natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Toto zařízení zahrnovalo laserové zaměřovací přístroje podobné samopalům, jakož i senzorové snímače umístěné ve střeleckých drahách nebo na vestách nošených hráči.
However, the method by which it was calculated induced him to bring an action against the German State.
Maje za to, že zábavní hry simulující akty zabíjení jsou v rozporu s lidskou důstojností, a představují tudíž nebezpečí pro veřejný pořádek, pořádkový orgán vyhláškou zakázal společnosti provozovat zařízení určená ke střílení do lidských terčů.
That allowance was calculated on the basis of remuneration from which, however, German wage tax had been notionally deducted, even where, as in Mr Merida’s case, the remuneration was subject to tax in the country of residence, in casu France, under a double taxation agreement between the two countries.
Po zamítnutí správního opravného prostředku a soudních žalob podaných proti tomuto správně-pořádkovému opatření podala Omega opravný prostředek „Revision“ k Bundesverwaltungsgericht.
The German Bundesarbeitsgericht (Federal Labour Court) asked the Court whether the method of calculation in question was compatible with Article 39 EC.
Na jeho podporu se mimo jiné dovolává toho, že vyhláška zasahuje do volného pohybu služeb zakotveného v článku 49 ES, když sporné zařízení předpokládá využití knowhow pocházejícího od britské společnosti.
Apart from Article 39 EC, the Court, in order to reply to the question submitted, referred to the prohibition of discrimination set out in Article 7(4) of Regulation No 1612/68.
Bundesverwaltungsgericht v tomto ohledu připouští, že i když obchodní provozování „hry na zabíjení” sice představuje, jak uvedl prvně jmenovaný soud, zásah do lidské důstojnosti, který je v rozporu s německou ústavou, jeho zákaz přesto porušuje volný pohyb služeb zaručený článkem 49 ES.
10 After pointing out that, unless it was objectively justified and proportionate to its aim, a provision of national law was indirectly discriminatory if it was intrinsically liable to affect migrant workers more than national workers and if there was a consequent risk that it would place the former at a particular disadvantage, the Court went on to hold that, in the case before it, the notional deduction of German wage tax in order to determine the basis of assessment of the interim allowance placed frontier workers such as Mr Merida at a disadvantage.
Rozhodl se tak dotázat Soudního dvora na základě článku 234 ES, zda je slučitelné zejména s článkem 49 ES, aby byla zakázána hospodářská činnost, která je v rozporu se základními hodnotami zakotvenými ústavou členského státu.
While application of that method of assessment ensured that German residents would, for the first year following the end of their contract of employment, receive an income equivalent to that of an active worker, that was not the case with regard to French residents, whose allowance, in the same way as their remuneration, was subject to tax in France.
Soudní dvůr v tomto ohledu konstatuje, že sporná vyhláška tím, že společnosti Omega zakazuje provozovat její herní zařízení po vzoru vyvinutém britskou společností a uvedeném legálně touto společností na trh ve Spojeném království, zejména v režimu franšízy, omezuje volný pohyb služeb, který článek 49 ES zaručuje jak poskytovatelům, tak příjemcům těchto služeb usazeným v jiném členském státě.
With a view, however, to justifying the manner in which the disputed method of assessment was applied to frontier workers, the German Government put forward grounds of simplified administration and limitation of financial charges. The Court unequivocally dismissed those objections, which could not in any event justify noncompliance with the obligations under the EC Treaty.
Opatření omezující volný pohyb služeb však mohou být odůvodněna důvody veřejného pořádku, jen pokud jsou tato opatření nezbytná pro ochranu zájmů, které mají zaručit,
Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community (OJ, English Special Edition 1968(II), p. 475).
Nezbytnost a proporcionalita takových opatření však, jak zdůrazňuje Soudní dvůr, nejsou vyloučeny jen z toho důvodu, že jeden členský stát zvolil systém ochrany odlišný od toho, který byl přijat jiným členským státem.
Court of Justice thus constituted a danger to public order, the police authorities issued a prohibition order against the company enjoining it to cease operating equipment intended for firing on human targets.
Jinými slovy Německo může tudíž zakázat to, co povolilo Spojené království, vyjde-li najevo nezbytnost a proporcionalita zákazu, a tak tomu v projednávaném případě skutečně je, poznamenává Soudní dvůr.
Following dismissal of its administrative complaint and appeals brought against that administrative measure of the police authorities, Omega brought an appeal on a point of law (‘Revision’) before the Bundesverwaltungsgericht (Federal Administrative Court).
Ta stanoví, že akcionář tuzemské společnosti kromě dividendy obdrží daňový odpočet v poměru k dani z příjmu právnických osob, kterou tento podnik odvedl. Při zdanění dividendy je uplatněn tento daňový odpočet, takže akcionář v praxi již nemusí z dividendy platit další daň.
The Bundesverwaltungsgericht acknowledged in this regard that, while the commercial exploitation of a ‘killing game’ did indeed, as the lower court had ruled, constitute an affront to human dignity contrary to the Grundgesetz (German Basic Law), its prohibition did, none the less, infringe the freedom to provide services guaranteed under Article 49 EC.
Právo na daňový odpočet je naproti tomu vyloučeno, pokud má společnost sídlo v jiném členském státě.
It accordingly decided to ask the Court, by way of a reference under Article 234 EC, whether, inter alia, the prohibition of a commercial activity that was at variance with the fundamental values enshrined in the national constitution was compatible with Article 49 EC.
Takovýto systém, který znamená, že dividendy nejsou již v konečném výsledku daněny u akcionáře, neponechává Soudní dvůr na pochybnostech o existenci omezení volného pohybu kapitálu ve smyslu článku 56 ES, pokud se uplatňuje pouze u dividend vyplácených společnostmi se sídlem ve Finsku, což platí i přesto, že, jak připomíná Soudní dvůr, přímé daně spadají do pravomoci členských států.
The Court held in this regard that, by prohibiting Omega from operating its game installation in accordance with the model developed by a British company and lawfully marketed by that company in the United Kingdom, in particular under the franchising system, the contested order affected the freedom to provide services which Article 49 EC guarantees both to providers and to the persons receiving those services established in another Member State.
Znevýhodňuje totiž osoby, které obdrží dividendy od společností se sídlem v jiných členských státech, a tímto způsobem je odrazuje od investování do takových společností, a tím má omezující účinek vzhledem k těmto společnostem, protože pro ně vytváří překážku pro získávání kapitálu ve Finsku.
However, it continued, as both the Community and its Member States are required to respect fundamental rights, the protection of those rights was a legitimate interest which could, in principle, justify a derogation from the obligations imposed by Community law, even under a fundamental freedom guaranteed by the Treaty such as the freedom to provide services.
Co se týče případného odůvodnění tohoto omezení, Soudní dvůr odmítá argument vycházející z čl. 58 odst.
Measures which restricted the freedom to provide services could, however, be justified on public policy grounds only if they were necessary for the protection of the interests which they were intended to guarantee and only in so far as those objectives could not be attained by less restrictive measures.
1 písm. a) ES, který dovoluje odlišné zacházení s daňovými poplatníky, kteří se nenacházejí ve stejné situaci, pokud jde o místo, kde je jejich kapitál investován.
None the less, it stressed, the need for, and proportionality of, the provisions adopted could not be excluded merely because one Member State had chosen a system of protection different from that adopted by another State.
Tato odchylka, připomíná Soudní dvůr, musí být předmětem striktního výkladu a je sama omezena odstavcem 3 téhož ustanovení, který se týká svévolné diskriminace a zastřeného omezování.
In other words, therefore, Germany could prohibit that which the United Kingdom authorised if it could be established that the measure imposing the prohibition was both necessary and proportionate, which, as the Court observed, was indeed the situation in the case under examination.
K tomu, aby rozdílné zacházení mohlo být považováno za slučitelné s odstavcem 1, a nikoliv za svévolnou diskriminaci zakázanou odstavcem 3, je tak třeba, aby se týkalo situací, které nejsou objektivně srovnatelné, nebo aby bylo odůvodněno naléhavým důvodem obecného zájmu, jako je nezbytnost chránit soudržnost daňové úpravy.
In the first place, the prohibition of the commercial exploitation of games involving the simulation of acts of violence against persons, in particular the representation of acts of homicide, corresponded to the level of protection of human dignity which the national constitution sought to guarantee within the territory of the Federal Republic of Germany.
Musí být mimoto v souladu se zásadou proporcionality.
For those reasons, the Court concluded, that order could not be regarded as a measure unjustifiably undermining the freedom to provide services.
Na podporu předmětné právní úpravy se vlády, které předložily svá vyjádření – v projednávaném případě finská vláda, ale také francouzská vláda a vláda Spojeného království – dovolávaly rovněž nezbytnosti zajistit soudržnost daňové úpravy.
Proceedings which concerned the Finnish legislation on the taxation of dividends.
Od té doby, kdy byl tento koncept v zásadě přijat Soudním dvorem v rozsudcích Bachmann (rozsudek ze dne 28. ledna 1992, C-204/90, Recueil 1992, s.
Under that legislation a person holding shares in a domestic company receives, in addition to the dividend, a tax credit in proportion to the corporation tax paid by the undertaking.
I-249) a Komise v. Belgie (rozsudek ze dne 28. ledna 1992, C-300/90, Recueil 1992, s.
The tax credit is offset against tax on the dividend, so that in practice the shareholder has no further tax to pay on his dividend.
I-305) jako potenciální odůvodnění omezení výkonu základních svobod zaručených Smlouvou, byl vskutku mnohokrát dovoláván, ale až dosud bez úspěchu.
By contrast, the right to benefit from a tax credit is excluded in the case where the company is established in another Member State.
Rozsudek Manninen dává Soudnímu dvoru novou příležitost připomenout, že aby argument založený na takovém odůvodnění mohl obstát, je potřeba, aby byla prokázána existence přímé souvislosti mezi dotyčným daňovým zvýhodněním a vyrovnáním tohoto zvýhodnění určitým daňovým odvodem. Takový argument musí být mimoto zkoumán s ohledem na cíl sledovaný dotčenou daňovou právní úpravou.
Such a system, the end result of which is that dividends are no longer taxed in the hands of the shareholder, left the Court in no doubt that it involved a restriction on the free movement of capital within the meaning of Article 56 EC inasmuch as it applied solely in favour of dividends paid by companies established in Finland, even though, as the Court pointed out, direct taxation falls within the competence of the Member States.
V projednávaném případě je přitom účelem právní úpravy zabránit dvojímu zdanění; i když skutečně existuje souvislost mezi daňovým zvýhodněním (daňovým odpočtem) a vyrovnávacím daňovým odvodem (daní z příjmů právnických osob se sídlem ve Finsku), tato právní úprava není nezbytná k zachování soudržnosti finské daňové úpravy.
That system disadvantaged persons receiving dividends from companies established in other Member States by deterring them from investing in such companies and thereby had a restrictive effect as regards those companies in that it constituted an obstacle to their raising capital in Finland.
Pokud by byl akcionáři společnosti se sídlem v jiném členském státě poskytnut daňový odpočet odpovídající dani z příjmů právnických osob uhrazené touto společností v tomto členském státě, představovalo by to podle Soudního dvora opatření méně omezující, aniž by přitom byla ohrožena soudržnost daňové úpravy.
As regards possible justification for that restriction, the Court rejected the argument based on Article 58(1)(a) EC, which authorises different treatment of taxpayers who are not in the same situation with regard to the place where their capital is invested.
Za těchto podmínek, pokračuje Soudní dvůr, musí výpočet daňového odpočtu, který má být poskytnut akcionáři, který obdržel dividendy od společnosti se sídlem v jiném členském státě, zohlednit daň skutečně uhrazenou touto společností v tomto jiném členském státě.
That derogation, the Court pointed out, had to be interpreted strictly and was itself limited by Article 58(3) EC, which is directed at arbitrary discrimination and disguised restrictions.
Případné obtíže, pokud jde o určení této daně, nemohou v tomto ohledu odůvodnit překážku volnému pohybu kapitálu, jako je překážka plynoucí z finské právní úpravy.
In order for a difference in treatment to be capable of being classified as unequal treatment which is permitted under Article 58(1) EC rather than as arbitrary discrimination which is prohibited by Article 58(3) EC, that difference in treatment must also concern situations which are not objectively comparable or be justified by overriding reasons in the general interest, such as the need to safeguard the cohesion of the tax system.
3.7 Co se týče pravidel hospodářské soutěže, soustředíme svou pozornost na devět věcí, z nichž čtyři jsou spojené.
In addition, it must comply with the principle of proportionality.
Ve spojených věcech AOK-Bundesverband a další (rozsudek ze dne 16. března 2004, C-264/01, C-306/01, C-354/01 a C-355/01, Recueil 2004, s.
The Court began by discounting the argument that the situations were not comparable.
I-2493) položily Oberlandesgericht Düsseldorf a Bundesgerichtshof Soudnímu dvoru několik předběžných otázek týkajících se výkladu článků 81, 82 a 86 Smlouvy o ES v rámci sporů mezi federacemi zdravotních pojišťoven a farmaceutickými společnostmi ve věci pevných maximálních částek pro účast zdravotních pojišťoven na nákladech na léky a prostředky zdravotní péče, které byly zavedeny německým zákonodárcem ve snaze čelit schodku systému zákonného zdravotního pojištění.
In view of the purpose of the Finnish tax legislation, namely to prevent double taxation – corporation tax and income tax – of the profits distributed by the company in which the investment is made, shareholders who are fully taxable in Finland find themselves in a comparable situation, whether they receive dividends from a national company or from a company established in another Member State inasmuch as, in the two cases, the dividends are, apart from the tax credit, liable to be subjected to double taxation.
Oberlandesgericht Düsseldorf a Bundesgerichtshof se v podstatě tázaly Soudního dvora, zda pravidla hospodářské soutěže stanovená Smlouvou o ES brání tomu, aby sdružení zdravotních pojišťoven, jako jsou federace zdravotních pojišťoven, stanovila maximální pevné částky odpovídající maximální hranici cen léků hrazených zdravotními pojišťovnami.
Since it was accepted in principle by the Court in its judgments in Case C-204/90 Bachmann [1992] ECR I-249 and Case C-300/90 Commission v Belgium [1992] ECR I-305 as a potential justification for restrictions on the fundamental freedoms guaranteed by the Treaty, that notion has been invoked on numerous occasions but hitherto without success.
Bundesgerichtshof se mimoto tázal, zda v případě kladné odpovědi existuje vůči těmto sdružením jednak právo na uvedení do předešlého stavu a jednak právo na náhradu újmy utrpěné v důsledku zavedení maximálních pevných částek.
The judgment in Manninen provided the Court with a fresh opportunity to point out that, for an argument based on such justification to succeed, a direct link had to be established between the tax advantage concerned and the offsetting of that advantage by a particular tax deduction.
Soudní dvůr převzal řešení, které zvolil ve své judikatuře ve věci „Poucet a Pistre“, podle kterého se pojem podniku v kontextu soutěžního práva Společenství nevztahuje na
In this case, the legislation was designed to prevent double taxation; while there was indeed a link between the tax advantage (tax credit) and the offsetting tax deduction (corporation tax paid by the company established
Soudní dvůr organizace pověřené správou zákonných systémů zdravotního pojištění a důchodového zabezpečení, které sledují výlučně sociální cíle a nevykonávají hospodářskou činnost.
Court of Justice in Finland), that legislation was not necessary in order to preserve the cohesion of the tax system.
Měl tak za to, že tak tomu je u zdravotních pojišťoven, které, byť by jim zákonodárce poskytl určitou míru svobody při stanovení sazeb příspěvků za účelem podpory řádného řízení, mají právní povinnost poskytovat svým pojištěncům povinná plnění, která jsou v převážné míře identická a jsou nezávislá na výši příspěvků.
Granting to a shareholder in a company established in another Member State a tax credit calculated by reference to the corporation tax paid by that company in that Member State would, the Court held, constitute a less restrictive measure while at the same time not threatening the cohesion of the tax system.
Soudní dvůr v důsledku toho v projednávané věci usoudil, že „pokud federace zdravotních pojišťoven určují maximální pevné částky, nečiní tak nic jiného, než že plní své úkoly v oblasti správy systému sociálního zabezpečení, které jim byly svěřeny právními předpisy, a nevystupují jako podniky vykonávající hospodářskou činnost“ (bod 64).
It was in those circumstances appropriate, the Court went on, to take account, in the calculation of the tax credit to be granted to a shareholder who had received dividends from a company established in another Member State, of the tax actually paid by that company in that other Member State.
Články 81 a 82 se tedy na taková opatření nepoužijí.
Possible difficulties in determining the tax actually paid could not, in that regard, justify an obstacle to the free movement of capital such as that which arose from the Finnish legislation.
I-5039) byl Soudní dvůr dotázán ze strany Landgericht Frankfurt am Main, jak má být vykládán článek 82 Smlouvy v rámci sporu mezi dvěma společnostmi specializujícími se na průzkum trhu v odvětvích farmaceutických výrobků a výrobků péče o zdraví, který se týkal nároku, který si jedna z uvedených společností činila na použití modulární struktury údajů vyvinuté druhou společností pro poskytování údajů o regionálních prodejích farmaceutických výrobků v Německu.
In Joined Cases C-264/01, C-306/01, C-354/01 and C-355-01 AOK Bundesverband and Others [2004] ECR I-2493 , several questions on the interpretation of Articles 81 EC, 82 EC and 86 EC were referred to the Court for preliminary ruling by the Oberlandesgericht Düsseldorf (Higher Regional Court, Düsseldorf) and the Bundesgerichtshof (Federal Court of Justice) in disputes between associations of sickness and health insurance funds and pharmaceutical companies concerning the fixed maximum amounts payable by sickness funds towards the cost of medicinal products and treatment materials which had been established by the German legislature with a view to addressing the deficit in the statutory health insurance scheme.
Landgericht Frankfurt am Main měl za to, že podnik nemůže vykonávat své právo zakázat veškeré protiprávní používání svého díla, pokud zneužívá svého postavení ve smyslu článku 82 Smlouvy o ES tím, že odmítá jinému podniku za přiměřených podmínek poskytnout licenci, a obrátil se tudíž na Soudní dvůr se třemi otázkami k výkladu uvedeného ustanovení Smlouvy.
The Oberlandesgericht Düsseldorf and the Bundesgerichtshof essentially asked the Court whether the competition rules laid down by the EC Treaty precluded groups of sickness funds, such as the fund associations, from determining fixed maximum amounts corresponding to the upper limit of the price of medicinal products whose cost is borne by sickness funds.
Soudní dvůr jednak rozhodl, že „pro účely zkoumání, zda podnik, který zaujímá dominantní postavení, případně zneužívá svého postavení, když odmítne poskytnout licenci na použití modulární struktury údajů chráněné právem z duševního vlastnictví, jehož je majitelem, patří mezi skutečnosti, které musí být vzaty v úvahu pro určení, zda chráněná struktura údajů je nezbytná k prodeji studií tohoto druhu, míra účasti uživatelů na vývoji uvedené struktury a úsilí, zejména co se týče nákladů, které by případní uživatelé museli vynaložit k tomu, aby mohli koupit studie o regionálních prodejích farmaceutických výrobků prezentované na základě alternativní struktury údajů“ (bod 30).
The Court adopted the solution set out in its ‘Poucet and Pistre’ case-law, to the effect that the concept of an undertaking, within the context of Community competition law, does not cover bodies entrusted with the management of statutory health insurance and old-age insurance schemes which pursue an exclusively social objective and do not engage in economic activity.
S použitím své judikatury ve věci „Magill“ Soudní dvůr kromě toho rozhodl, že „odmítnutí podniku, který zaujímá dominantní postavení a který je majitelem práva z duševního vlastnictví k modulární struktuře nezbytné k prezentaci údajů o regionálních prodejích farmaceutických výrobků v členském státě, poskytnout licenci k používání této struktury jinému podniku, který si přeje rovněž poskytovat takové údaje v témže členském státě, představuje zneužití dominantního postavení ve smyslu článku 82 ES, jsou-li splněny následující podmínky: ─ podnik, který o licenci požádal, má v úmyslu nabízet na trhu poskytování dotčených údajů nové produkty nebo služby, které majitel práva k duševnímu vlastnictví nenabízí a pro které existuje potenciální poptávka na straně spotřebitelů; ─ odmítnutí není odůvodněno objektivními důvody; ─ odmítnutí může majiteli práva z duševního vlastnictví vyhradit trh poskytování údajů o prodejích farmaceutických výrobků v dotyčném členském státu s vyloučením jakékoli konkurence na tomto trhu“ (bod 52).
The Court took the view in Poucet and Pistre that this was the position with regard to sickness funds, which, even though the legislature had given them a degree of latitude in setting contribution rates in order to promote sound management, were compelled by law to offer to their members essentially identical obligatory benefits which do not depend on the amount of the contributions. The Court accordingly ruled in the present cases that ‘in determining the fixed maximum amounts, the fund associations merely perform a task for management of the German social security system which is imposed upon them by legislation and they do not act as undertakings engaging in economic activity’ (paragraph 64).
Čtyři ostatní věci v oblasti pravidel hospodářské soutěže, které si zaslouží, aby na ně bylo poukázáno, se vztahují ke státním podporám.
Articles 81 EC and 82 EC were therefore not applicable to such measures.
Ve věci Itálie v. Komise (rozsudek ze dne 29. dubna 2004, C-372/97, Recueil 2004, s. I-3679) se Soudní dvůr vyslovil k žalobě Italské republiky na částečné zrušení rozhodnutí Komise 98/182/ES ze dne 30. července 1997, jímž byly podpory poskytnuté v letech 1981 až 1995 regionem Friuli-Venezia Giulia podnikům silniční přepravy zboží v tomto regionu prohlášeny za podpory zčásti neslučitelné se společným trhem a jímž bylo nařízeno jejich částečné navrácení.
In Case C-418/01 IMS Health [2004] ECR I-5039, the questions put to the Court in a preliminary reference by the Landgericht (Regional Court) Frankfurt am Main (Germany) concerned the interpretation of Article 82 EC in the context of a dispute between two companies specialising in market studies in the pharmaceutical products and health care sectors centring on the claim by one of them that it was entitled to use a brick structure developed by the other for the provision of data on regional sales of pharmaceutical products in Germany.