natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Je tudíž jisté, že článek 93 prováděcího nařízení k CKS nebyl v daném případě použitelný ani na základě svého znění, ani za něj nebyl prohlášen pouze v rámci Dohody o přidružení s Tureckem.
It is therefore clear that in this case Article 93 of the CCC implementing regulation was neither applicable according to its wording nor even only declared applicable under the Association Agreement with Turkey.
iii) Porušení povinnosti včasného varování dovozců
(iii) Breach of a duty to warn importers in good time
Na rozdíl od názoru navrhovatelky nebyl čl. 93 prováděcího nařízení k CKS prohlášen za použitelný mutatis mutandis ani rozhodnutími podle Dohody o přidružení mezi Společenstvím a Tureckem.
Moreover, contrary to the appellant’s view, Article 93 of the CCC implementing regulation was not declared applicable mutatis mutandis by decisions adopted pursuant to the Association Agreement between the Community and Turkey.
To platí i pro článek 4 rozhodnutí č. 1/96.
That is also true with regard to Article 4 of Decision No 1/96.
Na rozdíl od tvrzení navrhovatelky toto ustanovení v žádném případě neprohlašuje článek 93 prováděcího nařízení k CKS za použitelný v daném případě.
Contrary to the appellant’s submissions, that provision does not in any way declare Article 93 of the CCC implementing regulation applicable in the present case.
Navrhovatelka nevzala na zřetel skutečnost, že ustanovení celního práva Společenství jsou v oblasti působnosti Dohody o přidružení s Tureckem použitelná
The appellant fails to appreciate that the provisions of Community customs legislation are
Porušení povinnosti včasného varování dovozců pojmově předpokládá existenci odpovídající povinnosti Komise vyplývající z práva Společenství.
The breach of a duty to warn importers in good time presupposes a corresponding duty of the Commission under Community law.
Soud nicméně v bodě 270 sporného rozhodnutí s odvoláním na judikaturu Společenství 57správně konstatoval, že žádné ustanovení práva Společenství výslovně neukládá Komisi povinnost
Nevertheless, in paragraph 270 of the contested judgment, the Court of First Instance, invoking the caselaw of the Community judicature, 57correctly stated that there is no provision in Community law which expressly obliges the Commission to warn importers of doubts as to the validity
1 ve spojení s čl. 80 písm. a) prováděcího nařízení k CKS, které se týkají celního preferenčního zacházení pro rozvojové země.
56 — This follows from Article 67(1) in conjunction with Article 80(a) of the CCC implementing regulation, which relate to the preferential tariff arrangements for developing countries.
Viz dále přehled preferenčních osvědčení o původu a volném pohybu, in: Lux, M., Das Zollrecht der EG, Köln 2003, s. 136.
See also the survey of preferential origin and free circulation certificates in Lux, M., Das Zollrecht der EG, Cologne 2003, p. 136.
Preferenční osvědčení pro zboží z Turecka vykazují zkratku „A.TR“, zatímco „Form A“ (formulář A) se používá pro zboží z rozvojových zemí, na které se vztahuje Všeobecný systém preferencí (GSP) jakožto autonomní nástroj Společenství pro obchod s třetími státy.
Preference certificates for goods from Turkey display the abbreviation ‘A.TR’, whereas ‘Form A’ is used for goods from developing countries, which benefit from the Generalised System of Preferences (GPS) as an independent trading instrument of the Community in its trade with third States.
C. A. S. v. KOMISE upozornit dovozce, má-li pochybnosti o platnosti jimi uskutečněných celních transakcí v rámci preferenčního režimu.
C.A.S. v COMMISSION of customs transactions effected by those importers under a system of preferential treatment.
ostatně opírá o nepřípustné tvrzení, neboť její vyjádření jsou výslovně vedena snahou dosáhnout nikoli pouze a výlučně právního přezkumu odůvodnění Soudu, nýbrž opětovného zjištění skutkových okolností, což nespadá do pravomoci Soudního dvora jakožto instance rozhodující o kasačním opravném prostředku.
arguments, since its submissions expressly seek a new finding of facts and not exclusively a legal review of the grounds of the Court’s judgment, which does not fall within the jurisdiction of the Court of Justice as the appellate court.
To však nevylučuje, že Komise může být případně z důvodu své povinnosti řádné péče povinna obecně varovat dovozce pocházející ze Společenství.
Nevertheless, the possibility remains that the Commission may be obliged, under its general duty of diligence, to issue a general warning to Community importers.
Odpovídající povinnost varovat může ovšem vzniknout pouze tehdy, má-li Komise vážné pochybnosti o řádnosti velkého počtu vývozů uskutečněných v rámci preferenčního systému 58.
However, such a duty to warn can arise only when the Commission has serious doubts as to the legality of a large number of exports effected under a system of preferential treatment. 58
Jak Soud konstatoval v bodě 273, navrhovatelka nebyla schopna průkazným způsobem dokázat existenci hrubých nesplnění povinností tureckých orgánů, která by postihovala veškeré vývozy koncentrátů ovocných šťáv a přispěla k oběhu padělaných osvědčení.
As the Court noted in paragraph 273, the appellant failed to demonstrate conclusively that the Turkish authorities made serious errors which affected all exports of fruit juice concentrates and contributed to the circulation of forged certificates.
Nebyla tudíž možná žádná analogie se skutkovými okolnostmi, na jejichž základě byl vydán rozsudek Kaufring a další.
No analogy could therefore be drawn with the facts which gave rise to the judgment in Kaufring and Others.
Mimoto je třeba uvést, že Soud v bodě 274 napadeného rozsudku vzal na zřetel skutečnost, že v této věci sporné dovozy navrhovatelky pocházejí z období od dubna 1995 do listopadu 1997, zatímco pochybnosti o pravosti nebo obsahové správnosti tureckých osvědčení A.TR.1 se objevily teprve později, počínaje rokem 1998.
It must nevertheless be pointed out that, in paragraph 274 of the contested judgment, the Court of First Instance took into account the fact that the appellant’s imports at issue here date from the period from April 1995 to November 1997, whereas doubts as to the authenticity and/or correctness of content of Turkish A.TR.1 certificates arose only subsequently, namely as of 1998.
Komise se totiž dozvěděla o existenci padělaných osvědčení teprve tehdy, když italské orgány objevily první padělané osvědčení a bylo zahájeno vyšetřovací řízení.
Consequently, the Commission was aware of the existence of the forged certificates only after the Italian authorities had discovered the first forged certificate and an investigation procedure had been initiated.
Z toho je nutno vyvodit, že i kdyby Komise bývala od roku 1998 povinna varovat dovozce pocházející ze Společenství, nebylo by to mělo žádné důsledky pro dovozy z let 1995 až 1997, které jsou sporné v této věci.
It must be concluded from this that, even if the Commission had been obliged as of 1998 to warn the Community importers, that would have had no effect on the imports from 1995 to 1997 at issue here.
Vyjádření navrhovatelky v tomto řízení o kasačním opravném prostředku nepřipouští odchylné posouzení, neboť její výtka obsažená v bodech 225 a 226 kasačního opravného prostředku se výslovně týká vydávání „chybných“, nikoli však „padělaných“ průvodních osvědčení, takže stále nepodala protidůkaz o součinnosti tureckých orgánů na zhotovování padělků.
The appellant’s submissions in these appeal proceedings allow no differing appraisal, since its allegation in points 225 and 226 of the appeal expressly relates to the issuing of ‘incorrect’, but not ‘forged’, movement certificates, so that it has still failed to produce evidence of the Turkish authorities’ involvement in the forgeries. Moreover, the appellant bases its claim on inadmissible
Navrhovatelka se
Commission, cited in footnote
58 — Viz rozsudek Hyper v. Komise (uvedený v poznámce pod čarou 23, bod 128).
58 — See Hyper v paragraph 128.
Soud proto právem zodpověděl záporně otázku, zda má Komise povinnost včasného varování dovozců.
Accordingly, the Court of First Instance rightly found that there was no duty of the Commission to warn importers in good time.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK – VĚC C-204/07 P c) Mezitímní výsledek iv) Nesplnění povinnosti při objasňování a posuzování skutkových okolností při šetřeních v Turecku
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P
Je třeba uvést, že ani turecké orgány, ani Komise v projednávané věci neporušily své povinnosti, a tudíž se nejedná o „zvláštní situaci“ ve smyslu článku 239 CKS a článku 905 prováděcího nařízení k CKS. Proto je třeba zamítnout i pátý důvod kasačního opravného prostředku jako neopodstatněný.
In conclusion, it must be held that in this case neither the Turkish authorities nor the Commission failed in their duties and, therefore, in that respect, there is no ‘special situation’ within the meaning of Article 239 of the CCC and Article 905 of the CCC implementing regulation.
Ohledně výtky nesplnění povinnosti při objasňování a posuzování skutkových okolností při šetřeních v Turecku Soud v bodě 284 napadeného rozsudku konstatoval, aniž se dopustil nesprávného právního posouzení, že navrhovatelka nebyla s to podepřít svá tvrzení důkazy.
As regards the allegation of deficiency in clarifying and assessing the facts during the investigations in Turkey, the Court held in paragraph 284 of the contested judgment, without erring in law, that the appellant was not able to substantiate its argument.
Při posuzování skutkových okolností správně dospěl k závěru, že Komise prostřednictvím inspekcí řádně prozkoumala a následně posoudila veškeré relevantní skutkové okolnosti.
The Court had rightly concluded, in the course of assessing the facts, that the Commission had properly examined and then assessed all the relevant facts by means of missions.
K šestému důvodu kasačního opravného prostředku: Komise se neobrátila na celní výbor, popřípadě Radu přidružení
Sixth ground of appeal: the Commission’s failure to call on the Customs Committee/Association Council
Jestliže navrhovatelka tímto důvodem kasačního opravného prostředku znovu kritizuje právně nesprávné rozložení důkazního břemene, je toto tvrzení nutno vzhledem k mým závěrům k třetímu důvodu kasačního opravného prostředku odmítnout.
In so far as, by this ground of appeal, the appellant again complains of a legally incorrect allocation of the burden of proof, this submission must, in the light of my observations on the third ground of appeal, be rejected.
Navíc je nutno konstatovat, že navrhovatelka ve svém důvodu kasačního opravného prostředku vychází z nepřípustného tvrzení, neboť její vyjádření směřují výslovně k novému posouzení skutkových okolností, a nikoli výlučně k právnímu přezkumu odůvodnění Soudu.
Moreover, the appellant also bases its ground of appeal on inadmissible submissions, since its arguments expressly seek a renewed assessment of the facts and not exclusively a legal review of the grounds of the Court’s judgment.
Zejména není schopna dostatečně jasně vyložit, nakolik se Soud dopustil nesprávného právního posouzení.
In particular, it is unable to explain clearly how the Court made an error of law.
Jelikož toto tvrzení nevyhovuje procesním požadavkům kladeným na kasační opravný prostředek, musí být rovněž odmítnuto.
Since this submission does not satisfy the procedural requirements applicable to the grounds of an appeal, this argument must also be rejected.
C. A. S. v. KOMISE ností potřebné právní důsledky, co se týče toho, jak měla Komise jednat 59.
C.A.S. v COMMISSION the Commission on the basis of the facts adduced.
nesprávného právního posouzení, že navrhovatelka nebyla schopna prokázat, že by Komise v rámci správní pomoci dohodnuté s Tureckou republikou narazila na problémy, které by odůvodňovaly diskusi uvnitř těchto orgánů o přijetí specifických opatření k jejich odstranění.
59 without erring in law, that the applicant had not been able to establish that the Commission encountered difficulties concerning the administrative assistance agreed upon with the Republic of Turkey which would have justified discussion within those bodies of the adoption of specific measures to combat such difficulties.
Toto tvrzení nelze přijmout, neboť Soud v bodě 239 napadeného rozsudku nepochybně řádně prozkoumal skutkový stav původního sporu, aby zjistil, zda byly v daném konkrétním případě dány předpoklady pro zapojení Smíšeného celního výboru.
That argument cannot be accepted, since in paragraph 239 of the contested judgment the Court certainly examined the facts of the main proceedings as to whether the conditions for calling in the Joint Customs Committee in this specific case were fulfilled.
Soud proto právem zastával názor, že nelze konstatovat analogii se skutkovými okolnostmi, které tvořily základ rozsudku Kaufring a další, jelikož ohledně sporných průvodních osvědčení nebylo prokázáno podobné porušení povinností ze strany tureckých orgánů, jež by zakládalo zvláštní situaci 60.
The Court was therefore entitled to take the view that no analogy could be drawn with the facts in Kaufring and Others, particularly as similar failings on the part of the Turkish authorities, which would have created a special situation, had not been established in relation to the movement certificates at issue. 60
Komise proto nebyla povinna obrátit se na celní výbor, popřípadě na Radu přidružení.
The Commission was therefore not obliged to refer to the Customs Committee or the Association Council.
Tento důvod kasačního opravného prostředku je tudíž nutno rovněž zamítnout jako neopodstatněný.
Consequently, this ground of appeal should be rejected as unfounded.
1 rozhodnutí č. 1/95 oprávněn poskytnout Radě přidružení odpovídající doporučení pro řádné fungování celní unie.
If such difficulties had arisen, that committee would have been competent to formulate appropriate recommendations to the Association Council with a view to ensuring the proper functioning of the Customs Union.
Nic však nesvědčilo o existenci významnějších obtíží.
However, there were obviously no indications of any great difficulties.
Spíše je třeba vycházet z toho, že vzhledem k ochotě tureckých orgánů ke spolupráci nebylo potřebné ani odůvodněné se na tyto orgány obrátit.
On the contrary, it must be assumed that, in view of the willingness of the Turkish authorities to cooperate, recourse to those bodies was neither necessary nor justified.
K sedmému důvodu opravného prostředku: nesprávné posouzení oprávněného zájmu navrhovatelky ohledně A.TR.1 WVB D437214
Seventh ground of appeal: failure to take into account a legitimate interest of the appellant in relation to A.TR.1 movement certificate D 437214
V bodě 239 napadeného rozsudku tak Soud konstatoval, aniž by se dopustil
Accordingly, in paragraph 239 of the contested judgment, the Court found,
Pokud se navrhovatelka v souvislosti se svým sedmým důvodem kasačního
In so far as the appellant obviously relies, in connection with its seventh ground
59 — Bod 240 kasačního opravného prostředku.
59 — Point 240 of the appeal.
60 — Viz výše, bod 148.
60 — See above, point 148.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK – VĚC C-204/07 P zkoumat nezávisle na sobě 63.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P of appeal, on the three-year period under Article 221(3) of the CCC 61 in order to avoid
opravného prostředku očividně odvolává na tříletou promlčecí lhůtu podle čl. 221 odst.
This case concerns two different types of procedure with differing formal and substantive requirements which must be examined independently of each other.
3 CKS 61, aby se vyhnula povinnosti uhradit dovozní clo, je třeba odpovědět, že se toto tvrzení zakládá na nesprávném výkladu práva Společenství.
63 its obligation to pay import duties, that argument must be answered by pointing out that it is founded on an incorrect interpretation of Community law.
Toto ustanovení určuje naopak zvláštní lhůtu, v níž je třeba provést dodatečné zaúčtování částky odpovídající celnímu dluhu.
On the contrary, that provision lays down a specific period within which the amount resulting from the customs debt must be entered in the accounts.
Na druhé straně spočívají tyto úvahy na právně nesprávném názoru, že Soud měl povinnost sporné rozhodnutí z formálních důvodů zrušit.
On the other, these considerations are based on the legally incorrect view that the Court of First Instance should have annulled the contested decision on procedural grounds.
Jak však Soud správně doložil v bodě 133 napadeného rozsudku, existovala i pro případ částečného zrušení opět jenom možnost vydat nové rozhodnutí se stejným obsahem.
However, as the Court correctly explained in paragraph 133 of the contested judgment, even partial annulment could only have led to the adoption of another decision identical in substance.
Je sice pravda, že v souladu se zjištěním Soudu v bodě 128 napadeného rozsudku nemohla Komise k okamžiku vynesení napadeného rozsudku, to znamená dne 18. prosince 2002, vzhledem k nejednoznačným výpovědím tureckých orgánů řádně dospět k závěru, že osvědčení D437214 bylo padělané.
It is admittedly true that, as held by the Court in paragraph 128 of the contested judgment, the Commission was not in a position properly to conclude, at the time of the adoption of the contested decision, that is, on 18 December 2002, in view of the unclear statements of the Turkish authorities, that certificate D 437214 had been forged.
V konečném výsledku se nicméně ukázalo, že tento závěr byl objektivně správný, jak to nakonec potvrdil dopis tureckých orgánů ze dne 22. srpna 2003.
Nevertheless, that conclusion ultimately proved to be objectively correct, as the Turkish authorities’ letter of 22 August
Bleihauer vychází z toho, že dodatečné zaúčtování podle článku 220 CKS následující po přijetí rozhodnutí (výhodného pro celního dlužníka) o prominutí popř. vrácení dovozního cla podle článku 239 CKS přichází v úvahu teprve tehdy, je-li znovu vymahatelný celní dluh podle článku 242 CKS, například proto, že k prominutí popř. vrácení došlo neprávem.
The latter assumes that subsequent entry in the accounts pursuant to Article 220 of the CCC, following a decision (favourable to the person liable) on the remission or repayment of import duties pursuant to Article 239 of the CCC, is possible only where the customs duty again becomes payable pursuant to Article 242 of the CCC because, for example, the remission or repayment was made in error.
O takovouto situaci však v projednávané věci jednoznačně nejde, neboť před přijetím rozhodnutí Komise nebylo vydáno žádné zvýhodňující rozhodnutí o prominutí popř. vrácení podle článku 239 CKS ohledně sporných průvodních osvědčení.
However, such a set of circumstances clearly does not exist in this case, since the Commission’s decision was not preceded by a favourable decision on remission or repayment pursuant to Article 239 of the CCC in respect of the movement certificates at issue.
Je tomu tak na jedné straně tehdy, jestliže částka cla nebyla celním orgánem zaúčtována ve lhůtách podle článků 218 a 219 CKS a na druhé straně v případě, kdy byla částka cla zaúčtována sumou nižší, než činila zákonná dlužná částka.
That is the case, first, where the amount of duty was not entered in the accounts by the administration within the time limits for entry in the accounts laid down in Art -icles 218 and 219 of the CCC; second, where the amount of duty was entered in the accounts at a level lower that the amount legally owed.
Tato okolnost si vyžaduje provedení souběžných řízení.
This circumstance requires parallel procedures to be carried out.
Proto je nutno zamítnout i tento důvod kasačního opravného prostředku.
The Court’s decision is therefore unexceptionable in law.
Jak navrhovatelka sama uznává v bodech 257 a 258 svého kasačního opravného prostředku, není důvěra hospodářského subjektu v platnost dovozních licencí, které se později ukáží jako padělané, zpravidla chráněna právem Společenství, nýbrž se přičítá obecnému obchodnímu riziku 65.
As the appellant itself acknowledges in points 257 and 258 of the grounds of its appeal, traders’ confidence in the validity of import licences which subsequently prove to be forged is not, as a rule, protected by Community law, but is a general commercial risk.
Zákonodárce Společenství již prostřednictvím čl. 904 písm. c) prováděcího nařízení k CKS provedl jednoznačné posouzení rizik, jímž jsou soudy Společenství při výkladu práva Společenství vázány.
65In Article 904(c) of the CCC implementing regulation, the Community legislature has already made a clear assessment of risks, by which the Community judicature is bound when interpreting Community law.
K osmému důvodu kasačního opravného prostředku: zvážení na základě rizika a ekvity
Eighth ground of appeal: balancing of fairness and risk
Jestliže navrhovatelka vyvozuje z judikatury soudů Společenství, že Komise byla povinna provést obecné posouzení na základě rizika a ekvity, nemůže se opírat jmenovitě o judikaturu, kterou sama uvádí na podporu tohoto názoru.
In so far as the appellant infers from the caselaw that the Commission should have carried out a balancing of fairness and risk, it specifically cannot base its claim on the caselaw which it cites for that purpose.
V rozsudku Bonn Fleisch 66, který uvádí, se jednalo o pochy-
In the Bonn Fleisch case 66 cited by it, there was misconduct both on the part of the Member State’s customs authorities and on the part of the Commission in discharging their duties of care, any indication of which is absent in this case.
Jak Soud konstatoval v bodě 295 napadeného rozsudku, Komise nezaujala ve sporném rozhodnutí stanovisko k otázce péče nebo nedbalosti navrhovatelky.
As the Court noted in paragraph 295 of the contested judgment, the Commission had not, in the contested decision, expressed its view on the issue of the appellant’s due care or negligence.
Na základě toho Soud konstatoval, že argument navrhovatelky, že se nedopustila hrubě nedbalostního jednání, je neúčinný, a tudíž musí být zamítnut.
On that basis, the Court concluded that the appellant’s plea that there was no obvious negligence on its part was of no consequence and should therefore be rejected.
Jestliže navrhovatelka tvrdí, že Soud takto nesprávně opominul provést posouzení na základě rizika a ekvity, nelze to přijmout, neboť Soud k tomu v žádném případě neměl právní povinnost.
In so far as the appellant submits that the Court erroneously omitted, in that respect, to carry out a balancing of fairness and risk, its argument cannot be accepted, since the Court was not in any way legally obliged to do so.
Také tento důvod kasačního opravného prostředku je proto nutno zamítnout jako zjevně neopodstatněný.
Consequently, this ground of appeal also should be rejected as manifestly unfounded.
65 — Viz výše, body 70, 112 až 115.66 — Uvedený v poznámce pod čarou 23, body 115 až 117.67 — Viz výše, body 163 a 169.68 — Uvedený v poznámce pod čarou 24.
65 — See above, points 70 and 112 to 115.66 — Cited in footnote 23, paragraphs 115 to 117.67 — See above, points 163 and 169.68 — Cited in footnote 24.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK – VĚC C-204/07 P dodržet veškerá platná ustanovení o celním prohlášení 72.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P provisions laid down by the rules in force as far as his customs declaration is concerned. 72
Mezi stranami sporu je v podstatě sporným pojem „chyba“, přičemž navrhovatelka vychází z toho, že jeho skutková podstata je v daném konkrétním případě naplněna.
What is at issue between the parties to these proceedings is essentially the concept of ‘error’, in relation to which the appellant assumes the existence of such an error in this case.
Vytýká Soudu, že nevzal v potaz aktivní účast tureckých celních orgánů při vydávání a používání třiceti dvou osvědčení A.TR.1, která jsou v projednávané věci sporná.
It complains that the Court failed to take into account the active involvement of the Turkish authorities in the issuing and use of the 32 A.TR.1 certificates in question here.