natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Soud musí obdržet všechny uvedené písemnosti do jednoho měsíce ode dne rozhodnutí o nenavrácení.
The court shall receive all the mentioned documents within one month of the date of the nonreturn order.
Pokud již před soudy v členském státě, ve kterém mělo dítě obvyklé bydliště bezprostředně před neoprávněným odebráním nebo zadržením, nebylo řízení jednou
Unless the courts in the Member State where the child was habitually resident immediately before the wrongful removal or retention have already been seised
RINAU ze stran zahájeno, musí soud nebo ústřední orgán, který obdrží hlášení podle odstavce 6, informace takto získané oznámit stranám a vyzvat je, aby v souladu s vnitrostátním právem do tří měsíců od tohoto oznámení doručily svá podání soudu, aby soud mohl prošetřit otázku práva péče o dítě.
RINAU by one of the parties, the court or central authority that receives the information mentioned in paragraph 6 must notify it to the parties and invite them to make submissions to the court, in accordance with national law, within three months of the date of notification so that the court can examine the question of custody of the child.
Aniž jsou dotčena pravidla pro soudní příslušnost uvedená v tomto nařízení, soud věc uzavře, pokud v dané lhůtě neobdrží žádné podání.
Without prejudice to the rules on jurisdiction contained in this Regulation, the court shall close the case if no submissions have been received by the court within the time-limit.
Bez ohledu na rozhodnutí o nenavrácení vydané na základě článku 13 Haagské úmluvy z roku 1980 je za účelem zajištění navrácení dítěte vykonatelné v souladu s oddílem 4 kapitoly III každé následné rozhodnutí nařizující navrácení dítěte, které vydal soud příslušný podle tohoto nařízení.“
Notwithstanding a judgment of nonreturn pursuant to Article 13 of the 1980 Hague Convention, any subsequent judgment which requires the return of the child issued by a court having jurisdiction under this Regulation shall be enforceable in accordance with Section 4 of Chapter III below in order to secure the return of the child.’
Kapitola III nařízení, nazvaná „Uznávání a výkon“, zahrnuje články 21 až 52 tohoto nařízení.
Chapter III of the Regulation, entitled ‘Recognition and enforcement’, contains Art -icles 21 to 52 thereof.
Oddíl 4 zmíněné kapitoly III, nazvaný „Vykonatelnost určitých rozhodnutí o právu na styk s dítětem a určitých rozhodnutí nařizujících navrácení dítěte“, zahrnuje články 40 až 45 tohoto nařízení.
Section 4 of Chapter III, entitled ‘Enforceability of certain judgments concerning rights of access and of certain judgments which require the return of the child’, contains Articles 40 to 45 of the Regulation.
Článek 21 odst. 1 a 3 nařízení stanoví:
Article 21(1) and (3) of the Regulation provides:
Rozhodnutí vydaná v některém členském státě jsou v jiných členských státech uznávána, aniž by bylo vyžadováno zvláštní řízení.
A judgment given in a Member State shall be recognised in the other Member States without any special procedure being required.
Aniž je dotčen oddíl 4 této kapitoly, může kterákoliv dotčená osoba postupy uvedenými v oddílu 2 této kapitoly požádat o vydání rozhodnutí o uznání nebo neuznání rozhodnutí.“
Without prejudice to Section 4 of this Chapter, any interested party may, in accordance with the procedures provided for in Section 2 of this Chapter, apply for a decision that the judgment be or not be recognised.
Článek 23 nařízení uvádí:
Article 23 of the Regulation states:
„Rozhodnutí ve věci rodičovské zodpovědnosti se neuzná, a) je-li takové uznání zjevně v rozporu s veřejným pořádkem členského státu, v němž se o uznání žádá, přičemž jsou vzaty v úvahu zájmy dítěte;
(a) if such recognition is manifestly contrary to the public policy of the Member State in which recognition is sought taking into account the best interests of the child;
Podle článku 24 nařízení:
Under Article 24 of the Regulation:
„Příslušnost soudu členského státu původu nesmí být přezkoumávána.
‘The jurisdiction of the court of the Member State of origin may not be reviewed.
Článek 28 odst. 1 nařízení zní takto:
Article 28(1) of the Regulation is worded as follows:
„Výkon rozhodnutí o výkonu rodičovské zodpovědnosti ve vztahu k dítěti vydaných v členském státě, v němž jsou vykonatelná a která byla doručena, je nařízen v jiném členském státě, byla-li tam tato rozhodnutí na návrh kterékoli zúčastněné strany prohlášena za vykonatelná.“
‘A judgment on the exercise of parental responsibility in respect of a child given in a Member State which is enforceable in that Member State and has been served shall be enforced in another Member State when, on the application of any interested party, it has been declared enforceable there.’
Článek 31 nařízení stanoví:
Article 31 of the Regulation provides:
Soud, u kterého byl návrh [na prohlášení vykonatelnosti rozhodnutí] podán, neprodleně rozhodne, přičemž ani osoba, vůči níž je výkon navrhován, ani dítě, nejsou v tomto stadiu řízení oprávněny podat k návrhu jakékoli připomínky.
The court applied to [for a declaration of enforceability] shall give its decision without delay. Neither the person against whom enforcement is sought, nor the child shall, at this stage of the proceedings, be entitled to make any submissions on the application.
Návrh může být zamítnut pouze na základě některého z důvodů uvedených v článcích 22, 23 a 24.
The application may be refused only for one of the reasons specified in Articles 22, 23 and 24.
Rozhodnutí nesmí být za žádných okolností přezkoumáváno ve věci samé.“
Under no circumstances may a judgment be reviewed as to its substance.’
Článek 40 nařízení stanoví:
Article 40 of the Regulation provides:
Tento oddíl se použije:
This Section shall apply to:
Tento oddíl nebrání nositeli rodičovské zodpovědnosti v dovolávání se uznání a výkonu rozhodnutí v souladu s oddíly 1 a 2 této kapitoly.“
The provisions of this Section shall not prevent a holder of parental responsibility from seeking recognition and enforcement of a judgment in accordance with the provisions in Sections 1 and 2 of this Chapter.’
V souladu s článkem 42 nařízení, který je nazván: „Navrácení dítěte“:
Under Article 42 of the Regulation, entitled ‘Return of the child’:
Původní soudce, který vydal rozhodnutí uvedené v čl. 40 odst.
The judge of origin who delivered the judgment referred to in Article 40(1)(b) shall issue the certificate referred to in paragraph 1 only if:
1 písm. b), vystaví osvědčení uvedené v odstavci 1, pouze pokud a) dítě dostalo příležitost být vyslechnuto, pokud nebyl výslech považován za nevhodný s přihlédnutím k jeho věku nebo stupni vyspělosti; b) strany dostaly příležitost být vyslechnuty a c) soud při vydání svého rozhodnutí přihlédl k důvodům a důkazům, na jejichž základě bylo vydáno rozhodnutí podle článku 13 Haagské úmluvy z roku 1980.
(c) the court has taken into account in issuing its judgment the reasons for and evidence underlying the order issued pursuant to Article 13 of the 1980 Hague Convention.
V případě, že soud nebo jiný orgán přijme opatření k zajištění ochrany dítěte po jeho navrácení do státu jeho obvyklého bydliště, obsahuje osvědčení údaje o těchto opatřeních.
In the event that the court or any other authority takes measures to ensure the protection of the child after its return to the State of habitual residence, the certificate shall contain details of such measures.
Původní soudce bez návrhu vystaví osvědčení na jednotném formuláři obsaženém v příloze IV (osvědčení týkající se navrácení dítěte).
The judge of origin shall of his or her own motion issue that certificate using the standard form in Annex IV (certificate concerning return of the child(ren)).
Osvědčení se vyhotovuje v jazyce rozhodnutí.“
The certificate shall be completed in the language of the judgment.’
Článek 43 nařízení zní takto:
Article 43 of the Regulation reads as follows:
Na veškeré opravy osvědčení se použije právo členského státu původu.
The law of the Member State of origin shall be applicable to any rectification of the certificate.
V souladu s článkem 44 nařízení je osvědčení „účinné pouze v mezích vykonatelnosti rozhodnutí“.
Under Article 44 of the Regulation, ‘[t]he certificate shall take effect only within the limits of the enforceability of the judgment’.
Článek 60 nařízení stanoví:
Article 60 of the Regulation provides:
„Pokud se týče věcí upravených tímto nařízením, má ve vztazích mezi členskými státy toto nařízení přednost před těmito úmluvami:
‘In relations between Member States, this Regulation shall take precedence over the following Conventions in so far as they concern matters governed by this Regulation:
Článek 68 nařízení stanoví:
Article 68 of the Regulation provides:
„Členské státy zašlou Komisi seznamy soudů a opravných řízení uvedené v článcích 21, 29, 33 a 34 a veškeré jejich změny.
‘The Member States shall notify to the Commission the lists of courts and redress procedures referred to in Articles 21, 29, 33 and 34 and any amendments thereto.
Komise tyto údaje aktualizuje a zveřejňuje je formou zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie a jinými vhodnými způsoby.“
The Commission shall update this information and make it publicly available through the publication in the Official Journal of the European Union and any other appropriate means.’
Z informací týkajících se soudů a opravných řízení zaslaných v souladu s článkem 68 nařízení č. 2201/2003 (Úř. věst. 2005 C 40, s.
According to the information relating to courts and redress procedures pursuant to Article 68 of Regulation No 2201/2003 (OJ 2005 C 40, p.
Podle svého článku 72 se nařízení v zásadě použije ode dne 1. března 2005.
Pursuant to Article 72, the Regulation is to apply essentially from 1 March 2005.
Nařízení se nepoužije pro Dánské království.
The Regulation does not apply in respect of the Kingdom of Denmark.
Inga Rinau, litevské státní příslušnosti, a Michael Rinau, německé státní příslušnosti, byli oddáni dne 27. července 2003 a měli bydliště v Bergfeld (Německo).
Mrs Rinau, a Lithuanian national, and Mr Rinau, a German national, married on 27 July 2003 and resided in Bergfeld (Germany).
Jejich dcera Luisa se narodila dne 11. ledna 2005.
Their daughter, Luisa, was born on 11 January 2005.
Během měsíce března roku 2005 začali manželé Rinau bydlet odděleně, přičemž Luisa zůstala se svou matkou.
In the course of March 2005 the spouses began to live sep -arately, Luisa remaining with her mother.
Podle předkládacího rozhodnutí bylo mezitím zahájeno řízení o rozvodu u Amtsgericht Oranienburg (Německo).
It was then that, according to the order for reference, divorce proceedings were initiated before the Amtsgericht Oranienburg (Oranienburg Local Court) (Germany).
Dne 21. července 2006, po získání svolení Michaela Rinaua k opuštění německého území s jejich dcerou za účelem dvoutýdenních prázdnin, vstoupila Inga Rinau se svou dcerou a synem z prvního svazku na území Litvy, kde zůstala až do současnosti.
On 21 July 2006, having obtained Mr Rinau’s consent to leaving Germany with their daughter for two weeks’ holidays, Mrs Rinau travelled with Luisa and a son from an earlier relationship to Lithuania, where she has remained ever since.
Dne 14. srpna 2006 svěřil Amtsgericht Oranienburg Luisu dočasně do péče jejího otce.
On 14 August 2006, the Amtsgericht Oranienburg provisionally awarded custody of Luisa to her father.
Dne 11. října 2006 zamítl Brandenburgisches Oberlandesgericht (Německo) odvolání Ingy Rinau a potvrdil rozhodnutí Amtsgericht Oranienburg.
On 11 October 2006, the Brandenburgisches Oberlandesgericht (Higher Regional Court of Land Brandenburg) (Germany) dismissed Mrs Rinau’s appeal and upheld the decision of the Amtsgericht Oranienburg.
Dne 30. října 2006 se Michael Rinau obrátil na Klaipėdos apygardos teismas (okresní soud v Klaipedě) (Litva) za účelem dosažení navrácení své dcery do Německa, přičemž se dovolával Haagské úmluvy z roku 1980 a nařízení.
On 30 October 2006, Mr Rinau applied to the Klaipėdos apygardos teismas (Klaipėda Regional Court) (Lithuania) in order to obtain the return of his daughter to Germany, relying on the 1980 Hague Convention and the Regulation.
Rozhodnutím ze dne 22. prosince 2006 tento soud žádost zamítl.
That court dismissed the application by a decision of 22 December 2006.
Podle informací poskytnutých Soudnímu dvoru během jednání bylo rozhodnutí ze dne 22. prosince 2006 advokátem M. Rinaua předáno německému ústřednímu orgánu a tento orgán s ním sám seznámil Amtsgericht Oranienburg.
According to information provided to the Court of Justice at the hearing, the decision of 22 December 2006 was transmitted to the German central authority by Mr Rinau’s lawyer, and that authority itself forwarded that decision to the Amtsgericht Oranienburg.
Následně po tomto předání zaslal litevský ústřední orgán překlad výše uvedeného rozhodnutí do němčiny.
Subsequent to that transmission, the Lithuanian central authority sent a translation of that decision into German.
Rozhodnutím ze dne 15. března 2007 změnil Lietuvos apeliacinis teismas rozhodnutí Klaipėdos apygardos teismas a nařídil navrácení dítěte do Německa.
By a decision of 15 March 2007, the Lietuvos apeliacinis teismas overturned the decision of the Klaipėdos apygardos teismas and ordered that the child be returned to Germany.
Během měsíce dubna roku 2007 vydal Klaipėdos apygardos teismas usnesení o zastavení výkonu rozhodnutí Lietuvos apeliacinis teismas ze dne 15. března 2007. Lietuvos apeliacinis teismas zrušil uvedené usnesení rozhodnutím ze dne 4. června 2007.
In the course of April 2007, the Klaipėdos apygardos teismas made an order suspending the enforcement of the decision of the Lietuvos apeliacinis teismas of 15 March 2007.
Jak bylo upřesněno v průběhu jednání, výkon rozhodnutí ze dne 15. března 2007 byl zastaven několikrát.
As was made clear at the hearing, the enforcement of the decision of 15 March 2007 has been suspended several times.
Dne 4. června 2007 Inga Rinau a dne 13. června 2007 generální prokurátor Litevské republiky podali u Klaipėdos apygardos teismas návrh na znovuotevření řízení, přičemž se dovolávali nových skutečností a zájmu dítěte ve smyslu čl. 13 prvního pododstavce Haagské úmluvy z roku 1980.
On 4 June 2007 and 13 June 2007 respectively, Mrs Rinau and the Head of the Public Prosecution Service of the Republic of Lithuania applied to the Klaipėdos apygardos teismas to have the proceedings reopened, relying on new circumstances and the interest of the child in accordance with the first paragraph of Article 13 of the 1980 Hague Convention.
Dne 19. června 2007 zamítl tento soud tyto návrhy z toho důvodu, že příslušnost k rozhodnutí v této věci nepatří jemu, ale německým soudům.
On 19 June 2007, that court dismissed those applications on the ground that the jurisdiction to adjudicate on them did not belong to it, but to the German courts.
Lietuvos apeliacinis teismas potvrdil toto zamítavé rozhodnutí, proti němuž podala Inga Rinau odvolání, rozhodnutím ze dne 27. srpna 2007.
Mrs Rinau lodged an appeal against that dismissal, but the Lietuvos apeliacinis teismas upheld the decision by a decision of 27 August 2007.
Tato dvě poslední rozhodnutí byla zrušena rozsudkem Lietuvos Aukščiausiasis Teismas ze dne 7. ledna 2008, který uvedené návrhy vrátil zpět Klaipėdos apygardos teismas.
Both those decisions were quashed by the Lietuvos Aukščiausiasis Teismas by a judgment of 7 January 2008, which referred the applications back to the Klaipėdos apygardos teismas.
Rozhodnutím ze dne 21. března 2008 Klaipėdos apygardos teismas tyto návrhy znovu zamítl.
By a decision of 21 March 2008, the Klaipėdos apygardos teismas once again dismissed the applications for a reopening.
Toto rozhodnutí bylo potvrzeno rozhodnutím Lietuvos apeliacinis teismas ze dne 30. dubna 2008.
That decision was upheld by the Lietuvos apeliacinis teismas by a decision of 30 April 2008.
K návrhu I. Rinau rozhodl Lietuvos Aukščiausiasis Teismas dne 26. května 2008, že o těchto rozhodnutích rozhodne v rámci řízení o kasačním opravném prostředku, a zastavil výkon rozhodnutí ze dne 15. března 2007 nařizujícího navrácení Luisy do Německa až do té doby, dokud nebude nevydáno rozhodnutí ve věci samé.
On an application by Mrs Rinau, the Lietuvos Aukščiausiasis Teismas decided, on 26 May 2008, to adjudicate in cassation on those decisions and suspended the enforcement of the decision of 15 March 2007 requiring the return of Luisa to Germany pending its decision on the substance of the case.
Rozsudkem ze dne 20. června 2007 rozhodl mezitím Amtsgericht Oranienburg o rozvodu manželů Rinau.
Meanwhile, by a judgment of 20 June 2007, the Amtsgericht Oranienburg granted the divorce of Mr and Mrs Rinau.
Svěřil péči o Luisu s konečnou platností M. Rinauovi.
It awarded permanent custody of Luisa to Mr Rinau.
Amtsgericht přihlédl zejména k rozhodnutí Klaipėdos apygardos teismas ze dne 22. prosince 2006, odmítajícímu navrácení dítěte, zohlednil obsah tohoto rozhodnutí a uvedené argumenty a nařídil I. Rinau poslat dítě zpět do Německa a svěřit jej do péče M. Rinaua.
Taking into consideration in particular the decision of 22 December 2006 of the Klaipėdos apygardos teismas refusing the return of the child, the Amtsgericht Oranienburg took account of the content of that decision and of the submissions made and ordered Mrs Rinau to send the child back to Germany and to leave her in the custody of Mr Rinau.
Inga Rinau nebyla na jednání před tímto soudem přítomna, byla zde však zastoupena a předložila své vyjádření.
Mrs Rinau was not present at the hearing of that court, but she was represented there and made submissions.
Téhož dne připojil Amtsgericht Oranienburg ke svému rozhodnutí osvědčení vydané v souladu s článkem 42 nařízení.
On the same day, the Amtsgericht Oranienburg annexed to its decision a certificate issued pursuant to Article 42 of the Regulation.
Dne 20. února 2008 zamítl Brandenburgisches Oberlandesgericht odvolání I. Rinau proti výše uvedenému rozsudku, potvrdil jej, pokud jde o péči o Luisu, a konstatoval, že I. Rinau je již povinna přivést dítě zpět do Německa.
On 20 February 2008, the Brandenburgisches Oberlandesgericht dismissed the appeal lodged by Mrs Rinau against the judgment of the Amtsgericht Oranienburg, upheld that judgment in relation to Luisa’s custody and held that Mrs Rinau was already bound to return the child to Germany.
Inga Rinau byla na jednání přítomna a předložila své vyjádření.
Mrs Rinau was present at the hearing and made submissions.
Inga Rinau předložila u Lietuvos apeliacinis teismas návrh na neuznání rozsudku Amtsgericht Oranienburg ze dne 20. června 2007, pokud jde o svěření Luisy do péče M. Rinaua a povinnost její matky odevzdat dítě jeho otci a svěřit mu péči o ně.
Mrs Rinau lodged an application before the Lietuvos apeliacinis teismas for nonrecognition of the judgment of the Amtsgericht Oranienburg of 20 June 2007, in so far as it had awarded custody of Luisa to Mr Rinau and ordered Mrs Rinau to return the child to her father and to leave her in his custody.
Dne 14. září 2007 vydal Lietuvos apeliacinis teismas usnesení, kterým rozhodl o nepřípustnosti tohoto návrhu I. Rinau.
On 14 September 2007, the Lietuvos apeliacinis teismas made an order by which it found Mrs Rinau’s application inadmissible.
Podle tohoto soudu osvědčení vydané Amtsgericht Oranienburg v souladu s článkem 42 nařízení značí, že všechny podmínky nutné k vydání takového osvědčení, vypočtené v odstavci 2 již zmíněného článku, byly naplněny.
According to that court, the certificate issued by the Amtsgericht Oranienburg pursuant to Article 42 of the Regulation stated that all the conditions necessary to the issue of such a certificate, as set out in Article 42(2), had been satisfied.
Maje za to, že výše uvedený rozsudek musí být, pokud jde o nařízení navrácení dítěte do Německa, bez dalšího vykonán na základě ustanovení kapitoly III oddílu 4 nařízení, aniž by bylo třeba zvláštního řízení o exequatur pro účely uznání a výkonu soudních rozhodnutí, rozhodl Lietuvos apeliacinis teismas, že návrh I. Ringu na neuznání části výše uvedeného rozsudku, na jehož základě je povinna předat dítě otci Luisy a přenechat mu péči o ně, je třeba prohlásit za nepřípustný.
Taking the view that the judgment, in so far as it ordered the return of the child to Germany, ought to have been directly enforced pursuant to the provisions of Section 4 of Chapter III of the Regulation, without the need for special exequatur proceedings for the recognition and enforcement of judicial decisions, the Lietuvos apeliacinis teismas held that it was necessary to declare inadmissible Mrs Rinau’s application for nonrecognition of the part of the judgment ordering her to return the child to Mr Rinau and to leave her in his custody.
Inga Rinau poté podala u Lietuvos Aukščiausiasis Teismas kasační opravný prostředek směřující ke zrušení uvedeného usnesení a vydání nového rozhodnutí, vyhovujícího jejímu návrhu na neuznání rozsudku Amtsgericht Oranienburg ze dne 20. června 2007 v té části, kterou bylo rozhodnuto o svěření Luisy do péče M. Rinaua a I. Rinau byla uložena povinnost předat dítě jeho otci a přenechat mu péči o ně.
Mrs Rinau then lodged an appeal on a point of law before the Lietuvos Aukščiausiasis Teismas to have that order set aside and a fresh decision adopted granting her application for nonrecognition of the judgment of the Amtsgericht Oranienburg of 20 June 2007, in so far as that judgment awarded custody of Luisa to Mr Rinau and ordered Mrs Rinau to return the child to her father and to leave her in his custody.
Za těchto okolností se Lietuvos Aukščiausiasis Teismas rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
In these circumstances the Lietuvos Aukščiausiasis Teismas decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
1 nařízení […], který stanoví, že ‚[…] osoba, vůči níž je výkon navrhován, ani dítě, nejsou v tomto stadiu řízení oprávněny podat k návrhu jakékoli připomínky‘, posuzuje-li návrh na neuznání rozhodnutí podaný osobou, vůči níž je rozhodnutí vykonatelné?
Can an interested party within the meaning of Article 21 of [the Regulation] apply for nonrecognition of a judicial decision if no application has been submitted for recognition of that decision?
K naléhavému řízení
The urgent procedure
Usnesením ze dne 21. května 2008, doručeným kanceláři Soudního dvora dne 22. května 2008, požádal Lietuvos Aukščiausiasis Teismas, aby žádost o rozhodnutí o předběžné otázce byla projednána v naléhavém řízení upraveném v článku 104b jednacího řádu.
By an order of 21 May 2008, lodged at the Court Registry on 22 May 2008, the Lietuvos Aukščiausiasis Teismas requested that the reference for a preliminary ruling be dealt with under the urgent procedure provided for in Article 104b of the Rules of Procedure.
Vnitrostátní soud shledává nutnost naléhavého postupu z toho důvodu, že veškeré zpoždění by bylo velmi neprospěšné pro vztahy mezi dítětem a rodičem, s nímž nebydlí.
The referring court finds that it is necessary to act urgently on the ground that any delay would be very unfavourable to the relationship between the child and the parent with whom she does not live.
Poškození těchto vztahů by podle jeho názoru mohlo být nenapravitelné.
The damage to that relationship could be irreparable.
Předkládající soud se rovněž opírá o potřebu chránit dítě před jakoukoli případnou újmou a nutnost zajistit spravedlivou rovnováhu mezi zájmy dítěte a jeho rodičů, což rovněž vyžaduje použití naléhavého řízení.
The referring court also relies on the need to protect the child against any possible harm and the need to ensure a fair balance between the interests of the child and those of her parents, which is another reason for having recourse to the urgent procedure.
Na návrh soudce zpravodaje a po vyslechnutí generálního advokáta rozhodl třetí senát Soudního dvora vyhovět žádosti předkládajícího soudu o projednání žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce v naléhavém řízení.
On a proposal from the Judge-Rapporteur and after hearing the Advocate General, the Third Chamber of the Court decided to allow the referring court’s request that the reference for a preliminary ruling be dealt with under an urgent procedure.