natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Slovenská vláda konstatuje s ohledem na úpravu obsaženou v nařízení č. 1348/2000, v prvé řadě v jeho bodech odůvodnění, že v zájmu jednotného výkladu a použití nařízení je třeba rozumět pod pojmem „písemnost určená k doručení“ nejen pouze hlavní písemnost, ale i přílohy, které byly adresátovi doručeny společně s touto písemností.
The Slovak Government states, in the light of the system provided for in Regulation No 1348/2000, explained first and foremost in its recitals, that in the interest of a uniform interpretation and application of the regulation the expression ‘document to be served’ means not only the main document, but also the annexes which have been served on the addressee together with that document.
Formulář v příloze nařízení č. 1348/2000 neposkytuje odpověď na otázku, co je písemnost určená k doručení.
The standard form in the annex to Regulation No 1348/2000 does not answer the question of what is meant by a document to be served.
Česká vláda zastává názor, že přílohy žaloby je třeba chápat společně se žalobou jako jeden celek a musí se na ně uplatnit stejný jazykový režim.
The Czech Government takes the view that the annexes to the application are to be understood as forming a whole with the application, and the same language rules must be applied to those annexes.
Pro toto stanovisko hovoří zejména skutečnost, že význam příloh žaloby pro žalovaného a pro soud v rámci řízení odůvodňuje výklad práva na spravedlivý proces v tom smyslu, že toto právo zahrnuje rovněž oznámení obsahu příloh žalovanému.
The main argument for this interpretation is the fact that the importance of the annexes to the application for the defendant and for the court during the proceedings justifies an interpretation of the right to correct procedure as covering the notification of the defendant of the content of the annexes.
Přílohy musejí být přeloženy i v případě, kdy žalobce cituje nebo jinak uvádí jejich podstatné části v podané žalobě.
The annexes must be translated even where the applicant cites significant parts of those annexes in the application or elsewhere.
Musí být dosaženo vyváženého postavení účastníků řízení, které v právním sporu představuje rovnost zbraní.
A balance must be created between the parties, which implies equality of arms in legal proceedings.
Pokud žalobce připojí k žalobě přílohu, lze vycházet z toho, že je mu její obsah znám, a tuto možnost je rovněž třeba poskytnout žalovanému.
If the applicant encloses an annex with the application, it may be assumed that he is aware of its content and that opportunity must also be given to the defendant.
Uvedení relevantních částí v samotné žalobě nic nemění na právu žalovaného.
Quoting the relevant parts in the application itself does not affect the defendant’s right at all.
Komise nejprve poukazuje na skutečnost, že přílohy žaloby sledují obvykle účel poskytnout k žalobě doplňující informace, resp. prokázat správnost údajů v žalobě.
The Commission points out, first of all, that annexes to an application are generally intended to provide additional information to the application or to prove the accuracy of information contained in the application.
Proto není nezbytné překládat přílohy, pokud je jejich obsah uváděn v samotné žalobě.
Thus, it is not necessary to translate the annexes if their content is reproduced in the application itself.
Oproti tomu je porozumění příloze významné z hlediska zajištění zájmů adresáta, pokud žaloba odkazuje na přílohy, aniž by uváděla jejich obsah.
On the other hand, linguistic comprehension of the annexes is important for the protection of the addressee’s interests if the application refers to annexes without quoting their content.
Jestliže přílohy obsahují nezbytné údaje, které nejsou obsaženy v žalobě, může žalovaný odmítnout jejich přijetí, pokud nejsou přeloženy.
If the annexes contain necessary information which is not contained in the application, the defendant may refuse to accept them if they are not translated.
Skutečnost, že adresát písemnosti při výkonu své podnikatelské činnosti ujednal ve smlouvě s žalobcem, že písemný styk se povede v jazyce odesílajícího členského státu, je pouze vodítkem pro jazykové znalosti.
State of transmission is merely circumstantial evidence of linguistic knowledge.
Pokud by se doručení žaloby uskutečnilo na základě indicií, bylo by porušeno právo být vyslechnut.
If service of the application were effected on the basis of circumstantial evidence, the right to a fair hearing would be infringed.
Skutečnost, že adresát ujednal ve smlouvě, že písemný styk se povede v jazyce odesílajícího členského státu, ještě neznamená, že skutečně tento jazyk zná.
That the addressee agreed in a contract that correspondence was to be conducted in the language of the State of transmission does not mean that he actually understands that language.
Z dogmatického hlediska rovněž nelze odůvodnit, proč by mělo mít smluvní ujednání mezi soukromými osobami, které má platit podle vůle stran pouze pro řádné plnění smlouvy mezi těmito dvěma soukromými osobami, omezující účinek ohledně subjektivně-ve-řejného práva být vyslechnut, které přísluší adresátovi vůči svrchovaným soudům.
Nor can it be justified, dogmatically, why a contractual agreement between persons governed by private law which the parties intended to apply only to the proper performance of the contract between those two parties should have a restrictive effect with regard to the public law right to a fair hearing enjoyed by the addressee vis-à-vis the courts having jurisdiction.
Kancelář Weiss poukazuje na to, že není slučitelné s nařízením č. 1348/2000, aby právo odmítnout přijetí písemnosti záviselo na tom, zda uzavřel adresát s protistranou v řízení smlouvu, v níž ujednal písemný styk v jazyce odesílajícího členského státu.
Büro Weiss points out that it is not compatible with Regulation No 1348/2000 to make the right to refuse acceptance dependent on whether the addressee concluded a contract with the opposing party in which he agreed that correspondence was to be conducted in the language of the Member State of transmission.
Taková smluvní úprava neznamená, že adresát skutečně zná jazyk odesílajícího členského státu.
Such provision does not indicate that the addressee for service actually understands the language of the Member State of transmission.
Zejména v rámci korespondence může využívat rovněž služeb překladatelské kanceláře.
In particular, he could employ the services of a translation company in conducting correspondence.
Dohoda týkající se smluvního jazyka nemůže být postavena naroveň souhlasu s vedením právního sporu v dotyčném jazyce soudu.
Agreeing on a contractual language cannot be treated in the same way as agreeing to conduct legal proceedings in the corresponding language of the court.
Vedení právního sporu klade – již z důvodu zvláštního právního odborného jazyka – obvykle značně vyšší požadavky na znalosti cizího jazyka adresáta než uspořádání smluvního vztahu v jeho oboru.
Conducting legal proceedings typically places much higher demands on the addressee’s knowledge of the foreign language than dealing with contractual relations in the addressee’s own specialist area, in particular because of the specialist legal language used.
1 nařízení č. 1348/2000 nemůže být vykládán v tom smyslu, že adresát „zná“ jazyk odesílajícího členského státu již proto, že ujednal při výkonu své podnikatelské činnosti ve smlouvě s žalobcem, že písemný styk
Grimshaw Architects takes the view that Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 cannot be interpreted as meaning that an addressee ‘understands’ the language of a Member State of transmission because, in the course of his business, he agreed in a contract with the applicant that correspondence was to be conducted in the language of the Member State of transmission.
Takové ujednání odůvodňuje domněnku, že adresát rozumí písemnosti, pokud se týká tohoto konkrétního právního vztahu a pokud je vyhotoven v dohodnutém jazyce.
Such an agreement establishes the factual presumption that the addressee understands a document if it concerns the specific legal relationship and is written in the agreed language.
Pokud by strany upravily, který jazyk má být rozhodující pro jejich právní vztah, sloužila by tato úprava bezproblémovému plnění smlouvy a měla význam i tehdy, pokud by došlo ke konfliktu, či dokonce k žalobě.
The fact that the parties had specified a language for their legal relationship was intended to serve the smooth performance of the contract and was also important if a conflict were to arise, including a legal action.
Takovou smluvní úpravou se strany vzdaly toho, aby se
By making such provision, the parties mutually waive the
Oprávnění odmítnout písemnost vypracovanou v jiném jazyce, než je jazyk známý adresátu, nemůže zaniknout pouze na základě skutečnosti, že smluvní strany sjednaly použití tohoto jazyka pro svůj písemný styk.
The fact that the language of the Member State of transmission was chosen by the contracting parties for correspondence may be taken into consideration as one factor.
Okolnost, že jazyk odesílajícího členského státu byl smluvními stranami zvolen pro písemný styk, přitom může být zohledněna jako jedno z hledisek.
There may well be doubts as to whether agreements on the contractual choice of a language can bind a contracting party to use that language as well should difficulties arise in the contractual relationship, in particular where the dispute between the parties is brought before a court.
Pokud je totiž samotný jazyk odesílajícího členského státu považován za srozumitelný pro adresáta pouze proto, že jedno smluvní ustanovení stanoví, že písemný styk se povede v tomto jazyce, byla by tím zavedena právní domněnka, která by šla dalece nad rámec toho, co stanoví nařízení.
If the language of the Member State of transmission were considered to be understood by the addressee solely because a clause of the contract provided that correspondence was to be conducted in that language, a legal presumption would be introduced which went far beyond the provision made in the regulation.
8 odst. 1 písm. b) nařízení č.
The Italian Government takes the view that Article 8(1) of Regulation No 1348/2000
Slovenská republika zastává názor, že soukromé ujednání mezi adresátem a žalobcem o používání jazyka odesílajícího členského státu v písemném styku v rámci výkonu jejich
According to the Slovak Republic, a private agreement between the addressee and the applicant to use the language of the Member State of transmission in correspondence in the context of their business
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK — VĚC C-14/07 podnikatelské činnosti není pro účely zajištění řádného doručení ve smyslu nařízení relevantní.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-14/07 activities is not relevant for the purpose of ensuring due service within the meaning of the regulation.
ohledně jazyka, který se použije pro písemný styk. Okolnost, že v projednávaném případě adresát ujednal při výkonu své podnikatelské činnosti ve smlouvě s žalobkyní vést písemný styk v jazyce odesílajícího členského státu, může být použita pouze jako vodítko pro znalost tohoto jazyka; toto ujednání samo však není dostatečným důkazem toho, že adresát zná skutečně jazyk odesílajícího členského státu.
the applicant, in the course of its business, that correspondence was to be conducted in the language of the Member State of transmission may be used only as an indication that that language is understood; that agreement in itself is not sufficient proof, however, that the addressee actually understands the language of the Member State of transmission.
Ujednání subjektů ohledně používání určitého jazyka by mohlo být soudem zohledněno při posouzení, zda se u odmítnutí přijmout písemnost jedná o zneužití výkonu práva, avšak samo o sobě neposkytuje jednoznačnou odpověď.
The agreement between the parties to use a certain language may be taken into consideration by the court in assessing whether a refusal to accept a document constitutes the misuse of a right, but does not give a clear answer itself.
Souhlas s používáním určitého jazyka v písemném styku dvou podnikatelů sám o sobě neznamená, že obě strany jazyk znají do té míry, že mohou účinně bránit svá práva v řízení, v němž jsou žaloba a její přílohy vypracovány v tomto určitém jazyce.
Agreement to use a certain language in correspondence between two undertakings does not in itself mean that both sides understand the language to such an extent that they can effectively defend their rights in proceedings in which the application and the annexes thereto are written in that particular language.
Česká vláda proto navrhuje odpovědět na druhou otázku záporně.
The Czech Government therefore suggests that the second question be answered in the negative.
Komise poukazuje na to, že v nařízení č. 1348/2000 obecně a v čl.
The Commission points out that nothing in Regulation No 1348/2000 in general or in Article 8(1) in particular indicates that the question whether the addressee ‘understands’ the language of the State of transmission should be assessed on the basis of a mere presumption and not on the basis of actual capacity.
8 odst. 1 zvlášť nic nesvědčí o tom, že otázka, zda adresát „zná“ jazyk odesílajícího státu, má být posuzována na základě pouhé domněnky, a nikoliv na základě skutečné schopnosti.
The word ‘understands’ points to a factual, objective situation and not to a mere assumption, even if that assumption might be based on certain circumstantial evidence, such as the contractual agreement regarding the language to be used in correspondence.
Slovo „zná“ poukazuje na faktický, objektivizovaný stav, a nikoliv na pouhou domněnku, ačkoliv se tato domněnka může opírat o některé indicie – jako například smluvní ujednání
Thus, the fact that in the present case the addressee agreed in a contract with
Kancelář Weiss zdůrazňuje, že pokud by mělo právo odmítnout přijetí písemnosti ohledně nepřeložených příloh záviset na tom, že tyto přílohy jsou vypracovány ve sjednaném smluvním jazyce a týkají se předmětu smlouvy, musel by žalovaný rozhodnout o svém právu odmítnout přijetí písemnosti během krátké lhůty, aniž by mohl na základě překladu posoudit, zda jsou tyto podmínky splněny, zejména zda existuje souvislost se smluvním vztahem.
Büro Weiss states that if the right to refuse to accept the untranslated annexes were to be made dependent on whether the annexes are written in an agreed contractual language and concern the subjectmatter of the contract, the defendant would have to make a decision regarding its right to refuse acceptance within a short time without being able to assess on the basis of a translation whether those requirements were satisfied, in particular whether there was a connection with the contractual relationship.
Žalovanému nemůže být již proto, že se zavázal k plnění smlouvy v určitém jazyce, podsouván úmysl omezit své právo být vyslechnut do té míry, že se vzdá informování o předmětu právního sporu v jazyce, který (obvykle) zná.
It cannot be assumed solely because the defendant undertook to carry out the contract in a certain language that it intended to restrict its right to a fair hearing to such an extent that it waived its right to be notified of the subjectmatter of legal proceedings in a language which is (by definition) understood by it.
WEISS UND PARTNER písemného styku a jsou vyhotoveny v dohodnutém jazyce.
WEISS UND PARTNER written in the agreed language.
V tomto případě je výkon práva odmítnout přijetí zneužitím práva.
In that case there would be misuse of the right to refuse acceptance.
Proto nelze přímo ani nepřímo činit výjimku z práva odmítnout přijetí písemnosti, vypracované v jiném jazyce než v jazycích stanovených v článku 8 nařízení č. 1348/2000.
No exception should therefore be made either directly or indirectly to the right to refuse to accept a document which is in a language other than the languages provided for in Article 8 of Regulation No 1348/2000.
Jiný výklad by ohrozil plný účinek nařízení.
Any other interpretation would impair the full effectiveness of the regulation.
Italská vláda uvádí, že na odepření přijetí může být nahlíženo jako na zneužívající jen v případě, že přílohy jsou v plném rozsahu reprodukovány v soudní písemnosti přeložené do jazyka adresáta nebo pokud jsou tyto přílohy adresátovi jako celek nezávisle na doručení již známy, neboť byly v plné míře obsaženy v písemném styku vedeném mezi smluvními stranami, který se podle jejich vůle uskutečnil v jazyce odesílajícího státu.
The Italian Government claims that refusal to accept a document may be regarded as a misuse of rights only if the annexes are reproduced in full in the court document translated into the language of the addressee or if the addressee already has cognisance of those annexes in their entirety irrespective of service because they are contained in full in the correspondence between the parties conducted in the language of the State of transmission as intended by the parties.
Tyto dvě podmínky však v projednávaném případě nebyly zkoumány.
However, those two conditions have not been
Z tohoto hlediska je na druhou část třetí předběžné otázky, která předpokládá skutkové okolnosti, jejichž existence byla vyloučena předkládajícím soudem, třeba nahlížet jako na nepřípustnou, neboť není pro rozhodnutí relevantní.
The addressee’s refusal to accept the document must be regarded as legitimate. From this point of view, the second part of the third question referred, which presupposes factual circumstances ruled out by the referring court, must be regarded as inadmissible because it is irrelevant to the decision.
písemnosti jsou dostatečně chráněny, pokud zná nebo může znát obsah nepřeložených příloh.
are sufficiently protected if the addressee has or is able to have cognisance of the content of the untranslated annexes.
V původním řízení se smluvní ustanovení o používání jazyka netýká pouze písemného styku mezi smluvními stranami, ale i styku s úřady a veřejnými orgány.
In the case in the main proceedings the contractual clause on the use of a language concerns not only correspondence between the parties, but also correspondence with the authorities and public institutions.
To zahrnuje písemný styk v případě názorových neshod o smluvních povinnostech a písemný styk v souvislosti se soudním řízením.
This covers correspondence in the event of a difference of opinion over contractual obligations and correspondence in connection with court proceedings.
Komise však upřesňuje, že by mohlo být vhodné vykládat jinak ustanovení ve smlouvě mezi slabou smluvní stranou a silnou smluvní stranou, jako např. ve spotřebitelské smlouvě.
However, the Commission makes clear that it may be appropriate to give a different interpretation to a clause in a contract between a weak party and a strong party, such as a consumer contract.
A – Úvodní poznámky
A — Introductory remarks
Ohledně třetí předběžné otázky odkazuje česká vláda na úvahy ke druhé otázce a uplatňuje názor, že odpověď na třetí otázku je obsažena již v odpovědi na druhou otázku.
With regard to the third question, the Czech Government refers to the arguments on the second question and considers that the answer to the third question is already contained in the answer to the second question.
Komise se opírá o znění desátého bodu odůvodnění nařízení č.
The Commission relies on the wording of recital 10 in the preamble to Regulation No 1348/2000 and also takes the position that the interests of the addressee of a document
Ve snaze nalézt kompromis mezi zájmy žalobce na rychlém a cenově výhodném doručení a zájmy žalovaného vzít na vědomí obsah žaloby směřující proti němu ustupuje nařízení č. 1348/2000 podle názoru právní vědy od časově náročných a nákladných překladů, pokud adresát zná jazyk odesílajícího státu 6.
According to academic legal opinion, in an effort to strike a balance between the interests of the applicant in quick and low-cost service and the interests of the defendant in being able to take cognisance of the content of an action brought against him, Regulation No 1348/2000 dispenses with time-consuming and expensive translations where the addressee understands the language of the State of transmission. 5
V této věci se jedná o tři předběžné otázky.
Three questions have been asked in this case.
První předběžná otázka má obecný význam pro doručování ve všech občanských a obchodních věcech.
The first question is of general importance for service effected in all civil and commercial matters.
Druhou a třetí otázku je naproti tomu třeba omezit na zvláštní oblast doručování, které se týká smluv uzavřených mezi podnikateli.
The second and third questions, on the other hand, are confined to the specific area of service concerning contracts concluded between traders.
Je nutné uvážit, že zasílání a doručování písemností se nachází v oblasti střetu požadavků zajištění spravedlnosti, ochrany žalovaného a hospodárnosti řízení.
It must be borne in mind that the transmission and service of documents lie within a triangle of conflicting priorities concerning access to the administration of justice, the protection of defendants and procedural economy.
Dosažení výše uvedených cílů je problematické v té míře, v níž urychlení doručování písemností může být na úkor ochrany žalovaného, zejména když již není zajištěno, aby si mohl žalovaný účinně připravit svou obhajobu – ať již z jazykových, časových, nebo jiných důvodů. Ochrana žalovaného zase
Realisation of the abovementioned objectives therefore appears problematic in that prejudicial effects on the protection of defendants may be inherent in the expedition of the transmission of documents, for example if it is no longer guaranteed that the defendant will be able to prepare his defence effectively, whether for linguistic, temporal or other reasons.
V tomto předpisu lze spatřovat podstatný vývoj evropského práva doručování.
That provision represents an important development in European law on service.
Příkaz překládat cizojazyčné písemnosti do úředního jazyka přijímajícího členského státu se v klasickém mezinárodním právu veřejném vysvětluje suverenitou státu, v němž má dojít k doručení [Bajons, „Internationale Zustellung und Recht auf Verteidigung“, v: Wege zur Globalisierung des Rechts: Festschrift für Rolf A. Schütze zum 65. Geburtstag, 1999, s. 49 (71)].
The requirement to translate foreignlanguage documents into the official language of the Member State addressed can be explained in classical international law by the sovereignty of the State in which service is to be effected (Bajons, ‘Internationale Zustellung und Recht auf Verteidigung’, in Wege zur Globalisierung des Rechts: Festschrift für Rolf A. Schütze zum 65. Geburtstag, 1999, p. 49 (71)).
Co je třeba chápat pod pojmem „občanská a obchodní věc“, je Soudním dvorem stanoveno autonomně ve smyslu nařízení.
The meaning of civil and commercial matters is defined by the Court of Justice autonomously for the purposes of the regulation.
Je třeba výslovně zdůraznit, že ochrana žalovaného, resp. jeho právo být vyslechnut má přednost před hospodárností řízení.
6 It must be made clear that the protection of defendants and their right to a fair hearing take precedence over procedural economy.
Volba zjednodušené mezinárodní formy doručování v nařízení č.
The choice of a simplified international form of service in Regulation No 1348/2000 must not affect the legal guarantees to be afforded to the defendant, in this case the addressee.
1348/2000 nesmí měnit nic na právních zárukách poskytnutých žalovanému, tj. v této věci adresátu 8.
7 proper construction of Article 8(1) of Regulation No 1348/2000, ‘when the addressee of a document has refused it on the ground that it is not in an official language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands, it is possible for the sender to remedy that by sending the translation requested’. 11