natgillin/translations-raw huggingface dataset:
S ohledem na tyto skutečnosti se domnívám, že je třeba analyzovat opodstatněnost tohoto prvního důvodu kasačního opravného prostředku tak, že se postupně posoudí jeho první, pátá a třetí část, jelikož jsou v nich zpochybněny tři závěry, k nimž Soud v napadeném rozsudku dospěl.
In the light of the foregoing, I think it would be appropriate to analyse the merits of this first plea by examining the first, fifth and third limbs in turn, in so far as they call into question the three findings arrived at by the Court of First Instance in the judgment under appeal.
Komise uvádí, že toto povolení, které se zakládalo na Smlouvě o ES, nemohlo mít žádné účinky v rámci Smlouvy o ESUO.
It argues that that authorisation, which was based on the EC Treaty, could not have any effect under the ECSC Treaty.
Článek 4 písm c) UO byl použitelný a v souladu s výše uvedeným rozsudkem ze dne 10. prosince 1969, Komise v. Francie, byly podpory ocelářským podnikům přísně zakázány před vstupem v platnost prvního kodexu 81.
Article 4(c) CS was applicable and, in accordance with the judgment in Commission v France, aid to steel undertakings was strictly prohibited before the First Code entered into force.
Domnívá se, že uvedené povolení, jakož i ta, která následovala, byla teprve na základě prvního kodexu prohlášena za použitelná v oblasti působnosti Smlouvy o ESUO a že platnost tohoto dočasného obecného povolení skončila ve stejný okamžik jako platnost prvního kodexu, tj. 31. prosince 1981.
81 The Commission considers that it was only under the First Code that that authorisation, and those which followed, were declared applicable to the field covered by the ECSC Treaty and that that temporary general authorisation expired with the First Code on 31 December 1981.
K první části prvního důvodu vycházející z nesprávné analýzy jednoznačnosti dotčené právní situace
The first limb of the first plea, alleging an incorrect analysis as to the clarity of the legal situation at issue
V první části svého prvního důvodu kasačního opravného prostředku Komise napadá analýzu Soudu, podle níž je právní situace, jež vyplynula z přijetí druhého a třetího kodexu, nejistá a nejednoznačná.
By this limb, the Commission contests the analysis of the Court of First Instance to the effect that the legal situation resulting from the adoption of the Second and Third Codes was uncertain and lacked clarity.
Komise krom toho zpochybňuje analýzu Soudu obsaženou v bodech 173 a 174 napadeného rozsudku, podle níž nebylo jasné, zda bylo pozdější použití článku 3 ZRFG na společnost Salzgitter spojeno s povinností oznamovat „záměry“, která je uvedena v článku 6 třetího kodexu.
The Commission also contests the analysis set out by the Court of First Instance in paragraphs 173 and 174 of the judgment under appeal, to the effect that it is not clear whether the subsequent application of Paragraph 3 of the ZRFG to Salzgitter fell within the ambit of the obligation to notify ‘plans’ in Article 6 of the Third Code.
Podle Komise je toto ustanovení zcela jasné.
The Commission considers that provision to be very clear.
Komise ve své replice rovněž uvádí, že článek 67 UO není na státní podpory použitelný, protože členské státy nemohou zavádět podpory v rámci své hospodářské a sociální politiky 82.
In its reply, the Commission also argues that Article 67 CS does not apply to State aid since the Member States cannot adopt aid measures within the context of their economic and social policy.
Komise zdůrazňuje, že čl.
82It points out
82 — Komise odkazuje na výše uvedený rozsudek De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg v. Vysoký úřad.
82 — The Commission refers to Steenkolenmijnen v High Authority.
Analýzu provedenou Soudem v bodě 174 napadeného rozsudku, podle které bylo povolení podpory obsažené v rozhodnutí z roku 1971 částečně mlčky vzato zpět přijetím druhého kodexu nebo alespoň třetího kodexu, považuje Komise za nesprávnou.
The Commission takes the view that the analysis reached by the Court of First Instance in paragraph 174 of the judgment under appeal to the effect that the authorisation of the aid contained in the 1971 decision had been tacitly and partially withdrawn upon adoption of the Second Code, or, at the very least, the Third Code, is incorrect.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-408/04 P
OPINION OF MR BOT — CASE C-408/04 P retroactively, which is contrary to Community law and may call into question the longterm investment decisions of the recipient undertaking.
formě“ a že judikatura citovaná Spolkovou republikou Německo nikdy neodkazovala, pokud jde o článek 67 UO, na obecně použitelné „režimy podpor“.
84 that Article 4(c) CS prohibits aid ‘in any form whatsoever’ and that the caselaw cited by the Federal Republic of Germany never referred, in the context of Article 67 CS, to generally applicable ‘aid schemes’.
Rovněž tvrdí, že tento členský stát Komisi neoznámil podpory poskytnuté společnosti Salzgitter, a že tedy nemůže tvrdit, že je Komise povolila na základě článku 67 UO.
It also submits that the Federal Republic of Germany did not inform the Commission of the aid granted to Salzgitter and that it cannot therefore claim that the Commission authorised that aid on the basis of Article 67 CS.
Společnost Salzgitter dodává, že rozhodovací praxe Komise v odvětví uhlí, která spočívá v uplatňování článku 67 UO na podpory, které nejsou pro toto odvětví specifické, tuto analýzu dále potvrzuje.
Salzgitter adds that the fact that it is the Commission’s decisionmaking practice in the coal sector to apply Article 67 CS to non-specific aid in that sector confirms that analysis.
Společnost Salzgitter má za to, že se Soud nedopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že právní situace vyplývající z přijetí druhého a třetího kodexu, není dostatečně jasná.
Salzgitter considers that the Court of First Instance did not commit any error of law in finding that the legal situation resulting from the adoption of the Second and Third Codes lacked clarity.
Domnívá se, že Komise měla v tomto druhém a třetím kodexu nebo v jiném sdělení vyjádřit změnu své právní koncepce, pokud jde o rozsah působnosti čl. 4 písm. c) UO 83.
It takes the view that, in the Second and Third Codes, or in some other communication, the Commission should have expressed the change in its understanding of the law in relation to the scope of Article 4(c) CS.
Rovněž uplatňuje, že nevznesla-li Komise žádnou námitku vůči použití ZRFG, vzbudila tím u podniků legitimní očekávání o legalitě této právní úpravy.
83It argues in particular that, by not raising any objection to the implementation of the ZRFG, the Commission created on the part of undertakings a legitimate expectation as to the lawfulness of that legislation.
Společnost Salzgitter uvádí, že článek 6 třetího kodexu nedovoloval určit, zda použití daňových pravidel stanovených v ZRFG na ocelářské podniky mělo být opětovně oznámeno i přes předchozí povolení udělené Komisí na základě Smlouvy o ES.
Salzgitter argues that it was not clear from Article 6 of the Third Code whether the application of the tax rules in the ZRFG to steel undertakings was to be the subject of a new notification, despite the authorisation previously granted by the Commission under the EC Treaty.
Dodává, že na existující podpory ani na podpory upravené v ZRFG se oznamovací povinnost stanovená v uvedeném ustanovení nemohla vztahovat.
It goes on to submit that existing aid such as that provided for in the ZRFG could not be subject to the obligation to notify laid down in that provision.
V tomto ohledu společnost Salzgitter odkazuje na výše uvedený rozsudek Itálie v. Komise týkající se oznámení individuálních opatření provádějících obecný režim podpor 85.
Salzgitter refers in this regard to the judgment in Italy v Commission concerning the notification of individual measures implementing a general scheme of aid.
Domnívá se, že jelikož Komise bez výhrad povolila použití ZRFG na základě Smlouvy o ES a nevznesla žádnou
85According to Salzgitter, in so far as the Commission authorised the application of the ZRFG without reservation under the EC Treaty and did not raise any objection under Article 67 CS, implementation of the ZRFG
Společnost Salzgitter krom toho uplatňuje, že čl.
Salzgitter also argues that Article 4(c) CS does not apply to general measures adopted by the Member States in relation to all sectors of the economy, such as the ZRFG, a fact confirmed by the Commission in the first part of the recitals in the preambles to the First and Second Codes.
4 písm. c) UO není použitelný na obecná opatření členských států týkající se všech odvětví hospodářství, jakým je i ZRFG, což Komise potvrdila v první části odůvodnění prvního a druhého kodexu.
It also submits that the Commission applied Article 4(c) CS
84 — Společnost Salzgitter odkazuje na výše uvedený rozsudek Falck a Acciaierie di Bolzano v. Komise (bod 119 a citovaná judikatura).
84 — Salzgitter refers to the judgment in Falck Acciaierie di Bolzano v Commission (paragraph 119 and the caselaw cited there).
83 — Společnost Salzgitter odkazuje na rozsudek ze dne 29. dubna 2004, Komise v. Kvaerner Warnow Werft (C-181/02 P, Recueil, s. I-5703, bod 41).
83 — Salzgitter refers to the judgment in Case C-181/02 P Commission v Kvaerner Warnow Werft [2004] ECR I-5703, paragraph 41.
KOMISE v. SALZGITTER b) Posouzení námitku podle článku 67 UO, použití ZRFG ve prospěch podniku nelze kvalifikovat jako „novou podporu“, a tedy ani jako „záměr“ ve smyslu článku 6 třetího kodexu.
(b) Assessment for the benefit of an undertaking could not be classified as ‘new aid’ and, therefore, as a ‘plan’ within the meaning of Article 6 of the Third Code.
Jak jsem již uvedl 86, Soud v bodě 174 napadeného rozsudku rozhodl, že:
As I have previously stated, 86in paragraph 174 of the judgment under appeal, the
„[…] situace, která vyplynula z přijetí druhého a třetího kodexu […], se vyznačovala následující nejistotou a nedostatkem jasnosti, přičitatelnými Komisi:
‘… the situation resulting from the adoption of the Second and Third Steel Aid Codes was characterised by the following elements of uncertainty and lack of clarity, which are attributable to the Commission:
Společnost Salzgitter konečně dodává, že když Spolková republika Německo v roce 1971 oznámila ZRFG Komisi v souladu se Smlouvou o ES, oznámila jej Komisi zároveň i podle článku 67 UO.
Finally, Salzgitter adds that, by notifying the Commission of the ZRFG in 1971, in accordance with the EC Treaty, the Federal Republic of Germany had also brought it to the knowledge of the Commission under Article 67 CS.
– konkludentní charakter částečného zpětvzetí, které bylo tudíž nedostatečně jasné povahy, rozhodnutí Komise z roku 1971, obsahujícího nevznesení námitek;
— the implicit nature of the partial — and, therefore, insufficiently clear — withdrawal of the nonobjection in the Commission’s 1971 decision;
– dvojsmyslnost, pokud jde o dosah částečného konkludentního zpětvzetí výše uvedeného rozhodnutí o nevznesení námitek, pokud jde o otázku, zda následné použití článku 3 ZRFG mělo být oznámeno jako ‚záměr‘ ve smyslu článku 6 třetího kodexu podpor ocelářskému průmyslu. […]“
— ambiguity as to the scope of the partial withdrawal of the aforementioned nonobjection regarding the question whether the subsequent application of Paragraph 3 of the ZRFG had to be notified as ‘plans’ for the purposes of Article 6 of the Third Steel Aid Code’.
Spolková republika Německo uplatňuje v podstatě stejnou argumentaci jako společnost Salzgitter.
In essence, the Federal Republic of Germany puts forward the same line of argument as Salzgitter.
67 odst. 1 UO, nemohou-li mít citelný vliv na podmínky soutěže v uhelném nebo ocelářském průmyslu, což Komise nepřímo potvrdila, když opakovaně povolila opatření stanovená v ZRFG.
It argues that general aid is not subject to an obligation to inform under Article 67(1) CS if it is not capable of having appreciable repercussions on conditions of competition in the coal or the steel industry, which fact the Commission implicitly confirmed by authorising the measures provided for in the ZRFG on a number of occasions.
Domnívá se, že tato opatření beztak nelze považovat za existující podpory, které by nepodléhaly zvláštní oznamovací povinnosti podle Smlouvy o ESUO.
It considers that, in any event, those measures may be regarded as existing aid not subject to a separate obligation to notify under the Treaty.
86 — Viz bod 60 a násl. tohoto stanoviska.
86 — See point 60 et seq. of this Opinion.
Zadruhé jsem toho názoru, že povinnost oznámit dotčené podpory zcela jasně vyplývala ze znění článku 6 třetího kodexu.
Second, I am of the opinion that the obligation to notify the aid at issue follows very clearly from the wording of Article 6 of the Third Code.
V rámci této první části Komise tvrdí, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení, pokud jde o účinky druhého a třetího kodexu podpor ocelářskému průmyslu na rozhodnutí o nevznesení námitek, které Komise přijala ve vztahu k článku 3 ZRFG dne 4. srpna 1971.
Under that first limb, the Commission submits, first, that the Court of First Instance committed an error of law with regard to the effects of the Second and Third Codes on the decision not to raise any objections which the Commission adopted with respect to Article 3 of the ZRFG on 4 August 1971.
Komise dále zpochybňuje analýzu Soudu, pokud jde o jasnou povahu povinnosti oznamovat záměry dotčených podpor, jež byla stanovena v článku 6 třetího kodexu podpor ocelářskému průmyslu.
Second, it contests the analysis of the Court of First Instance with regard to the clarity of the obligation to notify the aid plans at issue as laid down in Article 6 of the Third Steel Aid Code.
Jsem toho názoru, že tato výtka je opodstatněná, a to z níže uvedených důvodů.
I am of the view that this complaint is well founded, for the following reasons.
1 druhé věty třetího kodexu musí být Komise „informována za stejných podmínek o záměrech, kterými mají být na odvětví ocelářského průmyslu použity režimy podpor, o nichž již rozhodla na základě usta­novení Smlouvy o [ES]“ 89.
88 Moreover, in accordance with the second sentence of Article 6(1) of the Third Code, the Commission is to be ‘likewise … informed of plans to grant aid to the steel industry under schemes on which it has already taken a decision under the [EC] Treaty’.
K oznámení má dojít ve lhůtě, kterou Soudní dvůr kvalifikoval jako „prekluzivní lhůtu“ 90.
89 Notification is to be given within a period described by the Court as a ‘timebar’.
V souladu s čl. 6 odst.
90 Pursuant to Article 6(4) of the Third
4 téhož kodexu nemůže členský stát provést zamýšlená opatření nehledě na to, zda jsou specifická, nebo přijatá dle
Code, the Member State cannot put into effect planned measures, be they specific
Zaprvé se na rozdíl od Soudu domnívám, že přijetí druhého a třetího kodexu nevedlo k částečnému konkludentnímu zpětvzetí rozhodnutí o nevznesení námitek, které Komise přijala v roce 1971.
First, I am of the opinion, contrary to the Court of First Instance, that the adoption of the Second and Third Codes did not lead to the partial and implicit withdrawal of the nonobjection decision adopted by the Commission in 1971.
Jak jsem již uvedl v rámci zkoumání vzájemného kasačního opravného prostředku, domnívám se totiž, že se toto rozhodnutí založené na článcích 87 ES a 88 ES týkalo pouze podniků, na které se vztahuje Smlouva o ES, a nikoli podniků, na které se vztahuje Smlouva o ESUO 87.
As I said when examining the crossappeal, in my view, that decision, based on Articles 87 EC and 88 EC, concerned only undertakings falling within the scope of the EC Treaty and did not apply to those falling within the scope of the ECSC Treaty.
Přijetí druhého a třetího kodexu proto nemohlo vést ke zpětvzetí povolení uděleného Komisí v roce 1971, protože se dle mého názoru toto povolení na ocelářské podniky nevztahovalo.
87The adoption of the Second and Third Codes could not therefore result in the withdrawal of the authorisation granted by the Commission in 1971 since it did not, in my opinion, apply to steel undertakings.
88 — Třetí kodex se týká podpor na výzkum a vývoj, na ochranu životního prostředí, na uzavření ocelářských zařízení a konečně regionálních podpor na investice, upravených obecnými režimy.
88 — The Third Code relates to aid for research and development, aid for environmental protection, aid for closures of steel plants and aid granted to steel undertakings for investment under general regional aid schemes.
90 — Viz rozsudek ze dne 13. července 2000, Salzgitter v. Komise (C-210/98 P, Recueil, s. I-5843, body 49 až 55 a citovaná judikatura).
90 — See the judgment in Case C-210/98 P Salzgitter v Commission [2000] ECR I-5843, paragraphs 49 to 55 and the caselaw cited there.
87 — Viz body 149 až 152 tohoto stanoviska.
87 — See points 149 to 152 of this Opinion.
obecného režimu podpor povoleného na základě Smlouvy o ES, dokud je Komise neschválila. Jak již uvedl Soudní dvůr v rámci čl.
COMMISSION v SALZGITTER or in accordance with a general aid scheme authorised on the basis of the EC Treaty, until the Commission has approved them.
88 odst. 3 ES, tato kontrola má zásadní význam pro zajištění fungování společného trhu 91.
As the Court stated with regard to Article 88(3) EC, that control is essential to ensure the functioning of the common market. 91
6 odst. 1 druhé věty třetího kodexu jasně vyplývá, že od jeho vstupu v platnost dne 1. ledna 1986 byla povinnost oznámit finanční opatření, jaká jsou předmětem projednávaného sporu, jasná a bezpodmínečná.
It is clear from the wording of the second sentence of Article 6(1) of the Third Code that, after the entry into force of that code on 1 January 1986, the obligation to notify financial measures such as those at issue in this case was clear and unconditional.
Spolková republika Německo s ohledem na svou účast v Poradním výboru ESUO a společnost Salzgitter s ohledem na svou silnou hospodářskou pozici mohly obě rozpoznat, že tato povinnost byla zavedena ve třetím kodexu a že byla zachována v následujících kodexech podpor ocelářskému průmyslu.
The Federal Republic of Germany, as a member of the ECSC Consultative Committee, and Salzgitter, as a major economic operator, were both well placed to be aware of the introduction of that obligation into the Third Code and of its retention in subsequent steel aid codes.
Proto se na rozdíl od toho, co Soud rozhodl v bodě 181 napadeného rozsudku, nedomnívám, že by Komise byla povinna poskytnout jakékoli vysvětlení ohledně pravidel obsažených ve třetím kodexu nebo v následně přijatých kodexech.
Consequently, contrary to the finding of the Court of First Instance in paragraph 181 of the judgment under appeal, I do not consider that the Commission was required to provide any clarification of the rules under the Third Code or the subsequent codes.
6 odst. 1 čtvrtého, pátého a šestého kodexu.
That obligation appears, in identical terms, in Article 6(1) of the Fourth, Fifth and Sixth Codes.
Na základě předložené otázky týkající se dosahu tohoto ustanovení v rámci pátého kodexu, soud Společenství dospěl k názoru, že toto usta -novení v souladu se svým zněním „[neponechává] orgánům veřejné moci žádné pochybnosti o jejich povinnosti oznámit dotčené podpory a poskytnout je teprve na základě
Asked to rule on a question relating to the scope of such a provision under the Fifth Code, the Court held that, as it was worded, that provision ‘[left] the public authorities in no doubt regarding their obligation to notify the loans at issue and to make their grant subject to a prior decision of the Commission, irrespective of whether or not they may be classified as aid’. 92
Za těchto podmínek mám za to, že společnost Salzgitter stejně jako Spolková republika Německo byly schopny si uvědomit konkrétní rozsah svých povinností, a to od přijetí třetího kodexu v roce 1986.
Accordingly, I take the view that Salzgitter and the Federal Republic of Germany were well placed to know the precise scope of their obligations and had been so since the adoption of the Third Code in 1986.
Na rozdíl od toho, co uvádí Soud, tedy existovala jasná
There was therefore, contrary to the finding of the Court of First Instance, a clear and unequivocal obligation to notify the aid at issue under Article 6 of the Third, Fourth, Fifth and Sixth Codes.
I-307, bod 17), a ze dne 11. července 1996, SFEI a další (C-39/94, Recueil, s. I-3547, bod 70).
92 — Order in Case C-399/95 R (paragraph 55).
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-408/04 P a jednoznačná povinnost oznámit dotčené podpory na základě článku 6 třetího, čtvrtého, pátého a šestého kodexu.
OPINION OF MR BOT — CASE C-408/04 P had therefore failed to discharge its duty of diligence.
S ohledem na všechny tyto skutečnosti se tedy domnívám, že se Soud dopustil nesprávného posouzení při analýze týkající se jasné povahy použitelného právního rámce.
In the light of all of the foregoing, I therefore consider that the Court of First Instance committed an error of law in the analysis relating to the clarity of the legal framework applicable.
Toto zjištění v zásadě stačí k tomu, aby se vyhovělo kasačnímu opravnému prostředku podanému Komisí a aby se Soudnímu dvoru navrhlo zrušení napadeného rozsudku.
That finding would, in principle, form a sufficient basis for upholding the appeal brought by the Commission and for proposing that the Court should set aside the judgment under appeal.
Domnívám se nicméně, že je třeba pokračovat ve zkoumání páté a třetí části prvního důvodu kasačního opravného prostředku, aby bylo možné posoudit následky, které je nutno v projednávané věci z tohoto nesprávného právního posouzení vyvodit.
I consider, none the less, that it is appropriate to proceed with the examination of the fifth and third limbs of this plea in order to determine the conclusions to be drawn in this case from that error of law.
Komise uplatňuje, že Soud v bodech 175 až 179 napadeného rozsudku pouze uvádí, jaké dokumenty byly poskytnuty Komisi, neupřesňuje však, zda obsahovaly informace o podporách, jež nebyly oznámeny.
The Commission submits that, in paragraphs 175 to 179 of the judgment under appeal, the Court of First Instance merely lists the documents which were sent to the Commission, but does not specify whether they contained information on aid which had not been notified.
Krom toho Soud nezmínil žádné ustanovení práva, které by správnímu aparátu Komise ukládalo přihlížet k těmto dokumentům mimo řízení, v jehož rámci byly poskytnuty.
Furthermore, the Court of First Instance makes no reference to any legal provision requiring the Commission’s administration to take account of those documents outside the procedure in the context of which they were sent to it.
K páté části prvního důvodu kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného posouzení otázky, zda Komise věděla o poskytnutí dotčených podpor
The fifth limb of the first plea, alleging an error of assessment as to whether the Commission was aware that the aid at issue had been granted
V páté části prvního důvodu kasačního opravného prostředku Komise tvrdí, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení, když v bodě 179 napadeného rozsudku dospěl k názoru, že Komise věděla o použití
By the fifth limb of the first plea, the Commission submits that the Court of First Instance committed an error of law in taking the view, in paragraph 179 of the judgment under appeal, that the Commission had been aware that the ZRFG was being applied to Salzgitter several years before it reacted and
Komise upřesňuje, že již z důvodu samotné existence režimu státních podpor ocelářskému průmyslu není ani stanoveno, ani není nutné, aby si mezi sebou předávaly informace útvary Komise, které jsou pověřeny sledováním systému výrobních kvót oceli, a útvary Komise, které jsou pověřeny kontrolou státních podpor.
The Commission states that the very existence of the scheme of State aid to the steel industry means that there is no provision nor any necessity for information to be transferred between the Commission departments responsible for monitoring the system of steel production quotas and those responsible for controlling State aid.