důkaz předložen, uloží příslušný členský stát po uplynutí lhůty odpovídající clo a ostatní dávky.
If the said proof has not been produced by the end of that period, the competent Member State shall take steps to recover the duties and other charges involved.
Jestliže tento členský stát není členským státem, v němž se nachází celní úřad odeslání, sdělí tyto skutečnosti neprodleně uvedenému členskému státu.“
In cases where that Member State is not the one in which the office of departure is located, the latter shall immediately inform the said Member State.’
1), ve znění nařízení Komise (EHS) č. 1429/90 ze dne 29. května 1990 (Úř. věst. L 137, s.
1), as amended by Commission Regulation (EEC) No 1429/90 of 29 May 1990 (OJ 1990 L 137, p.
Článek 905 prováděcího nařízení uvádí:
Article 905 of the implementing regulation states as follows:
Pojem ‚zúčastněná osoba‘ se vykládá stejně jako v článku 899.
The term “the person concerned” shall be interpreted in the same way as in Article 899.
Ve všech ostatních případech rozhodující celní orgán žádost zamítne.
In all other cases, the decision-making customs authority shall refuse the application.
Spis předložený Komisi musí obsahovat všechny údaje potřebné pro úplné prozkoumání věci.
The case sent to the Commission shall include all the facts necessary for a full examination of the case presented.
Jakmile Komise spis obdrží, neprodleně o tom vyrozumí zúčastněný členský stát.
As soon as it receives the case the Commission shall inform the Member State concerned accordingly.
Jestliže Komise zjistí, že informace poskytnuté členským státem nepostačují, aby mohla rozhodnout na základě plné znalosti předložené věci, může požádat o poskytnutí doplňujících informací.
Should it be found that the information supplied by the Member State is not sufficient to enable a decision to be taken on the case concerned in full knowledge of the facts, the Commission may ask for additional information to be supplied.
Aniž by rozhodující celní orgán čekal na ukončení řízení podle článků 906 až 909, může na žádost zúčastněné osoby povolit, aby celní formality týkající se zpětného vývozu nebo zničení zboží byly splněny ještě předtím, než Komise věc rozhodne.
Without awaiting completion of the procedure laid down in Articles 906 to 909, the decision-making customs authority may, if requested, permit the customs formalities relating to the re-export or destruction of the goods to be carried out before the Commission has given a ruling on the application in question.
Toto povolení nijak nepředjímá konečné rozhodnutí ve věci.“
Such permission shall be entirely without prejudice to the final decision on the application.’
M & M je společností činnou v oblasti spedice a dopravy usazenou v Německu.
M & M is a customs forwarding agent established in Germany.
Mezi 23. dubnem a 16. červencem 1993 vystavila 20 tranzitních dokladů Společenství T1 pro dopravu másla pocházejícího z České republiky z Waidhausu (Německo) do Benátek a Milána (Itálie).
Between 23 April and 16 July 1993, it issued 20 T1 Community transit documents for the transport of butter originating in the Czech Republic from Waidhaus (Germany) to Venice and Milan (Italy).
Poté, co celní úřad ve Waidhausu obdržel kopie tranzitních dokladů opatřených razítky a pořadovými čísly celních úřadů v Benátkách a Miláně, tranzitní režim ve vztahu k těmto zásilkám ukončil.
After receiving copies of the transit documents bearing the stamps and serial numbers of the Venice and Milan customs offices, the Waidhaus customs office discharged those consignments.
Následně útvar Guardia di Finanza pro boj proti podvodům zjistil, že zboží do místa určení nedorazilo v důsledku podvodu, který M & M nespáchala a ke kterému pravděpodobně došlo za spoluúčasti zaměstnanců italských celních orgánů.
Subsequently, the Customs Fraud Prevention Service of the Guardia di Finanza ascertained that the goods had not arrived at their destination due to a forgery in which M & M was not implicated and which, to all appearances, had been carried out with the collusion of members of the Italian customs authorities.
Dne 17. listopadu 1995 italské celní orgány nařídily M & M, aby zaplatila částku 4 601 255 310 ITL jako clo za odeslané zboží.
On 17 November 1995, the Italian customs authorities ordered M & M to pay the sum of ITL 4 601 255 310 by way of customs duty on the goods dispatched.
Italské celní orgány zamítly žádost o prominutí cla, kterou podala M & M na základě článku 239 celního kodexu.
The Italian customs authorities rejected the application for remission of duties submitted by M & M pursuant to Article 239 of the Customs Code.
Tribunale a následně Corte d’appello di Trento zamítly žalobu a odvolání M & M, která poté podala kasační opravný prostředek.
The Tribunale (District Court) and then the Corte d’Appello di Trento (Court of Appeal, Trento) rejected the appeal lodged by M & M, which subsequently lodged an appeal in cassation.
Rozsudkem vydaným na plenárním zasedání dne 27. září 2002 Corte suprema di cassazione ve věci v původním řízení rozhodl, že rozhodnutí italských orgánů nevyhovět žádosti o prominutí cla podané M & M na základě článku 239 celního kodexu nemůže podléhat přezkumu soudního orgánu, neboť „s sebou nese volby a rozhodnutí politického charakteru“.
By judgment delivered on 27 September 2002 in the main proceedings, the Combined Chambers of the Corte Suprema di Cassazione (Supreme Court of Cassation) held that the Italian authorities’ decision not to allow M & M’s application for remission of duties under Article 239 of the Customs Code was not open to review by the courts, since it ‘entailed choices and decisions of a political nature’.
Ve zbývající části byla věc přidělena daňovému senátu tohoto soudu, aby bylo rozhodnuto o ostatních důvodech kasačního opravného prostředku.
As to the remainder, the case was remitted to the tax chamber of that court for a ruling on the other grounds of the appeal.
Za těchto podmínek se Corte suprema di cassazione rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
It was in those circumstances that the Corte Suprema di Cassazione decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
1 nařízení č. 1062/87 ve znění [prováděcího nařízení] vykládat tak, že lze namítat lhůtu jedenácti měsíců stanovenou pro celní úřad odeslání, aby upozornil na neukončení tranzitního režimu Společenství ve vztahu k danému zboží v případě, kdy se ukáže, že ukončení příslušného režimu celním úřadem určení bylo potvrzeno prostřednictvím padělaných nebo pozměněných dokumentů, jejichž nepravost není snadno rozpoznatelná, je třeba pro účely výkladu tohoto ustanovení použít zásady uvedené […] Soudním dvorem [rozsudky ze dne 12. prosince 2002, Cipriani, C-395/00, Recueil, s. I-11877, a ze dne 29. dubna 2004, British American Tobacco, C-222/01, Recueil, s.
‘(1) Is Article 11a(1) of Regulation No 1062/87, as amended by [the implementing regulation], to be interpreted as meaning that the 11-month timelimit within which the customs office of departure must communicate the fact that goods moving under the Community transit procedure have not been discharged is applicable in a case where discharge by the customs office of destination is evidenced by forged documents and the forgery is not easily discernible?
I-4683], a je přičítání veškerých důsledků nesrovnalosti při tranzitu ve Společenství celnímu odesílateli v tomto případě v rozporu se zásadou proporcionality?
In circumstances such as those under consideration, is it contrary to the principle of proportionality for a customs clearance agent to be held liable for all of the consequences of an incorrect Community transit operation?
215 odst. 1 [celního kodexu] vykládat v tom smyslu, že v takových případech, jako je případ popsaný v první otázce, musí být příslušnost v celní oblasti určena podle kritéria stanoveného ve druhé části nebo třetí části tohoto ustanovení?“
(3) In circumstances such as those set out in Question 1, is the question of whether the customs authorities have jurisdiction to be determined according to the criteria laid down by the second or third indent of Article 215(1) of [the Customs Code]?’
M & M, italská vláda a Komise uznávají, že předkládající soud odkázal na normy Společenství, které byly nepoužitelné ratione temporis, ale mají odlišný názor, pokud jde o určení použitelných norem.
M & M, the Italian Government and the Commission agree in acknowledging that the Corte Suprema di Cassazione has referred to Community rules which are inapplicable ratione temporis but disagree as to what the applicable rules are.
Podle italské vlády je třeba vycházet z ustanovení platných v roce 1993, kdy byl podvod spáchán. Určení příslušného členského státu je tak upraveno čl.
According to the Italian Government, reference should be made to the provisions in force in 1993, when the forgery was perpetrated.
Pokud jde o otázku dodržení lhůt před vybráním celního dluhu, italská vláda tvrdí, že musí být zkoumána s ohledem na ustanovení článku 49 nařízení č. 1214/92.
The Italian Government submits that the question of compliance with the previously applicable timelimits for recovery of the customs debt must be examined in the light of the provisions of Article 49 of Regulation No 1214/92.