natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Konkrétněji se vnitrostátní soud ptá, zda rozsudek konstatující, že došlo k diskriminaci, představuje vhodné nápravné opatření, či zda, za takových okolností, jako jsou okolnosti projednávané věci, má vnitrostátní soud nařídit zaměstnavateli, aby diskriminační náborovou politiku ukončil.
More specifically, the national court asks whether a judgment establishing that discrimination took place would constitute an appropriate remedy or whether, in circumstances such as those of the present case, the national court should order the employer to put an end to its discriminatory recruitment policy.
Stručně řečeno, shledá-li vnitrostátní soud, že došlo k porušení zásady rovného zacházení, musí poskytnout nápravná opatření, která jsou účinná, přiměřená a odrazující.
In sum, if the national court finds that there has been a breach of the principle of equal treatment, it must grant remedies that are effective, proportionate and dissuasive.
19 — Rozsudek ze dne 10. dubna 1984, Von Colson a Kamann (14/83, Recueil, 1891, bod 26).
19 — Case 14/83 [1984] ECR 1891, paragraph 26.
Viz rovněž rozsudek ze dne 10. dubna 1984, Harz (79/83, Recueil, s. 1921, bod 26).
See also Case 79/83 Harz [1984] ECR 1921, paragraph 26.
20 — Viz obdobně rozsudek Von Colson a Kamann, body 23 a 24.
20 — See, by analogy, Von Colson and Kamann, paragraphs 23 and 24.
Z výše uvedených důvodů navrhuji, aby Soudní dvůr odpověděl na otázky předložené Arbeidshof te Brussel takto:
For the reasons given above, I am of the opinion that the questions referred by the Arbeidshof te Brussel should be answered as follows:
2) Jakmile bylo prokázáno, že jde prima facie o diskriminaci založenou na rasovém nebo etnickém původu, přísluší odpůrci, aby prokázal, že zásada rovného zacházení nebyla porušena.
(2) Once a prima facie case of discrimination based on racial or ethnic origin has been established, it is for the respondent to prove that the principle of equal treatment has not been infringed.
3) Shledá-li vnitrostátní soud, že došlo k porušení zásady rovného zacházení, musí poskytnout nápravná opatření, která jsou účinná, přiměřená a odrazující.“
(3) Where a national court finds that there has been a breach of the principle of equal treatment, it must grant remedies that are effective, proportionate and dissuasive.
2008 – VĚC C-54/07
2008 — CASE C-54/07
Ve věci C-54/07, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím arbeidshof te Brussel (Belgie) ze dne 24. ledna 2007, došlým Soudnímu dvoru dne 6. února 2007, v řízení
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Arbeidshof te Brussel (Belgium), made by decision of 24 January 2007, received at the Court on 6 February 2007, in the proceedings
SOUDNÍ DVŮR (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, L. Bay Larsen, K. Schiemann, J. Makarczyk a J.-C. Bonichot (zpravodaj), soudci,
THE COURT (Second Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Chamber, L. Bay Larsen, K. Schiemann, J. Makarczyk and J.-C. Bonichot (Rapporteur), Judges,
FERYN generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: B. Fülöp, rada, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 28. listopadu 2007, s ohledem na vyjádření předložená:
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 28 November 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
– za belgickou vládu L. Van den Broeck a C. Pochet, jako zmocněnkyněmi,
— the Belgian Government, by L. Van den Broeck and C. Pochet, acting as Agents,
– za Irsko D. O’Haganem a P. McGarrym, jako zmocněnci,
— Ireland, by D. O’Hagan and P. McGarry, acting as Agents,
– za vládu Spojeného království T. Harris, jako zmocněnkyní, ve spolupráci s T. Wardem, barrister, a J. Eady, solicitor,
— the United Kingdom Government, by T. Harris, acting as Agent, and by T. Ward, barrister, and J. Eady, solicitor,
– za Komisi Evropských společenství M. van Beekem a J. Enegrenem, jako zmocněnci, po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 12. března 2008,
— the Commission of the European Communities, by M. van Beek and J. Enegren, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 12 March 2008,
2008 – VĚC C-54/07 vydává tento
2008 — CASE C-54/07 gives the following
Projednávaná žádost byla předložena v rámci sporu mezi Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding (Centrum pro rovné příležitosti a boj proti rasismu), žalobcem v původním řízení, a společností Firma Feryn NV (dále jen „Feryn“), žalovanou v původním řízení, v souvislosti s výroky jednoho z jejích ředitelů, který veřejně prohlásil, že jeho společnost nechce zaměstnávat osoby označované za „cizího původu“.
The reference has been made in the course of proceedings between Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding (Centre for equal opportunities and combating racism), applicant in the main proceedings, and Firma Feryn NV (‘Feryn’), defendant in the main proceedings, following the remarks of one of its directors publicly confirming that his company did not wish to recruit ‘immigrants’.
Podle článku 1 směrnice 2000/43 je „účelem této směrnice […] stanovit rámec pro boj s diskriminací na základě rasy nebo etnického původu s cílem zavést v členských státech zásadu rovného zacházení“.
According to Article 1 of Directive 2000/43, ‘the purpose of this Directive is to lay down a framework for combating discrimination on the grounds of racial or ethnic origin, with a view to putting into effect in the Member States the principle of equal treatment’.
2 odst. 2 písm. a) této směrnice se:
Under Article 2(2)(a) of that directive:
„přímou diskriminací rozumí případ, kdy je s jednou osobou zacházeno z důvodu rasy nebo etnického původu méně příznivým způsobem, než je, bylo nebo by bylo s jinou osobou ve srovnatelné situaci“.
‘direct discrimination shall be taken to occur where one person is treated less favourably than another is, has been or would be treated in a comparable situation on grounds of racial or ethnic origin.’
Článek 3 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice uvádí, že se směrnice vztahuje na „podmínky přístupu k zaměstnání, samostatně výdělečné činnosti nebo do pracovního poměru včetně kritérií výběru a podmínek náboru, bez ohledu na obor činnosti a na úroveň profesní hierarchie, včetně pracovního postupu“.
Article 3(1)(a) of the Directive states that it covers ‘conditions for access to employment, to self-employment and to occupation, including selection criteria and recruitment conditions, whatever the branch of activity and at all levels of the professional hierarchy, including promotion’.
6 odst. 1 směrnice 2000/43:
Under Article 6(1) of Directive 2000/43:
„Členské státy mohou přijmout nebo zachovat předpisy, které jsou příznivější pro ochranu zásady rovného zacházení než ustanovení této směrnice.“
‘Member States may introduce or maintain provisions which are more favourable to the protection of the principle of equal treatment than those laid down in this Directive.’
Článek 7 této směrnice stanoví:
Article 7 of that directive states that:
Členské státy zajišťují, aby soudní nebo správní řízení, případně včetně dohodovacích řízení směřující k dodržování povinností podle této směrnice, byla dostupná všem osobám, které se cítí poškozeny nedodržováním zásady rovného zacházení, i když vztahy, ve kterých mělo dojít k diskriminaci, již skončily.
Member States shall ensure that judicial and/or administrative procedures, including where they deem it appropriate conciliation procedures, for the enforcement of obligations under this Directive are available to all persons who consider themselves wronged by failure to apply the principle of equal treatment to them, even after the relationship in which the discrimination is alleged to have occurred has ended.
Členské státy zajistí, aby sdružení, organizace nebo právnické osoby, které mají v souladu s kritérii stanovenými jejich vnitrostátními právními předpisy oprávněný zájem na zajištění dodržování této směrnice, mohly ve prospěch nebo na podporu žalobce s jeho souhlasem zahájit jakékoli soudní nebo správní řízení určené pro vymáhání plnění povinností vyplývajících z této směrnice.
Member States shall ensure that associations, organisations or other legal entities, which have, in accordance with the criteria laid down by their national law, a legit -imate interest in ensuring that the provisions of this Directive are complied with, may engage, either on behalf or in support of the complainant, with his or her approval, in any judicial and/or administrative procedure provided for the enforcement of obligations under this Directive.
Článek 8 odst. 1 uvedené směrnice mimoto stanoví:
Article 8(1) of the Directive lays down, in addition, that:
„Členské státy přijmou v souladu se svými právními řády nezbytná opatření, aby, jakmile se osoba cítí poškozena nedodržením zásady rovného zacházení a předloží soudu nebo jinému příslušnému orgánu skutečnosti nasvědčující tomu, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci, příslušelo odpůrci prokázat, že nedošlo k porušení zásady rovného zacházení.“
‘Member States shall take such measures as are necessary, in accordance with their national judicial systems, to ensure that, when persons who consider themselves wronged because the principle of equal treatment has not been applied to them establish, before a court or other competent authority, facts from which it may be presumed that there has been direct or indirect discrimination, it shall be for the respondent to prove that there has been no breach of the principle of equal treatment.’
13 odst. 2 uvedené směrnice:
Under Article 13(2) of that directive:
„Členské státy zajistí, aby do pravomoci těchto subjektů spadalo:
‘Member States shall ensure that the competences of these bodies include:
7 odst. 2, poskytování nezávislé pomoci obětem diskriminace při podávání návrhů na zahájení řízení z důvodu diskriminace,
— without prejudice to the right of victims and of associations, organisations or other legal entities referred to in Article 7(2), providing independent assistance to victims of discrimination in pursuing their complaints about discrimination,
Konečně, článek 15 uvedené směrnice ukládá členským státům, aby zajistily stanovení systému sankcí, a uvádí, že tyto sankce mohou zahrnovat vyplácení náhrad oběti a musí být „účinné, přiměřené a odrazující“.
Lastly, Article 15 of the Directive confers on Member States responsibility for determining the rules on sanctions applicable and specifies that those sanctions may comprise the payment of compensation to the victim and that they must be ‘effective, proportionate and dissuasive’.
Účelem zákona ze dne 25. února 2003 o boji proti diskriminaci a o změně zákona ze dne 15. února 1993 o zřízení Centra pro rovné příležitosti a boj proti rasismu (Moni­teur belge ze dne 17. března 2003, s.
The Law of 25 February 2003 on combating discrimination and amending the Law of 15 February 1993 establishing a Centre for Equal Opportunities and Combating Racism (Moniteur belge of 17 March 2003, p.
12844), ve znění zákona ze dne 20. července 2006 o změně některých zákonů (Moniteur belge ze dne 28. července 2006, s.
12844), as amended by the Law of 20 July 2006 on various provisions (Moniteur belge of 28 July 2006, p.
36940, dále jen „zákon ze dne 25. února 2003“), je provedení směrnice 2000/43 do belgického práva.
36940, ‘the Law of 25 February 2003’), seeks to transpose Directive 2000/43 into Belgian law.
Článek 2 zákona ze dne 25. února 2003 zakazuje veškerou přímou či nepřímou diskriminaci týkající se podmínek přístupu k zaměstnání.
Article 2 of the Law of 25 February 2003 prohibits any direct or indirect discrimin -ation concerning the conditions of access to employed activity.
Účelem článku 19 uvedeného zákona je provést článek 8 směrnice 2000/43 o důkazním břemenu.
Article 19 of that law is intended to transpose Article 8 of Directive 2000/43 relating to the burden of proof.
Zákon ze dne 25. února 2003 rovněž umožňuje postihovat případy diskriminace jak trestněprávně, tak občanskoprávně.
The Law of 25 February 2003 also authorises criminal or civil proceedings against discrimination.
Soud může podle článku 19 tohoto zákona nařídit ukončení diskriminačního jednání (odstavec 1) a zveřejnění svého rozhodnutí (odstavec 2), nebo může podle článku 20 uvedeného zákona uložit penále.
The court may, pursuant to Article 19 of that Law, order cessation of the act of discrimination (Article 19(1)) and publication of its decision (Article 19(2)) or, pursuant to Article 20 of the Law, it may impose a fine.
Belgický zákonodárce poskytl Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding možnost být účastníkem řízení před soudy, pokud existuje nebo by mohla existovat diskriminace, aniž by v této souvislosti byla nezbytná existence předchozí stížnosti.
The Belgian legislature granted Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding the possibility of being a party to judicial proceedings where discrimination exists or could exist, without a prior complaint being necessary in that regard.
Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding, které je subjektem belgického práva, určeným na základě článku 13 směrnice 2000/43 k podpoře rovného zacházení, požádalo belgické pracovní soudy, aby určily, že Feryn, specializovaná na prodej a montáž sklápěcích a sektorových vrat, uplatňuje diskriminační politiku při náboru do zaměstnání.
Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding, which is a Belgian body designated, pursuant to Article 13 of Directive 2000/43, to promote equal treatment, applied to the Belgian labour courts for a finding that Feryn, which specialises in the sale and installation of up-and-over and sectional doors, applied a discriminatory recruitment policy.
Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding se opírá o veřejná prohlášení ředitele uvedeného podniku, podle kterých v podstatě jeho podnik hledal montéry, ale nechtěl přijmout „osoby cizího původu“ z důvodů neochoty jeho zákazníků vpouštět je při provádění prací do svých domovů.
Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding is acting on the basis of the public statements of the director of Feryn to the effect that his undertaking was looking to recruit fitters, but that it could not employ ‘immigrants’ because its customers were reluctant to give them access to their private residences for the period of the works.
Usnesením ze dne 26. června 2006 voorzitter van de arbeidsrechtbank te Brussel (předseda pracovního soudu v Bruselu) žalobu Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding zamítl a uvedl zejména, že neexistuje žádný důkaz ani domněnka pro to, že by se třeba byť jen jedna osoba ucházela o zaměstnání a nebyla přijata z důvodu svého etnického původu.
By order of 26 June 2006, the Voorzitter van de arbeidsrechtbank te Brussel (the President of the Labour Court, Brussels) dismissed Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding’s application, stating, in particular, that there was no proof nor was there a presumption that a person had applied for a job and had not been employed as a result of his ethnic origin.
Za těchto okolností se arbeidshof te Brussel (pracovní soud v Bruselu) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
Against that background, the Arbeidshof te Brussel (Labour Court, Brussels), to which Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding had appealed, decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
‚Musím vyhovět požadavkům svých zákazníků.
‘I must comply with my customers’ requirements.
Když řeknete: »Chci určitý výrobek nebo chci to a tohle«, a já řeknu: »To nedělám, pošlu tyto lidi«, pak
If you say “I want that par -ticular product or I want it like this and like that”, and I say “I’m not doing it,
FERYN řeknete: »Já vaše vrata nechci«.
I’ll send those people”, then you say “I don’t need that door”.
Pak můžu skončit s podnikáním.
Then I’m putting myself out of business.
Toto není moje věc.
This isn’t my problem.
Chci, aby se firmě dařilo, a chci, abychom na konci roku dosahovali obratu, a jak toho dosáhnu […] Musím to dělat takovým způsobem, jakým to chce zákazník![?]‘
I want the firm to do well and I want us to achieve our turnover at the end of the year, and how do I do that? — I must do it the way the customer wants it done!’[?]
2) Postačuje pro prokázání, že se jedná o přímou diskriminaci, která se dotýká podmínek přístupu k zaměstnání, určení, že zaměstnavatel uplatňuje přímo diskriminující výběrová kritéria?
(2) Is it sufficient for a finding of direct discrimination in the conditions for access to paid employment to establish that the employer applies directly discriminatory selection criteria?
Jakou přísnost musí vnitrostátní soud prokázat při posuzování skutečností, které mohou vést ke vzniku domněnky diskriminace?
How strict must a national court be in assessing facts which give rise to a presumption of discrimination?
b) Může diskriminace prokázaná v dubnu 2005 (veřejné oznámení v dubnu 2005) poté zakládat domněnku trvání přímo diskriminující náborové politiky?
(b) Does an established act of discrimination in April 2005 (public announcement in April 2005) subsequently give rise to a presumption of the continuation of a directly discriminatory recruitment policy?
2008 – VĚC C-54/07 vzniku domněnky (že zaměstnavatel uplatňuje diskriminační náborovou politiku a v jejím uplatňování pokračuje), že v dubnu 2005 odpovídá veřejně na otázku, zda jako zaměstnavatel zachází stejným způsobem s osobami cizího původu jako s osobami domácího původu a zda tedy není vlastně trochu rasistou, takto: ‚Musím vyhovět požadavkům svých zákazníků.
2008 — CASE C-54/07 facts in the main proceedings, is it sufficient, in order to raise the presumption (that an employer operates and continues to pursue a discriminatory recruitment policy) that, in April 2005, in answer to the question whether, as an employer, he did not treat people from foreign and indigenous backgrounds in the same manner and was thus actually a bit racist, he publicly stated: ‘I must comply with my customers’ requirements.
Když řeknete: »Chci určitý výrobek nebo chci to a tohle«, a já řeknu: »To nedělám, pošlu tyto lidi«, pak řeknete: »Já vaše vrata nechci«.
If you say “I want that particular product or I want it like this and like that”, and I say “I’m not doing it, I’ll send those people”, then you say “I don’t need that door”.
Chci, aby se firmě dařilo, a chci, abychom na konci roku dosahovali obratu, a jak toho dosáhnu […] Musím to dělat takovým způsobem, jakým to chce zákazník![?]‘ c) Může, vzhledem ke skutkovým okolnostem původního řízení, vést společná tisková zpráva zaměstnavatele a vnitrostátního subjektu pro boj proti diskriminaci, ve které jsou zaměstnavatelem přinejmenším implicitně připuštěny diskriminační skutečnosti, ke vzniku takové domněnky?
(c) Having regard to the facts in the main proceedings, can a joint press release issued by an employer and the national body for combating discrimin ation, in which acts of discrimination are at least implicitly confirmed by the employer, give rise to such a presumption?
d) Vede skutečnost, že zaměstnavatel nezaměstnává montéry cizího původu, ke vzniku domněnky nepřímé diskriminace, pokud týž zaměstnavatel měl před určitou dobou velké potíže s náborem montérů, a také veřejně prohlásil, že jeho zákazníci neradi spolupracují s montéry cizího původu?
(d) Does the fact that an employer does not employ any fitters from ethnic minorities give rise to a presumption of indirect discrimination when that same employer some time previously had experienced great difficulty in recruiting fitters and, moreover, had also stated publicly that his customers did not like working with fitters who were immigrants?
e) Postačuje ke vzniku domněnky diskriminace jediná skutečnost?
(e) Is one fact sufficient in order to raise a presumption of discrimination?
f) Lze s ohledem na skutkové okolnosti původního řízení dovodit domněnku diskriminace, které se dopustil zaměstnavatel, z pouhého přijímání montérů domácího původu do zaměstnání u společnosti spojené s takovým zaměstnavatelem?
(f) Having regard to the facts in the main proceedings, can a presumption of discrimination on the part of the employer be inferred from the recruitment of exclusively indigenous fitters by an affiliated company of that employer?
8 odst. 1 směrnice
(5) How strict must the national court be in assessing the evidence in rebuttal which must be produced when a presumption of discrimination within the meaning of Article 8(1) of Directive 2000/43 has been raised? Can a presumption of
2000/43[…] vyvrátit pouhým prohlášením zaměstnavatele v tisku, že nejedná nebo nadále nebude jednat diskriminačním způsobem a že montéři cizího původu jsou u něj vítáni, nebo pouhým prohlášením zaměstnavatele, že jsou u něj, s výjimkou sesterského podniku, všechna volná místa pro montéry obsazena, nebo sdělením, že byla přijata tuniská uklízečka; nebo může být domněnka, s ohledem na skutkové okolnosti původního řízení, vyvrácena výlučně skutečným přijetím montérů cizího původu do zaměstnání nebo dodržením závazků obsažených ve společném tiskovém prohlášení?
FERYN discrimination within the meaning of Article 8(1) of Directive 2000/43 … be rebutted by a simple and unilateral statement by the employer in the press that he does not or does not any longer discriminate and that fitters from ethnic minorities are welcome; and/or by a simple declaration by the employer that his company, excluding the sister company, has filled all vacancies for fitters and/or by the statement that a Tunisian cleaning lady has been taken on and/or, having regard to the facts in the main proceedings, can the presumption be rebutted only by actual recruitment of fitters from ethnic minorities and/or by fulfilling commitments given in the joint press release?
6) Co se rozumí ‚účinnými, přiměřenými a odrazujícími‘ sankcemi ve smyslu článku 15 směrnice 2000/43[…]?
(6) What is to be understood by an ‘effective, proportionate and dissuasive’ sanction, as provided for in Article 15 of Directive 2000/43 …?
Dovoluje podmínka uvedená v článku 15 směrnice 2000/43[…] vnitrostátnímu soudu, aby se omezil na určení, že vzhledem ke skutkovým okolnostem v původním řízení došlo k přímé diskriminaci?
Having regard to the facts in the main proceedings, does the abovementioned requirement of Article 15 of Directive 2000/43 permit the national court merely to declare that there has been direct discrimination?
Nebo tato podmínka ukládá vnitrostátnímu soudu povinnost, aby vydal usnesení nařizující zdržení se takového jednání, jak je stanoveno vnitrostátním právem?
Or does it, on the contrary, also require the national court to grant a prohibitory injunction, as provided for in national law?
V jakém rozsahu musí vnitrostátní soud nařídit zveřejnění rozhodnutí, které bude vydáno, jako účinnou, přiměřenou a odrazující sankci, s ohledem na skutkové okolnosti sporu v původním řízení?‘
Having regard to the facts in the main proceedings, to what extent is the national court further required to order the publication of the forthcoming judgment as an effective, proportionate and dissuasive sanction?’
Úvodem je třeba připomenout, že článek 234 ES opravňuje Soudní dvůr nikoliv k tomu, aby použil pravidla Společenství na určitý případ, nýbrž pouze k tomu, aby se vyjádřil k výkladu Smlouvy o ES a aktů přijatých orgány Společenství (viz zejména rozsudky ze dne 15. července 1964, van der Veen, 100/63, Recueil, s. 1105, 1121, a ze dne 10. května 2001, Veedfald, C-203/99, Recueil, s. I-3569, bod 31).
It should be noted, at the outset, that Article 234 EC does not empower the Court to apply rules of Community law to a particular case, but only to rule on the interpretation of the EC Treaty and of acts adopted by European Community institutions (see, inter alia, Case 100/63 van der Veen [1964] ECR 565, 572, and Case C-203/99 Veedfald [2001] ECR I-3569, paragraph 31).