natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V nedávné době byly po celoevropských diskusích formulovány návrhy, jak dlouhodobě reagovat na otázku, kterou se zabývá sdělení „Demografická budoucnost Evropy – učiňme z problému výhodu“.
Most recently, following an EU-wide consultation, it laid down proposals for a long-term response to the issue in the Communication ‘The demographic future of Europe – from challenge to opportunity’.
Toto sdělení jasně poukazuje na to, že závažnost a dynamika demografických trendů se v jednotlivých zemích a regionech značně liší.
This Communication makes clear that the magnitude and rhythm of population trends varies substantially from country to country and from region to region.
Jako jeden z mnoha příkladů můžeme uvést míru plodnosti, která je v Německu a Itálii nižší než ve Francii.
To give just a few examples, fertility rates are much lower in Germany and Italy compared to France.
Mimo změn v počtu a věkové struktuře obyvatelstva se projevuje i trend pohybu obyvatelstva z venkovských a izolovaných oblastí do měst.
Beyond changes in the size and agestructure of the population, there is a trend of population movement away from rural and isolated regions towards urban areas.
Mnoho evropských regionů už zažilo podobná vylidnění s odchodem lidí v produktivním věku, kteří za sebou zanechali jen o mnoho starší populaci.
Many European regions are already experiencing such depopulation, with outward flows of working-age people leaving a very elderly population behind.
V některých městských oblastech naopak vzniká stále silnější tlak na infrastrukturu – bydlení, dopravu a sociální služby – způsobený rychle rostoucím počtem obyvatel.
Certain urban areas, on the other hand, find their infrastructure – housing, transport, and social services – under growing pressure from rapidly increasing populations.
Není proto možné formulovat jednoznačnou politickou odpověď.
The upshot of this is that a uniform policy response is impossible.
Efektivní politika musí vycházet z pochopení těchto odlišných středně a dlouhodobých trendů.
Effective policies must be based on an understanding of these differing medium- and long-term trends.
Cílem zmíněné konference – Regionální odpovědi na demografické výzvy – je dosáhnout lepšího pochopení rozmanitých výzev, kterým evropské regiony v oblasti demografických problémů čelí.
The objective of this conference – Regional Responses to Demographic Challenges – is precisely to arrive at a better understanding of the diverse challenges which Europe’s regions face on the demography question.
Bude se také zabývat klíčovou úlohou, kterou ve snaze reagovat na tyto výzvy sehrává regionální politika; ta do přípravy a zavádění politik zapojuje všechny důležité partnery a podporuje střednědobé strategické plánování i stabilní finanční rámce, čímž regionům umožňuje reagovat na změny v populaci prostřednictvím politik, jež jsou přizpůsobeny jejich specifickým potřebám.
It will also focus on the key role which regional policy plays in dealing with these challenges. Regional policy, by involving all relevant partners in the design and implementation of policies, by promoting medium-term strategic planning and a stable financial framework, allows regions to respond to population change through policies which are tailored to their specific needs.
Konference se zaměří na konkrétní příklady z více než 20 regionů, které jsou aktuální, pokud jde o nutnost řešit rychlé demografické změny, a představí projekty, jež jsou ukázkou přijatých inovačních politik.
The conference will focus on concrete examples from over 20 regions which are at the forefront of dealing with rapid demographic change, and will present projects demonstrating the innovative policies they have adopted.
Tyto zkušenosti a úspěšná řešení, která z nich vyplynula, by měly být vyslyšeny, pochopeny a vést nás k poučení, k čemuž je tato konference vynikající příležitostí.
These experiences and the success stories they have generated need to be heard, understood and learnt from. This conference is an excellent opportunity to do so.
Danuta Hübnerčlenka Evropské komise odpovědná za regionální politiku
Danuta Hübner Member of the European Commission responsible for Regional Policy
Regionální politika reaguje na demografické výzvy a příležitosti počtem zemřelých) a čistou migraci (rozdíl mezi migrací do země a ze země).
Regional policy responses to demographic challenges and opportunities
Za výše zmíněné období se výrazně změnil početní stav a složení obyvatelstva v EU-25.
EU-25 population growth has varied significantly over this period.
Od počátku 60. let došlo ke značnému poklesu „přirozeného růstu“ ve srovnání s obdobím předcházejícím, zatímco na významu získala mezinárodní migrace, která se od počátku 90. let stala hlavní silou populačního růstu.
There has been a sustained decline in the ‘natural increase’ since the early 1960s in contrast to the period before, while international migration has gained importance to become the major force of population growth from the beginning of the 1990s onwards.
V Evropě je trend k delší střední délce života, prožitého často v dobrém zdraví, v prvé řadě způsoben tím, že již šedesát let žijeme v bezprecedentním míru, neustále se zvyšuje kvalita životních podmínek a lékařská věda zaznamenává pokrok, který nám umožňuje žít déle.
In Europe, the trend towards greater life expectancy, often in good health, is primarily due to the unprecedented peace we have known for 60 years, the constant improvement in living conditions and the progress in medicine enabling us to live longer.
Tímto úspěchem se částečně vysvětluje demografická perspektiva, jež před Evropou leží, tzn. existence stárnoucí populace s neustále rostoucí mírou závislosti v důsledku vysokého věku.
This success partly explains the demographic perspective facing Europe of an ageing population with rising old age dependency ratios.
Nyní už je všeobecně uznáváno, že dochází k výraznému stárnutí populace EU z důvodu nízké plodnosti spojené s delším zdravějším životem a s tím, že silné populační ročníky se přibližují k důchodovému věku.
It is now widely understood that there is a strong demographic ageing of the EU population due to low fertility levels combined with longer, healthier lives and the fact that the baby boomers are approaching retirement age.
V letech 2004–2005 se střední délka života u mužů zvýšila na 74 let a u žen na 80 let (z 69 let u mužů a 76 let u žen v roce 1980).
In 2004-05, the EU-25 average life expectancy for men increased to 74 years and for women to 80 years (up from 69 and 76 respectively since 1980).
V EU-25 se zároveň celková úroveň plodnosti snížila z více než 2,5 dítěte začátkem 60. let na přibližně 1,5 dítěte v roce 1995 a od té doby se nezměnila.
In the EU-25, the total fertility rate has declined from a level of above 2.5 children in the early 1960s to around 1.5 in 1995 where it has remained ever since.
Za míru plodnosti nutnou k tomu, aby se populace sama obnovovala, je obecně považováno 2,1 dítěte.
That rate compares to the fertility rate of 2.1 children commonly accepted to be the replacement level.
Většina evropských párů nad 40 let se přitom podle průzkumů domnívá, a to je zajímavé, že od toho, aby měly tolik dětí, kolik chtěly, je odradily hlavně sociální a ekonomické faktory.
Interestingly enough, surveys show that most European couples aged 40 and over consider that it was mainly social and economic factors which prevented them from having as many children as they would have liked.
Zpočátku se diskuse o trendu stárnutí soustřeďovala na udržitelnost politiky sociálního pojištění, důchodů a zdravotnictví.
Initially, discussion around this ageing trend concentrated on the sustainability of social security, pensions and health policies.
Stále více se však uznává, že stárnoucí populace bude vyžadovat přizpůsobení prakticky všech hlavních veřejných politik včetně vzdělávání, zaměstnanosti a sociálních záležitostí, jakož i dopravy, veřejných služeb, infrastruktury a urbanismu, aby tak bylo možné na stárnutí reagovat a využít příležitostí, které to s sebou přináší.
However, it is increasingly recognised that an ageing population will require the adaptation of practically all major public policies, including education, employment and social affairs, transport, public services and infrastructures and urban planning, to address ageing and exploit the opportunities it presents.
Lisabonská strategie do roku 2010 ostatně bere rozsáhlé evropské demografické trendy v úvahu; tyto trendy jsou jen utvrzením správnosti základního cíle, kterým je snaha o zlepšení konkurenceschopnosti EU neustálým zvyšováním celkové zaměstnanosti i zaměstnanosti žen a starších lidí a podporou inovací a ekonomických aktivit s vyšší přidanou hodnotou s cílem zvýšit produktivitu.
The Lisbon Strategy up to 2010 takes the broad European demographic trends into account. Indeed, those trends reinforce the essential objective of seeking to improve EU competitiveness by raising overall employment rates and employment rates of women and older workers, and by promoting innovation and higher-value-added economic activities in order to raise productivity.
Trendy v migraci a imigraci se ve srovnání s předvídatelností „přirozených změn“ v populaci mnohem obtížněji odhadují, jejich účinek ovšem může být zřetelnější v kratším období(2), což platilo během celé dlouhé historie evropské migrace a imigrace.
Trends in migration and immigration, compared to the predictability of ‘natural change’ in population, are more difficult to foresee and their effects can be more pronounced in a shorter period2. This has been true during the long history of European migration and immigration.
Pohyby obyvatelstva uvnitř Evropy i jednotlivých regionů značně zeslábly v polovině 70. let (kdy klesla poptávka po zahraničních dělnících následkem šoku z cen ropy v roce 1973).
Intra–European and intra-regional population movements slowed considerably in the mid 1970s as the demand for foreign workers fell following the first oil price shock in 1973.
V následujícím období přispěly zlepšující se hospodářské výsledky nejchudších zemí EU k nižšímu toku migrujících pracovníků, vývoj migračních schémat však zkomplikovaly faktory „kvality života“, včetně problémů životního prostředí a životních nákladů, spojených s tradičními tendencemi pohybu z venkova do měst (v rámci zemí) a zvýšení toku městských obyvatel mezi zeměmi, což se týká zejména vysoce kvalifikovaných pracovníků.
In the period since then, the improving economic performance of the poorer countries within the EU has contributed to lower migrant worker flows. However, the development of migration patterns has been complicated by ‘quality of life’ factors, including environment and cost-of-living issues countering the traditional rural-to-urban (intra-national) trends, and the rise of cross-national flows in urban areas, particularly amongst the higher qualified. ed.
Na regionální úrovni se ovšem demografické struktury a pravděpodobné budoucí vzorce od průměrů EU i jednotlivých členských zemí často značně liší.
However, at regional level demographic structures and likely future patterns often vary greatly from the EU and national averages.
Aby bylo možné se demografickými výzvami efektivně zabývat a chopit se nabízených příležitostí, potřebujeme politické reakce přizpůsobené regionům.
In order to address the demographic challenges effectively and seize the opportunities presented there is a need for regionally adapted policy responses.
Na takový úkol je vhodná politika soudržnosti EU, zejména v oblastech, které jsou stanoveny jako priority této politiky v rámci Strategických obecných zásad Společenství pro období 2007–2013 a ve zvláštních předpisech upravujících financování.
EU Cohesion Policy is well suited to such a task, especially in those policy areas identified as EU Cohesion Policy priorities in the Community Strategic Guidelines 2007-2013 and in the specific funds regulations.
Sdělení Komise „Demografická budoucnost Evropy – učiňme z problému výhodu“(1) stanovuje, jak může EU v rámci celkové strategie konstruktivně reagovat.
In addition, the Commission Communication ‘The demographic future of Europe – from challenge to opportunity’1 sets out how the EU can constructively respond within an overall strategy.
I když si národní vlády udrží politické výsady v mnoha politických oblastech, kterých se demografické tendence týkají, zejména v oblasti sociální politiky a politiky zaměstnanosti, mnoho nezbytných reforem může být podpořeno ze strany politiky soudržnosti EU.
While national governments will retain the policy prerogative in many policy areas affected by demographic trends, notably social and employment policies, many necessary reforms can be supported by EU Cohesion Policy.
Základní demografické trendy
Basic demographic trends
Během posledních čtyř dekád se počet obyvatel v zemích dnešní pětadvacetičlenné EU zvýšil z 376 milionů (1960) na přibližně 459 milionů (2005).
During the last four decades, the population of the countries of today’s EU-25 has grown from over 376 million (1960) to about 459 million (2005).
Toto zvýšení má dvě složky: takzvaný „přirozený růst“ (definovaný jako rozdíl mezi počtem živě narozených dětí a
Population change has two components: the so-called ‘natural increase’ (defi ned as the difference between the numbers of live births and deaths), and net migration (the difference between inward and outward migration). The strength and composition of
Podle národních statistik a evropských odhadů byl v roce 2004 celkový počet osob, které v rámci EU nežily ve své zemi, přibližně 25 milionů, čili těsně pod 5,5 % všech obyvatel.
According to national statistics and Eurostat estimates, the total number of non-nationals living in the EU in 2004 was around 25 million, or just below 5.5% of the total population.
V absolutních číslech žije nejvíc cizinců ve Francii, Německu, Itálii, Španělsku a Velké Británii.
In absolute terms, the largest numbers of foreign citizens reside in France, Germany, Italy, Spain and the UK.
Poměr cizinců v jednotlivých zemích se v období 2000–2004 pohyboval od méně než 1 % na Slovensku po 39 % v Lucembursku, ve většině zemí je pak toto číslo mezi 2 a 8 %.
In the period 2000-2004, the non-national population varied from less than 1% of the total population in Slovakia, to 39% in Luxembourg, while in the majority of countries the figure was between 2% and 8%.
Za 24 let před rokem 2004 se procento cizinců ve většině členských států buď významně nezměnilo, nebo zvýšilo.
In the 24 years up to 2004, the percentage of foreign nationals either did not change significantly in most Member States or it increased.
1 Evropská komise,„Demografická budoucnost Evropy – učiňme z problému výhodu“, sdělení 571 (2006) z 12. října 2006.2 Podrobnosti viz 2006 Zpráva o zaměstnanosti v Evropě: http://ec.europa.eu/employment_social/employment_analysis/employ_2006_en.htm
1 European Commission, ‘The demographic future of Europe – from challenge to opportunity’, Communication 571 (2006) of 12 October 2006.2 For more details see the 2006 Employment in Europe report: http://ec.europa.eu/employment_social/employment_analysis/employ_2006_en.htm
Závislost starých lidí – Poměr populace podle věku: > 64/15–64 Závislost mladých lidí – Poměr populace podle věku: < 15/15–64 Regionální dopady demografických změn.
Regional effects of demographic change: the main recent historic trends identified by Eurostat3 at national and regional
Největší růst je pozorován v Lucembursku, dále ve Španělsku, na Kypru, v Řecku, Irsku a Rakousku.
The most significant growth was observed in Luxembourg, followed by Spain, Cyprus, Greece, Ireland and Austria.
Jedinou zemí, která registruje významný pokles, je Lotyšsko.
Latvia was the only country registering a significant decrease.
V roce 2004 byl počet občanů deseti nových členských států, kteří žili v EU-15, poměrně malý, činil přibližně 0,2 % celé populace EU-15 s největším zastoupením v Německu.
In 2004, the number of citizens from the ten new Member States residing in the EU-15 was comparatively small at around 0.2% of the total EU-15 population, with the largest proportion in Germany.
Ztráta těchto pracovníků má vyšší dopad v jejich rodných zemích, kde způsobují snížení počtu obyvatel.
However, the loss of these workers has a higher incidence in their native countries where it is contributing to population reduction.
Se stárnutím stoupá podíl lidí ve vyšším věku ve srovnání s podílem lidí v produktivním věku, který naopak klesá.
With ageing, the proportion of older people is increasing compared to the decreasing share of those of working age.
Bude-li tento trend převládat do roku 2050, bude jedna osoba v produktivním věku pracovat na dvakrát více lidí ve věku důchodovém než dnes.
If current trends prevail until 2050, a person of working age then might have to provide for up to twice as many retired people than is usual today.
Regionální rozdíly, které jsou již nyní vidět v ukazatelích o věkové závislosti, přitom mohou mít v některých regionech dramatičtější vývoj než v jiných.
The regional differences already visible now in agedependency indicators might see more dramatic developments in some regions than in others.
- Na severovýchodě Evropské unie obyvatel ubývá.
level can be summarised as follows:- In the north-east of the European Union the population is decreasing.
Nejvíce je tímto trendem postihnuto východní Německo, Polsko, Česká republika, Slovensko a Maďarsko, na severu pak všechny tři pobaltské státy a část Švédska a Finska.- V mnoha regionech EU od začátku nového století více lidí zemřelo, než se narodilo.
Most affected by this decline are eastern Germany, Poland, the Czech Republic, Slovakia and Hungary, and to the north the three Baltic States, and parts of Sweden and Finland.- In many EU regions, since the start of the new century more people have died than have been born.
Negativní „přirozené změny v populaci“z toho vyplývající jsou rozsáhlé, přičemž schémata jsou méně výrazná než u celkových změn v populaci.
The resulting negative ‘natural population change’ is widespread and the pattern is less pronounced than for the total population change.
Toto negativní schéma převládá v Německu, České republice, na Slovensku, v Maďarsku, Slovinsku a okolních regionech, dále pak v pobaltských státech, na severu Švédsku a na jihu Řecka.- S „přirozeným nárůstem“ populace má největší zkušenosti Irsko, Francie, všechny tři země Beneluxu a Dánsko.- V některých regionech byla negativní „přirozená změna“ kompenzována pozitivní čistou migrací.
This negative pattern predominates in Germany, the Czech Republic, Slovakia, Hungary, Slovenia and adjacent regions, as well as the Baltic States, Sweden in the north and Greece in the south.- Ireland, France, the three Benelux countries and Denmark are mainly experiencing a ‘natural increase’ in the population.- In some regions, a negative ‘natural change’ has been compensated by a positive net migration.
Nejzřetelněji je tento trend vidět v západním Německu, východním Rakousku, severní Itálii a ve Slovinsku, dále v jižním Švédsku a v určitých regionech Španělska, Řecka a Velké Británie.- Opak je vzácnější: jen v několika málo regionech (zejména na severu Polska) byly pozitivní „přirozené změny“ vyrovnány negativní čistou migrací.
This is most conspicuous in western Germany, eastern Austria, the north of Italy, and Slovenia, as well as the south of Sweden and regions in Spain, Greece and the United Kingdom. - The opposite is much rarer: in only a few regions (namely in the north of Poland), a positive ‘natural change’ has been offset by a negative net migration.
Zatímco stárnoucí populace je výzvou, které čelí nebo budou muset čelit všechny členské státy EU, na některé země a regiony má tato skutečnost silnější a bezprostřednější dopad než na jiné.
While an ageing population is a challenge that all EU Member States are facing or will have to face, it has a stronger and more immediate impact for some countries and regions than others.
Vzhledem k rozdílným schématům a pravděpodobným trendům je každopádně nutné lépe pochopit širokou škálu demografických fenoménů, aby politikové mohli vytvářet silné a dynamické politiky, jež budou moci reagovat na výzvy a využívat možností spojených se změnami v populaci.
In the face of very different existing patterns and likely trends, a range of major demographic phenomena need to be better understood to enable policy-makers to form robust proactive policies to meet the challenges and exploit the opportunities of a changing population.
3 Eurostat, Regiony: Statistická ročenka 2006.
3 Eurostat, Regions: Statistical yearbook 2006.
• zvýšení přitažlivosti Evropy a jejích regionů, aby se tak staly atraktivním místem pro investice i práci;• zlepšování vědomostí a podpora inovací vedoucích k růstu;• vytvoření více a lepších pracovních míst.
• making Europe and it regions more attractive places to invest and work;• improving knowledge and innovation for growth;• more and better jobs.
I když v příštích desetiletích bude jev demografického stárnutí v průměru ještě mnohem výraznější, už v současnosti čelí různé evropské regiony velmi rozdílným vývojovým populačním trendům.
Whilst, according to the average, the phenomenon of demographic ageing will become considerably more important in the coming decades, different European regions are currently facing very divergent developments in population.
V některých dochází k „přirozenému nárůstu“, který doprovází pozitivní čistá migrace (např.
Some regions face ‘natural increase’ accompanied by positive net migration (i.e. Ireland), while others have experienced or will experience dramatic sustained population loss (i.e. the eastern Länder in Germany).
Irsko), jiné zažily nebo zažijí dramatický a trvalý pokles počtu obyvatel (např. východní spolkové země Německa) (viz mapa Eurostatu – změny v celkovém počtu obyvatel).
(See Eurostat map – total population change.)
Pravidla řídící fondy politiky soudržnosti (Evropský fond regionálního rozvoje, Evropský sociální fond, Fond soudržnosti) dále rozvíjejí priority, kterým se mají věnovat hlavní konvergenční programy, jakož i programy na podporu konkurenceschopnosti.
The regulations governing the Cohesion Policy funds (ERDF, ESF, Cohesion Fund) further develop the priorities to be addressed in the mainstream convergence and competitive programmes.
Problematika stárnutí je konkrétně zmiňována v souvislosti s několika prioritami v rámci směrnice Více a lepších pracovních míst.
Ageing is specifically mentioned in particular in relation to several priorities under the guideline: More and better jobs.
Úspěšné dosažení cílů stanovených v obecných strategických zásadách Společenství může být v každém případě dosaženo pouze ve středně a dlouhodobém horizontu, a to jednak pokud se zajistí, aby byly základní demografické trendy zakalkulovány do národních a regionálních strategických plánů, jednak pokud se politiky přizpůsobí regionálním a místním potřebám a jednak pokud se využije nabízených možností.
In any event, the successful achievement of the objectives identified in the Community Strategic Guidelines can only be guaranteed in the medium and long term by ensuring that the underlying demographic trends are factored into national and regional strategic planning, if policies are adapted to regional and local needs, and if the opportunities presented are exploited.
Příklad východních spolkových německých zemí ukazuje, že v některých regionech již k demografickému stárnutí obyvatel došlo vcelku rychle.
The example of the eastern Länder in Germany demonstrates that in some regions the demographic ageing of the population is already developing quite quickly.
V těchto pěti zemích (kromě Berlína) žilo k 1. lednu 2005 o více než půl milionu obyvatel méně než k 1. lednu 2000, což v průběhu pěti let představuje pokles celkového počtu obyvatel o 3,7 %.
In the five Länder (excluding Berlin), there were over half a million fewer people on 1 January 2005 than on 1 January 2000, reflecting a total population loss of 3.7% of the population in five years.