natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Každý z nich se ve své době zasazoval o to, aby Evropský parlament a s ním tedy i občané Evropy měli v evropském rozhodovacím procesu větší váhu, rozsáhlejší vliv a mohli se na něm významnějším způsobem podílet.
Each of them in his or her own time sought to gain for the European Parliament, and thus for Europe’s citizens, greater inuence and a bigger say in the European decisionmaking process.
Při této příležitosti bych se chtěl pokusit ukázat hlavní linie vývoje Parlamentu a poukázat na vlastnosti, díky kterým má tento orgán jedinečný charakter, jímž se vyznačuje nejen na evropské úrovni, ale i na úrovni mezinárodní.
Here I should like to try to indicate the persistent themes which have recurred throughout Parliament’s development and to describe the characteristics which make this institution so unique and so dierent, not only within Europe but internationally.
Dovolte však, abychom se nejdříve přece jen ohlédli zpět.
But let us first look back.
Jaká je vlastně úloha Evropského parlamentu?
What steps were taken?
Parlament zastupuje občany, kteří žijí pod jednou střechou v našem společném domě, v dnešní Evropské unii, a dodává jejich hlasu v Evropě váhu a vliv.
The six founder members1created institutions to implement the European Coal
psána dne 18. dubna 1951.
What is the point of having a European Parliament?
Výkonná moc byla svěřena „Vysokému úřadu“ a poradním orgánem se stalo Společné shromáždění ESUO, které tvořili zástupci parlamentů členských států.
Parliament represents the citizens who live in our common home, the European Union, and it ensures that their voice is heard in Europe and can exert inuence.
Předurčili tím pozdější vývoj, a přestože se jim nepodařilo svého cíle dosáhnout, přece však zahájili reformní hnutí.
The Authority consulted the ECSC Common Assembly, comprising representatives of the Parliaments of the Member States.
I když se cíle zakladatelů Evropské unie možná zdají být současné mladé generaci velmi vzdálené, měli bychom je mít na paměti také dnes.
To the younger generation today, the aims of the founding fathers of the European Union may already seem very remote and alien, but we should still remember what they were.
Neztratily nic na své aktuálnosti.
They are no less important now than they were then.
Po druhé světové válce se velcí vizionáři rozhodli ukončit hrůzy bratrovražedných válek, které vytvořily atmosféru vzájemné nenávisti a uvrhly náš kontinent do neštěstí.
After the Second World War, great visionaries decided to draw a line in the sand and put an end to the horrors of the fratricidal wars which had created a climate of mutual hatred and plunged our continent into disaster.
„Už nikdy více!“ se proto stalo jejich heslem.
‘Never again!’ was their watchword, therefore.
V dané souvislosti však bylo nezbytné vyvodit z historie správné poučení.
In order to achieve their purpose, however, it was necessary to learn the right lessons from history.
Jakým způsobem to bylo možné uskutečnit? Nejdříve sloučením uhelného a ocelářského průmyslu jednotlivých zemí, jinak řečeno, bylo nutné naučit se společně využívat hospodářské zdroje, společně žít a budovat uprostřed studené války společnou budoucnost.
Very quickly, the Parliamentarians recognised that any letup in the progress of the European project would cause that project considerable damage, and that the road towards political union in Europe was one which must be travelled more quickly and more ambitiously. In so doing, they were anticipating subsequent developments, and although they did not succeed in achieving their aim, they did set the reform movement in motion.
Tyto schopnosti předvídat a odhodlání uskutečnit evropský sen pramenily z touhy upevnit mír, demokracii a opět nabytou svobodu a měly svůj původ také ve snaze o zajištění blahobytu pro občany Evropy.
This foresight and the desire to make the European dream a reality were born of the urge to consolidate peace, democracy and regained freedom and of a striving to ensure the well-being of Europe’s citizens.
Neměly být přitom opomenuty ani sousední státy ve střední a východní Evropě, které žily v nesvobodě.
In the process, it was also intended not to forget the
Co pro to bylo učiněno?
How was it possible to pursue the new aim?
Šesti zakládajícími členy byly Belgie, Francie, Itálie, Lucembursko, Německo a Nizozemsko.
The six founder members were Belgium, Germany, France, Italy, Luxembourg and the Netherlands.
odvážně cestou vpřed, a to je znakem parlamentní práce.
neighbouring peoples of Central and Eastern Europe, who were living in servitude.
Jsem toho názoru, že dynamika parlamentu je nepostradatelná.“ Slova tohoto velkého Evropana neztratila dodnes nic na své aktuálnosti.
Freedom is the foundation stone of our common values, on which the European Parliament has always based its policies.
Skutečnost, že na shromáždění nebyly zastoupeny národní delegace, podstatně přispěla k vytvoření evropského ducha, k věcné debatě oproštěné od všech národních odlišností a k hledání kompromisu, který by byl syntézou národních a evropských zájmů.
In a speech he armed the European Parliament’s desire to develop a culture of ‘common thinking’, which he described as follows: ‘The formation of groups has enabled the Common Assembly, even from the time of its first sittings, to develop a sense of European cohesion which takes precedence over national interests.’
Georges Spénale, předseda Parlamentu v letech 1975 až 1977, tento vývoj shrnul obdivuhodným způsobem, když o evropské integraci řekl: „Jedna teze stanoví, že v první řadě je nutné sloužit lidu, a teprve potom vlasti, podle jiné teze je však služba vlasti postavena výše než služba lidu.
Chancellor Konrad Adenauer of Germany, who at the time was presiding over the Council of Ministers, quickly perceived the European Parliament’s potential for development.
Podle mého názoru spojuje služba Evropě obě tyto teze, neboť stejnou měrou zahrnuje službu lidu i službu vlasti.“
On 12 September 1952, he said: ‘A particularly striking feature of Parliament is its huge dynamism.
Rychle se však ukázalo, že možnosti společenství ESUO byly příliš omezené, než aby splnily požadavky nové doby.
Within your assembly there are – and this is typical of parliamentary work – those who seek courageously to achieve progress.
Poprvé zasedalo dne 19. března 1958 a mělo zároveň pouze poradní funkci.
These words, spoken by a great European, are as relevant today as they ever were.
Snaha dosáhnout přijatelného kompromisu byla vždy základní myšlenkou našeho Parlamentu.
The political groups2are the main driving force in the institution and its development.
To platí zejména pro obhajobu evropských hodnot3 a rovnováhu mezi vnitřní konsolidací a vnější podporou.
The fact that there were no national delegations in the assembly did much to help generate the European spirit, to promote objective debate which was capable of rising above national dierences of interest, and to assist attempts to arrive at compromises which were intended to constitute a synthesis between national and European interests.
Již v roce 1958 Parlament zdůrazňoval univerzální charakter boje za lidská práva, předurčil tak budoucí politickou orientaci Unie, poskytl jí důležité podněty a
Georges Spénale, President of Parliament from 1975 to 1977, summarised this development in a remarkable way. Speaking about European integration, he said: ‘One approach is that which holds that one should first and foremost serve people and only as a second-
Prvním předsedou Evropského parlamentního shromáždění se stal Robert Schuman.
It soon became apparent that the capacities of the ECSC were too limited to meet the challenges of the new era.
tím překročil výhradně hospodářsky zaměřený rámec Společenství.
ary consideration serve one’s home country; another, however, holds that serving one’s home country should take priority over serving people.
V tomto duchu vyjadřoval Parlament solidaritu s národy v Evropě, které musely žít pod diktaturou. Proto odsoudil stavbu Berlínské zdi v srpnu roku 1961.
In my opinion, serving Europe combines these two approaches, as it involves serving both people and one’s own country equally.’
Parlament také až do pádu Berlínské zdi v roce 1989 podporoval lid střední a východní Evropy v jeho boji za svobodu a činil tak také během dramatických událostí v zemích, které patřily do zóny sovětského vlivu.
Similarly, Parliament supported the peoples of Central and Eastern Europe in their struggle for freedom and when the dramatic events occurred in the countries within the Soviet sphere of inuence until the fall of the Wall in 1989.
Parlament se rovněž zcela a naprosto pevně postavil na stranu demokratického hnutí ve Španělsku, Portugalsku a Řecku a dodával lidu těchto zemí naději.
Parliament also fully supported the democracy movements in Spain, Portugal and Greece and gave them hope.
Evropský parlament působil také v různých oblastech týkajících se vnitřních záležitostí.
Eorts to arrive at viable compromises have always been the main focus of the work of our Parliament.
Pod tlakem EP bylo v této oblasti mnohého dosaženo.
This is particularly true when it comes to defending
Je stejnou měrou závazná pro členské státy i pro evropské instituce, s výjimkou Velké Británie a Polska.
European values3and the balance between internal consolidation and support from outside.
Od roku 1988 uděluje Parlament Sacharovovu cenu za svobodu myšlení.
Since 1988, the European Parliament has awarded the Sakharov Prize for Freedom of Thought.
Všichni laureáti jako např. Nelson Mandela, Alexander Dubček, Aung San Suu Kyi nebo Alexandr Milinkevič ocenili podporu Parlamentu v jejich boji za svobodu.
All the winners, for example Nelson Mandela, Alexander Dubček, Aung San Suu Kyi or Alexander Milinkevich, have appreciated Parliament’s support for their campaigns for freedom.
Snahy o rovnováhu jsou patrné také v úsilí Evropského parlamentu rozšířit své pravomoci.
As early as 1958, Parliament armed the universal character of the defence of human rights, thus anticipating the future political direction of the Union, giving it signicant impetus and so going beyond the purely economic framework of the Communities.
Tyto pravomoci však nejsou samoúčelné, musí být ku prospěchu občanů.
It was also the European Parliament that, over many years, again and again advocated that all cooperation agreements concluded with third States by the European Community and later by the European Union should include a human rights clause.
Stejně jako v oblasti lidských práv, tak také zde Evropský parlament správně rozpoznal budoucí vývoj a usiloval o sblížení národního a evropského úhlu pohledu.
It was in this spirit that Parliament expressed its solidarity with those peoples in Europe who were forced to live under dictatorships. In August 1961, for example, Parliament condemned the building of the Berlin Wall.
Dnes se Parlament zasazuje o to, aby byl rozpočet Unie4 vytvořen takovým způsobem, aby bylo možné
decit’ in this field, as the Member States decided the European budget without involving the national parliaments.
V oblasti rozpočtu se Parlamentu podařilo své pravomoci postupně rozšířit.
sure from the European Parliament, much has been achieved in these fields.
Již v roce 1958 upozornil na „demokratický decit“ v této oblasti, neboť členské státy rozhodovaly o rozpočtu bez účasti národních parlamentů.
For example, in October 2007 it was possible by means of the Lisbon Treaty to render a Charter of Fundamental Rights binding which will protect our citizens.
Ochrana životního prostředí a zejména boj proti změně klimatu, vývoj nových technologií a snaha o široký přístup k poznatkům Evropské unii umožňuje, aby dostála svým mezinárodním závazkům.
The Charter is equally binding on Member States and the European Institutions, with the exception of the United Kingdom and Poland.
EP využil svých rozpočtových pravomocí jako páky k tomu, aby své legislativní pravomoci v různých po sobě následujících smlouvách postupně rozšiřoval5.
On 12 December 2007 in Strasbourg, the Charter was solemnly proclaimed and signed by the Presidents of the European Parliament, the European Commission and the European Council.
Po dlouhých a těžkých jednáních se Evropský parlament v polovině sedmdesátých let stal společně s Radou rozpočtovým orgánem.
After long, hard struggles, the European Parliament became one arm of the budgetary authority – the other being the Council of Ministers – in the mid1970s.
Neochvějně trval na své zásadě, že Evropská unie musí mít k uskutečnění svých cílů dostatek prostředků.
It has adhered unshakably to its principle that the European Union must have sucient funds to attain its objectives.
K dosažení tohoto předsevzetí využil všech svých možností, například v roce 1980 poprvé zamítl rozpočet Společenství.
In order to attain this objective, Parliament has used all its powers: in 1980, for example, it rejected the Community budget for the first time.
Zatímco v roce 1958 byl Parlament pouze poradním shromážděním, stane se společně s Radou po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost rovnocenným zákonodárcem a bude se téměř ve 100 % případů podílet na legislativních rozhodnutích.
The eorts to reach a consensus are also evident from the way in which the European Parliament has sought to increase its powers. However, these are not an end in themselves but must serve the good of citizens.
Evropský parlament využívá svých legislativních pravomocí k tomu, aby pomohl občanům v jejich každodenním životě. S tímto cílem již učinil mnoho rozhodnutí.
As in the case of human rights, here too the European Parliament displayed foresight about future events and sought a compromise between national and European viewpoints.
Původně byla z rozpočtu financována převážně společná zemědělská politika, která měla zajistit soběstačnost a nezávislost zemědělství Evropského společenství.
Originally the budget served mainly to finance the common agricultural policy, the aim being to guarantee the independence and autonomy of agriculture in the European Communities.
Evropský parlament se postupně zasazoval o to, aby v souladu se zásadou solidarity byly jednotlivým zemím a regionům přidělovány prostředky také na jiné účely.
Gradually the European Parliament managed to secure acceptance that funds for other fields should be distributed among countries and regions on the basis of the principle of solidarity.
Tuto zásadu Parlament hájil rovněž při jednáních s deseti členskými státy, které k EU přistoupily v květnu 2004.
Parliament also defended this principle in the negotiations with the ten Member States which joined the European Union in May 2004.
Evropská unie musela mít k dispozici dostatečné prostředky, aby mohlo být rozšíření úspěšné.
It was necessary to provide the European Union with the necessary funds to make a success of enlargement.
Bez finanční solidarity není úspěšný rozvoj možný a stávající rozdíly nelze překonat.
Without financial solidarity, success-
Evropský parlament zaznamenal tento významný úspěch proto, že rozšíření EU předvídal a připravil se na nové podmínky.
Today Parliament ensures that the Union’s budget4 is so designed that the current challenges can be met.
Proto může být Parlament na odvedenou práci plným právem hrdý.
Among them I should like only to single out those whose symbolic value is greatest.
příchozí i odchozí telefonní hovory v cizině, vytvoření „černé listiny“ leteckých společností, které nesplňují požadované normy na bezpečnost leteckého provozu, a nemohou tedy využívat vzdušný prostor EU, nebo zákaz používání rakovinotvorných látek při výrobě hraček.
The European Parliament has used its budgetary powers as a lever to gradually expand its legislative powers in the various successive treaties5.
Po rozšíření v roce 2004 se EU nachází ve zcela jiné situaci také pokud se týká legislativní činnosti.
Since the enlargement of 2004, the EU has been in a fundamentally dierent situation with regard to legislation as well.
Při zasedáních Rady ministrů je stále těžší dosáhnout kompromisu mezi 27 státy.
It is becoming increasingly dicult to arrive at compromises with 27 Member States within the Council.
Tak tomu bylo zejména v případě dvou návrhů velmi důležitých předpisů: směrnice o službách6 a nařízení
This was particularly true of two proposals with major implications: the Services Directive6and the
Tito pozorovatelé byli do práce Parlamentu zapojeni, aniž by měli statut poslance. To bylo velkým úspěchem, neboť se tak mohli rychleji seznámit s prací našeho orgánu a celkově také s činností Evropské unie.
Whereas in 1958 Parliament was a purely consultative assembly, once the Lisbon Treaty enters into force its legislative powers will be equal to those of the Council in virtually 100% of cases.
o chemických látkách a chemických přípravcích („REACH“)7.
Chemicals Regulation (‘REACH’)7.
Evropský parlament byl nakonec tím, kdo dosáhl kompromisu a umožnil schválení obou těchto legislativních aktů.
Here it was ultimately the European Parliament that brought about a compromise and thus made it possible to adopt both of these legislative acts.
Tohoto kompromisu mohlo být dosaženo díky tomu, že se podařilo překonat národní a politické odlišnosti v zájmu Evropy jako celku.
The European Parliament uses its legislative powers to simplify the everyday lives of citizens. Numer-
Liberalizace služeb, které nabízejí provozovatelé z jiného členského státu, přičemž dodržují ustanovení pracovního práva toho členského státu, ve kterém své služby poskytují.
Liberalisation of services provided by a service-provider from another Member State while respecting the labour law of the Member State where the service is provided.
Přísnější kontroly chemických látek v souvislosti s jejich případnými riziky pro lidské zdraví.
Stricter monitoring of possible risks to human health from chemicals.
Tato kultura porozumění se v neposlední řadě stala základem toho, že se v Evropském parlamentu podařilo dosáhnout politicky nezbytných kompromisů, jak jsme se již zmínili v případě směrnice o službách a nařízení o chemických látkách a přípravcích.
This compromise proved possible because national and political dierences were put on one side in favour of the overall European interest.
při rozhovorech se zahraničními partnery stanoviska Evropského parlamentu.
They were allowed to join the political groups and got to know Parliament’s working methods.
Společně se svými kolegy z jedné ze středomořských zemí předsedá Evrop-sko-středomořskému parlamentnímu shromáždění.
Our new colleagues were therefore already fully integrated into Parliament’s work from the first day of enlargement.
Účastní se také jednání předsedů parlamentů států G-8.
Parliament has every reason to be proud of its work here.
Společná každodenní práce lidí s různými politickými a kulturními kořeny a neustálá výměna zkušeností jsou již od roku 1958 specickým znakem Evropského parlamentu a vytvářejí jeho bohatství.
It was partly thanks to this tradition of mutual understanding that it proved possible within the European Parliament to reach politically necessary compromises, for example, as already mentioned, on the Services Directive and the Chemicals Regulation.
Každý z předsedů Parlamentu přispěl svým dílem k jeho rozvoji. Podněcovali k diskusím, působili jako zprostředkovatelé také v rámci Parlamentu, hájili své myšlenky v EU i mimo ni a zprostředkovali kontakt s občany.
Since 1958, everyday cooperation in Parliament between people from dierent political and cultural backgrounds, the constant exchange of experiences, have been a specic characteristic of the European Parliament and the source of its rich vitality.
Za nejdůležitější prioritu ve své funkci předsedy EP považuji podporu hodnot EU ve vnitřní i vnější politice a podporu mezikulturního dialogu, zejména s našimi partnery v arabském a islámském světě.
After the fall of the Berlin Wall, the European Parliament invited observers from the new Länder, selected by the Bundestag, to come to Parliament as early as 1991 to promote the integration of citizens of the former GDR into the EU.
V době globalizace, která právě tak vzbuzuje naděje jako vyvolává obavy, se musíme rozhodně postavit čelem vůči všem formám netolerance a budovat mosty porozumění.
They were involved in Parliament’s work without having the status of Members.
Našim společným hodnotám – kterými jsou svoboda, demokracie, lidská práva, právní stát a zejména trvalé zajištění míru – lze vdechnout život pouze dialogem vedeným napříč kulturami.
This was a great success, as it enabled them to familiarise themselves with the procedures of our institution and with the European Union as a whole at an earlier stage.
Rostoucí vliv Parlamentu se odráží také ve významu a v úloze předsedy.
Each President of Parliament has made his or her own contribution to the institution’s development.
V průběhu let byla zavedena dnešní praxe, podle níž je předseda Parlamentu pravidelně zván na setkání představitelů států a vlád, aby v úvodu zasedání Evropské rady představil postoj Parlamentu k otázkám, které jsou na pořadu jednání.
They set debates in train, act as mediators within Parliament, represent it both inside and outside the European Union and take its message to citizens.
Navíc také společně s úřadujícím předsedou Rady podepisuje právní akty, jež byly přijaty postupem spolurozhodování, a rozpočet Evropské unie. V rámci vnějších vztahů tlumočí na ociálních návštěvách
Later, this good experience was repeated twice more: firstly, in preparation for the accession of the ten new Member States, observers came to the European Parliament from May 2003 until enlargement on 1 May 2004 and then, in preparation for the accession of Bulgaria and Romania, from Septem-
Galerie portrétů předsedů Evropského parlamentu od roku 1958
Gallery of portraits of the Presidents of the European Parliament since 1958
Galerie portrétů
Gallery of portraits of
1958 předsedů Evropského parlamentu od roku
European Parliament since 1958
PŘEDSEDOVÉ EP PŘED PŘÍMÝMI VOLBAMI
PRESIDENTS OF THE EUROPEAN PARLIAMENT BEFORE DIRECT ELECTIONS
GAETANO MARTINOPŘEDSEDA OD BŘEZNA 1962 DO BŘEZNA 1964
GAETANO MARTINOPRESIDENT FROM MARCH 1962 TO MARCH 1964
JEAN DUVIEUSARTPŘEDSEDA OD BŘEZNA 1964 DO BŘEZNA 1965
JEAN DUVIEUSARTPRESIDENT FROM MARCH 1964 TO MARCH 1965
VICTOR LEEMANSPŘEDSEDA OD BŘEZNA 1965 DO BŘEZNA 1966 TELEVIZNÍ ZÁZNAM STUDIA RADY EVROPY
VICTOR LEEMANSPRESIDENT FROM MARCH 1965 TO MARCH 1966 COUNCIL OF EUROPE TELEVISION RECORDING
ALAIN POHERPŘEDSEDA OD BŘEZNA 1966 DO BŘEZNA 1969
ALAIN POHERPRESIDENT FROM MARCH 1966 TO MARCH 1969
MARIO SCELBAPŘEDSEDA OD BŘEZNA 1969 DO BŘEZNA 1971
MARIO SCELBAPRESIDENT FROM MARCH 1969 TO MARCH 1971
GEORGES SPÉNALEPŘEDSEDA OD BŘEZNA 1975 DO BŘEZNA 1977
GEORGES SPÉNALEPRESIDENT FROM MARCH 1975 TO MARCH 1977
ZVOLENA PŘEDSEDKYNÍ V ČERVENCI 1979
SIMONE VEILELECTED PRESIDENT IN JULY 1979
EMILIO COLOMBOPŘEDSEDA OD BŘEZNA 1977 DO ČERVENCE 1979SIMONE VEIL
EMILIO COLOMBOPRESIDENT FROM MARCH 1977 TO JULY 1979
VOLENÍ PŘEDSEDOVÉ EP PO PŘÍMÝCH VOLBÁCH
PRESIDENTS OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AFTER DIRECT ELECTIONS
PIERRE PFLIMLINZVOLEN PŘEDSEDOU V ČERVENCI 1984
PIERRE PFLIMLINELECTED PRESIDENT IN JULY 1984
PIETER DANKERTZVOLEN PŘEDSEDOU V LEDNU 1982
PIETER DANKERTELECTED PRESIDENT IN JANUARY 1982
ENRIQUE BARÓN CRESPOZVOLEN PŘEDSEDOU V ČERVENCI 1989
ENRIQUE BARÓN CRESPOELECTED PRESIDENT IN JULY 1989
LORD PLUMBZVOLEN PŘEDSEDOU V LEDNU 1987
LORD PLUMBELECTED PRESIDENT IN JANUARY 1987
EGON A. KLEPSCHZVOLEN PŘEDSEDOU V LEDNU 1992
EGON A. KLEPSCHELECTED PRESIDENT IN JANUARY 1992
KLAUS HÄNSCHZVOLEN PŘEDSEDOU V ČERVENCI 1994
KLAUS HÄNSCHELECTED PRESIDENT IN JULY 1994
NICOLE FONTAINEZVOLENA PŘEDSEDKYNÍ V ČERVENCI 1999
NICOLE FONTAINEELECTED PRESIDENT IN JULY 1999
JOSEP BORRELL FONTELLESZVOLEN PŘEDSEDOU V ČERVENCI 2004
JOSEP BORRELL FONTELLESELECTED PRESIDENT IN JULY 2004
PAT COXZVOLEN PŘEDSEDOU V LEDNU 2002
PAT COXELECTED PRESIDENT IN JANUARY 2002
HANSGERT PÖTTERINGZVOLEN PŘEDSEDOU V LEDNU 2007
HANS-GERT PÖTTERINGELECTED PRESIDENT IN JANUARY 2007
BŘEZEN 1977 ČERVENEC 1979
MARCH 1977 JULY 1979
Období mezi lety 1977 a 1979 považuji za nejhodnotnější zkušenost své dlouholeté činnosti ve prospěch Evropy.
I view the years from early 1977 to 1979 as being the most rewarding of my lengthy commitment to Europe.