natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dohoda mezi orgány veřejné moci a soukromým podnikem, na jejímž základě se má tento podnik usadit na letišti s dráhou delší než 2 100 metrů, zahrnující přesný popis prací v oblasti infrastruktury, které budou uskutečněny v souvislosti s úpravou dráhy, aniž by však tato dráha byla prodloužena, a s výstavbou kontrolní věže za účelem umožnění letu velkých dopravních letadel 24 hodin denně a 365 dní v roce, a která předpokládá provozování jak nočních, tak denních letů od doby zahájení činnosti tohoto podniku,
An agreement between public authorities and a private undertaking, signed with a view to having that undertaking become operational at an airport with a runway more than 2 100 metres in length, featuring an exact description of work on the infrastructure to be carried out in relation to the adaptation of the runway, without its being extended, and the construction of a control tower with a view to permitting large aircraft to fly 24 hours per day and 365 days per year,
– není záměrem ve smyslu směrnice 85/337,
— is not a project within the meaning of Directive 85/337,
– jako první fáze vícestupňového povolovacího řízení však může vyžadovat posouzení vlivů na životní prostředí potud, pokud omezuje prostor pro uvážení příslušných orgánů v následném povolovacím řízení, a
— may, however, as the first stage in a consent procedure carried out in several stages, require an environmental impact assessment if and in so far as it limits the discretion of the competent national authorities in subsequent consent procedures, and
– spojuje dílčí záměry do jednoho celkového záměru, jehož vliv musí být v rámci jednotlivých dílčích povolení posouzen celkově.
— links together the subprojects included as an overall project whose effects are to be taken into consideration as a whole in the context of the development consents for parts thereof.
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (druhého senátu)
JUDGMENT OF THE COURT (Second Chamber)28 February 2008 *
28. února 2008 *
In Case C-2/07,
Ve věci C-2/07, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Cour de cassation (Belgie) ze dne 14. prosince 2006, došlým Soudnímu dvoru dne 4. ledna 2007, v řízení
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Cour de cassation (Belgium), made by decision of 14 December 2006, received at the Court on 4 January 2007, in the proceedings
Paul Abraham a další, proti
Paul Abraham and Others v
2008 – VĚC C-2/07
2008 — CASE C-2/07
SOUDNÍ DVŮR (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, L. Bay Larsen, K. Schiemann, P. Kūris a J.-C. Bonichot (zpravodaj), soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: M.-A. Gaudissart, vedoucí oddělení, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 18. října 2007, s ohledem na vyjádření předložená:
THE COURT (Second Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Chamber, L. Bay Larsen, K. Schiemann, P. Kūris and J.-C. Bonichot (Rapporteur), Judges,
– za P. Abrahama a další L. Missonem, L. Wysenem a X. Closem, avocats, jakož i A. Kettels, Rechtsanwältin,
— Mr Abraham and Others, by L. Misson, L. Wysen and X. Close, avocats, and A. Kettels, Rechtsanwältin,
– za E. Dehalleuxe a další L. Cambierem, avocat,
— Mr Dehalleux and Others, by L. Cambier, avocat,
– za P. Descampse a další A. Lebrunem, avocat,
— Mr Descamps and Others, by A. Lebrun, avocat,
– za belgickou vládu A. Hubert a C. Pochet, jako zmocněnkyněmi, ve spolupráci s F. Haumontem, avocat,
— the Belgian Government, by A. Hubert and C. Pochet, acting as Agents, assisted by F. Haumont, avocat,
– za českou vládu T. Bočkem, jako zmocněncem,
— the Czech Government, by T. Boček, acting as Agent,
– za Komisi Evropských společenství M. Konstantinidisem a J.-B. Laignelotem, jako zmocněnci, po vyslechnutí stanoviska generální advokátky na jednání konaném dne 29. listopadu 2007,
— the Commission of the European Communities, by M. Konstantinidis and J.-B. Laignelot, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 29 November 2007,
2008 – VĚC C-2/07 vydává tento
2008 — CASE C-2/07 gives the following
151, dále jen „směrnice 97/11“), a zejména bodu 7 její přílohy I a bodu 12 její přílohy II.
5; ‘Directive 97/11’), and in particular point 7 of Annex I and point 12 of Annex II thereto.
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi řadou obyvatel žijících v blízkosti letiště Lutych-Bierset (Belgie) na jedné straně a Valonským regionem, Société de développement et de promotion de l’aéroport de Liège-Bierset, T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA (dále jen „T.N.T. Express Worldwide“), Société nationale des voies aériennes Belgocontrol, Belgií a Cargo Airlines Ltd na straně druhé ve věci obtěžování hlukem způsobeného zřízením centra letecké nákladní dopravy na tomto letišti.
The reference was made in proceedings between numerous individuals who live near Liège-Bierset Airport (Belgium) and the Région wallonne (Region of Wallonia), Société de développement et de promotion de l’aéroport de Liège-Bierset, T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA (‘TNT Express Worldwide’), Société nationale des voies aériennes-Belgocontrol, the État belge (Belgian State) and Cargo Airlines Ltd regarding the noise pollution brought about by the establishment of an air freight centre at that airport.
1 odst. 1 vztahuje na posuzování vlivů těch veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, které by mohly mít významný vliv na životní prostředí.
Pursuant to Article 1(1) thereof, Directive 85/337, applicable here in its original version, concerns the assessment of the environmental effects of those public and private projects which are likely to have significant effects on the environment.
Podle odstavce 2 téhož článku:
Article 1(2) of Directive 85/337 states:
„[…] se rozumí: záměrem:
“project” means:
– provádění stavebních prací nebo výstavba jiných zařízení nebo děl,
— the execution of construction works or of other installations or schemes,
– jiné zásahy do přírodního prostředí a krajiny včetně těch, které se týkají těžby nerostných surovin;
— other interventions in the natural surroundings and landscape including those involving the extraction of mineral resources;
2008 – VĚC C-2/07 oznamovatelem [investorem]: žadatel o povolení soukromého záměru nebo orgán veřejné moci, který dá podnět k záměru; povolením: rozhodnutí příslušného orgánu nebo orgánů, které opravňuje oznamovatele [investora] k uskutečnění záměru.“
“developer” means: the applicant for authorisation for a private project or the public authority which initiates a project;
2 odst. 1 směrnice 85/337 „[č]lenské státy přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění, aby ještě před vydáním povolení byly záměry, které mohou mít významný vliv na životní prostředí mimo jiné v důsledku své povahy, rozsahu nebo umístění, posouzeny z hlediska jejich vlivů.
Under Article 2(1) of the directive, ‘Member States shall adopt all measures necessary to ensure that, before consent is given, projects likely to have significant effects on the environment by virtue inter alia, of their nature, size or location are made subject to an assessment with regard to their effects.
Tyto záměry jsou vymezeny v článku 4“.
These projects are defined in Article 4’.
Článek 3 popisuje předmět posouzení vlivů na životní prostředí:
Article 3 sets out the subjectmatter of the environmental impact assessment:
„Posuzování vlivů na životní prostředí vhodným způsobem určí, popíše a posoudí v každém jednotlivém případě a v souladu s články 4 až 11 přímé a nepřímé vlivy záměru na tyto faktory:
‘The environmental impact assessment will identify, describe and assess in an appropriate manner, in the light of each individual case and in accordance with Articles 4 to 11, the direct and indirect effects of a project on the following factors:
– vzájemné působení mezi faktory uvedenými v první a druhé odrážce,
— the interaction between the factors mentioned in the first and second indents,
– hmotné statky a kulturní dědictví.“
— material assets and the cultural heritage.’
Článek 4 rozlišuje dva druhy záměrů.
Article 4 distinguishes two types of project.
4 odst. 1, bod 7 příloha I uvádí „výstavbu […] letišť [2] s hlavní rozjezdovou a přistávací drahou o délce 2 100 m nebo více“.
The projects which fall within Article 4(1) include the ‘construction … of airports with a basic runway length of 2 100 m or more’, referred to in point 7 of Annex I.
Poznámka pod čarou [2], která se týká tohoto bodu 7, upřesňuje, že: „[p]ro účely této směrnice se ‚letištěm‘ rozumí letiště, která odpovídají definici v Chicagské úmluvě z roku 1944 zřizující Mezinárodní organizaci pro civilní leteckou dopravu (Příloha 14)“.
Footnote 2 to point 7 states that ‘for the purposes of this Directive, “airport” means airports which comply with the definition in the 1944 Chicago Convention setting up the International Civil Aviation Organisation (Annex 14)’.
4 odst. 2 směrnice 85/337 stanoví:
As regards other types of projects, Article 4(2) of Directive 85/337 provides:
„Záměry z kategorií uvedených v příloze II podléhají posouzení v souladu s články 5 až 10, pokud členské státy usoudí, že to jejich povaha vyžaduje.
‘Projects of the classes listed in Annex II shall be made subject to an assessment, in accordance with Articles 5 to 10, where Member States consider that their characteristics so require.
Za tím účelem mohou členské státy mimo jiné upřesnit určité druhy záměrů, u nichž je třeba provádět posouzení, nebo mohou stanovit kritéria nebo prahové hodnoty umožňující určit, které ze záměrů z kategorií uvedených v příloze II musí podléhat posouzení v souladu s články 5 až 10.“
To this end Member States may inter alia specify certain types of projects as being subject to an assessment or may establish the criteria and/or thresholds necessary to determine which of the projects of the classes listed in Annex II are to be subject to an assessment in accordance with Articles 5 to 10.’
4 odst. 2 směrnice, bod 10 písm. d) přílohy II této směrnice uvádí: [v]ýstavba […] letišť (záměry neuvedené v příloze I) a bod 12 téže přílohy uvádí „[z]měny […] záměrů uvedených v příloze I“.
In respect of those projects which fall within Article 4(2) of the directive, point 10(d) of Annex II refers to the ‘construction of … airfields (projects not listed in Annex I)’ and point 12 of that annex refers to ‘modifications to development projects included in Annex I’.
Články 5 až 9 směrnice 85/337, na které odkazuje článek 4 této směrnice, stanoví v podstatě následující: článek 5 upřesňuje minimální informace, které musí investor poskytnout, článek 6 ukládá investorovi zejména povinnost uvědomit orgány a veřejnost, článek 8 uvádí povinnost příslušných orgánů brát v úvahu informace shromážděné v rámci postupu posuzování a článek 9 zakládá povinnost příslušných orgánů uvědomit veřejnost o rozhodnutí, které bylo přijato, a o podmínkách k němu případně připojených.
Articles 5 to 9 of Directive 85/337, to which Article 4 of that directive refers, essentially state the following: Article 5 specifies the minimum information to be provided by the developer, Article 6 imposes, inter alia, the developer’s obligation to inform the authorities and the public, Article 8 refers to the obligation of the competent authorities to take into consideration the information gathered in the assessment procedure, and Article 9 imposes an obligation on the competent authorities to inform the public of the decision taken and any conditions attached to it.
Ve Valonském regionu bylo do 1. října 2002 posouzení vlivů záměrů na životní prostředí upraveno nařízením ze dne 11. září 1985 a jeho prováděcí vyhláškou ze dne 31. října 1991.
In the Region of Wallonia, the assessment of the effects of projects on the environment was governed, until 1 October 2002, by a decree of 11 September 1985 and by the decree implementing it of 31 October 1991.
Tyto texty stanovily, že záměry uvedené v příloze I nařízení ze dne 11. září 1985, do které byl převzat seznam přílohy I směrnice 85/337, a v příloze II vyhlášky ze
Those decrees provided that the projects listed in Annex I to the Decree of 11 September 1985, which adopted the list in Annex I to Directive 85/337, and in
ABRAHAM A DALŠÍ dne 31. října 1991 podléhají vždy studii o vlivu na životní prostředí.
Annex II to the Decree of 31 October 1991 were automatically subject to an environmental impact assessment.
Ostatní záměry, pro něž studie o vlivu na životní prostředí stanovena nebyla, byly předmětem pouze stručného předchozího posouzení vlivů na životní prostředí.
Other projects, for which an impact assessment was not automatically required, only had to be the subject of a prior notice regarding assessment of their impact on the environment.
V souladu s přílohou I nařízení ze dne 11. září 1985 podléhá povinně výstavba letišť s rozjezdovou a přistávací drahou o délce minimálně 2 100 m studii o vlivu na životní prostředí.
In accordance with Annex I to the Decree of 11 September 1985, the construction of airports with a runway length of at least 2 100 metres had to be subject to an environmental impact assessment.
Krom toho podle přílohy II vyhlášky ze dne 31. října 1991 jsou výstavba letišť s rozjezdovou a přistávací drahou o délce 1 200 m nebo více, včetně prodloužení existujících drah nad tuto prahovou hodnotu, jakož i sportovních letišť rovněž předmětem studie o vlivu na životní prostředí.
In addition, pursuant to Annex II to the Decree of 31 October 1991, the construction of airports with a runway length of 1 200 metres or more, including the extension of existing runways beyond that threshold and leisure airports, also had to be subject to an environmental impact assessment.
Spor v původním řízení a předběžné otázky
The dispute in the main proceedings and the questions referred
Obyvatelé žijící v blízkosti letiště Lutych-Bierset si stěžují na obtěžování hlukem, často v noci, které souvisí s restrukturalizací bývalého vojenského letiště a jeho využíváním společnostmi letecké nákladní dopravy od roku 1996.
The individuals who live near Liège-Bierset Airport complain of noise pollution, often at night, resulting from the restructuring of the former military airport and its use since 1996 by air freight companies.
Dohoda podepsaná dne 26. února 1996 mezi Valonským regionem, Société de développement et de promotion de l’aéroport de Liège-Bierset a T. N. T. Express Worldwide stanovila celou řadu stavebních úprav infrastruktury tohoto letiště tak, aby mohlo být využíváno 24 hodin denně 365 dní v roce.
An agreement signed on 26 February 1996 between the Region of Wallonia, Société de développement et de promotion de l’aéroport de Liège-Bierset and TNT Express Worldwide provided for certain modifications to the infrastructure of that airport in order to enable it to be used 24 hours per day and 365 days per year.
Byly upraveny a rozšířeny především rozjezdové a přistávací dráhy.
In particular, the runways were restructured and widened.
Byla rovněž postavena kontrolní věž, jakož i nové výjezdové pruhy z hlavní dráhy a parkovací plochy.
A control tower, new runway exits and aprons were also constructed.
Rozjezdová a přistávací dráha o délce 3 297 m se naproti tomu nezměnila.
The length of the runway of 3 297 metres was not altered however.
Za účelem umožnění uskutečnění těchto stavebních prací byla rovněž vydána stavební a provozní povolení.
Planning consents and operational authorisations were also granted so that the works could be carried out.
Spor probíhající před belgickým vnitrostátním soudem se týká odpovědnosti: žalobci v původním řízení totiž žádali náhradu škody, která jim údajně vznikla v důsledku, podle jejich názoru, závažných rušivých vlivů souvisejících s restrukturalizací letiště.
The dispute pending before the Belgian national court concerns liability: the claimants in the main proceedings have sought compensation for the harm suffered, in their view, by them as a result of the nuisance — which they claim to be serious — linked to the restructuring of the airport.
V rámci tohoto sporu byl k belgickému Cour de cassation podán kasační opravný prostředek směřující proti rozsudku vydanému dne 29. června 2004 odvolacím soudem v Lutychu.
It is in that context that an appeal on a point of law was brought before the Cour de cassation (Court of Cassation) against a judgment delivered on 29 June 2004 by the Cour d’appel de Liège (Court of Appeal of Liège).
Vzhledem k tomu, že se Cour de cassation domníval, že ve sporu, jenž mu byl předložen, vyvstávají výkladové otázky práva Společenství, rozhodl se přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
Considering that the dispute before it raised questions of interpretation of Community law, the Cour de cassation decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
„1) Představuje dohoda mezi orgány veřejné moci a soukromým podnikem, na jejímž základě se má tento podnik usadit na letišti s [rozjezdovou a přistávací] drahou delší než 2 100 metrů, zahrnující přesný popis prací v oblasti infrastruktury, které budou uskutečněny v souvislosti s úpravou uvedené dráhy, aniž by však tato dráha byla prodloužena, a s výstavbou kontrolní věže za účelem umožnění letu velkých dopravních letadel 24 hodin denně a 365 dní v roce, a která předpokládá provozování jak nočních, tak denních letů od doby zahájení činnosti tohoto podniku, záměr ve smyslu směrnice 85/337 […], ve znění použitelném před její změnou provedenou směrnicí 97/11/EHS […]?
‘(1) Does an agreement between public authorities and a private undertaking, signed with a view to having that undertaking become operational at an airport with a runway more than 2 100 metres in length, featuring an exact description of work on the infrastructure to be carried out in relation to the adaptation of the runway, without its being extended, and the construction of a control tower with a view to permitting large aircraft to fly 24 hours per day and 365 days per year, and which provides for both nighttime and daytime flights with effect from the date on which the undertaking becomes operational at that airport constitute a project within the meaning of … Directive 85/337 …, as applicable before its amendment by … Directive 97/11 …?
2) Odpovídají změny infrastruktury stávajícího letiště za účelem jeho přizpůsobení zamýšlenému zvýšení počtu nočních a denních letů bez prodloužení [rozjezdové a přistávací] dráhy pojmu ‚záměr‘, u kterého je stanovena povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí ve smyslu článků 1, 2 a 4 směrnice 85/337 […], ve znění použitelném před její změnou provedenou směrnicí 97/11 […]?
(2) Do works to modify the infrastructure of an existing airport with a view to adapting it to a projected increase in the number of nighttime and daytime flights, without extension of the runway, correspond to the notion of a “project”, for which an impact assessment is required within the terms of Articles 1, 2 and 4 of … Directive 85/337 …, as applicable before its amendment by … Directive 97/11 …?
3) I když zamýšlené rozšíření činnosti letiště není přímo uvedeno v přílohách směrnice 85/337 […], musí členský stát nicméně toto rozšíření vzít v úvahu, přezkou-mává-li potenciální vliv změn infrastruktury tohoto letiště na životní prostředí za účelem povolení tohoto rozšíření?“
(3) Since a projected increase in the activity of an airport is not directly referred to in the annexes to Directive 85/337 …, must the Member State in question nevertheless take account of that increase when examining the potential environmental effect of modifications made to the infrastructure of that airport with a view to accommodating that increase in activity?’
Svou první otázkou se předkládající soud táže, zda je taková dohoda, jako je dohoda dotčená ve sporu v původním řízení, „záměrem“ ve smyslu směrnice 85/337.
By its first question the national court asks whether an agreement such as the one at issue in the main proceedings is a ‘project’ within the meaning of Directive 85/337.
Na tuto otázku je třeba odpovědět záporně.
That question calls for a negative answer.
1 odst. 2 směrnice 85/337 totiž vyplývá, že pojem „záměr“ se týká stavebních prací nebo zásahů.
It is apparent from the very wording of Article 1(2) of Directive 85/337 that the term ‘project’ refers to works or physical interventions.
Dohodu tedy nelze považovat za záměr ve smyslu směrnice 85/337, a to bez ohledu na to, zda tato dohoda obsahuje více či méně konkrétní popis stavebních prací, které mají být provedeny.
An agreement cannot, therefore, be regarded as a project within the meaning of Directive 85/337, irrespective of whether that agreement contains a more or less exact description of the works to be carried out.
Aby však mohl Soudní dvůr poskytnout užitečnou odpověď soudu, který položil předběžnou otázku, může být mimoto přiveden k tomu, aby vzal v úvahu předpisy práva Společenství, na něž se vnitrostátní soud při formulaci otázky neodvolal (viz zejména rozsudek ze dne 20. března 1986, Tissier, 35/85, Recueil, s. 1207, bod 9).
However, in order to provide a satisfactory answer to a national court which has referred a question to it, the Court of Justice may also deem it necessary to consider provisions of Community law to which the national court has not referred in the text of its question (see, inter alia, Case 35/85 Tissier [1986] ECR 1207, paragraph 9).
Je tomu tak v případě, kdy lze toto rozhodnutí podle vnitrostátního práva považovat za rozhodnutí příslušného orgánu nebo orgánů, které opravňuje investora k provedení stavebních prací nebo jiných zařízení nebo děl nebo k zásahům do přírodního prostředí nebo krajiny.
Such would be the case if that decision could, under national law, be regarded as a decision of the competent authority or authorities granting the developer the right to proceed with construction works or other installations or schemes or to intervene in the natural surroundings and landscape.
Krom toho, pokud vnitrostátní právo stanoví vícestupňové povolovací řízení, posouzení vlivů záměru na životní prostředí musí být v zásadě uskutečněno ihned, jakmile je možné identifikovat a posoudit všechny vlivy, které tento záměr může mít na životní prostředí (viz rozsudek ze dne 7. ledna 2004, Wells, C-201/02, Recueil, s. I-723, bod 53).
In addition, where national law provides that the consent procedure is to be carried out in several stages, the environmental impact assessment in respect of a project must, in principle, be carried out as soon as it is possible to identify and assess all the effects which the project may have on the environment (see Case C-201/02 Wells [2004] ECR I-723, paragraph 53).
Pokud tak jedním z těchto stupňů je hlavní rozhodnutí a dalším prováděcí rozhodnutí, které nemůže jít nad rámec parametrů stanovených hlavním rozhodnutím, musejí být vlivy, které může mít záměr na životní prostředí, identifikovány a posuzovány během řízení týkajícího se hlavního rozhodnutí.
Thus, where one of those stages involves a principal decision and the other involves an implementing decision which cannot extend beyond the parameters set by the principal decision, the effects which a project may have on the environment must be identified and assessed at the time of the procedure relating to the principal decision.
Pouze tehdy, když tyto vlivy nejsou identifikovatelné, by mělo být posouzení provedeno během řízení týkajícího se prováděcího rozhodnutí (výše citovaný rozsudek Wells, bod 52).
It is only if those effects are not identifiable until the time of the procedure relating to the implementing decision that the assessment should be carried out in the course of the latter procedure (Wells, paragraph 52).
V této souvislosti je třeba přezkoumat, zda je toto povolení součástí vícestupňového řízení zahrnujícího hlavní rozhodnutí, jakož i prováděcí rozhodnutí a zda je třeba vzít v úvahu kumulativní účinek více záměrů, jejichž vliv na životní prostředí musí být posouzen celkově.
It is necessary, in that context, to consider whether that consent forms part of a procedure carried out in several stages involving a principal decision and implementing decisions and whether account is to be taken of the cumulative effect of several projects whose impact on the environment must be assessed globally.