natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tyto informace musí být zejména založeny na pravidelných zprávách poskytnutých Hospodářským společenstvím států západní Afriky v rámci jeho smluvního vztahu s Komisí.“
This information shall be based, amongst other things, on regular reports to be supplied by ECOWAS under its contractual relationship with the Commission.’
Při přijetí napadeného rozhodnutí učinila Komise následující prohlášení:
When the contested decision was adopted, the Commission made the following declaration:
III – Návrhová žádání účastníků řízení a řízení před Soudním dvorem
III — Forms of order sought and procedure before the Court
– určil, že sporná společná akce, zejména její hlava II, je protiprávní, a tudíž nepoužitelná.
— declare illegal and hence inapplicable the contested Joint Action, in particular Title II thereof.
království, Švédskému království a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska vedlejší účastenství na podporu návrhových žádání Rady.
and Northern Ireland leave to intervene in support of the form of order sought by the Council.
Usnesením ze dne 12. září 2005 předseda Soudního dvora povolil rovněž Dánskému království vedlejší účastenství na podporu návrhových žádání Rady.
By order of 12 September 2005, the President of the Court also granted the Kingdom of Denmark leave to intervene in support of the form of order sought by the Council.
Rada navrhuje, aby Soudní dvůr:
The Council contends that the Court should:
– zamítl návrh na zrušení napadeného rozhodnutí jako neopodstatněný;
— dismiss the claim for annulment of the contested decision as unfounded,
Komise a Rada, jakož i účastníci řízení, jimž byl povoleno vedlejší účastenství v projednávané věci, byli vyslechnuti během jednání, které se konalo dne 5. prosince 2006, s výjimkou Nizozemského království, které na něm nebylo zastoupeno.
The Commission and the Council, and also the parties which were given leave to intervene in the present case, made submissions at the hearing which took place on 5 December 2006, with the exception of the Kingdom of the Netherlands, which was not represented.
– odmítl návrh Komise směřující k určení nepoužitelnosti sporné společné akce jako nepřípustný a podpůrně jej zamítl jako neopodstatněný;
— dismiss the Commission’s claim for a declaration of inapplicability of the contested Joint Action as inadmissible and, in the alternative, as unfounded,
Usnesením ze dne 7. září 2005 předseda Soudního dvora povolil Evropskému parlamentu vedlejší účastenství na podporu návrhových žádání Komise.
By order of 7 September 2005, the President of the Court granted the European Parliament leave to intervene in support of the form of order sought by the Commission.
K přípustnosti návrhu na zrušení napadeného rozhodnutí
Admissibility of the application for annulment of the contested decision
Usnesením z téhož dne předseda Soudního dvora povolil Španělskému království, Francouzské republice, Nizozemskému
By order of the same day, the President of the Court granted the Kingdom of Spain, the French Republic, the Kingdom of the Netherlands, the Kingdom of Sweden and the United Kingdom of Great Britain
Není pochyb – přičemž Rada a účastníci řízení, kteří vstoupili do řízení na podporu jejích návrhových žádání ostatně netvrdili opak – že návrh na zrušení napadeného
There is no doubt — and the Council and the parties which have intervened in support of the forms of order it seeks have not argued to the contrary — that the application for annulment of the contested decision is
K přípustnosti námitky protiprávnosti sporné společné akce rozhodnutí je přípustný, protože má za cíl určení toho, že akt přijatý Radou v rámci hlavy V Smlouvy o EU („[u]stanovení o [SZBP]“) zasahuje do pravomocí Evropského společenství v oblasti rozvojové spolupráce.
Admissibility of the plea of illegality of the contested Joint Action admissible in that it seeks a finding that the act adopted by the Council in the framework of Title V of the EU Treaty (‘Provisions on a [CFSP]’) encroaches on the powers of the European Community in the area of development cooperation.
a) Argumenty účastníků řízení
(a) Arguments of the parties
Ačkoli napadené rozhodnutí, založené na článku 23 EU a na sporné společné akci přijaté na základě hlavy V Smlouvy o EU, v zásadě nespadá pod soudní přezkum na základě článku 230 ES, je třeba připomenout, že v souladu s čl. 46 písm. f) EU se ustanovení Smlouvy ES, která se týkají pravomocí Soudního dvora a jejich výkonu, vztahují zejména na 47 EU, který stanoví, že se smlouva o EU nedotýká smlouvy o ES.
Although the contested decision, based on Article 23 EU and on the contested Joint Action adopted pursuant to Title V of the EU Treaty, is not, in principle, subject to judicial review under Article 230 EC it must observed that, in accordance with Article 46(f) EU, the provisions of the EC Treaty concerning the powers of the Court of Justice and the exercise of those powers are applicable to Article 47 EU, which provides that nothing in the EU Treaty shall affect the EC Treaty.
Podle Rady, podporované španělskou vládou a vládou Spojeného království, je námitka protiprávnosti vznesená Komisí proti sporné společné akci nepřípustná, jelikož Soudní dvůr jednak není příslušný k rozhodování o legalitě aktu spadajícího do SZBP, a jednak privilegovaný žalobce, jako je Komise, již není oprávněn namítat protiprávnost aktu, jehož zrušení se mohl přímo domáhat žalobou na základě článku 230 ES.
According to the Council, supported by the Spanish and United Kingdom governments, the Commission’s plea that the contested Joint Action is illegal is inadmissible in so far as, first, the Court has no jurisdiction to rule on the legality of a measure under the CFSP and, second, a privileged applicant such as the Commission is barred from pleading the illegality of an act the annulment of which it could have sought directly by an action under Article 230 EC.
Po vzoru toho, co bylo dovozeno z článků 46 písm. f) EU a 47 EU, co se týče soudního přezkumu aktů Rady přijatých na základě nynější hlavy V Smlouvy o EU (třetí pilíř), tedy Soudnímu dvoru přísluší dbát na to, aby akty, o kterých Rada tvrdí, že vycházejí z hlavy V Smlouvy o EU, nezasahovaly do pravomocí, které ustanovení Smlouvy o ES svěřují Společenství 11.
Following the example of what has been inferred from Articles 46(f) and 47 EU with regard to the judicial review of acts of the Council adopted on the basis of the present Title VI of the EU Treaty (the third pillar), it is therefore the task of the Court to ensure that acts which, according to the Council, fall within the scope of Title V of the EU Treaty do not encroach on the powers conferred by the EC Treaty on the Community. 11
Komise ve své replice a ve svých vyjádřeních k příslušným spisům španělské vlády a vlády Spojeného království jakožto vedlejších účastníků vyvrací výhrady k přípustnosti námitky protiprávnosti tím, že nejprve připomíná, že tato námitka byla vznesena pouze ve smyslu článku 47 EU, a sice ze stejných důvodů, na kterých se zakládá její hlavní návrh na zrušení napadeného rozhodnutí, a dále, že privilegovaní žalobci jsou oprávněni namítat protiprávnost normativního aktu, pokud se uvedená protiprávnost plně
In its reply and its written observations on the statements in intervention of the Spanish and the United Kingdom governments, the Commission rebuts the objections to the admissibility of the plea of illegality by observing, first, that the plea is raised only in the light of Article 47 EU, that is to say, for the same reasons as those on which its principal application for the annulment of the contested decision is based, and, second, that privileged applicants have the right to plead the illegality of a legislative act where such illegality is revealed fully when the act is actu-
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA P. MENGOZZIHO – VĚC C-91/05 i) K přípustnosti námitky protiprávnosti vznesené privilegovaným žalobcem proti nařízení podle článku 241 ES ukáže v okamžiku jeho konkrétního použití, po uplynutí lhůty stanovené v čl.
(i) Admissibility of a plea of illegality raised by a privileged applicant against a regulation pursuant to Article 241 EC ally applied, after the expiry of the period laid down by the fifth paragraph of Article 230 EC for bringing an action for the annulment of that act.
Je důvodné připomenout, že podle článku 241 ES, dotýká-li se spor nařízení vydaného společně Evropským parlamentem a Radou nebo nařízení Rady, Komise nebo Evropské centrální banky, může se každý účastník řízení domáhat z důvodů stanovených v čl.
It must be observed that, under Article 241 EC, notwithstanding the expiry of the period laid down in the fifth paragraph of Article 230 EC, any party may, in proceedings in which a regulation adopted jointly by the Parliament and the Council, or a regulation of the Council, of the Commission or of the European Central Bank is at issue, plead the grounds specified in the second paragraph of Article 230 in order to invoke before the Court of Justice the inapplicability of that regulation. 12
Chtěl bych bez dalšího upřesnit, že se mi zkoumání přípustnosti námitky protiprávnosti sporné společné akce zdálo v této fázi mých úvah nezbytné, jelikož ve věci samé nemůže být posouzení legality napadeného rozhodnutí, podle mého názoru, odděleno od posouzení legality ustanovení sporné společné akce.
I wish to point out straightaway that examination of the admissibility of the plea of illegality of the contested Joint Action seemed to me necessary at this stage of my remarks in so far as, on the substance of the case, the assessment of the legality of the contested decision cannot, in my view, be dissociated from the assessment of the provisions of the contested Joint Action.
Co se týče povahy dotčeného aktu, judikatura uznává, že námitka protiprávnosti nemůže být omezena na akty mající formu nařízení ve smyslu článku 241 ES, ale spíše se, při upřednostnění širokého výkladu uvedeného článku, pojí s obsahem aktu, jehož protiprávnost je namítána, který musí být „obecné povahy“ 13.
As to the nature of the act at issue, the caselaw accepts that a plea of illegality cannot be limited to acts which take the form of a regulation within the meaning of Article 241 EC and, preferring a broader interpretation of Article 241, looks rather to the content of the allegedly illegal act which must have a ‘general character.’ 13
13 — Rozsudek ze dne 6. března 1979, Simmenthal v. Komise (92/78, Recueil, s. 777, body 40 a 41).
13 — Case 92/78 Simmenthal v Commission [1979] ECR 777, paragraphs 40 and 41.
Námitka nepřípustnosti uplatněná Radou a vládami Španělska a Spojeného království nastoluje hlavně otázky dvojího druhu.
The objection of inadmissibility raised by the Council and the Spanish and United Kingdom governments raises in essence difficulties of two kinds.
Jednak tu, zda v rámci Smlouvy o ES je takzvaný „privilegovaný“ žalobce aktivně legitimován namítat protiprávnost aktu, který mohl dozajista přímo napadnout podle článku 230 ES.
First, the question whether, in the context of the EC Treaty, it is open to a so-called ‘privileged’ applicant to plead the illegality of an act which the applicant could certainly have challenged directly in accordance with Article 230 EC.
A dále se jedná, je-li odpověď na tuto otázku alespoň částečně kladná, o určení toho, zda toto řešení může být rozšířeno na situaci, kde, jako je tomu v projednávané věci, akt, jehož protiprávnost je namítána, byl přijat na základě hlavy V Smlouvy o EU.
Second, if the reply to that question is at least partly in the affirmative, it is necessary to determine whether that solution can be extended to a situation such as that in the present case where the allegedly illegal act was adopted on the basis of Title V of the EU Treaty.
Tyto dvě otázky budou jedna po druhé zkoumány níže.
These two questions will be examined in turn.
KOMISE v. RADA protiprávnosti, vznesené podle článku 241 ES privilegovaným žalobcem, jakým je orgán Společenství nebo členský stát.
COMMISSION v COUNCIL cant such as a Community institution or a Member State, has however arisen on several occasions in recent decades.
Toto upřesnění již s sebou přináší první důsledek v rozsahu, v němž žádný žalobce, tedy včetně privilegovaného žalobce, není oprávněn namítat protiprávnost rozhodnutí, kterých je formálně adresátem a která opomenul přímo napadnout ve lhůtě stanovené v článku 230 druhém pododstavci ES 14, kromě případu – který každopádně není relevantní v projednávané věci – kdy by akt byl stižen zvláště závažnými a zjevnými vadami v takové míře, že by jej bylo možno označit za nicotný 15.
This clarification means, as a first consequence, that any applicant, including therefore a privileged applicant, is barred from pleading the illegality of decisions formal - ly addressed to that applicant which it has fail - ed to challenge directly within the period laid down by the fifth paragraph of Article 230 EC, 14 save in a situation — which is in any case irrelevant in the present case — where the measure at issue contained such particularly serious and manifest defects that it could be deemed non-existent. 15
Zdá se, že opakovaný výskyt této otázky byl částečně vyvolán opakovaným odmítnutím Soudního dvora rozhodnout o přípustnosti námitek protiprávnosti uplatněných privilegovanými žalobci proti nařízením Společenství, buď v rámci žaloby na neplatnost proti aktu založenému na dotyčném nařízení, nebo jako důvod na obranu proti tvrzenému porušení nařízení 16, a to navzdory návrhům jeho několika generálních advokátů, kteří se, hlavně s odkazem na znění článku 241 ES, ohledně přípustnosti těchto návrhů uplatněných formou námitky vyslovili kladně 17.
The recurrence of this question seems to have been partly occasioned by the Court’s repeated refusal to give a ruling on the admissibility of pleas of illegality raised by privileged applicants against Community regulations either in the context of an application for the annulment of a decision based on the regulation in question or as a means of defence against an allegation of failure to comply with a regulation, 16in spite of the proposals of several advocates general who, mainly with reference to the wording of Article 241, delivered opinions suggesting that those collateral challenges are admissible. 17
Co se týče působnosti článku 241 ES ratione personae, navzdory jeho znění, které umožňuje každému účastníku řízení, i když lhůta stanovená v čl. 230 pátém pododstavci uplynula, domáhat se uplatněním námitky nepoužitelnosti nařízení, – chápaného jako akt, který má „obecnou povahu“ –, vyvstala v průběhu posledních desítiletí několikrát problematika přípustnosti námitky
With regard to the scope ratione personae of Article 241 EC, although it states that notwithstanding the expiry of the period laid down in Article 230 any party may, as a collateral challenge, invoke the inapplicability of a regulation (understood as an act of a ‘general nature’), the problem of the admissibility of a plea of illegality, raised pursuant to Article 241 EC by a privileged appli-
Uvádím, že ačkoli v některých z těchto věcí Soudní dvůr meritorně přezkoumal
It should be noted that, although in some of those cases the Court examined in substance the alleged illegality of the regu-
V této poslední věci však námitka protiprávnosti nebyla Řeckem jasně vznesena (viz bod 114 stanoviska generálního advokáta Tizzana).
In the last-mentioned case, however, the plea of illegality was not raised clearly by Greece (see point 114 of the Opinion of Advocate General Tizzano).
600; stanovisko generálního advokáta Gordona Slynna ve výše uvedené věci Francie v. Komise, s. 703; bod 6 stanoviska generálního advokáta Manciniho ve výše uvedené věci Řecko v. Rada, a body 23 až 32 stanoviska generálního advokáta Darmona ve výše uvedené věci Komise v. Španělsko.
17 — See the Opinion of Advocate General Roemer delivered in Italy v Council and Commission, 411; the Opinion of Advocate General Slynn in France v Commission, 703; point 6 of the Opinion of Advocate General Mancini in Greece v Council; and points 23 to 32 of the Opinion of Advocate General Darmon in Commission v Spain.
Komise v. Řecko (bod 16 a citovaná judikatura).
15 — Case 226/87 Commission v paragraph 16 and caselaw cited.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA P. MENGOZZIHO – VĚC C-91/05 namítané protiprávnosti dotčených nařízení 18, přičemž měl k dispozici kladná stano- prostřednictvím námitky platnost nařízení nebo aktů Společenství „majících obecnou povahu“, jestliže tento účastník řízení nemá podle článku 230 ES právo podat přímou žalobu proti těmto aktům 22.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-91/05 lations at issue, 18 having received opinions to bring a direct action challenging those acts.
viska k přípustnosti vznesených námitek protiprávnosti 19, odmítnutí výslovně o uvedené přípustnosti rozhodnout bylo i nadále živnou půdou pro některé otázky, o nichž se lze domnívat, že rovněž byly příčinou zdrženlivosti vyjádřené generálním advokátem Jacobsem v jeho stanovisku předneseném dne 3. října 2002 ve věci Komise v. ECB 20 – k němuž se vrátím v následujících úvahách – vyjádřit k této otázce „definitivní stanovisko“ 21.
22 in favour of the admissibility of the pleas of illegality, 19the refusal to give an express ruling on admissibility has continued to give rise to certain questions, which may be supposed to have been the origin of the hesitation expressed by Advocate General Jacobs in his Opinion delivered on 3 October 2002 in Commission v ECB 20 — to which I shall revert later — with regard to expressing ‘a final view’ on the question. 21
Toto odůvodnění se tak zdálo vázat možnost iniciovat přezkum nařízení prostřednictvím námitky na neexistenci možnosti podat žalobu na neplatnost proti takovému aktu.
Consequently, this reasoning appeared to tie the right to institute a collateral review of a regulation to the unavailability of the possibility of bringing an action for its annulment.
Ostatně není bezvýznamné uvést, že jak Rada, tak španělská vláda svou námitku nepřípustnosti mířící proti námitce protiprávnosti sporné společné akce uplatněné Komisí z velké části zakládají na tomto směru úvah.
In addition, it is relevant to note that the Council as well as the Spanish Government largely base on that line of reasoning their objection of inadmissibility in relation to the Commission’s plea that the contested Joint Action is illegal.
Tato rozepře byla zřejmě rovněž vyvolána výkladem a contrario odůvodnění některých rozsudků, ve kterých měl soud Společenství za to, že článek 241 ES představuje výraz obecné zásady zajišťující každému účastníku řízení právo napadnout
The controversy also appears to have been started by an a contrario interpretation of the reasoning of certain judgments in which the Community court stated that Article 241 EC gives expression to the general principle conferring upon any party to proceedings the right to make a collateral challenge to the validity of regulations or of Community acts ‘of a general nature’ if that party was not entitled under Article 230 EC
18 — Tak tomu bylo ve výše uvedených rozsudcích Komise v. Německo (bod 8), Francie v. Komise (body 4, 5 a 31), Řecko v. Rada (bod 11), a Řecko v. Komise (bod 97).
18 — That was the case in Commission v Germany (paragraph 8), France v Commission (paragraphs 4, 5 and 31), Greece v Council (paragraph 11) and Greece v Commission (paragraph 97).
Poznamenávám, že ve výše uvedené věci Itálie v. Rada a Komise Soudní dvůr námitku protiprávnosti zamítl jako nepřípustnou z důvodu, že neexistuje žádná souvislost mezi nařízením, jehož protiprávnost byla namítána, a napadeným aktem; ve výše uvedené věci Komise v. Španělsko se Soudní dvůr procesní obtíži vyhnul tím, že usoudil (bod 6 rozsudku), že důvod na obranu uplatněný španělskou vládou se netýká dotčeného nařízení jako takového, nýbrž výkladu uvedeného nařízení podaného Komisí v její žalobě pro nesplnění povinnosti.
It should be noted that in Italy v Council and Commission the Court dismissed the plea of illegality as inadmissible on the ground that there was no connection between the allegedly illegal regulation and the contested measure; in Commission v Spain the Court avoided the procedural difficulty by finding (in paragraph 6) that the defence raised by the Spanish Government did not relate to the regulation in question as such, but to the interpretation of it set out by the Commission in its action for failure to fulfil obligations.
Mimoto tato rozepře bezpochyby nebyla rozptýlena rozsudkem Nachi Europe, vydaném v komplexní oblasti ukládání antidumpingového cla a na základě kterého měl Soudní dvůr za to, že podnik, který bezpochyby disponoval právem na podání žaloby před soudem Společenství za účelem dosažení zrušení nařízení Společenství
Furthermore, the controversy was certainly not settled by the Nachi Europe judgment in the complex matter of the imposition of antidumping duties, in which the Court found that an undertaking which undoubtedly had a right to bring an action before the Community court for the annul-
19 — Poznamenávám však, že ve výše uvedené věci Komise v. Německo nebyla tomuto procesnímu problému věnována žádná zvláštní pozornost, zatímco ve výše uvedené věci Řecko v. Komise generální advokát Tizzano v bodě 114 svého stanoviska navrhl námitku protiprávnosti zamítnout primárně jako nepřípustnou z důvodu, že řecká vláda dotčené nařízení nenapadla ve lhůtách stanovených v článku 230 ES.
19 — However, it must be observed that in Commission v Germany no specific attention was paid to this procedural problem, whereas in Greece v Commission, Advocate General Tizzano proposed, at point 114 of his Opinion, that the plea of illegality be dismissed as inadmissible primarily on the ground that the Greek Government had not challenged the regulation at issue within the timelimit laid down in Article 230 EC.
22 — Viz výše uvedený rozsudek Simmenthal v. Komise (bod 39).
22 — See Simmenthal (paragraph 39).
Viz rovněž výše uvedený rozsudek Soudu Martinez a další v. Parlament (bod 133), a rozsudek Soudu ze dne 10. dubna 2003, Alessandrini a další v. Komise (T-93/00 a T-46/01, Recueil, s. II-1635, bod 76) (kurziva provedena autorem tohoto stanoviska).
See also Martinez and Others v Parliament (paragraph 133) and Joined Cases T-93/00 and T-46/01 Alessandrini and Others v Commission [2003] ECR II-1635, paragraph 76 (italics added).
21 — Body 100 a 190 stanoviska ve výše uvedené věci Komise v. ECB.
20 — Case C-11/00 Commission v ECB [2003] ECR I-7147.21 — Points 100 and 190 of the Opinion in Commission v ECB.
KOMISE v. RADA dvorem formou námitky protiprávnosti dovolávat nepoužitelnosti nařízení, jež má obecně závaznou nebo normativní povahu.
COMMISSION v COUNCIL of a plea of illegality, the inapplicability of a regulation of a general or legislative nature.
stanovícího antidumpingové clo, nemohl při sporu před vnitrostátním soudem prostřednictvím námitky protiprávnosti zpochybnit platnost tohoto nařízení, a to z důvodů spojených s právní jistotou 23.
ment of a Community regulation fixing antidumping duties could not, on grounds of legal certainty, 23collaterally call into question the validity of that regulation in a dispute before a national court.