natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V tomto rámci je v souladu s obecným zájmem předcházet protisoutěžním jednáním a dohodám, tato jednání a dohody odhalit a rovněž je sankcionovat (rozsudek Aalborg Portland a další v. Komise, bod 145 výše, bod 54).
In that context, it is consistent with the general interest to avoid anticompetitive practices and agreements, to uncover them and to impose sanctions (Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraph 54).
Krom toho je třeba uvést, že ačkoli třetí odrážka bodu 1 B pokynů nestanoví pro dlouhodobá protiprávní jednání automatické zvýšení o 10 % za rok, ponechává v tomto ohledu Komisi posuzovací pravomoc (viz v tomto smyslu rozsudek Cheil Jedang Corporation v. Komise, bod 318 výše, bod 134).
Furthermore, it must be observed that even though the third indent of Section 1 B of the Guidelines does not provide for an automatic increase of 10% per year for longterm infringements, it leaves a margin of discretion to the Commission in that regard (see, to that effect, Cheil Jedang Corporation v Commission, paragraph 318 above, paragraph 134).
Přitom argumenty předložené Hoechst na podporu jejího žalobního důvodu neprokazují, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení v tomto ohledu.
The arguments which Hoechst puts forward in support of its plea do not seek to demonstrate that the Commission made a manifest error of assessment in that regard.
Navíc je třeba zdůraznit, že v rozsahu, v jakém pokyny stanoví, že protiprávní jednání trvající déle než pět let se považují za dlouhodobá protiprávní jednání, a že taková protiprávní jednání odůvodňují uplatnění zvýšení, jež může za každý rok dosáhnout 10 % částky určené za závažnost protiprávního jednání, nelze uplatňovat žádné porušení zásady proporcionality při určení doby trvání protiprávního jednání, jehož se Hoechst účastnila (viz v tomto smyslu, rozsudek Soudu ze dne 11. prosince 2003, Strintzis Lines Shipping v. Komise, T-65/99, Recueil, s. II-5433, bod 194).
It should further be emphasised that, in so far as the Guidelines provide that infringements lasting more than five years are to be regarded as longterm infringements, and that such infringements warrant an increase which may be fixed at 10% per year of the amount decided on to reflect the gravity of the infringement, no breach of the principle of proportionality can be found in the determination of the duration of the infringement in which Hoechst took part (see, to that effect, Case T-65/99 Strintzis Lines Shipping v Commission [2003] ECR II-5433, paragraph 194).
2 nařízení č. 17 rozlišit mezi dobou trvání jejich skutečného fungování a jejich závažností, jak vyplývá z jejich vlastní povahy (rozsudek ze dne 15. června 2005, Tokai Carbon a další v. Komise, bod 118 výše, bod 275).
As regards Hoechst’s assertion that agreements on prices and volumes are typically longterm infringements and that, accordingly, an increase for the duration of the infringement takes the gravity of the infringement into account for a second time, it must be borne in mind that, even on the assumption that certain types of cartels are intrinsically conceived in order to last, a distinction must always be drawn, in application of Article 15(2) of Regulation No 17, between the duration of their actual functioning and their gravity as resulting from their actual nature (judgment of 15 June 2005 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 118 above, paragraph 275).
Konečně pokud jde o předchozí praxi Komise, a zejména o skutečnost, že v určitých případech zvýšila výchozí částku pokuty počínaje až druhým rokem, je třeba připomenout, že tato praxe sama o sobě nevytváří právní rámec pro pokuty v oblasti hospodářské soutěže, neboť ten je vymezen výhradně v nařízení č. 17 a v pokynech (viz rozsudek Michelin v. Komise, bod 339 výše, bod 292 a citovaná judikatura), a že krom toho subjekty nemohou vložit legitimní očekávání v zachování existující situace, neboť ta může být Komisí v rámci její posuzovací pravomoci změněna (viz rozsudky Delacre a další v. Komise, bod 372 výše, bod 33, a citovaná judikatura, a Dansk Rørindustri a další v. Komise, bod 344 výše, bod 171).
As regards, last, the Commission’s previous practice, and in particular the fact that in certain cases it increased the starting amount of the fine only from the second year, it must be borne in mind that that practice does not in itself serve as a legal framework for fines in competition matters, since that framework is defined solely in Regulation No 17 and in the Guidelines (see Michelin v Commission, paragraph 339 above, paragraph 292 and the caselaw cited) and that, furthermore, operators cannot have a legitimate expectation in the maintenance of an existing situation that might be modified by the Commission in the exercise of its discretion (see Delacre and Others v Commission, paragraph 372 above, paragraph 33 and the caselaw cited, and Dansk Rørindustri and Others v Commission, paragraph 344 above, paragraph 171).
Navíc pokyny pouze stanoví, že pro krátkodobá protiprávní jednání (obecně kratší než jeden rok), se žádné zvýšení neuplatní.
In addition, it is only in the case of infringements of short duration (in general, less than one year) that the Guidelines state that no increase will be applied.
Naproti tomu pro dlouhodobá protiprávní jednání pokyny umožňují použití zvýšení o 10 % „za každý rok“.
For infringements of long duration, on the other hand, the Guidelines provide that an increase of 10% ‘per year’ may be applied.
S ohledem na slova v tomto ohledu použitá v pokynech, není důvod mít za to, že první rok protiprávního jednání má být z výpočtu Komise systematicky vylučován (viz v tomto smyslu, pokud jde o střednědobá protiprávní jednání, rozsudek Cheil Jedang Corporation v. Komise, bod 318 výše, bod 133).
In view of the terms used in the Guidelines in that regard, there is no reason to consider that the first year of the infringement must be systematically ignored in the Commission’s calculation (see, to that effect, for infringements of medium duration, Cheil Jedang Corporation v Commission, paragraph 318 above, paragraph 133).
Ze všech těchto důvodů musí být druhá část pátého žalobního důvodu, a tedy i pátý žalobní důvod v plném rozsahu, zamítnuty.
For all of those reasons, the second part of the fifth plea and, accordingly, the fifth plea in its entirety must be rejected.
D – K druhému a šestému žalobnímu důvodu, které se týkají námitky vycházející z vedoucí úlohy určené v rozhodnutí jako přitěžující okolnost
D — The second and sixth pleas, relating to the objection concerning the role as leader of the cartel which, according to the Decision constituted an aggravating circumstance
Druhým žalobním důvodem Hoechst uplatňuje porušení práva být vyslechnut ve vztahu k námitce vycházející z vedoucí úlohy určené v rozhodnutí jako přitěžující okolnost.
By its second plea, Hoechst claims that there has been a breach of its right to be heard in respect of the objection relating to its role as a leader of the cartel, which, according to the Decision, constituted an aggravating circumstance.
Šestým žalobním důvodem Hoechst uplatňuje, že zvýšení na základě její vedoucí úlohy je neodůvodněné.
By its sixth plea, Hoechst contends that the increase based on its capacity as a leader is unwarranted.
Nejdříve je třeba analyzovat druhý žalobní důvod.
The Court will examine the second plea first.
V bodech 363 až 367 odůvodnění rozhodnutí, ve spojení s body 92 až 95, Komise uvádí, že v případě Hoechst je závažnost protiprávního jednání posílena úlohou vůdce kartelové dohody, kterou tento podnik měl.
At recitals 363 to 367 to the Decision, read in the light of recitals 92 to 95, the Commission states that, in Hoechst’s case, the gravity of the infringement is aggravated by Hoechst’s role as a leader of the cartel.
Konkrétněji v rozhodnutí Komise uvádí, že Hoechst byla spolu s Daicel významným hnacím prvkem a jedním z nejaktivnějších účastníků kartelu, zejména s ohledem na její postavení na trhu.
More particularly, in the Decision the Commission observes that Hoechst, along with Daicel, was an important driving force and one of the most active members of the cartel, in the light, particularly, of its position on the market.
Hoechst tak dosáhla největšího prospěchu z kartelové dohody a podařilo se jí prosadit své návrhy vůči japonským výrobcům, například v roce 1992, kdy navrhla stanovit rozdílné ceny pro kyselinu sorbovou a sorban draselný a tento návrh japonští výrobci přijali v roce 1994.
Hoechst thus succeeded in gaining the most from the cartel and in imposing its proposals on the Japanese producers, for example in 1992, when it proposed to establish a price difference between sorbic acid and potassium sorbates, a proposal which was followed by the Japanese producers in 1994.
Krom toho Komise v rozhodnutí uvádí, že Hoechst byla spolu s Daicel pověřena plánováním a předsednictvím společných setkání.
Furthermore, the Commission states in the Decision that Hoechst, along with Daicel, was responsible for scheduling and chairing the joint meetings.
Při setkáních v Evropě, která organizovala a financovala, měla úlohu hostitele.
It acted as host for the meetings in Europe, which it organised and paid for.
Hoechst také organizovala některá
Hoechst also organised some meetings outside the Community.
HOECHST v. KOMISE setkání mimo Společenství.
HOECHST v COMMISSION to exchange information.
Byla v pravidelném spojení s Daicel za účelem výměny informací. Navíc Hoechst přijala několik opatření za účelem zajištění účinné kontroly dodržování kvót objemu (například navrhla založit ve Švýcarsku neutrální organizaci pověřenou sběrem údajů o prodejích japonských výrobců, nebo v roce 1995 jednostranně navýšila svojí kvótu o 600 tun z důvodu existence „šedých množství“.
In addition, Hoechst took several initiatives to ensure effective monitoring of volume quotas (for example, by proposing the creation in Switzerland of a neutral organisation responsible for collecting the sales figures of the Japanese producers or by unilaterally adding 600 tonnes to its quota in 1995 on account of the existence of ‘grey material’).
Krom toho jako člen Chemical Industrial Products Export Co-operative (CIPEC) měla Hoechst přístup ke statistikám japonských vývozů.
Furthermore, as a member of the Chemical Industrial Products Export Cooperative (CIPEC), Hoechst had access to statistics on Japanese exports.
Hoechst rovněž podle rozhodnutí úspěšně zajistila kontrolu evropské složky kartelové dohody, zejména udržováním pravidelného a výhradního spojení s jediným dalším evropským podnikem v tomto odvětví.
Hoechst also succeeded, according to the Decision, in ensuring control of the European branch of the cartel, in particular by maintaining regular and exclusive contacts with the only other European undertaking in the sector.
Konečně Komise v rozhodnutí upřesňuje, že v listopadu 1996, během posledního společného setkání se Hoechst spolu s Daicel pokusila přesvědčit ostatní účastníky, aby pokračovali v setkávání a v dohodách.
Last, the Commission states in the Decision that in November 1996, when the last joint meeting took place, Hoechst, along with Daicel, tried to convince the other members to continue with the meetings and the agreements.
S ohledem na uvedené skutečnosti a za účelem zohlednění vedoucí úlohy Hoechst zvýšila Komise základní částku pokuty o 30 % na základě přitěžujících okolností.
In the light of those factors, and in order to take account of Hoechst’s role as a leader of the cartel, the Commission increased the basic amount of the fine by 30% to take account of the aggravating circumstances.
Hoechst uvádí, že Komise přihlédla k její údajné úloze „spoluvůdce“ pro účely určení její pokuty.
Hoechst observes that the Commission took account of what it alleged to have been the applicant’s position as ‘co-leader’ when setting its fine.
Hoechst vytýká Komisi, že nezohlednila právní posouzení, které Hoechst provedla ohledně svého údajného jednání jako vůdce.
Hoechst takes issue with the Commission for not having heard it on the legal assessment which it proposed to make of the applicant’s alleged conduct as a leader.
Konkrétně Hoechst tvrdí, že jí Komise nezaslala oznámení námitek v tomto ohledu.
In particular, Hoechst submits that the Commission did not address a statement of objections to it on that point.
Před přijetím rozhodnutí o uložení pokuty měla Komise dát podnikům dostatečnou příležitost se obhájit vůči námitkám proti nim uplatněným.
Before adopting a decision imposing a fine, the Commission ought to give the undertakings the opportunity to defend themselves sufficiently against the objections made in respect of them.
To znamená, že skutkové a právní námitky, které jim Komise zamýšlela určit, měly být sděleny budoucím adresátům rozhodnutí prostřednictvím oznámení námitek (Hoechst v tomto ohledu odkazuje na rozsudek Atlantic Container Line a další v. Komise, bod 70 výše, body 193 a 194).
That means that the criticisms in fact and in law that the Commission intends to address to them must be communicated to the future addressees of the decision by means of a statement of objections (Hoechst refers, in that regard, to Atlantic Container Line and Others v Commission, paragraph 70 above, paragraphs 193 and 194).
V projednávané věci oznámení námitek zaslané Hoechst nijak nenaznačovalo, že Komise uplatní přitěžující okolnost vedoucí úlohy.
In the present case, there was nothing in the statement of objections addressed to Hoechst to indicate that the Commission would apply the aggravating circumstance of leader of the cartel.
Komise rovněž po zaslání oznámení námitek neoznámila, že zamýšlí rozšířit své námitky vůči Hoechst a kvalifikovat ji jako vůdce.
Nor did the Commission, after issuing the statement of objections, inform the applicant that it intended to extend its objections in respect of Hoechst by characterising it as a leader.
Hoechst dále zdůraznila, že vzhledem k neexistenci námitek v tomto ohledu neměla potřebu zabývat se otázkou kvalifikace jako vůdce (Hoechst odkazuje na svoji odpověď na oznámení námitek).
Hoechst also emphasised that, in the absence of objections on that point, it saw no need to address the question of characterisation as a leader (Hoechst refers to its response to the statement of objections).
Hoechst tytéž poznámky učinila během jednání dne 24. dubna 2003.
Hoechst submits that it made the same observations at the hearing on 24 April 2003.
Tento skrytý krok Komise je o to nepochopitelnější, že argumenty uplatněné v tomto ohledu v rozhodnutí mohly být uplatněny v okamžiku oznámení námitek, neboť nespočívají na skutečnostech, o kterých by se Komise dozvěděla až později.
That oblique approach on the Commission’s part is all the more incomprehensible because the arguments relied on in that regard in the Decision could have been presented at the time of the statement of objections, since they are not based on matters which only subsequently came to the Commission’s attention.
Komise tím nejen porušila právo na obhajobu Hoechst, ale rovněž její právo na spravedlivý proces.
The Commission has not only breached Hoechst’s rights of defence but has also breached the right to a fair trial.
Zásada rovnosti zbraní požaduje, aby základní prvky pozdějšího rozhodnutí byly sděleny zároveň s oznámením námitek nejen ohledně později uplatňovaných skutečností a důkazních prostředků, ale rovněž ohledně jejich právního posouzení.
The principle of equality of arms requires that the essential elements of the subsequent decision be transmitted at the same time as the statement of objections only with respect to facts and evidence invoked later, but also with respect to their legal assessment.
Je zjevné, že pokud by Hoechst věděla o takové námitce vůči ní, nečekala by na soudní řízení, ale hájila by se ve fázi správního řízení.
It is clear that if Hoechst had been aware of such an objection against it, it would not have awaited the judicial proceedings but would have defended itself at the stage of the administrative procedure.
Nadto je absurdní, aby dotčení
It is absurd, moreover, that the parties concerned
HOECHST v. KOMISE účastníci preventivně předkládali vyjádření pro domo ohledně skutečnosti, že požadované skutkové podmínky nejsou splněny.
HOECHST v COMMISSION should submit observations pro domo, as a precautionary measure, on the fact that the requisite factual conditions are not satisfied.
Hoechst na tomto základě dospěla k závěru, že kvalifikaci vůdce, kterou Komise uplatnila v rozhodnutí, nelze přijmout.
Hoechst concludes that the characterisation as a leader applied by the Commission in the Decision cannot be maintained.
Zvýšení pokuty na základě uvedené kvalifikace je tedy protiprávní.
The increase in the fine on the basis of that characterisation is therefore unlawful.
Je tomu tak i ohledně argumentů předložených v bodech rozhodnutí, podle kterých bylo z důvodu uvedeného postavení „vůdce“ právně vyloučeno uplatnění bodu B sdělení o spolupráci z roku 1996.
The same applies to the arguments put forward in the grounds of the Decision that, owing to its position as a ‘leader’, the application of Title B of the 1996 Leniency Notice was precluded by law.
Komise zdůrazňuje, že právo na obhajobu bylo dodrženo, neboť Komise v rozhodnutí nepřičítá zúčastněným jiná protiprávní jednání než protiprávní jednání vytýkaná v oznámení námitek, a neuplatňuje jiné skutečnosti než skutečnosti, k nimž měli zúčastnění příležitost se vyjádřit.
The Commission contends that the rights of the defence have been respected since, in the Decision, it does not hold the undertakings concerned responsible for different infringements from those referred to in the account of the objections and had regard only to facts on which those concerned had the opportunity to provide an explanation.
Oznámení námitek tomuto požadavku odpovídalo, neboť uvádí, formou shrnutí, ale jasně, zásadní skutečnosti, o které se Komise opírá (Komise odkazuje na rozsudek Soudního dvora ze dne 15. července 1970, ACF Chemiefarma v. Komise, 41/69, Recueil, s. 661, body 26 a 94, a na rozsudek Atlantic Container Line a další v. Komise, bod 70 výše, body 138, 191 a následující).
The account of the objections satisfied that requirement since it sets out, albeit succinctly, but clearly, the essential facts on which the Commission relies (the Commission refers to Case 41/69 ACF Chemiefarma v Commission [1970] ECR 661, paragraphs 26 and 94, and to Atlantic Container Line and Others v Commission, paragraph 70 above, paragraphs 138 and 191 et seq.).
Podle Komise v projednávané věci již oznámení námitek obsahovalo popis právních a skutkových okolností zohledněných v rozhodnutí za účelem výpočtu pokuty.
In the present case, the statement of objections already contained a description of the circumstances of law and of fact taken into account in the Decision for the purposes of the calculation of the fine.
V bodě 296 oznámení námitek Komise uvedla, že zohlední zejména „úlohu jednotlivých účastníků, zvláště vedoucí úlohu některých podniků“.
Thus, at paragraph 295 of the statement of objections, the Commission stated that it would take account, in particular, of ‘the role played by each participant, in particular the leading role played by some companies’.
V bodě 60 oznámení námitek bylo výslovně vytčeno Hoechst, že na společných setkáních měla spolu s Daicel „vedoucí úlohu“ (Komise rovněž odkazuje na bod 64 oznámení námitek).
At paragraph 60 of the statement of objections, Hoechst is expressly criticised for having been a ‘leader’ of joint meetings together with Daicel (the Commission also refers to paragraph 64 of the statement of objections).
V bodě 282 oznámení námitek byla Hoechst představena jako jeden z „hlavních účastníků“ kartelové dohody.
At paragraph 282 of the statement of objections, Hoechst is presented as one of the ‘main actors’ in the cartel.
Krom toho Hoechst byla předem informována o všech skutečnostech vedoucích k její kvalifikaci jako vůdce kartelové dohody prostřednictvím oznámení námitek (zejména v bodech 60, 77, 79, 94, 166, 178, 179, 210 a následujících a 282 oznámení námitek).
Furthermore, Hoechst was given advance notice of all the facts on the basis of which it was characterised as a leader of the cartel, by means of the statement of objections (in particular paragraphs 60, 77, 79, 94, 166, 178, 179, 210 et seq. and 282 of the statement of objections).
Komise rovněž odkazuje na body 347 až 367 odůvodnění rozhodnutí, kde jsou odkazy na body 92 až 95 odůvodnění rozhodnutí.
The Commission also refers to recitals 347 to 367 to the Decision, where there is a reference to recitals 92 to 95.
Komise na tomto základě dospěla k závěru, že Hoechst měla možnost vyjádřit se k námitce vycházející z její úlohy vůdce před přijetím rozhodnutí, což učinila jak v odpovědi na oznámení námitek, tak v průběhu jednání.
The Commission concludes that Hoechst had the opportunity before the Decision was adopted to express its views on the objection relating to its role as leader, and did so, moreover, both in its response to the statement of objections and at the hearing.
Skutečnost, že Hoechst s uvedenou námitkou nesouhlasila a snažila se ji v odpovědi na oznámení námitek vyvrátit, nemění nic na tom, že tato námitka byla vůči ní učiněna.
The fact that Hoechst did not agree with that objection and that it sought to refute it in its response to the statement of objections does not alter the fact that the objection was levelled against it.
461, bod 9, a ze dne 2. října 2003, Arbed v. Komise, C-176/99 P, Recueil, s. I-10687, bod 19; rozsudek Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied a Technische Unie v. Komise, bod 216 výše, bod 32).
It must be borne in mind that respect for the rights of the defence in any proceedings which might lead to the imposition of penalties, notably fines or periodic penalties, constitutes a fundamental principle of Community law, which must be observed, even in the context of administrative proceedings (Case 85/76 Hoffmann-Laroche v Commission [1979] ECR 461, paragraph 9; Case C-176/99 P Arbed v Commission [2003] ECR I-10687, paragraph 19; and Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied and Technische Unie v Commission, paragraph 216 above, paragraph 32).
Tato zásada zejména vyžaduje, aby oznámení námitek zaslané Komisí podniku, kterému zamýšlí uložit sankci za porušení pravidel hospodářské soutěže, obsahovalo základní skutečnosti uplatňované vůči danému podniku, jako například vytýkané skutkové okolnosti, jejich kvalifikaci a důkazy, o něž se Komise opírá, aby mohl uvedený podnik užitečně uplatnit své argumenty v rámci správního řízení vedeného proti němu (viz rozsudek Arbed v. Komise, bod 420 výše, bod 20 a citovaná judikatura).
That principle requires, in particular, that the statement of objections which the Commission sends to an undertaking on which it envisages imposing a penalty for an infringement of the competition rules contain the essential elements used against it, such as the facts, the characterisation of those facts and the evidence on which the Commission relies, so that the undertaking may submit its arguments effectively in the administrative procedure brought against it (see Arbed v Commission, paragraph 420 above, paragraph 20 and the caselaw cited).
Pokud jde konkrétněji o výpočet pokuty, Komise splní svou povinnost dodržet právo podniků být vyslechnuty, pokud ve svém oznámení námitek výslovně uvede, že bude zkoumat, zda je třeba uložit dotyčným podnikům pokuty, a pokud uvede hlavní skutkové a právní okolnosti, které mohou vést k uložení pokuty, jako je závažnost a délka trvání předpokládaného protiprávního jednání a skutečnost, že k němu došlo „úmyslně nebo z nedbalosti“.
As regards, more particularly, the calculation of the fines, the Commission fulfils its obligation to respect the undertakings’ right to be heard provided that it indicates expressly in the statement of objections that it is going to consider whether it is appropriate to impose fines on the undertakings concerned and provided that it sets out the main elements of fact and of law which might entail a fine, such as the gravity and duration of the alleged infringement and the fact that the infringement was committed ‘deliberately or negligently’.