natgillin/translations-raw huggingface dataset:
SOUDNÍ DVŮR (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, L. Bay Larsen, K. Schiemann, J. Makarczyk a C. Toader (zpravodajka), soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, s přihlédnutím k písemné části řízení, s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generální advokátky, rozhodnout věc bez stanoviska, vydává tento
THE COURT (Second Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Chamber, L. Bay Larsen, K. Schiemann, J. Makarczyk and C. Toader (Rapporteur), Judges,
36/2003“), kterým se do vnitrostátního právního
4) (‘Legislative Decree No 36/2003’), which transposes Council
Dle článku 1 je cílem směrnice 1999/31 stanovit opatření, postupy a návody pro předcházení nebo maximální omezení negativních účinků skládkování odpadů na životní prostředí.
According to Article 1 of Directive 1999/31, the aim of the directive is to provide for measures, procedures and guidance to prevent or reduce as far as possible negative effects on the environment from landfilling of waste.
Článek 2 obsahuje seznam definic, které jsou v této směrnici použity.
Article 2 contains a list of the definitions referred to in the directive.
Uvádí zejména takové pojmy jako „odpady“ a „skládky“, přičemž posledně uvedenými se rozumí místa pro odstraňování odpadů pomocí jejich povrchového nebo podpovrchového ukládání.
It defines, inter alia, waste and landfills, the latter meaning waste disposal sites for the deposit of the waste onto or into land.
V článku 3 vymezuje směrnice 1999/31 oblast své působnosti tak, že se v podstatě vztahuje na všechny skládky uvedené v jejím článku 2.
Article 3 defines the directive’s scope, stating that it relates, in principle, to all landfills, as defined in Article 2.
V článcích 4 a 6 směrnice 1999/31 jsou rozlišeny tři kategorie skládek, a to skládky nebezpečných odpadů, skládky odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné a skládky inertních odpadů, a tyto články stanoví, které odpady lze přijmout na skládky těchto tří kategorií.
Articles 4 and 6 of Directive 1999/31 classify landfills in three classes, namely, landfills for hazardous waste, landfills for non-hazardous waste and landfills for inert waste, and state what waste may be accepted in those three classes of landfill.
Článek 10 směrnice 1999/31 stanoví pravidla týkající se nákladů spojených s ukládáním odpadů na skládku.
Article 10 of Directive 1999/31 lays down rules concerning the costs of the landfill of waste.
Článek 11 a příloha II této směrnice zakotvují postupy týkající se přijímání odpadů na skládky, článek 12 a příloha III uvedené směrnice stanoví postupy kontroly a monitorování činností prováděných ve skládkách a článek 13 téže směrnice se týká postupu uzavření a následné péče o skládku.
Article 11 and Annex II set out rules on waste acceptance procedures at landfills, Article 12 and Annex III lay down those on control and monitoring procedures in respect of operations carried out at landfills and Article 13 relates to closure and after-care procedures.
Články 7 až 9 směrnice 1999/31 upravují řízení o povolení nových skládek.
Articles 7 to 9 of Directive 1999/31 lay down the permit procedure for new landfills.
Směrnice rovněž stanoví zvláštní opatření pro stávající skládky.
The directive also makes existing landfill sites subject to special measures.
V tomto ohledu článek 14 této směrnice stanoví:
In that respect, Article 14 of the directive provides:
KOMISE v. ITÁLIE obsahující prvky uvedené v článku 8, jakož i veškerá nápravná opatření, která považuje za nutná pro splnění požadavků této směrnice s výjimkou požadavků uvedených v příloze [I] bodu 1.
COMMISSION v ITALY their approval, a conditioning plan for the site including the particulars listed in Article 8 and any corrective measures which the operator considers will be needed in order to comply with the requirements of this Directive with the exception of the requirements in Annex I, point 1;
b) Po předložení plánu úprav místa skládky přijme příslušný orgán konečné rozhodnutí, pokud jde o další provozování na základě zmíněného plánu a této směrnice.
(b) following the presentation of the conditioning plan, the competent authorities shall take a definite decision on whether operations may continue on the basis of the said conditioning plan and this Directive.
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby v souladu s čl. 7 písm. g) a článkem 13 byl v nejkratším termínu ukončen provoz těch skládek, které neobdržely v souladu s článkem 8 povolení k pokračování provozu.
Member States shall take the necessary measures to close down as soon as possible, in accordance with Art -icles 7(g) and 13, sites which have not been granted, in accordance with Article 8, a permit to continue to operate;
c) Na základě schváleného plánu úprav místa skládky povolí příslušný orgán nezbytné práce a stanoví přechodné období pro uskutečnění tohoto plánu.
(c) on the basis of the approved site-conditioning plan, the competent authority shall authorise the necessary work and shall lay down a transitional period for the completion of the plan.
18 odst. 1 v souladu s požadavky této směrnice.
Any existing landfill shall comply with the requirements of this Directive with the exception of the requirements in Annex I, point 1 within eight years after the date laid down in Article 18(1);
18 odst. 1 se články 4, 5 a 11[,] jakož i příloha II použijí na skládky nebezpečného odpadu.
(d) (i) within one year after the date laid down in Article 18(1), Articles 4, 5, and 11 and Annex II shall apply to landfills for hazardous waste;
18 odst. 1 se článek 6 použije na skládky nebezpečného odpadu.“
(ii) within three years after the date laid down in Article 18(1), Article 6 shall apply to landfills for hazardous waste.’
Článek 18 směrnice 1999/31 stanoví lhůtu k provedení této směrnice následujícím způsobem:
Article 18 of Directive 1999/31 sets the period for transposition of the directive as follows:
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dvou let od vstupu této směrnice v platnost.
Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive not later than two years after its entry into force.
Tato směrnice vstoupila v platnost dne 16. července 1999.
The directive came into force on 16 July 1999.
Lhůta pro její provedení stanovená v článku 18 uplynula dne 16. července 2001.
The period for transposition laid down in Article 18 thereof expired on 16 July 2001.
Dne 19. prosince 2002 Rada Evropské unie přijala rozhodnutí 2003/33/ES, kterým se stanoví kritéria a postupy pro přijímání odpadů na skládky podle článku 16 a přílohy II směrnice 1999/31 (Úř. věst. 2003, L 11, s. 27; Zvl. vyd. 15/07, s. 314).
On 19 December 2002, the Council of the European Union adopted Decision 2003/33/EC establishing criteria and procedures for the acceptance of waste at landfills pursuant to Article 16 of and Annex II to Directive 1999/31 (OJ 2003 L 11, p. 27).
Legislativní nařízení č. 36/2003 provádí do italského práva veškerá ustanovení směrnice 1999/31.
Legislative Decree No 36/2003 transposes all of the provisions of Directive 1999/31 into national law.
V článku 5 zejména stanoví, že regiony musí ve lhůtě jednoho roku od jeho vstupu v platnost vypracovat a schválit program omezení biologicky rozložitelných odpadů obsažených ve skládkách.
Article 5 provides that the regions must draw up and approve a programme of reduction of biodegradable waste present in landfills within a period of one year from entry into force of the legislative decree.
Stanoví rovněž lhůty, které je třeba dodržet pro postupné omezení těchto odpadů ve skládkách.
The legislative decree also sets the timelimits which must be complied with in order gradually to reduce such waste in landfills.
Článek 6 legislativního nařízení č. 36/2003 provádí ustanovení směrnice 1999/31 týkající se odpadů nezpůsobilých k přijetí na skládky, zatímco jeho článek 11 stanoví postupy pro přijetí odpadů na skládky.
Article 6 of the legislative decree implements the provision of Directive 1999/31 concerning waste not accepted at landfills, while Article 11 lays down the rules of procedure relating to the acceptance of waste at landfills.
Článek 17 tohoto legislativního nařízení, nazvaný „Přechodná a závěrečná ustanovení“, jenž zakotvuje pravidla týkající se zacházení se stávajícími skládkami, zní následovně:
Article 17 of the legislative decree, headed ‘Transitional and final provisions’, which lays down the rules concerning the treatment of existing landfill sites, provides:
Skládky povolené ke dni vstupu v platnost tohoto nařízení mohou nadále přijímat odpady, pro které byly schváleny, až do 31. prosince 2006.
Landfills for which a permit has already been granted on the date of entry into force of this decree may continue to accept, until 31 December 2006, the waste for which they have been authorised.
Při splnění podmínek a mezí přijatelnosti stanovených rozhodnutím meziministerského výboru ze dne 27. července 1984, zveřejněným v běžném doplňku ke [GURI] č.
In compliance with the conditions and limits of acceptability provided for by the decision of the interdepartmental committee of 27 July 1984, published in the Ordinary Supplement to [GURI] No 253 of 13 September 1984 … disposal in new landfills is authorised until 31 December 2006 so far as concerns:
253 ze dne 13. září 1984 […], je odstraňování v nových skládkách povoleno až do 31. prosince 2006, pokud jde o: a) odpady dříve odesílané do skládek druhé kategorie, typu A, ve skládkách inertních odpadů;
(a) in landfills for inert waste, the waste previously sent to class two, type A landfills;
2008 – VĚC C-442/06 b) odpady dříve odesílané do skládek první a druhé kategorie, typu B, ve skládkách odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné; c) odpady dříve odesílané do skládek druhé kategorie, typu C, a třetí kategorie, ve skládkách nebezpečných odpadů.
(b) in landfills for non-hazardous waste, the waste previously sent to class one and class two, type B landfills;
Držitel povolení uvedeného v odstavci 1 nebo jím zmocněný provozovatel skládky předloží ve lhůtě šesti měsíců ode dne vstupu v platnost tohoto nařízení příslušnému orgánu plán úprav místa skládky podle kritérií obsažených v tomto nařízení, včetně finančních záruk uvedených v článku 14.
Within a period of six months from the date of entry into force of this decree, the holder of the permit referred to in paragraph 1 or the operator of the landfill instructed by him shall present to the competent authority a site-conditioning plan on the basis of the criteria referred to in this decree, including the financial guarantees referred to in Article 14.
Příslušný orgán odůvodněným rozhodnutím schválí plán uvedený v odstavci 3, povolí provozování skládky a stanoví práce k uvedení do souladu, způsoby provádění a konečnou lhůtu pro jejich dokončení, přičemž konec této lhůty nemůže v žádném případě připadat na období po 16. červenci 2009. […]
By a reasoned measure, the competent authority shall approve the plan referred to in paragraph 3, authorise the continuation of the activity of the landfill and lay down the works for compliance, the method of execution and the final time-limit for completion of the works, which may not under any circumstances be later than 16 July 2009. …
17 odst. 2 písm. c), jsou skládkami určenými k přijímání toxických a nebezpečných odpadů (body 4.2.3.3. a 4.2.4. uvedeného rozhodnutí).
Class two, type C landfills and class three landfills, referred to in Article 17(2)(c), are those which are intended to accept toxic and hazardous waste (points 4.2.3.3 and 4.2.4 of that decision).
V důsledku stížnosti na nesprávné provedení směrnice 1999/31 legislativním nařízením č. 36/2003 zaslala Komise Italské republice dne 17. října 2003 dopisem výzvu, ve které uvedla, že toto legislativní nařízení nebylo v souladu s články 2, 5, 6, 10, 13 a 14 této směrnice.
After receiving a complaint referring to incorrect implementation of Direct- ive 1999/31 by Legislative Decree No 36/2003, on 17 October 2003 the Commission sent the Italian Republic a letter of formal notice in which it claimed that the legislative decree did not comply with Articles 2, 5, 6, 10, 13 and 14 of the direct- ive.
V úvodu tohoto dopisu Komise zdůraznila, že úvahy v něm obsažené „[nemají vliv na] skutečnost, že následné otázky [by mohly] případně být položeny italským orgánům“.
In the introduction to that letter the Commission stated that the observations contained in it ‘[were without prejudice to] the fact that further questions might be brought to the attention of the Italian authorities’.
Italská republika na tento dopis odpověděla dvěma samostatnými dopisy ze dne 12. prosince 2003 a ze dne 28. ledna 2004.
The Italian Republic replied to that letter by two separate notes, dated 12 December 2003 and 28 January 2004 respectively.
Dne 9. července 2004 zaslala Komise tomuto členskému státu doplňující výzvu dopisem, ve které vyjádřila pochybnosti ohledně správnosti provedení nejen článků směrnice 1999/31 obsažených v počáteční výzvě dopisem, ale rovněž článků 3, 4, 7 až 9, 11 a 12 téže směrnice.
On 9 July 2004, the Commission sent the Italian Republic a supplementary letter of formal notice in which it expressed doubts as to whether not only the articles of Directive 1999/31 referred to in the original letter of formal notice, but also Art -icles 3, 4, 7 to 9, 11 and 12 of that directive, had been correctly transposed. Moreover,
2008 – VĚC C-442/06 o přesném počtu skládek, na které se neuplatnila ustanovení zmiňované směrnice týkající se nových skládek, jakož i k podání vyjádření ve lhůtě dvou měsíců od obdržení doplňující výzvy.
2008 — CASE C-442/06 it called on the Italian Republic to supply information on the exact number of landfills to which the provisions of that directive relating to new landfills were not applicable and to submit its observations within a period of two months from the receipt of the supplementary letter of formal notice.
Jelikož Komise nepokládala vysvětlení podaná Italskou republikou za dostatečná, zaslala posledně uvedené dne 19. prosince 2005 odůvodněné stanovisko.
Since the Commission was not satisfied with the explanations given by the Italian Republic, it sent it a reasoned opinion on 19 December 2005.
Do něho nezahrnula některé ze skutečností vytýkaných v počáteční výzvě dopisem a potvrdila vytýkané skutečnosti vycházející z neslučitelnosti vnitrostátních právních předpisů týkajících se stávajících skládek se směrnicí 1999/31.
In the latter, it withdrew some of the complaints set out in the original letter of formal notice and confirmed those alleging that the national provisions concerning existing landfill sites did not comply with Directive 1999/31.
Italské republice rovněž nařídila přijmout opatření nezbytná k tomu, aby vyhověla tomuto stanovisku ve lhůtě dvou měsíců od jeho přijetí.
It also called on the Italian Republic to adopt the necessary provisions to comply with the reasoned opinion within a period of two months from its receipt.
Vzhledem k tomu, že Komise nepovažovala argumenty předložené Italskou republikou v odpovědi dopisem ze dne 28. února 2006 na uvedené stanovisko za přesvědčivé, podala projednávanou žalobu.
Since it was not persuaded by the arguments put forward by the Italian Republic in its note of 28 February 2006 in response to the reasoned opinion, the Commission brought the present action.
K námitce nepřípustnosti, vycházející z vady postupu před zahájením soudního řízení
The plea of inadmissibility, alleging irregularity of the pre-litigation procedure
Italská republika namítá, že postup před zahájením soudního řízení je stižen vadou, jež způsobuje nepřípustnost žaloby Komise.
The Italian Republic pleads a defect in the pre-litigation procedure rendering the Commission’s action inadmissible.
Uvádí, že tento orgán změnil vytýkané skutečnosti, které uplatňoval.
It observes that that institution changed the complaints relied on.
Zatímco totiž v počáteční výzvě dopisem Komise ohledně zacházení se stávajícími skládkami uplatňovala neslučitelnost legislativního
Whereas in the original letter of formal notice, so far as concerns the treatment of existing landfill sites, the Commission had referred
KOMISE v. ITÁLIE nařízení č. 36/2003 s článkem 14 směrnice 1999/31, tak v doplňující výzvě dopisem se dovolávala porušení článků 2 až 14 téže směrnice.
COMMISSION v ITALY to non-compliance of Legislative Decree No 36/2003 with Article 14 of Direct- ive 1999/31, in the supplementary letter of formal notice it relied on infringement of Articles 2 to 14 of that directive.
Tento členský stát rovněž zdůrazňuje, že se Komise již v počáteční výzvě dopisem zmínila o tom, že se mohou později objevit „nové pochybnosti“ ohledně slučitelnosti se směrnicí 1999/31 vnitrostátních právních předpisů ji provádějících.
The Italian Republic also submits that in the original letter of formal notice the Commission had already inserted a reference to the effect that ‘new doubts’ could arise subsequently as to the compatibility of the national legislation transposing Directive 1999/31 with that directive.
Taková zmínka Komisi umožňuje změnit vytýkané skutečnosti, uplatňované proti tomuto členskému státu, podle jejích požadavků a aniž by musela zahájit nové řízení pro nesplnění povinnosti.
The insertion of such a reference makes it possible for the Commission to change the complaints relied on against a Member State, in accordance with its needs and without being required to open a new infringement procedure.
Mimoto, rozšíření doplňující výzvy dopisem o nové vytýkané skutečnosti představuje porušení povinnosti loajální spolupráce zakotvené v článku 10 ES.
Moreover, the addition of new complaints in the supplementary letter of formal notice constitutes an infringement of the duty of sincere cooperation referred to in Article 10 EC.
Komise popírá existenci takového porušení, jelikož cílem doplňující výzvy zaslané dopisem Italské republice bylo doplnění nových vytýkaných skutečností nebo změna již dříve vytýkaných skutečností.
The Commission disputes the existence of such an infringement, given that the supplementary letter of formal notice sent to the Italian Republic was intended to add new complaints or to amend those which had already been put forward.
Za účelem upřesnění toho, co bylo uvedeno ve výzvě dopisem, a pro doplnění rozboru odpovědi vnitrostátních orgánů Komise zasílá dotčenému členskému státu odůvodněné stanovisko.
In order to state more specifically what has been set out in a letter of formal notice and to complete the analysis of the response of the national authorities, the Commission sends the Member State concerned a reasoned opinion.
Naproti tomu, v souladu s článkem 226 ES za účelem rozšíření uplatňovaných vytýkaných skutečností Komise zmiňovanému státu zasílá doplňující výzvu dopisem, ohledně níž má tento stát možnost předložit své argumenty.
On the other hand, in accordance with Article 226 EC, in order to extend the complaints relied on the Commission sends that State a supplementary letter of formal notice on which it has the opportunity to submit it arguments.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury představuje řádný průběh postupu před zahájením soudního řízení základní záruku požadovanou Smlouvou o ES nejen pro ochranu práv dotyčného členského státu, ale i k zajištění, že předmětem případného soudního řízení bude jasně vymezený spor.
In that regard, it must be recalled that it is settled caselaw that the proper conduct of the pre-litigation procedure constitutes an essential guarantee required by the EC Treaty not only in order to protect the rights of the Member State concerned, but also so as to ensure that any contentious procedure will have a clearly defined dispute as its subjectmatter.
Komise zaslala Italské republice doplňující výzvu dopisem, v níž stanovila tomuto členskému státu novou lhůtu pro předložení vyjádření, před tím, než mu zaslala odůvodněné stanovisko založené na vytýkaných skutečnostech shodných s vytýkanými skutečnostmi obsaženými v této doplňující výzvě dopisem.
The Commission sent the Italian Republic a supplementary letter of formal notice, laying down a new time-limit for that Member State to submit its observations, before sending it a reasoned opinion based on the same complaints as those in the supplementary letter of formal notice.
V důsledku toho Komise neporušila práva obhajoby, jelikož Italská republika měla možnost připravit si svou obranu před obdržením odůvodněného stanoviska.
Accordingly, the Commission did not prejudice the rights of the defence since the Italian Republic was given the opportunity to prepare its defence before receiving the reasoned opinion.
V důsledku toho je nutné zamítnout tuto námitku nepřípustnosti vznesenou Italskou republikou.
This plea of inadmissibility raised by the Italian Republic must therefore be rejected.
K prvnímu žalobnímu důvodu, vycházejícímu z porušení článků 2 až 14 směrnice 1999/31, vyplývajícímu z prodlení s provedením této směrnice
The first complaint, alleging infringement of Articles 2 to 14 of Directive 1999/31 arising from the delay in transposing that directive
Komise tvrdí, že z důvodu opožděného provedení směrnice 1999/31, ke kterému došlo až 27. března 2003 prostřednictvím vstupu v platnost legislativního nařízení č. 36/2003, zatímco k tomuto provedení mělo dojít před 16. červencem 2001, bylo podle italského práva se skládkami povolenými mezi 16. červencem 2001 a 27. březnem 2003 zacházeno způsobem, jenž je vyhrazen pro stávající skládky, a nikoli přísnějším způsobem stanoveným pro nové skládky.
The Commission claims that, on account of the belated transposition of Direct- ive 1999/31, which did not take place until 27 March 2003 upon the entry into force of Legislative Decree No 36/2003, whereas the directive should have been transposed by 16 July 2001, the treatment applied, in Italian law, to landfills authorised between 16 July 2001 and 27 March 2003 was that reserved to existing landfill sites and not the stricter treatment laid down for new landfills.
Italská republika tak ohledně těchto skládek porušila články 2 až 14 této směrnice, jelikož tyto články
The Italian Republic therefore infringed, so far as concerns those landfills, Articles 2 to 14 of that directive, since they were not applied to all those landfills, which ought, on the contrary, to have
KOMISE v. ITÁLIE nebyly uplatněny na všechny tyto skládky, které naopak měly být považovány za nové skládky.
COMMISSION v ITALY been regarded as new.
Italské orgány se tak úmyslně rozhodly porušit dotčená ustanovení práva Společenství, jelikož i opožděným provedením uvedené směrnice mohly a měly podrobit tyto skládky režimu vyhrazenému touto směrnicí novým skládkám.
The Italian authorities thus intentionally chose to infringe the Community provisions concerned because, even when transposing the directive out of time, they could have, and should have, made those landfills subject to the treatment reserved by the directive to new landfills.
Komise dodává, že skutečnost, uplatňovaná v průběhu správního řízení, že Italská republika jednostranně upřednostnila vyčkat přijetí rozhodnutí 2003/33, neodůvodňuje prodlení s provedením směrnice 1999/31.
The Commission adds that the fact, relied on during the administrative procedure, that the Italian Republic preferred unilaterally to await the adoption of Decision 2003/33/EC does not justify the delay in the implementation of Directive 1999/31.
Toto provedení totiž nijak nezávisí na existenci takového aktu, jelikož v souladu s toutéž směrnicí členské státy měly použít vnitrostátní kritéria, jež jsou v souladu s ustanoveními přílohy II této směrnice.
That implementation did not depend in any way on the existence of such a measure since, in accordance with the directive, the Member States were to use national criteria in compliance with the requirements in Annex II to the directive.