natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Srovnávací studie ukázala, že ve většině evropských zemí funguje propracovaný systém školního vzdělávání daného předmětu, existují však dvě problémové oblasti, na které by se v nejbližších letech měla patrně soustředit hlavní pozornost: zvýšení úrovně přípravy učitelů výchovy k občanství a zlepšení účinnosti nástrojů k rozvoji aktivní účasti školní mládeže na životě společnosti.
The survey shows that an elaborate approach to provision in this area exists in most European countries. However, progress in the training of those who teach citizenship and more effective promotion of active participation by pupils in society at large are arguably two major challenges in the years ahead.
Rada Evropy vyhlásila rok 2005 za Evropský rok výchovy k občanství.
The Council of Europe has proclaimed 2005 the European Year of Citizenship through Education.
Evropská unie plně oceňuje a aktivně podporuje úsilí Rady Evropy o rozvoj výchovy k občanství a věřím, že tato studie, zpracovaná sítí EURYDICE, zapůsobí jako podnět k zintenzivnění této podpory.
The European Union actively supports the valuable work of the Council of Europe in promoting citizenship education, and I hope the present Eurydice survey will give yet further impetus to that support.
Člen komise odpovídající za vzdělávání, odbornou přípravu, kulturu a vícejazyčnost
Commissioner responsible for Education, Training, Culture and Multilingualism
Kapitola 1: Občanství a vzdělávací politika
Chapter 1:Citizenship and Education Policy
Pojem ‘odpovědné občanství’
The Concept of ‘Responsible Citizenship’
Hlavní zaměření vzdělávací politiky
Main Orientations of Education Policy
Kapitola 2: Výchova k občanství a vzdělávací program
Chapter 2:Citizenship Education and the Curriculum
Přístupy k výchově k občanství
Approaches to Citizenship Education
Cíle a obsah výchovy k občanství
Aims and Content of Citizenship Education
Cílové způsobilosti
Competencies to be Acquired
Kapitola 3: Kultura školy a účast na životě obce
Chapter 3:School Culture and Participationin Community Life
Každodenní život školy
Daily Life at School
Formy účasti ve školách
Participatory Initiatives in Schools
Účast školy na životě společnosti
School Participation in Society
Kapitola 4: Hodnocení výchovy k občanství
Chapter 4:Evaluation of Citizenship Education
Hodnocení škol
Evaluation of Schools
Výchova k občanství veškolách v Evropě
Citizenship Education at Schoolin Europe
Vzdělávání učitelů
Teacher Education
Kapitola 6: Evropská dimenze výchovy k občanství
Chapter 6:The European Dimension of Citizenship Education
Vzdělávací program
The Curriculum
Podpora učitelů a učební materiály
Support for Teachers and Teaching Materials
Aktivity v širších souvislostech
Activities in the Wider School Context
Z podnětu řady mezinárodních organizací a výzkumných pracovišť vzniklo v posledních letech několik projektů zaměřených na podporu myšlenky výchovy k občanství, včetně výzkumu a výuky dané problematiky.
In recent years, initiatives on the part of several international organisations and research institutions have sought to encourage the idea of citizenship education and research into related issues, as well as teaching in this field.
Například Organizace OSN pro výchovu, vědu a kulturu (UNESCO) podpořila myšlenku výchovy k občanství na celosvětové úrovni projektem, který probíhal v letech 1995–2004 pod názvem
For example, the United Nations Educational, Scientific and Cultural Organisation (Unesco) actively promoted the idea of citizenship education on a global scale through its UN Decade for
Deset let vzdělávání o lidských právech (UN Decade for Human Rights Education) (
Human Rights Education (1995 to 2004) (
Projekt působí jako diskusní fórum pro experty v oblasti výchovy k demokratickému občanství a pracovníky z výchovné praxe z celé Evropy, jehož účelem je vymezení používaných pojmů, výměna zkušeností a zpracování strategických záměrů.
The project constitutes a forum for discussion between EDC experts and practitioners from throughout Europe, in order to define concepts, develop strategies and gather good practice in EDC.
Z výsledků a doporučení autorů projektu odvodila Rada Evropy své normativy v oblasti výchovy k demokratickému občanství a vyslovila se pro jejich uplatňování v členských zemích Rady.
On the basis of the findings and recommendations, the Council of Europe has set policy standards in the field of EDC and advocated their implementation by its member states.
Distribuce rozmanitých brožur, balíčků informačního materiálu, příruček a učebních pomůcek má odpovědným činitelům, učitelům a jiným výchovným pracovníkům v terénu napomáhat při realizaci výchovy k odpovědnému občanství ve specifických národních souvislostech.
Several brochures, information packs, manuals and training kits on EDC have been made available. They are aimed at helping decision-makers, teachers and other practitioners to put EDC policies into effect in their various national contexts.
Na konci roku 2005 – oficiálně vyhlášeného jako Evropský rok výchovy k občanství (European Year of Citizenship through Education) (3) – končí také uvedený projekt.
The EDC project concludes at the end of 2005, which was officially proclaimed the European Year of Citizenship through Education (3).
Mezinárodní asociace pro hodnocení výsledků vzdělávání (International Association for the Evaluation of Educational Achievement; IEA) věnovalo v posledních 10 letech značné úsilí přípravě a realizaci mezinárodního výzkumu o občanské výchově (Civic Education Study), které se účastnilo přes 140 tisíc školáků, učitelů a ředitelů škol z 28 států.
In the last 10 years, the International Association for the Evaluation of Educational Achievement (IEA) has undertaken efforts to prepare and conduct an international Civic Education Study. More than 140 000 pupils, teachers and school principals from 28 countries took part in the study, and two major
V roce 2001 a 2002 vydala IEA dvě podrobné zprávy o této studii (4).
reports were issued by the IEA in 2001 and 2002 (
V rámci Evropské unie to byla Lisabonská strategie, která vyznačila cestu k ekonomice opírající se o znalosti a stanovila nové úkoly evropského sociálního rozvoje do roku 2010.
At EU level, the Lisbon strategy has mapped out the route towards a knowledge-driven economy and a new European social agenda up to 2010.
K důležitým cílům praktické politiky vyplývajícím z Lisabonského procesu patří sociální začleňování a aktivní občanství.
Social inclusion and active citizenship are important policy objectives central to the Lisbon process.
Vzdělávací systém lze v této souvislosti pokládat za nejvýznamnější nástroj k objasňování a vštěpování zásad sociální spravedlivosti, sociálního začleňování a soudržnosti.
In this context, the education system may be regarded as the most important medium through which to impart and demonstrate the principles of equity, inclusion and cohesion.
Z tohoto důvodu se také sociální začleňování a aktivní občanství tak významně uplatňují při realizaci tří strategických cílů evropských systémů vzdělávání a odborné přípravy, vytčených Evropskou radou v březnu 2001: kvality vzdělávání, přístupu ke vzdělávání a otevřenosti vzdělávání v Evropě vůči světu (5).
Therefore, social inclusion and active citizenship feature prominently in the three strategic goals for European education and training systems adopted by the European Council in March 2001, covering quality of, access to and openness of European education to the world (5).
V souvislosti s nedávným rozšířením EU se pojem občanství znovu nachází v centru politického zájmu.
With the recent enlargement of the EU, the concept of citizenship is once more high on the political agenda.
S tím, jak se Evropa rozšiřuje a zvětšuje, je čím dále tím nezbytnější přiblížit mladým lidem smysl myšlenky odpovědného občanství v demokratické společnosti.
As Europe grows bigger and closer, it has become increasingly important to provide young people with an idea of what is meant by responsible citizenship within a democratically based society.
Je proto také zapotřebí vštěpovat jim základní vlastnosti pozitivního občanského postoje.
So too, therefore, is the need to provide them with the essentials of a positive civic attitude.
V zájmu evropské sociální soudržnosti a společné evropské identity by se žáci měli ve škole dozvědět, co to znamená být ´občanem´, jaká práva a jaké povinnost z občanství vyplývají a jak se má ´správný občan´ chovat.
In the interests of social cohesion in Europe and a common European identity, pupils at school need to be informed specifically about what it means to be a citizen, the kinds of rights and duties that citizenship entails and how to behave like a ‘good citizen’.
Politikové se rovněž shodli v tom, že Evropskou unii je nutno občanům přiblížit a její demokratické zřízení upevnit podporou jejich aktivní účasti na životě společnosti.
Politicians have also agreed on the need to bring the EU closer to the citizens and that democracy should be consolidated by fostering their active participation in the life of society.
Právě z tohoto důvodu Generální ředitelství Evropské komise pro vzdělávání a kulturu zřídilo počátkem roku 2003 pracovní skupinu “Volný přístup k učení, aktivní občanství a sociální začleňování”.
It is for this reason that a working group on an ‘Open Learning Environment, Active Citizenship and Social Inclusion’ was set up within the European Commission Directorate-General for Education and Culture at the beginning of 2003.
Jedním z cílů této skupiny je účinná podpora výuky zaměřené k osvojení demokratických hodnot a k demokratické účasti všech partnerů školy jako cesty k přípravě lidí na aktivnímu občanství (6).
One of its aims is to ensure that the learning of democratic values and democratic participation by all school partners is effectively promoted in order to prepare people for active citizenship (6).
Potřebné údaje o stavu výchovy k občanství v jednotlivých členských zemích poskytli pracovní skupině jejich zástupci v EU.
For this reason, the working group has been provided with relevant data on citizenship education by its EU member state representatives.
Od roku 2004 realizuje Evropská komise také komunitární akční program (Community Action Programme)
Since the beginning of 2004, the European Commission has been implementing a Community Action
), jehož náplní je rozvoj aktivního občanství prostřednictvím podpory organizací a aktivit působících v této oblasti.
) to further active citizenship with a view to support a series of bodies and actions in this field.
K tomu, aby občanstvo hodnoty a cíle Evropské unie přijalo za své, má program přispět tím, že občany k EU více přiblíží, zapojí je do úvah a diskusí o budoucnosti EU, posílí vzájemné vazby mezi
This programme aims at promoting the values and objectives of the EU, bringing citizens closer to the EU and having them involved in reflection and discussion on its future, intensifying links between
Program skončí v prosinci 2006, už nyní se však pracuje na návrhu programu, který jej má nahradit.
The programme will come to an end in December 2006. However, a proposal for a subsequent programme is currently already being prepared.
Kromě komunitárního akčního programu Evropská komise schválila také podporu dalšímu výzkumu
In addition to the Community Action Programme, the European Commission has also agreed on more research to develop key indicators for social cohesion and active
zaměřenému na vypracování klíčových ukazatelů sociální soudržnosti a aktivního občanství v Evropě (
In this respect, special attention was devoted to the contribution made by education to social cohesion through activities aimed at promoting active citizenship (11).
Výchova k občanství veškolách v Evropě
It should be borne in mind that the EEU has been able to draw profitably on the work already carried out by the Council of Europe in its EDC project mentioned above.
Síť EURYDICE vypracovala pro potřeby dané srovnávací studie společnou definici pojmu ´odpovědné občanství´ a s ním těsně souvisícího pojmu výchovy k občanství, tj. výchovy mladých lidí k tomu, aby se stali ´odpovědnými občany´.
For the purpose of this survey, common definitions of the term ‘responsible citizenship’ and the closely associated concept of citizenship education, i.e. educating young people to become ‘responsible citizens’, have been adopted by the Eurydice Network.
Definice uvedené níže vycházejí do jisté míry z definic, které byly použity
The following definitions are to some extent inspired by the
Pro začátek lze jako ´občana´ označit osobu žijící spolu s jinými uvnitř určité společnosti.
As a starting point, a ‘citizen’ may be regarded as a person coexisting in a society.
V posledních desítiletích se společnosti změnily a spolu s nimi se změnila i teoretická pojetí a praktická realizace občanství.
In recent decades, societies have changed and, with them, the theoretical conceptions and practical implementation of citizenship.
Spolu s tím, jak se mění náš životní styl a mezilidské vztahy se výrazněji diferencují, se neustále rozšiřuje rozsah a mění obsah tohoto pojmu.
The concept is steadily broadening and changing, as lifestyles and patterns in our relations with others become more diversified.
Ani zdaleka už není omezen specifickou národní situací a myšlenka harmonické koexistence se váže k pojmu společenství zahrnujícího veškeré souvislosti – místní, regionální, národní a mezinárodní – v nichž jednotlivci žijí.
Far from being limited to the national context, the notion of harmonious coexistence among citizens relates to the concept of a community embracing all contexts – local, regional, national and international – in which individuals live.
Pojem ´odpovědného občanství´ vyvolává otázku, do jaké míry jsou si lidé svých práv a povinností vědomi a co o nich vědí.
The notion of ‘responsible citizenship’ raises issues concerned with awareness and knowledge of rights and duties.
Má rovněž blízko k občanským hodnotám, jako je demokracie, lidská práva, rovnost, účast, partnerství, sociální soudržnost, solidarita, tolerance odlišnosti a sociální spravedlnost.
It is also closely related to civic values such as democracy and human rights, equality, participation, partnership, social cohesion, solidarity, tolerance of diversity and social justice.
K rozšíření pojmu ´odpovědné občanství´ přispěla zejména okolnost, že se této problematiky dotýká celá řada rezolucí a doporučení přijatých členskými státy Rady Evropy (13).
The concept of ‘responsible citizenship’ is now increasingly widespread, particularly in that a series of relevant recommendations and resolutions promoting the issue have been adopted by the member states of the
Rozvíjení politické gramotnosti obvykle směřuje k osvojování vědomostí v těchto tematických oblastech: sociální, politické a občanské instituce; lidská práva; podmínky, na nichž závisí harmonické soužití ve společnosti; sociální otázky a aktuální sociální problémy; státní ústava a z ní vyplývající občanská práva a povinnosti;
) has also published White Papers and studies on the issue, as a result of which it has become a priority area for many European countries.
Výchova k občanství veškolách v Evropě
General Introduction
Struktura této srovnávací studie je obdobná jako u zpráv popisujících stav za jednotlivé země (jak již bylo uvedeno, jsou tyto zprávy k dispozici na webové adrese EURYDICE).
The structure of the comparative analysis follows the one adopted for the country descriptions which, as already pointed out, are available on the Eurydice website.
Skládá se ze šesti kapitol, z nichž každá se zabývá speciálním aspektem výchovy k občanství ve školách v Evropě.
It consists of six chapters, each dealing with a different aspect of citizenship education at school in Europe.
V úvodu každé kapitoly jsou citovány otázky, na které měla podle pokynů uvedených v Návodu jednotlivá národní oddělení sítě EURYDICE odpovědět.
The questions, which were put to the National Units in the Guide to Content, are referred to at the beginning of each chapter.
1. kapitola věnuje pozornost tomu, zda v jednotlivých evropských zemích existuje jejich vlastní oficiální výklad pojmu výchovy k občanství a jak se to odráží v příslušných zákonech.
Chapter 1 considers whether individual European countries have their own official interpretation of the term, and how it is expressed in their legislation.
V této kapitole se dokládá, že pojem ´občanství´ má v jednotlivých zemích různé významové odstíny.
The chapter reveals clearly that the term ‘citizenship’ has different connotations in each case.
Není proto nijak snadné dospět u definice výchovy k občanství k takovému znění, které by bylo možno považovat za použitelné pro všechny evropské státy a Evropu jako celek.
It is thus not easy to reach a definition applicable to all countries for the purpose of addressing the concept of citizenship education in Europe as a whole.
2. kapitola sleduje různé přístupy k organizování výchovy k občanství podle oficiálních školních vzdělávacích programů.
Chapter 2 examines different approaches in official school curricula that are used to provide citizenship education.
Může probíhat formou speciálního vyučovacího předmětu (jehož název se může mezi zeměmi lišit), nebo jako látka zařazená do jiných vyučovacích předmětů (například dějepisu, zeměpisu apod.), anebo jako průřezové téma procházející celým vzdělávacím programem.
Provision may either take the form of a specific separate school subject (named differently from one country to the next), a topic integrated in other subjects (such as history, geography, etc.) or a crosscurricular theme.
Kapitola se dále zabývá cíli a obsahem výchovy k občanství a jednotlivými způsobilostmi, které mají žáci získat.
The chapter further looks at the main aims and content of citizenship education and the different forms of competencies that pupils should acquire as a result.
3. kapitola se zabývá vlivem vnitřní ´kultury´ školy, vytvářené jejím běžným každodenním životem, na výchovu žáků k odpovědnému občanskému chování.
Chapter 3 discusses how responsible civic behaviour by pupils is promoted in daily school life through the ‘culture’ of schools.
Všímá si toho, jak se žáci a jejich rodiče podílejí na fungování škol a zda dostávají příležitost k aktivnímu uplatnění svých občanských dovedností.
The chapter considers how pupils (and their parents) are involved in the functioning of schools and given an opportunity to actively practise their own civic skills.
Zdůrazňuje se význam účasti žáků ve formálních orgánech typu žákovských či školních rad a na příkladech se ukazuje, jak mohou školy vést žáky k tomu, aby se sami aktivně podíleli na rozvoji společnosti.
The importance of participation by pupils in formal bodies such as pupil or school councils is highlighted, and the chapter also includes examples of how schools can involve pupils in making an active contribution to the society.
4. kapitola se zaměřuje na problematiku hodnocení škol podle úrovně poskytování výchovy k občanství.
The focus in Chapter 4 is on the evaluation of the provision of citizenship education in schools.
Školy lze v tomto ohledu hodnotit dvojím způsobem: 1) podle výsledků výchovy k občanství dosažených u samotných žáků, 2) podle kvality výchovy k občanství poskytované v rámci vzdělávacího programu nebo v rámci jiných aktivit organizovaných školou.
Two main aspects are examined: first, whether and how pupils are assessed in relation to their education in citizenship and, secondly, ways in which schools may be evaluated as regards their curricular or other forms of provision in this area.
5. kapitola pojednává o organizaci vzdělávání učitelů výchovy k občanství a o různých formách podpory učitelů při jejich každodenní práci na výchově k občanství.
Chapter 5 discusses whether and how specific teacher education in citizenship is organised and how teachers may be supported in their daily work on citizenship.
Podpory se jim může dostat z několika zdrojů – od školské správy, z veřejných nebo soukromých středisek pro další vzdělávání, od ústavů zabývajících se vzdělávacími programy či jiných výzkumných pedagogických ústavů a od nevládních organizací.
Several players may be involved in providing such support, including education authorities, public or private centres for continuing professional development, institutes for curricular development or other educational research centres, and nongovernmental organisations.
6. kapitola analyzuje evropskou dimenzi výchovy k občanství.
Finally, Chapter 6 is devoted to analysing the European dimension of citizenship education.
Zkoumá, zda výchova k občanství ve školách obsahuje evropskou dimenzi a jakým způsobem ji v praxi uskutečňuje.
The chapter tries to find out whether citizenship education at school has a European dimension and, if so, how it is put into practice.
Předmětem rozboru jsou oficiální vzdělávací programy a širší kontext, v němž školy působí, při čemž se pátrá po jakýchkoli odkazech na evropskou problematiku.
Therefore, official curricula and the wider school context are analysed for any references to European issues.
Pod stejným zorným úhlem se analyzuje též vzdělávání učitelů a veškerá opatření na jejich podporu.
Furthermore, teacher education and any support measures related to the European dimension are also being discussed.
OBČANSTVÍ A VZDĚLÁVACÍ POLITIKA
CITIZENSHIP AND EDUCATION POLICY
Ve všech evropských zemích je jedním z politických cílů posílení sociální soudržnosti a solidarity uvnitř společnosti.
One of the aims of policy-makers in all European countries is to strengthen social cohesion and solidarity throughout society.
Předpokládá to ovšem základní shodu v tom, co znamená chovat se jako ´odpovědný občan´.
This requires basic agreement on what is meant by acting as a ‘responsible citizen’.
Každá země je tudíž nucena definovat si své vlastní, ´národní´ pojetí ´odpovědného občanství´.
Therefore, all countries have to define their own ‘national’ concept of ‘responsible citizenship’.
Už definování samotného ´občanství´ není nikterak snadné.
Yet defining ‘citizenship’ itself is by no means straightforward.
Význam tohoto pojmu a způsob, jak je občanství obyvateli vnímáno, se mezi zeměmi liší a existují jazyky, v jejichž slovní zásobě se plně odpovídající termín ani nevyskytuje.
Its meaning and the way it is perceived differ from one country to the next, and some national languages do not even have a directly equivalent term.
V rozvoji aktivního a odpovědného občanství hraje důležitou úlohu vzdělávání.
Education plays an important role in fostering active and responsible citizenship.
Vedle rodičů, širší rodiny, přátel a místního společenství jsou školy dalším významným prostředím, v němž probíhá socializace osobnosti.
Besides parents, the wider family, friends and the local community, schools are the main setting for socialisation.
Jedním z jejich cílů byla odjakživa příprava mladých lidí k životu ve světě dospělých.
One of their aims has always been to prepare young people for life in the adult world.
Měly by proto žáky vybavit základními dovednostmi a znalostmi, které jim umožní přispět vlastním cenným vkladem k životu společnosti a k jejímu rozvoji.
It is thus important that they should provide pupils with the basic skills and knowledge that will help them to make a worthwhile contribution to society and its positive development.
Tato kapitola odpovídá na dvě otázky:
The two questions addressed by this chapter are as follows:
Existuje něco jako národní pojetí ‘odpovědného občanství’ a pokud ano, jak se odráží v příslušných zákonech či jak je definují oficiální dokumenty?
Is there a national concept of ‘responsible citizenship’ and, if so, what does this mean in terms of relevant legislation or official definition?
V čem spočívají hlavní charakteristiky vzdělávací politiky, pokud jde o úlohu školského systému v rozvíjení ´odpovědného občanství´, jak je definováno v příslušných úředních pramenech?
What are the main features of education policy regarding the role of the school system in fostering ‘responsible citizenship’ as defined in relevant official sources?
Pojem ´odpovědné občanství´
The Concept of ‘Responsible Citizenship’