natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Soudní dvůr nařízení Rady zrušil v rozsahu, v němž zmrazilo prostředky Y. Kadiho a A l Barakaatu, ale uznal, že zrušení tohoto nařízení s okamžitým účinkem by mohlo vážně a nevratně narušit účinnost omezujících opatření, neboť v mezidobí předcházejícím jeho případnému nahrazení novým nařízením by osoba a subjekt, jichž se týká, mohly podniknout kroky s cílem vyhnout se tomu, aby na ně mohlo být zmrazení prostředků nadále uplatňováno, a to tím spíše, že nelze vyloučit, že uvalení takovýchto opatření na Y. Kadiho a A l Barakaat by se mohlo přece jen ukázat jako meritorně odůvodněné.
While the Court annulled the Council regulation insofar as it froze the funds of Mr Kadi and of Al Barakaat, it acknowledged that the annulment of the regulation with immediate effect would be capable of seriously and irreversibly prejudicing the effectiveness of the restrictivemeasures because, in the interval preceding its replacement, the person and the entity referred to might take steps seeking to prevent measures freezing funds from being applied to them again, and it could not be excluded that, on the merits of the case, the imposition of those measures on Mr Kadi an donAl Barakaat might for all that prove to be justified.
Vzhledem k těmto skutečnostem zachoval Soudní dvůr účinky zmíněného nařízení po dobu, která nesmí přesáhnout tři měsíce ode dne vyhlášení tohoto rozsudku, aby Radě umožnil zjištěná porušení zhojit.
Having regard to those considerations, the Court maintained the effects of the regulation for a period not exceeding three months running from the date of the judgment, to allow the Council to remedy the infringements found.
Právě v této oblasti žalob na určení mimosmluvní odpovědnosti si zasluhují zvláštní pozornosti spojené věci FIAMM a FIAMM Technologies v. Rada a Komise (rozsudek ze dne 9. září 2008, C-120/06 P a C-121/06 P), které se týkají problému odpovědností Společenství za normativní akt.
This case concerned unjust enrichment. The Court held that, according to the principles common to the laws of the Member States, a person who has suffered a loss which increases the wealth of another person without there being any legal basis for that enrichment has the right, as a general rule, to restitution from the person enriched, up to the amount of the loss.
Orgán pro řešení sporů (OŘS) Světové obchodní organizace (WTO) rozhodl, že režim dovozu banánů do Společenství je neslučitelný s dohodamiWTO , a povolil Spojeným státům americkým, aby uplatnily celní přirážku na určité dovozy ze Společenství.
Legal redress for undue enrichment, as provided for in the majority of national legal systems, is not necessarily conditional upon unlawfulness or fault with regard to the defendant’s conduct. On the other hand, it is essential that there be no valid legal basis for the enrichment.
Šest obchodních společností usazených v Evropské unii požadovalo, aby bylo Komisi a Radě uloženo nahradit škodu, kterou tyto společnosti utrpěly v důsledku uplatnění amerických odvetných opatření na jejich vývozy do Spojených států.
Given that unjust enrichment is a source of noncontractual obligation common to the legal systems of the Member States, the Community cannot be dispensed from the application to itself of the same principles where a natural or legal person alleges that the Community has been unjustly enriched to the detriment of that person.
Soudní dvůr připomíná, že odpovědnost Společenství za normativní akt, který zahrnuje hospodářskopolitická rozhodnutí, může vzniknout pouze tehdy, pokud dojde k dostatečně závažnému porušení normy vyšší právní síly chránící jednotlivce a udělující jim práva.
The Court added that actions for unjust enrichment do not fall under the rules governing noncontractual liability in the strict sense, which, to be invoked, require a number of conditions to be satisfied, relating to the unlawfulness of the conduct imputed to the Community, the fact of the damage alleged and the existence of a causal link between that conduct and the damage complained of .
Uvádí rovněž, že jestliže zásada odpovědnosti Společenství za protiprávní jednání jeho orgánů je výrazem obecné zásady uznávané právními řády členských států, podle níž protiprávním konáním nebo opomenutím vzniká povinnost nahradit způsobenou škodu, takováto podobnost právních řádů členských států není prokázána, pokud jde o existenci zásady odpovědnosti za legální jednání, zejména pokud se jedná o akty normativního charakteru.
They differ from actions brought under those rules in that they do not require proof of unlawful conduct — indeed, of any form of conduct at all — on the part of the defendant, but merely proof of enrichment of the defendant for which there is no valid legal basis and of impoverishment of the applicant which is linked to that enrichment.
Soudní dvůr dospěl k závěru, že za současného stavu právo Společenství nestanoví režim umožňující založit odpovědnost Společenství za jeho normativní jednání v situaci, kdy se případného nesouladu takového jednání s dohodamiWTO nelze dovolávat u soudu Společenství.
However, despite those characteristics, the possibility of bringing an action for unjust enrichment against the Community cannot be denied to a person solely on the ground that the ECTreaty does not make express provision for a means of pursuing that type of action.
Krom toho upřesňuje, že normativní akt Společenství, jehož použití vede k omezením vlastnického práva a svobodného výkonu podnikatelské činnosti, bymohl založit mimosmluvní odpovědnost Společenství, jestliže nepřiměřeně a neúnosně zasáhne do samotné podstaty těchto práv, případně proto, že nebyla stanovena náhrada škody způsobilá zabránit uvedenému zásahu nebo jej napravit.
If Article 235 EC and the second paragraph of Article 288 EC were to be construed as excluding that possibility, the result would be contrary to the principle of effective judicial protection laid down in the case-law of the Court and confirmed in Article 47 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Další rozsudky již tradičně rozmnožily bohatou judikaturu Soudníhodvora týkající se přípustnosti žaloby na neplatnost.
Joined Cases C-120/06 P and C-121/06 P FIAMMand FIAMMTechnologies v Council and Commission (judgment of 9 September 2008) are worthy of particular note in relation precisely to that area of actions for noncontractual liability.
Směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. L 298, s. 23; Zvl. vyd. 06/01, s.
The Court observed that the Community does not incur liability on account of a legislative measure which involves choices of economic policy unless a sufficiently serious breach of a superior rule of law for the protection of individuals, and conferring rights on them, has occurred.
Soudní dvůr dotýká právního postavení držitele těchto práv ve smyslu podmínek přípustnosti žaloby na neplatnost.
Other, more standard, judgments have added to the wealth of case-law of the Court on the admissibility of actions for annulment.
Jelikož jsou omezení určená danými opatřeními navázána na podmínky, za kterých tyto subjekty u držitelů výhradních vysílacích práv nabývají televizní vysílací práva na určené události, mají opatření přijatá tímto členským státem a rozhodnutí, kterým se tato opatření schvalují, za důsledek, že práva, jejichž držitelkou je společnost, jež nabyla vysílací práva, jsou podřízena novým omezením, která neexistovala v okamžiku, kdy tato společnost uvedená práva nabyla, a která činí jejich výkon obtížnějším.
Thus, in Case C-125/06 P Commission v InfrontWM (judgment of 13 March 2008), the Court held that, for the purposes of the conditions governing admissibility of an action for annulment, a Commission decision approving measures aimed at regulating the exercise of exclusive television broadcasting rights to events of major importance for society, which are taken by a Member State pursuant to Article 3 a of Directive 89/552 (5), directly affects the legal situation of the holder of those rights.
Krom toho – jak konstatoval Soudní dvůr – jsou zásahy do postavení uvedeného držitele pouze důsledkem požadavku na dosažení výsledku určeného těmito opatřeními a rozhodnutím Komise, aniž by vnitrostátní orgány při provádění tohoto rozhodnutíměly prostor pro uvážení, který by se mohl tohoto postavení dotýkat.
Furthermore, the Court held, the prejudice to the legal situation of the holder of the rights is due only to the requirement to attain the result determined by those measures and by the Commission’s decision, without national authorities having any discretion in the decision’s implementation that could affect that situation.
Co se týče podmínky osobního dotčení žalobce, dospěl Soud k názoru, že pokud se rozhodnutí dotýká skupiny osob, jež byly nebo mohly být známy v okamžiku přijetí tohoto aktu, a na základě kritérií, která jsou členům skupiny vlastní, mohou být tyto osoby tímto aktem osobně dotčeny z toho důvodu, že patří k omezenému okruhu hospodářských subjektů.
As regards the condition that the applicant must be individually concerned, the Court held that, where the decision affects a group of persons who were identified or identifiable when that measure was adopted by reason of criteria specific to the members of the group, those persons might be individually concerned by that measure inasmuch as they form part of a limited class of traders.
Ve věci Athinaïki Techniki v. Komise (rozsudek ze dne 17. července 2008, C-521/06 P) se jednalo o upřesnění pojmu„napadnutelný akt“ ve smyslu článku 230 ES.
In Case C-521/06 P Athinaïki Techniki v Commission (judgment of 17 July 2008), the concept of ‘act open to challenge’for the purposes of Article 230 EC required clarification.
Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88] Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).
Council Directive 89/552/EEC of 3 October 1989 on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities (OJ 1989 L 298, p.
V uvedeném ohledu nelze takovýto akt kvalifikovat jako předběžný nebo přípravný, jelikož po něm v rámci zahájeného správního řízení nenásleduje žádný jiný akt, který bymohl být předmětem žaloby na neplatnost.
Article 4 of Regulation No 659/1999 (6), it is necessary to ascertain whether, taking account of the substance of that act and the Commission’s intention, that institution has, at the end of the preliminary examination stage, definitively established its position — by way of the act under consideration— on the measure under review and, therefore, whether it has decided that that measure constitutes aid or not and whether or not the measure raises doubts as regards its compatibility with the common market.
V této souvislosti není rozhodné, že zúčastněná strana může ještě Komisi poskytnout doplňující informace, které mohou posledně uvedenou přimět k přehodnocení jejího stanoviska k dotčenému státnímu opatření, jelikož legalita rozhodnutí, ve které vyústila předběžná fáze přezkumu, se posuzuje pouze podle informací, které měla Komise k dispozici k okamžiku jeho přijetí, tj. v projednávanémpřípadě k okamžiku administrativního odložení věci.
A letter by which the Commission informs a complainant seeking a finding of infringement of Articles 87 EC and 88 EC that,‘in the absence of additional information to justify continuing the investigation, the Commission has, for the purposes of administrative action, closed the file on the case ...’, indicates that the Commission has actually closed the file for the purposes of administrative action.
Poskytne-li zúčastněná strana doplňující informace po odložení věci, může Komise mít případně povinnost zahájit nové správní řízení.
It is apparent from the substance of that act and from the intention of the Commission that it has thus decided to bring to an end the preliminary examination procedure initiated by the complainant.
Naproti tomu takové informace nemají dopad na skutečnost, že první předběžný přezkum již byl ukončen. Z toho vyplývá, že tímto aktem Komise zaujala konečné stanovisko k návrhu původce stížnosti.
By that act, the Commission has stated that the review initiated did not enable it to establish the existence of State aid within the meaning of Article 87 EC and it has implicitly refused to initiate the formal investigation procedure provided for in Article 88(2) EC.
Soudní dvůr dospěl k závěru, že takový akt tím, že brání původci stížnosti předložit své připomínky v rámci formálního vyšetřovacího řízení stanoveného v čl.
In such a situation, the persons to whom the procedural guarantees under that provision apply may ensure that those guarantees are observed only if they are able to challenge that decision before the Community judicature in accordance with the fourth paragraph of Article 230 EC.
88 odst. 2 ES, vyvolává závazné právní účinky, kterými mohly být dotčeny jeho zájmy, a je tedy napadnutelným aktem ve smyslu článku 230 ES.
That principle applies both when a decision is taken on the ground that the Commission considers that the aid is compatible with the common market, and when it takes the view that the existence of aid should be ruled out.
Obohacení doznala i judikatura, která je méně klasická (neboť je novějšího data), týkající se důsledků nečinnosti členského státu po rozsudku, jímž bylo konstatováno nesplnění povinnosti.
It is not relevant, in that regard, that the interested party may still provide the Commission with additional information which might oblige the Commission to review its position on the State measure at issue, since the lawfulness of a decision taken at the end of the preliminary examination stage is examined only on the basis of the information which the Commission had at its disposal at the time when it made the decision, that is to say, in this particular case, at the time when it closed the file for the purposes of administrative action.
228 odst.
Out put
Soudní dvůr tak rozhodl, že žádost předkládajícího soudu o projednání žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu nařízení č. 2201/2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení č.
Thus, in Case C-121/07 Commission v France (judgment of 9 December 2008), the Court recalled that the importance of immediate and uniform application of Communitylaw means that the process of compliance with a judgment establishing that a Member State has failed to fulfil its obligations must be initiated at once and completed as soon as possible.
1347/20008 v naléhavém řízení upraveném v článku 104b jednacího řádu Soudníhodvora je odůvodněná, jestliže je založena na nutnosti naléhavého postupu. Tak tomu je v případě, že jakékoli zpoždění by bylo velmi neprospěšné pro vztahy mezi dítětem a rodičem, s nímž nebydlí a poškození těchto vztahů by mohlo být nenapravitelné.
It then held that while, in the context of the procedure provided for in Article 228(2) EC, the imposition of a periodic penalty payment seems particularly suitable for the purpose of inducing a Member State to put an end as soon as possible to a breach of obligations which, in the absence of such ameasure, would tend to persist, the imposition of a lump sum is based more on the assessment of the effects on public and private interests of the failure of the Member State concerned to comply with its obligations, in particular where the breach has persisted for along period since the judgment initially establishing it was delivered.
Podle Soudníhodvora taková nutnost vyplývá jak ze sedmnáctého bodu odůvodnění zmíněného nařízení, který uvádí cíl neprodleného navrácení uneseného dítěte, tak i z čl.
It is for the Court, in each case, in the light of the circumstances of the case before it and the degree of persuasion and deterrence which appears to it to be required, to determine the financial penalties appropriate for making sure that the judgment which previously established the breach is complied with as swiftly as possible and preventing similar infringements of Communitylaw from recurring.
11 odst. 3 téhož nařízení, který stanoví soudu, u kterého je podána žádost o navrácení dítěte, šestitýdenní lhůtu pro vydání rozhodnutí.
The Court also pointed out that the fact that the payment of a lump sum had hitherto not been imposed in situations in which the original judgment was fully complied with before the procedure laid down in Article 228 EC was concluded could not prevent such an order being made in another case, should that be necessary in the light of the details of the individual case and the degree of persuasion and deterrence required.
Soudní dvůr upřesnil, že potřeba chránit dítě před jakoukoli případnou újmou a nutnost zajistit spravedlivou rovnováhu mezi zájmy dítěte a zájmy rodičů rovněž odůvodňují použití naléhavého řízení.
Lastly, the Court took the view that, while guidelines in the Commission’s communications may indeed help to ensure that the Commission acts in a manner that is transparent, foreseeable and consistent with legal certainty, the fact nevertheless remains that such rules cannot bind the Court in the exercise of the broad discretion conferred on it by Article 228(2) EC.
V tomto ohledu Soudní dvůr rozhodl, že existují-li ustanovení vnitrostátního práva upravující právo na odvolání proti rozhodnutí podat žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, která se vyznačují tím, že věc v původním řízení jako celek je i nadále projednávána předkládajícím soudem a samostatným odvoláním je napadeno pouze předkládací rozhodnutí, musí být čl.
Still in the sphere of judicial proceedings, it will be recalled that 2008 was the year in which the Court introduced the new urgent preliminaryruling procedure, established with effect from 1 March 2008.
234 druhý pododstavec ES vykládán tak, že pravomoc rozhodnout o předložení žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou toto ustanovení přiznává všem vnitrostátním soudům, nelze zpochybnit použitím takových pravidel, která umožňují odvolacímu soudu změnit rozhodnutí podat žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, zrušit tuto žádost a nařídit soudu, který uvedené rozhodnutí vydal, aby pokračoval v přerušeném vnitrostátním řízení.
Three cases gave rise to that procedure: Case C-296/08 PPU Santesteban Goicoechea (judgment of 12 August 2008); Case C-388/08 PPU Leymann and Pustovarov (judgment of 1 December 2008) concerning the interpretation of Framework Decision 2002/584 on the European arrest warrant and the surrender procedures between Member States (7); and Case C-195/08 PPU Rinau (judgment of 11 July 2008) in relation to Community rules on the return of a child who has been unlawfully retained in another Member State.
Upřesněny byly i účinky práva Společenství ve vnitrostátních právních řádech.
No 1347/2000 (8), to be dealt with under the urgent procedure pursuant to Article 104b of the Rules of Procedure of the Court of Justice is justified if it is based on a needto act urgently.
Ve spojených věcech Viamex Agrar Handel (rozsudek ze dne 17. ledna 2008, C-37/06 a C-58/06, Sb. rozh. s.
Such is the case where any delay would be very unfavourable to the relationship between the child and the parent with whom the child does not live and the damage to that relationship could be irreparable.
I-69) rozhodl Soudní dvůr, že ačkoli platí, že směrnice sama osobě nemůže zakládat povinnosti jednotlivců, nelze v zásadě vyloučit, že se mohou ustanovení směrnice uplatňovat prostřednictvím výslovného odkazu na její ustanovení obsaženého v určitém nařízení, s výhradou dodržování obecných právních zásada zejména zásady právní jistoty.
According to the Court, that need is apparent both from recital 17 in the preamble to the regulation, which refers to the return without delay of a child who has been removed or retained, and from Article 11(3) of the regulation, which sets a deadline of six weeks for the court to which an application for return is made to issue its judgment.
Ve věci Kempter (rozsudek ze dne 12. února 2008, C-2/06) se Soudní dvůr musel vyslovit k otázce, zda přezkum a zrušení konečného správního rozhodnutí za účelem zohlednění mezitím Soudnímdvorem provedeného výkladu relevantního ustanovení práva Společenství předpokládá to, že dotčený napadl správní rozhodnutí před soudem s odvoláním na právo Společenství.
So far as concerns the principles in accordance with which cases are referred to the Court for the purposes of obtaining a preliminaryruling , the Court had occasion in Case C-210/06 Cartesio (judgment of 16 December 2008) to address the issue of the power of a national appellate court to vary the decision of a lower court making a reference for a preliminaryruling .
V tomto ohledu postačuje, aby uvedená otázka práva Společenství, jejíž výklad se ve světle pozdějšího rozsudku Soudníhodvora ukázal jako nesprávný, byla buďto posouzena vnitrostátním soudem rozhodujícím v posledním stupni, nebo aby jím mohla být uplatněna i bez návrhu.
It is true that Article 234 EC does not preclude decisions which are made by a court or tribunal of a Member State against whose decisions there is a judicial remedy under national law and by which questions are referred to the Court for a preliminaryruling from remaining subject to the remedies normally available under national law.
Neukládá-li totiž právo Společenství vnitrostátním soudům povinnost uplatnit i bez návrhu důvod vycházející z porušení ustanovení práva Společenství, pokud by je přezkum tohoto důvodu nutil k opuštění rámce sporu, tak jak byl vymezen účastníky řízení, jsou tyto soudy povinny uplatnit i bez návrhu právní důvody vycházející ze závazného pravidla Společenství, pokud mají podle vnitrostátního práva povinnost nebo možnost tak učinit ve vztahu k závaznému vnitrostátnímu předpisu.
Nevertheless, the outcome of such an appeal cannot limit the jurisdiction conferred by Article 234 EC on that court to make a reference to the Court if it considers that a case pending before it raises questions on the interpretation of provisions of Communitylaw necessitating a ruling by the Court.
Třebaže tato možnost požádat o přezkum a zrušení konečného správního rozhodnutí, jež odporuje právu Společenství, není časově omezená, členské státy mohou stanovit přiměřené lhůty pro podání opravného prostředku v souladu se zásadami rovnocennosti a efektivity v právu Společenství.
In Joined Cases C-37/06 and C-58/06 Viamex Agrar Handel [2008] ECR I-69, the Court held that, while it is true that a directive cannot of itself impose obligations on an individual, it cannot be precluded, in principle, that the provisions of a directive may be applicable by means of an express reference in a regulation to its provisions, provided that general principles of law and, in particular, the principle of legal certainty are observed.
Soudní agenda týkající se sporů ohledně přístupu veřejnosti k dokumentům orgánů Společenství není ještě zdaleka vyčerpána. Tak například ve spojených věcech Švédsko a Turco v. Rada (rozsudek ze dne 1. července 2008, C-39/05 P a C-52/05 P) Soudní dvůr blíže specifikoval přezkum, který je Rada povinna provést před podáním odpovědi na žádost o zpřístupnění dokumentu.
Council Regulation (EC) No 2201/2003 of 27 November 2003 concerning jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments inmatrimonial matters and the matters of parental responsibility, repealing Regulation (EC) No 1347/2000, as amended by Council Regulation (EC) No 2116/2004 of 2 December 2004 (OJ 2004 L 367, p. 1).
Soudní dvůr
The Court found that therewas no such requirement.