natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Stejně tak Soud již v rámci článků 49 ES a 50 ES uvedl, že vnitrostátní právní úprava, která v daňové oblasti nerezidentům upírá právo odečíst náklady na dosažení příjmů, které bezprostředně souvisí s činností, ze které plynou zdanitelné příjmy v dotyčném členském státě, zatímco rezidentům je přiznává, může být především na újmu státním příslušníkům jiných členských států, a odporuje tedy těmto článkům (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 12. června 2003, Gerritse, C-234/01, Recueil, s. I-5933, body 27 a 28).
Similarly, in relation to Articles 49 EC and 50 EC, the Court has already held that national rules which, in matters of taxation, refuse to allow nonresidents to deduct business expenses which are directly linked to the activity that generated the taxable income in the Member State concerned, while allowing residents to do so, risk operating mainly to the detriment of nationals of other Member States and are contrary to those articles (see, to that effect, Case C-234/01 Gerritse [2003] ECR I-5933, paragraphs 27 and 28).
Při jednání před Soudním dvorem bylo jak žalobci v původním řízení, tak i Komisí s odvoláním na danou hypoteční plnou moc tvrzeno, že existovala dostatečná souvislost mezi nemovitým majetkem nabytým děděním a dotčeným dluhem.
At the hearing before the Court, both the appellants in the main proceedings and the Commission submitted that, by virtue of the mortgage mandate at issue, there was sufficient connection between the immovable property inherited and the debt in question.
Komise však připustila, že jelikož hypoteční plná moc nezatěžuje dotčený nemovitý majetek nacházející se v Belgii, ale případně i jiné nemovitosti, bylo by možné zpochybnit souvislost mezi předmětným dluhem a uvedeným nemovitým majetkem.
The Commission acknowledged, however, that, once the mortgage mandate no longer encumbers the immovable property concerned, which is situated in Belgium, but other immovable properties, the link between the debt and that immovable property could be called into question.
Podle formulace otázky položené předkládajícím soudem však zajištění dluhu hypoteční plnou mocí k nemovitému majetku představuje zatížení tohoto majetku.
However, according to the wording of the question referred by the national court, a debt secured by a mortgage mandate relating to an immovable property constitutes a charge on that property.
V rámci řízení podle článku 234 ES se Soudní dvůr může vyslovit pouze k výkladu nebo platnosti předpisu Společenství ve světle skutečností, jež mu uvede vnitrostátní
In proceedings under Article 234 EC, the Court of Justice is empowered to rule on the interpretation or validity of Community provisions only
ECKELKAMP A DALŠÍ soud (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 16. července 1998, Dumon a Froment, C-235/95, Recueil, s. I-4531, bod 25).
ECKELKAMP AND OTHERS on the basis of the facts which the national court puts before it (see, to that effect, Case C-235/95 Dumon and Froment [1998] ECR I-4531, paragraph 25).
Jak vyplývá z bodu 32 tohoto rozsudku, přísluší předkládajícímu soudu, a nikoli Soudnímu dvoru, ověřit podle belgického práva povahu a účinek takové hypoteční plné moci, jako je ta, o kterou se jedná v původním řízení, a určit, zda ve skutečnosti existuje přímá souvislost mezi dovolávaným dluhem a nemovitým majetkem, jenž je předmětem výpočtu daně z přechodu majetku ve věci v původním řízení.
As is apparent from paragraph 32 of the present judgment, it is for the referring court, not for the Court of Justice, to ascertain the nature and effect under Belgian law of a mortgage mandate such as that at issue in the main proceedings, and to determine whether there is in fact a direct link between the debt being relied on and the immovable property to which the assessment of transfer duties that is at issue in the main proceedings relates.
Následně je zapotřebí zkoumat, zda takto zjištěné omezení volného pohybu kapitálu může být z hlediska ustanovení Smlouvy o ES odůvodněné.
Next, it is necessary to consider whether the restriction on the free movement of capital thus established can be justified under the provisions of the Treaty.
58 odst. 1 písm. a) ES „[č]lánkem 56 není dotčeno právo členských států […] uplatňovat příslušná ustanovení svých daňových předpisů, která rozlišují mezi daňovými poplatníky podle místa bydliště nebo podle místa, kde je jejich kapitál investován“.
In that respect, it should be noted that, under Article 58(1)(a) EC, ‘Article 56 shall be without prejudice to the right of Member States … to apply the relevant provisions of their tax law which distinguish between taxpayers who are not in the same situation with regard to their place of residence or with regard to the place where their capital is invested’.
Toto ustanovení článku 58 ES musí být jako odchylka od základní zásady volného pohybu kapitálu předmětem striktního výkladu.
That provision of Article 58 EC, in so far as it is a derogation from the fundamental principle of the free movement of capital, must be interpreted strictly.
Nemůže tudíž být vykládáno v tom smyslu, že jakékoli daňové právní předpisy obsahující rozlišení mezi daňovými poplatníky podle místa bydliště či členského státu, kde investují svůj kapitál, jsou automaticky slučitelné se Smlouvou (viz výše uvedený rozsudek Jäger, bod 40).
It cannot therefore be interpreted as meaning that all tax legislation which draws a distinction between taxpayers based on their place of residence or the Member State in which they invest their capital is automatically compatible with the Treaty (see Jäger, paragraph 40).
Krom toho, aby bylo v případě dědické daně a daně z přechodu majetku, k nimž vzniká povinnost z nemovitého majetku nacházejícího se na území Belgického království, rozdílné zacházení mezi osobou, která v okamžiku své smrti měla bydliště v tomto členském státě, a osobou, která měla v okamžiku své smrti bydliště v jiném členském státě, odůvodněno, nesmí jít nad rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cíle sledovaného dotčenou právní úpravou.
Moreover, in order to be justified, the difference in treatment established in relation to inheritance and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in the Kingdom of Belgium between the person who, at the time of death, was residing in that Member State and the person who, at the time of death, was residing in another Member State, must not go beyond what is necessary to achieve the objective pursued by the legislation at issue.
58 odst. 1 písm. a) ES a svévolnou diskriminací zakázanou odstavcem 3 téhož článku.
A distinction must therefore be made between the unequal treatment permitted under Article 58(1)(a) EC and the arbitrary discrimination prohibited under Article 58(3) EC.
Z judikatury přitom vyplývá, že k tomu, aby vnitrostátní daňová právní úprava – jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která pro účely výpočtu dědické daně činí rozdíly v odpočitatelnosti dluhů, které váznou na nemovitosti nacházející se v dotyčném členském státě podle toho, zda zůstavitel měl v okamžiku své smrti bydliště v tomto členském státě, nebo v jiném členském státě – mohla být považována za slučitelnou s ustanoveními Smlouvy o volném pohybu kapitálu, je třeba, aby se rozdílné zacházení týkalo situací, které nejsou objektivně srovnatelné, nebo aby bylo odůvodněno naléhavým důvodem obecného zájmu (viz výše uvedené rozsudky Verkooijen, bod 43, Manninen, bod 29, a Jäger, bod 43).
According to the caselaw, in order for national tax legislation such as that at issue in the main proceedings — which, for the purposes of assessing inheritance tax, makes a distinction with regard to the deductibility of debts secured on an immovable property situated in the Member State concerned according to whether the person whose estate is being administered was residing in that Member State or in another Member State at the time of death — to be considered compatible with the provisions of the Treaty on the free movement of capital, the difference in treatment must concern situations which are not objectively comparable or be justified by overriding reasons in the general interest (see Verkooijen, paragraph 43; Manninen, paragraph 29; and Jäger, paragraph 43).
V tomto ohledu je předně třeba konstatovat, že na rozdíl od toho, co tvrdí belgická vláda a co je připomínáno v bodě 47 tohoto rozsudku, nelze toto rozdílné zacházení ospravedlnit tím, že se týká situací, které nejsou objektivně srovnatelné.
In that respect, it must be stated first that, contrary to the Belgian Government’s contention, which is set out in paragraph 47 of the present judgment, that difference in treatment cannot be justified on the ground that it concerns situations which are not objectively comparable.
S výhradou ověření, která musí provést předkládající soud, týkajících se povahy a účinku hypoteční plné moci a odpovědi na otázku, zda daná plná moc ve věci v původním řízení zatěžuje nemovitý majetek, který je předmětem dědění – což, jak se zdá, vyplývá ze spisu – by totiž výpočet dědické daně a daně z přechodu majetku
Subject to the investigations to be undertaken by the national court as to the nature and effect of a mortgage mandate and as to whether the mandate at issue in the main proceedings constitutes a charge on the immovable property in question — as it would appear on the basis of the case-file — the assessment of inheritance and
ECKELKAMP A DALŠÍ byl při uplatnění této právní úpravy přímo vázán na hodnotu tohoto nemovitého majetku.
ECKELKAMP AND OTHERS transfer duties is, under that legislation, directly linked to the value of that immovable property.
V takovém případě by objektivně neexistoval žádný rozdíl v situacích, který by mohl odůvodňovat nerovnost v daňovém zacházení ohledně jednak výše dědické daně v případě nemovitého majetku nacházejícího se v Belgii, který náleží osobě, jež má v tomto členském státě v okamžiku své smrti bydliště, a jednak výše daně z přechodu majetku v případě, kdy nemovitý majetek náleží osobě, jež má v okamžiku své smrti bydliště v jiném členském státě.
In that case, there cannot objectively be any difference in situation such as to justify unequal tax treatment so far as concerns the level of inheritance and transfer duties payable in relation to, respectively, an immovable property situated in Belgium which belongs to a person residing in that Member State at the time of death, and an immovable property belonging to a person residing in another Member State at the time of death.
Postavení dědiců H. Eckelkamp by proto bylo srovnatelné s postavením kteréhokoli jiného dědice, jehož nabývané dědictví zahrnuje nemovitý majetek v Belgii zůstavený osobou, která měla v okamžiku své smrti bydliště v uvedeném státě (v tomto smyslu viz výše uvedený rozsudek Jäger, bod 44).
Accordingly, the situation of Ms Eckelkamp’s heirs is comparable to that of any heir whose inheritance includes an immovable property situated in Belgium and left by a person who was residing in that State at the time of death (see, to that effect, Jäger, paragraph 44).
Podle tvrzení žalobců v původním řízení belgická právní úprava v zásadě považuje dědice osob, které byly v okamžiku své smrti belgickými rezidenty, a dědice osob, které v okamžiku své smrti belgickými rezidenty nebyly, za daňové poplatníky pro účely výběru dědické daně nebo daně z přechodu majetku, co se týče nemovitého majetku nacházejícího se v Belgii.
As the appellants in the main proceedings have stated, the Belgian legislation deems, in principle, both the heirs of resident persons and the heirs of persons who were nonresident at the time of death to be taxable persons for the purposes of collecting inheritance and/or transfer duties on immovable properties situated in Belgium.
K rozdílnému zacházení s nerezidenty a rezidenty dochází teprve při odpočtu dluhů v rámci dědění nerezidentů.
It is only in respect of the deduction of debts from the inheritance of nonresidents that nonresidents and residents are treated differently.
Pokud vnitrostátní právní úprava nečiní pro účely zdanění nemovité věci nabyté děděním a nacházející se v dotyčném členském státě rozdílu mezi dědici osoby, která byla v okamžiku své smrti v postavení rezidenta, a dědici osoby, která byla v tomto okamžiku v postavení nerezidenta, nemůže, pokud jde o odpočitatelnost závazků, které váznou na této nemovité věci, zacházet s těmito dědici v rámci téhož zdanění rozdílně, aniž by tím byla založena diskriminace.
Where national legislation places the heirs of a person who, at the time of death, had the status of resident and those of a person who, at the time of death, had the status of nonresident on the same footing for the purposes of taxing an inherited immovable property which is situated in the Member State concerned, that legislation cannot, without giving rise to discrimination, treat those heirs differently in the taxation of that property so far as concerns the deductibility of charges secured on it.
Konečně je třeba přezkoumat, zda může být omezení pohybu kapitálu vyplývající z takové právní úpravy, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, objektivně odůvodněno naléhavým důvodem obecného zájmu.
It is necessary, finally, to examine whether the restriction on the movement of capital resulting from legislation such as that at issue in the main proceedings may be ob -jectively justified by an overriding reason in the general interest.
Belgická vláda tvrdí, že na základě německé úpravy ohledně majetku zůstavitele by byl dluh, jehož odečtení požadují žalobci v Belgii, v praxi předmětem dvojího odečtení, čemuž je podle judikatury Soudního dvora (rozsudek ze dne 13. prosince 2005, Marks & Spencer, C-446/03, Sb. rozh. s. I-10837) třeba zamezit. 66
The Belgian Government contends that, in view of the German legislation applicable to a deceased’s assets, the debt in respect of which the appellants are claiming a deduction in Belgium would, in practice, be deducted twice, which, according to the caselaw of the Court of Justice (Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837), is to be avoided. 66
V tomto ohledu je třeba nejprve připomenout, že Soudní dvůr v rámci své judikatury ohledně volného pohybu kapitálu a dědických daní uvedl, že občan určitého státu nesmí být zbaven možnosti dovolávat se ustanovení Smlouvy z toho důvodu, že využívá daňových výhod, které mu umožňuje právní úprava jiného členského státu než toho, v němž má bydliště (výše uvedený rozsudek Barbier, bod 71).
In that regard, it must be borne in mind, first of all, that the Court has, in its caselaw on the free movement of capital and inheritance duties, held that a citizen cannot be deprived of the right to rely on the provisions of the Treaty on the ground that he is profiting from tax advantages which are legally provided for by the rules in force in a Member State other than his State of residence (Barbier, paragraph 71).
Dále – jak bylo připomenuto v bodě 13 tohoto rozsudku – mezi Belgickým královstvím a Spolkovou republikou Německo neexistuje dvoustranná smlouva o zamezení dvojímu zdanění, co se týče dědické daně.
Next, as has been noted in paragraph 13 of the present judgment, there is no agreement between the Kingdom of Belgium and the Federal Republic of Germany for the prevention of double taxation of succession duties.
Členský stát, v němž se nachází nemovitý majetek, který je předmětem dědění, nemůže k tomu, aby odůvodnil omezení volného pohybu kapitálu vyplývající z jeho právní úpravy namítat, že v jiném členském státě, jako je členský stát, v němž měl zůstavitel bydliště v okamžiku své smrti, existuje nezávisle na jeho vůli možnost přiznat daňový zápočet, který by mohl zcela nebo zčásti kompenzovat újmu, která byla zůstavitelovým dědicům způsobena tím, že v členském státě, v němž se zůstavená nemovitost nachází, nelze při výpočtu daně z přechodu nemovitosti odečíst dluhy, jež na tomto nemovitém majetku váznou (v tomto smyslu viz výše uvedený rozsudek Arens-Sikken, bod 65).
The Member State in which the immovable property included in the estate is situated cannot, in order to justify a restriction on the free movement of capital arising from its legislation, rely on the existence of a possibility, beyond its control, of a tax credit being granted by another Member State — such as the Member State in which the person whose estate is being administered was residing at the time of death — which could, wholly or partly, offset the loss incurred by that person’s heirs as a result of the fact that, in the Member State in which the property inherited is situated, debts secured on that property are not deductible for the purposes of assessing transfer duties (see, to that effect, Arens-Sikken, paragraph 65).
Členský stát se totiž nemůže dovolávat existence zvýhodnění přiznaného jednostranně jiným členským státem, v daném případě členským státem, v němž měla dotyčná osoba bydliště v okamžiku své smrti, aby tak unikl povinnostem, které pro něj vyplývají ze Smlouvy, zejména pak z jejích ustanovení o volném pohybu kapitálu (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 8. listopadu 2007, Amurta, C-379/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 78).
A Member State cannot rely on the existence of a tax advantage granted unilaterally by another Member State — in the present case, the Member State in which the person concerned was residing at the time of her death — in order to escape its obligations under the Treaty and, in particular, under the Treaty provisions relating to the free movement of capital (see, to that effect, Case C-379/05 Amurta [2007] ECR I-9569, paragraph 78).
Konečně ze spisu předloženého Soudnímu dvoru vyplývá, že při výpočtu daně z přechodu majetku vnitrostátní právní úprava dotčená v původním řízení zcela vylučuje odečtení dluhů váznoucích na nemovitém majetku spadajícím do dědictví, jestliže dotyčná osoba neměla v okamžiku své smrti bydliště ve státě, v němž se nachází majetek, který je předmětem dědění, aniž by se přihlíželo k režimu uvedených dluhů, a zejména k neexistenci daňového zápočtu v jiném členském státě, jako je členský stát, v němž měla bydliště zemřelá osoba.
Finally, it is apparent from the case-file submitted to the Court that, in relation to the assessment of transfer duties, the national legislation at issue in the main proceedings simply excludes altogether the deduction of debts secured on immovable property left as inheritance where the person concerned was not, at the time of death, residing in that Member State, in which the property included in the estate is situated, without the treatment of those debts and, in particular, the absence of a tax credit in another Member State, such as the Member State in which the deceased was residing, being taken into consideration.
Na předběžnou otázku je proto nutno odpovědět tak, že článek 56 ES ve spojení s článkem 58 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou právní předpisy dotčené v původním řízení, upravujícím výpočet dědické daně a daně z přechodu majetku, jež je třeba uhradit z nemovitého majetku nacházejícího se v členském státě, který nestanoví odčitatelnost dluhů váznoucích na tomto nemovitém majetku, jestliže zůstavitel neměl v okamžiku své smrti bydliště v tomto státě, ale v členském státě jiném, zatímco takováto odčitatelnost je stanovena pro případ, kdy zůstavitel má v tomtéž okamžiku bydliště ve státě, ve kterém se nachází nemovitý majetek, jenž je předmětem dědění.
The answer to the question referred for a preliminary ruling must therefore be that the combined provisions of Articles 56 EC and 58 EC must be interpreted as precluding national legislation, such as that at issue in the main proceedings, concerning the assessment of inheritance and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in a Member State, which makes no provision for the deductibility of debts secured on such property where the person whose estate is being administered was residing, at the time of death, not in that State but in another Member State, whereas provision is made for such deductibility where that person was, at that time, residing in the firstmentioned Member State, in which the immovable property included in the estate is situated.
Vzhledem k předchozímu není nutno odpovědět na předběžnou otázku v rozsahu, v němž se týká výkladu článků 12 ES, 17 ES a 18 ES.
Having regard to the foregoing, there is no need to answer the question referred for a preliminary ruling in so far as it concerns the interpretation of Articles 12 EC, 17 EC and 18 EC.
Článek 56 ES ve spojení s článkem 58 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou právní předpisy dotčené v původním řízení, upravujícím výpočet dědické daně a daně z přechodu majetku, jež je třeba uhradit z nemovitého majetku nacházejícího se v členském státě, který nestanoví odčitatelnost dluhů váznoucích na tomto nemovitém majetku, jestliže zůstavitel neměl v okamžiku své smrti bydliště v tomto státě, ale v členském státě jiném, zatímco takováto odčitatelnost je stanovena pro případ, kdy zůstavitel má v tomtéž okamžiku bydliště ve státě, ve kterém se nachází nemovitý majetek, jenž je předmětem dědění.
The combined provisions of Articles 56 EC and 58 EC must be interpreted as precluding national legislation, such as that at issue in the main proceedings, concerning the assessment of inheritance and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in a Member State, which makes no provision for the deductibility of debts secured on such property where the person whose estate is being administered was residing, at the time of death, not in that State but in another Member State, whereas provision is made for such deductibility where that person was, at that time, residing in the firstmentioned Member State, in which the immovable property included in the estate is situated.
Věc C-43/07
Case C-43/07
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko)]
(Reference for a preliminary ruling from the Hoge Raad der Nederlanden)
„Volný pohyb kapitálu – Články 73b a 73d Smlouvy o ES (nyní článek 56 ES a článek 58 ES) – Vnitrostátní právní úprava daně dědické a daně z převodu/přechodu majetku, která při výpočtu jejich výše nepřipouští odpočet dluhů, které váznou na dědickém podílu navýšeném na základě testamentárního rodičovského rozdělení pozůstalosti, jestliže osoba, která po sobě zanechala pozůstalost, neměla v okamžiku své smrti bydliště ve členském státě, v němž se nachází nemovitý majetek, který je předmětem dědění – Omezení – Odůvodnění – Nedostatek – Neexistence dvoustranné dohody o zamezení dvojímu zdanění – Dopady nižšího daňového zápočtu zamezujícího dvojímu zdanění v členském státě, v němž má uvedená osoba bydliště, na omezení volného pohybu kapitálu“
(Free movement of capital — Articles 73b and 73d of the EC Treaty (now Articles 56 EC and 58 EC respectively) — National rules concerning inheritance duties and transfer duties which do not provide for the deduction, in the assessment of those duties, of overendowment debts resulting from a testamentary parental partition inter vivos where the person whose estate is being administered was not residing, at the time of death, in the Member State in which the immovable property included in the estate is situated — Restriction — Justification — None — No bilateral agreement for the prevention of double taxation — Consequences for the restriction of the free movement of capital of a lower level of compensation to prevent double taxation in that person’s Member State of residence)
Volný pohyb kapitálu – Omezení – Dědická daň[Smlouva ES, články 73b a 73d (nyní články 56 ES a 58 ES)]
Free movement of capital — Restrictions — Inheritance tax(EC Treaty, Arts 73b and 73d (now Arts 56 EC and 58 EC))
SHRNUTÍ – VĚC C-43/07
SUMMARY — CASE C-43/07 which are not objectively comparable.