natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Zejména podle SEP není článek 9 OEPS ničím jiným než ustanovením, jehož prostřednictvím byly distribuční společnosti oprávněny přenést na odběratele zátěž vyplývající z částek, které se zavázaly platit společnostem vyrábějícím elektřinu v souladu s protokolem.
More particularly, according to SEP, Article 9 of the OEPS is nothing other than an instrument permitting the distribution companies to pass on to their customers the contributions which they have undertaken to pay to the generating undertakings under the protocol.
Vláda Nizozemska rovněž zdůrazňuje, že dotčený příplatek je odůvodněn na základě protokolu, a trvá na tom, že přestavuje složku odměny, která má být zaplacena za službu přenosu.
The Netherlands Government also maintains that the contested surcharge is justified on the basis of the protocol and insists that it represents an element of the payment due in respect of the transmission services.
b) Otázka, zda příplatek zavedený čl.
(b) Does the surcharge laid down by Article 9(1) of the OEPS constitute a charge having equivalent effect within the meaning of Article 25 EC or discriminatory internal taxation within the meaning of Article 90 EC?
1 OEPS představuje poplatek s rovnocenným účinkem ve smyslu článku 25 ES nebo diskriminační vnitrostátní zdanění podle článku 90 ES
It is appropriate at the outset to consider some of the arguments advanced by SEP and
Nezdá se mi, že by tyto argumenty umožňovaly dospět k závěru, že dotčený příplatek, i když se vyznačuje vlastnostmi, které jej od klasického poplatku odlišují, nemůže spadat pod pojem „poplatek s rovnocenným účinkem“ ve smyslu článku 25 ES nebo pod pojem „vnitrostátní zdanění“ ve smyslu článku 90 ES.
Although the contested surcharge possesses features that distinguish it from a tax in the traditional sense, it does not seem to me that those arguments allow the conclusion that it is not caught by the definition of charge having equivalent effect within the meaning of Article 25 EC or of internal taxation within the meaning of Article 90 EC.
25 — Tyto obtíže ostatně dosvědčuje počet předběžných otázek podaných ohledně tohoto problému i přes jednoznačnou judikaturu.
25 — That those difficulties exist is, in fact, borne out by the number of questions for a preliminary ruling which have been submitted on that point, even though the caselaw is unambiguous.
26 — Již generální advokát Roemer vyjádřil svou bezradnost nad komplexností hodnocení nezbytných za účelem ověření výše kompenzace ve svém stanovisku ve věci Capolongo (77/72, Recueil, s.
26 — Uncertainties linked to the assessments required to determine the scale of compensation had already been expressed by Advocate General Roemer in his Opinion in Case 77/72 Capolongo [1973] ECR 611, and p.
611, zvláště s. 632), přičemž rozsudek v této věci obsahuje první potvrzení kritéria kompenzace v judikatuře.
632 in particular, with the judgment in that case containing the first reference in the caselaw to the criterion of offsetting.
O několik let později generální advokát Trabucchi ve svém stanovisku ve věci IGAV (uvedené výše v poznámce pod čarou 18) a generální advokát Reischl ve věci Cucchi (uvedené výše v poznámce pod čarou 18) navrhli uplatňovat toto kritérium restriktivně, jelikož se domnívali, že by se judikatura Capolongo měla vztahovat pouze na případy „podstatného obcházení zákona“.
Some years later, Advocate General Trabucchi, in his Opinion in IGAV, cited in footnote 18, and Advocate General Reischl in his Opinion in Cucchi, cited in footnote 18, proposed that that criterion should be given a restrictive interpretation, taking the view that the decision in Capolongo should relate only to cases of ‘significant fraud’.
Otevřeně kritičtí byli generální advokát Mayras (věc ICAP, 222/78, Recueil, 1979, s. 1163) a generální advokát Gulmann (věc CELBI, uvedená v poznámce pod čarou 24, bod 15).
Openly critical comments have been made by Advocate General Mayras (Case 222/78 ICAP [1979] ECR 1163) and Advocate General Gulmann (in CELBI, cited in footnote 24, point 15).
Konečně, obtíže při uplatňování kritéria kompenzace v jednotlivých konkrétních případech několikrát zdůraznil generální advokát Tesauro (viz například jeho stanovisko ve věci UCAL, uvedené v poznámce pod čarou 17).
Finally, Advocate General Tesauro has, on several occasions, highlighted the difficulties in applying the criterion of offsetting to individual cases of this kind (see, for instance, his Opinion in UCAL, cited in footnote 17).
27 — Viz v tomto smyslu stanovisko generálního advokáta Gulmanna ve věci CELBI, uvedené v poznámce pod čarou 24, bod 15, a před ním stanovisko generálního advokáta Mayrase ve věci ICAP, uvedené v poznámce pod čarou 24.
27 — See, to that effect, the Opinion of Advocate General Gulmann in CELBI, cited in footnote 24, point 15, and, before him, the Opinion of Advocate General Mayras in ICAP, cited in footnote 26.
Zaprvé, jak vyplývá z výše uvedeného, je pojem „poplatek s rovnocenným účinkem“ v judikatuře definován zvláště extenzivně.
First, as we have seen above, the caselaw defines the concept of charge having equivalent effect in particularly broad terms.
Z této definice vyplývá, že podstata dotčeného právního pojmu spočívá v účinku, který má dané finanční zatížení na obchod mezi členskými státy.
It follows from that definition that the essence of the legal concept in question lies in the effects which a specific pecuniary charge has on trade between Member States.
Formální aspekty, jako je název, výše, struktura, způsob vybírání, určení, příjemce výnosu z dotčeného poplatku a cíle, které sleduje, naproti tomu nemají za účelem jeho kvalifikace jako poplatku s rovnocenným účinkem význam za podmínky, že toto zatížení má právně
The formal aspects — such as the designation, the amount, the structure, the methods of collection, the destination, the recipient of the proceeds and the objectives pursued — are in fact irrelevant as regards its classification as a charge having equivalent effect, provided that the charge in question is legally binding
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA P. MENGOZZIHO – VĚC C-206/06 závaznou povahu („jednostranně uložená“) 28.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-206/06 relates to the tariff for the transmission service and not the cost of the electricity.
SEP mimoto poukázal na to, že tato služba je poskytována provozovateli nizozemských sítí na území Nizozemska.
SEP also points out that this service is provided by Netherlands net operators within Netherlands territory.
9 odst.
(‘imposed unilaterally’).
1 OEPS, stejně jako je nesporná povinnost využít služeb provozovatele sítě v místě, ve kterém má uživatel své bydliště nebo sídlo.
28In this case, the obligatory nature of the tax, which is payable by any user who meets the conditions laid down by Article 9(1) of the OEPS, is not in doubt, and it is likewise not in doubt that the use of the services of the net operator of the place in which the user is established is obligatory.
Stejně tak široký je i pojem „vnitrostátní zdanění“ ve smyslu článku 90 ES 29.
The concept of internal taxation within the meaning of Article 90 EC is equally broad. 29
Jak známo, článek 25 ES se týká pouze finančního zatížení zboží.
As is well known, Article 25 EC relates only to charges on goods.
Pokud by měla být přijata úvaha SEP, bylo by tak použití těchto ustanovení v projednávaném případě vyloučeno z toho pouhého důvodu, že není zpoplatněn žádný výrobek.
Were SEP’s argument to be endorsed, the application of that provision would, therefore, be ruled out in this case, simply on the ground that no product is affected.
Zadruhé, Soudní dvůr již měl příležitost posuzovat na základě článků 25 ES a 90 ES poplatkovou povinnost, která byla zahrnuta v sazbě nebo ceně regulované zákonem 30.
Secondly, the Court has already had occasion to assess, on the basis of Articles 25 EC and 90 EC, pecuniary charges that appear as elements in a tariff or a statutorily regulated price. 30
Úvodem je dále třeba přezkoumat argument SEP, podle něhož je článek 25 ES nepo-
Also as a preliminary point, it is necessary to consider the argument advanced by SEP, according to which Article 25 EC is not applicable because the contested surcharge
V tomto ohledu je třeba nejprve uvést, že Soudní dvůr měl již příležitost potvrdit, že elektřina je zbožím ve smyslu ustanovení Smlouvy v oblasti volného pohybu zboží 31.
In that connection, it must first be pointed out that the Court has already had occasion to find that electricity constitutes a product within the meaning of the Treaty provisions on the free movement of goods.
Kromě toho, když rozhodoval o žalobě pro nesplnění povinnosti z důvodu porušení článku 31 ES, Soudní dvůr uvedl, že „služby nezbytné k dovozu nebo vývozu elektřiny a k jejímu přenosu a její distribuci pouze představují prostředky k dodání zboží ve smyslu Smlouvy uživateli“ 32, čímž v důsledku uznal akcesorickou povahu těchto služeb ve vztahu k předmětu dodání.
31Ruling on an action for failure to fulfil obligations involving a breach of Article 31 EC, the Court also pointed out that ‘the services needed for the import or export of electricity and its transmission and distribution merely constitute the means for supplying users with goods within the meaning of the Treaty’, 32recognising, therefore, that those services are of an ancillary nature, as compared with the subjectmatter of the service provided.
28 — Například v rámci žaloby pro nesplnění povinnosti proti Itálii tak Soudní dvůr vyloučil, že by sazebník vypracovaný profesní komorou a uložený zákonem představoval poplatek s rovnocenným účinkem, jelikož využití služeb, ve vztahu k nimž se sazebník uplatňoval, nebylo povinné (viz rozsudek ze dne 9. února 1994, Komise v. Itálie,C-119/92, Recueil, s. I-393, body 46 a 47).
28 — Thus, for example, in the context of an action brought against the Italian Republic for failure to fulfil obligations, the Court ruled that a tariff set by a professional association and given legal effect by statute did not constitute a charge having equivalent effect, since the use of the ser -vices to which that tariff applied was not compulsory (see Case C-119/92 Commission v Italy [1994] ECR I-393, paragraphs 46 and 47).
29 — Viz například rozsudek ze dne 16. února 1977, Schöttle (20/76, Recueil, s. 247, body 12 a 13).
29 — See, for example, Case 20/76 Schöttle [1977] ECR 247, paragraphs 12 and 13.
V rozsudku ze dne 2. dubna 1998, Outokumpu (C-213/96, Recueil, s.
In Case C-213/96 Outokumpu [1998] ECR I-1777, the Court assessed the compatibility with Articles 25 EC and 90 EC of a tax on electricity production.
I-1777), Soudní dvůr posuzoval slučitelnost poplatku vybíraného z výroby elektřiny s články 25 ES a 90 ES.
In this case, the observations which SEP has submitted to the Court indicate that during the period when the contested surcharge applied, the tariff for transmitting electricity was fixed by a public body.
32 — Viz rozsudek Komise v. Itálie, C-158/94, uvedený v poznámce pod čarou 31, bod 18.
32 — See Case C-158/94 Commission v Italy, cited in footnote 31, paragraph 18.
ESSENT NETWERK NOORD A DALŠÍ dotčených výrobků“ 35, musí být kvalifikován jako „vnitrostátní zdanění, které nepřímo postihuje výrobky“ 36.
ESSENT NETWERK NOORD AND OTHERS weight of the goods in question’, 35 must be regarded as ‘taxation imposed indirectly on products’.
Soudní dvůr měl totiž za to, že „takový poplatek, který se bezprostředně odráží v ceně domácího a dováženého výrobku, musí být podle článku [90 ES] na dovážené výrobky uplatňován nediskriminačním způsobem“ 37.
36 The Court found that ‘such a tax which has an immediate effect on the cost of the national and imported product must by virtue of Article 9[0] be applied in a manner which is not discriminatory to imported products.’ 37
Dále je třeba připomenout, že pojem „poplatek s rovnocenným účinkem“ může být použit na jakékoli finanční zatížení postihující domácí nebo cizí zboží z důvodu skutečnosti, že překračuje hranici, bez ohledu na způsob jeho vybírání.
It is necessary next to point out that the concept of charge having equivalent effect can embrace any charge that affects domestic or foreign goods because they cross a border, whatever the method of collection.
Tyto podmínky splňuje rovněž poplatek, jehož předmětem není skutečnost spočívající v dovozu nebo vývozu zboží, ale v poskytnutí služby nezbytné nebo související s provedením těchto operací 33, pokud tedy může mít dopad na pohyb dotčeného zboží uvnitř Společenství.
Those conditions are also met by a tax which is triggered, not by the import or export of a product, but by the provision of a service which is necessary for or linked to the conduct of such operations, 33 or if it is, in any event, capable of affecting the movement of the goods in question within the Community.
Přitom se mi zdá zjevné, že poplatek vybíraný v souvislosti s poskytováním služeb přenosu a stanovený v závislosti na množství dodaného produktu, který dotčený produkt nepřímo postihuje, v zásadě může takový dopad mít.
It seems clear to me that, since it indirectly affects the goods in question, a charge levied on the provision of transmission services and determined according to the quantity of goods transmitted is, in principle, capable of having such an effect.
Z důvodů vysvětlených výše nejsem toho názoru, že by posouzení legality sporného poplatku na základě článku 25 ES mělo být vyloučeno z toho pouhého důvodu, že předmětem tohoto poplatku je skutečnost spočívající v poskytnutí služby (přenosu) nezbytné k uvádění dotčeného zboží na trh.
For the reasons set out above, I do not consider that an assessment of the lawfulness of the contested charge on the basis of Article 25 EC must be ruled out simply because the event that triggers that charge resides in a service (transmission) that is an intrinsic part of the distribution chain of the product at issue.
Po tomto vysvětlení je třeba přezkoumat vlastnosti sporného příplatku k sazbě za účelem určení, zda se na tento příplatek vztahuje zákaz stanovený v článku 25 ES, nebo v článku 90 ES.
Having clarified all of those points, it is necessary to consider the characteristics of the price surcharge at issue in order to determine whether it falls within the prohibition under Article 25 EC or the prohibition under Article 90 EC.
Soudní dvůr mimoto již měl příležitost rozhodnout o otázce, která byla obdobná přezkoumávané otázce, i když pouze z hlediska článku 90 ES.
Moreover, the Court has already had occasion to rule on a question similar to that at issue here, albeit with reference to Article 90 EC alone.
V rozsudku Schöttle 34, který Komise připomíná ve svém vyjádření, se Soudní dvůr zabýval některými otázkami týkajícími se výkladu uvedeného ustanovení v souvislosti se zpoplatněním přepravy zboží po silnici, které platilo v Německu.
In the Court’s judgment in Schöttle, 34which the Commission cites in its written observations, the Court was seised of a number of questions concerning the interpretation of Article 90 EC in relation to a tax in force in Germany on the transport of goods by road.
Soudní dvůr odmítl argumentaci německé vlády, která se domnívala, že dotčené poplatky nespadají do působnosti článku 90 ES z důvodu, že nepostihují zboží jako takové, a rozhodl, že takový poplatek, jako je poplatek přezkoumávaný v uvedené věci, „vybíraný z mezinárodní přepravy zboží po silnici podle vzdálenosti této přepravy na území daného členského státu a podle váhy
Dismissing the arguments advanced by the German Government, which maintained that the tax in question was not caught by Article 90 EC, since it did not affect the product as such, the Court held that a tax such as the tax at issue in that case, ‘imposed on international transport of goods by road according to the distance covered on the national territory and the
Je nesporné, že dotčený poplatek postihuje bez rozdílu elektřinu vyrobenou v Nizozemsku i dovezenou elektřinu za použití téhož způsobu výběru.
It is a matter of agreement that the charge in question affects electricity produced in the Netherlands and imported electricity, without distinction, using the same collection methods.
Mohlo by se tedy zdát, že jeho zdánlivá neutralita vylučuje použití článku 25 ES a spíše hovoří ve prospěch jeho posouzení na základě článku 90 ES.
That apparent neutrality would seem, therefore, to preclude the application of Article 25 EC and suggest instead that any assessment should be based on Article 90 EC.
33 — Jako je tomu například tehdy, pokud je poplatek protiplněním za vydání dovozních licencí nebo za provedení zdravotních prohlídek.
33 — In cases, for example, in which the charge represents the consideration payable for the issue of import licences or for health checks.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA P. MENGOZZIHO – VĚC C-206/06
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-206/06 to a ceiling of NLG 400 000 000, to cover the nonrecoverable costs for 2000, while any excess was to be paid by SEP to the Minister for the Economy and was intended to finance coverage of the nonrecoverable costs under Article 7 of the OEPS for the years subsequent to 2000 (Article 9(5), in fine).
závěr vyvozen, třeba ověřit, zda se tato neutralita nevytrácí vzhledem k určení vybraného výnosu.
However, the caselaw mentioned above provides that, 38before arriving at that conclusion, it is necessary to determine whether that neutrality is lost in the light of the purpose for which the revenue is used.
Kdyby totiž zatížení postihující domácí výrobek bylo úplně kompenzováno výhodami, z nichž má tento výrobek případně prospěch v závislosti na určení výnosu z uplatňování sporného příplatku, použil by se článek 25 ES, a nikoli článek 90 ES, jelikož by tento příplatek i přes svou zdánlivě neutrální povahu ve skutečnosti zatěžoval pouze dovezený výrobek.
If, in fact, the charge on the domestic product was to be fully offset by the advantages that might accrue to that product as a result of the allocation of the revenue resulting from the application of the contested surcharge, it would be Article 25 EC and not Article 90 EC that would apply, because, appearances notwithstanding, the surcharge would in reality affect only the imported product.
9 odst. 4 OEPS, respektive, pokud jde o částku převyšující 400 milionů NLG, podle článku 7 OEPS.
On the basis of that mechanism, all of the sums levied were to be used to cover the nonrecoverable costs and had to be paid to SEP (or the EGUs) in accordance with Article 9(4) of the OEPS or, in the case of sums in excess of NLG 400 000 000, Article 7 of the OEPS respectively.
I když je podle ustálené judikatury toto ověření věcí vnitrostátního soudu, zdá se mi nicméně vhodné, aby Soudní dvůr v mezích své pravomoci poskytl k této otázce některá vodítka, zejména s přihlédnutím k argumentům uplatněným účastníky vnitrostátního řízení.
Although it is settled caselaw that it is for the national court to make that assessment, I none the less consider it appropriate that the Court should, within the limits of its jurisdiction, provide some guidance on the matter, taking account, in particular, of the arguments submitted by the parties in the national proceedings.
Následující poznámky tedy s přihlédnutím k výše uvedenému.
It is with that in mind that I make the following observations.
V důsledku toho, pokud by se mělo ukázat, že platby stanovené těmito ustanoveními byly skutečně provedeny a že odpovídající částky byly skutečně a v plném rozsahu použity ve prospěch vnitrostátních výrobců elektřiny – přičemž výsledkem toho by byla finanční rovnocennost zatížení a výhod –, bylo by zřejmě logické dospět k závěru 39, jak to činí Komise ve svém vyjádření, že hospodářský dopad sporného přeplatku na domácí elektřinu byl zcela neutralizován.
Therefore, were it to be proved that the payments for which those articles provide were actually made and that the relevant amounts were actually used, and used in full, to benefit the national electricity producers — in such a way as to produce pecuniary equivalence between the charges and the advantages — it would seem logical to conclude, 39as the Commission does in its observations, that the economic impact of the contested surcharge on national electricity was entirely neutralised.
Tyto částky měly současně s částkami vybíranými podle odstavce 2 téhož
Those sums, along with the sums collected on the basis of Article 9(2), had to be used, subject
39 — K tomuto závěru by bylo možno dospět i při neexistenci údajů o celkové částce výnosu z dotčeného příplatkua o procentuálním podílu elektřiny dovezené z jiných členských států a dodané – bezprostředně nebo prostřednictvím SEP – v období uplatňování tohoto příplatku vůči subjektům, které jej byly povinny platit.
39 — It seems possible to arrive at that conclusion even in the absence of data concerning the total amount of the sums arising from the application of the contested surcharge or the percentage of electricity imported from other Member States and supplied — either directly or indirectly via SEP — to persons required to pay the surcharge during the period when it was in force.
38 — Viz výše body 35 až 38.
38 — See points 34 to 37 above.
ESSENT NETWERK NOORD A DALŠÍ elektřiny v období zohlednění dotčených nákladů 41.
ESSENT NETWERK NOORD AND OTHERS during the period when the costs in question were allocated. 41
Nicméně, aby mohl předkládající soud dospět k tomuto závěru, musí nejprve zjistit, zda: i) výnosy z uplatňování sporného příplatku jsou skutečně určeny k takovému použití, ze kterého má prospěch zvláště domácí výrobek, a zda ii) je „zpoplatněný výrobek totožný se zvýhodněným domácím výrobkem“.
However, in order to reach that conclusion, the national court will have first of all to determine whether: (i) the sums produced by levying the contested surcharge were in fact destined for a use which gave the national product a specific advantage and (ii) whether ‘the taxed product and the advantaged national product are the same’.
Pokud jde o otázku uvedenou ad i), musí předkládající soud určit, zda a v jakém rozsahu by dotčené uvízlé náklady v případě jejich nepokrytí z výnosů ze sporného příplatku k sazbě, nebo v případě neexistence jakéhokoli jiného zásahu veřejných orgánů přímo či nepřímo zatížily účetní rozvahu výrobců elektřiny.
As regards (i), the national court will have to ascertain whether and to what extent, in the absence of the coverage provided by the revenue from the contested price surcharge or any other form of public intervention, the relevant nonrecoverable costs would have, directly or indirectly, affected the balance sheet of the EGUs.
Krom toho není vyloučeno, že předkládající soud musí v rámci svého posouzení rovněž zohlednit protokol, aby ověřil, za jakých podmínek bylo upraveno převedení podstatné části uvízlých nákladů na distribuční společnosti (nebo každopádně na subjekty, které jsou povinny platit sporný příplatek) 42.
Furthermore, the possibility cannot be excluded that, in its assessment, the national court will also have to have regard to the protocol, in order to determine the manner in which it provided for a significant transfer of the nonrecoverable costs to the distribution companies (or, at any event, to the bodies required to levy the contested surcharge).
V tomto ohledu je třeba uvést, že Essent podle tvrzení SEP provedla platbu částky, kterou jí byla dlužna za rok 2000 na základě protokolu, dokonce již před nabytím účinnosti článku 9 OEPS.
42In that connection, it should be noted that, according to SEP, Essent had undertaken payment of what it was owed under the protocol for 2000 even before Article 9 of the OEPS had entered into force.