natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Žádná ze stanovených výjimek totiž není v projednávaném případě relevantní. Nejedná se totiž ani o služby, které jsou nepostradatelné k ochraně veřejné bezpečnosti, veřejného zdraví, jakož i veřejného pořádku v případě situací mimořádné závažnosti a rozsahu, jako jsou živelné pohromy, které z povahy věci neumožňují plánovat pracovní dobu, ani o služby silniční dopravy vzhledem k tomu, že hlavním předmětem dotčené činnosti je poskytnutí první lékařské pomoci nemocné či zraněné osobě.
While it is true that a directive cannot of itself impose obligations on an individual and cannot therefore be relied upon as such against an individual, the Court recalled, however, the principle that national law must be interpreted in conformity with Community law and held that, when hearing a case between individuals, a national court is required, when applying the provisions of domestic law adopted for the purpose of transposing obligations laid down by a directive, to consider the whole body of rules of national law and to interpret them, so far as possible, in the light of the wording and purpose of the directive in order to achieve an outcome consistent with the objective pursued by the directive.
Po vyřešení této otázky Soudní dvůr shledal, že překročení maximální
Applied to the present instance, that principle had to lead the national court to do whatever lay within its jurisdiction to ensure that the maximum period of weekly working time set at 48 hours was not exceeded.
Směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. 1993, L 307, s. 18).
Council Directive 93/104/EC of 23 November 1993 concerning certain aspects of the organisation of working time (OJ 1993 L 307, p. 18).
Směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci (Úř. věst. 1989, L 183, s. 1).
Council Directive 89/391/EEC of 12 June 1989 on the introduction of measures to encourage improvements in the safety and health of workers at work (OJ 1989 L 183, p. 1).
Činnost
Page 43
Soudní dvůr opatření ke snížení jejich schodků (čl.
Court of Justice
104 odst. 9 ES).
Proceedings
9 ES, pokud by vyšlo najevo, že dotyčný členský stát nedodržuje závazky, které na sebe vzal.
Finally, the Court also had to act in the field of economic and monetary policy.
Komise v situaci, kterou považovala za porušení pravidel Smlouvy, podala v lednu 2004 žalobu směřující jak proti nepřijetí rozhodnutí Radou, tak i proti jejím závěrům.
In its judgment of 13 July 2004 in Case C-27/04 Commission v Council, not yet published in the ECR, it was called on to address implementation of the Stability Pact.
Pokud jde předně o nemožnost na straně Rady přijmout rozhodnutí doporučené Komisí, Soudní dvůr žalobu prohlásil za nepřípustnou.
It will be recalled that, in June 1997 in Amsterdam, the European Council, with a view to completing Economic and Monetary Union, adopted a resolution on the Stability and Growth Pact, the objective of which is to prevent excessive deficits from arising and to ensure sound management of public finances in the euro zone.
Shledal, že nepřijetí Komisí doporučených aktů podle čl. 104 odst.
It was in this context that, in 2003, an excessive deficit procedure was initiated against France and against Germany.
8 a 9 ES ze strany Rady nemůže být považováno za skutečnost zakládající napadnutelné akty ve smyslu článku 230 ES.
On a recommendation from the Commission, the Council found that an excessive deficit existed in both those States.
Vedle toho dodal, že „(…) v případě nepřijetí Komisí doporučených formálních nástrojů podle čl. 104 odst.
After those periods had expired, the Commission recommended to the Council that it adopt decisions establishing that neither France nor Germany had taken adequate measures to reduce their deficit in response to the Council’s recommendations.
8 a 9 ES ze strany Rady může Komise použít právní prostředek podle článku 232 ES za podmínek tam uvedených“ (bod 35).
The Commission thus requested the Council to give the two Member States concerned notice to take measures to reduce their deficit (Article 104(9) EC).
Soudní dvůr poté rozhodl, že Rada nedodržela pravidla postupu.
So far as concerns, first, the Council’s inability to adopt the decision recommended by the Commission, the Court declared this part of the action inadmissible.
Soudní dvůr měl přitom za to, že „(…) ze znění Smlouvy i z její systematiky však vyplývá, že se Rada nemůže vyvázat z pravidel stanovených v článku 104 ES a z pravidel, která sama sobě uložila v nařízení č. 1467/97.
Where the Commission recommends to the Council that it adopt decisions under Article 104(8) and (9) EC and the required majority is not achieved within the Council, no decision is taken for the purpose of those provisions.
V projednávaném případě šlo o posouzení, zda s uvedeným nařízením je slučitelná metoda používaná O2 k přepočtu částek, až do té doby uváděných v německých markách, na eura.
They were indeed intended to have legal effects, at the very least inasmuch as they held the ongoing excessive deficit procedures in abeyance and in reality modified the recommendations previously adopted by the Council under Article 104(7) EC.
O2 totiž přepočetla cenu za minutu hovoru pro své jednotlivé tarifní nabídky tak, že ji zaokrouhlila na nejbližší eurocent, ve skutečnosti na nejbližší eurocent směrem nahoru.
The Court stated that the Council had rendered any decision to be taken under Article 104(9) EC conditional on an assessment which would no longer have the content of the recommendations adopted under Article 104(7) EC as its frame of reference, but the unilateral commitments of the Member State concerned.
Nařízení Rady (ES) č.
The Court then held that the Council had not complied with procedural rules.
Soudní dvůr
Page 44
Podle článku 5 uvedeného nařízení „peněžní částky, které mají být zaplaceny či vyúčtovány, budou při zaokrouhlování po přepočtu na jednotku euro (…) zaokrouhleny nahoru nebo dolů na nejbližší cent”.
Court of Justice adopted by the Council under Article 104(7) EC, it constituted a breach of Article 104(7) and (13) EC, that is to say a breach of the Commission’s right of initiative and of the voting rules.
Soudní dvůr předně musel určit, zda určitý tarif, jakým je cena za minutu hovoru, za kterou O2 svým zákazníkům fakturuje telefonní spojení, představuje peněžní částku, která má být zaplacena či vyúčtována, ve smyslu první věty článku 5 nařízení č.
The Court stated that ‘… it follows from the wording and the broad logic of the system established by the Treaty that the Council cannot break free from the rules laid down by Article 104 EC and those which it set for itself in Regulation No 1467/97.
1103/97, či zda pouze konečná částka, která je spotřebiteli ve skutečnosti fakturována, může představovat takovou peněžní částku.
Thus, it cannot have recourse to an alternative procedure, for example in order to adopt a measure which would not be the very decision envisaged at a given stage or which would be adopted in conditions different from those required by the applicable provisions.’
Jelikož právo Společenství tyto pojmy nedefinuje,použil Soudní dvůr metodu teleologického výkladu, a soustředil se tak na účel předmětného aktu. Z nařízení č.
In Case C-19/03 Verbraucher-Zentrale Hamburg (judgment of 14 September 2004, not yet published in the ECR), the Landgericht München (Regional Court, Munich) submitted a reference for a preliminary ruling on the interpretation of Regulation No 1103/97 17 to the Court of Justice in proceedings between a Germany association responsible for the taking of legal action with regard to breach of consumer protection laws (the Verbraucher-Zentrale) and O2, an undertaking which operates a mobile telephone network.
1103/97 lze vyvodit dvě obecné právní zásady, totiž nutnost ochrany právní jistoty občanů při přechodu na euro a jí odpovídající zásadu, že zavedení nové měny neovlivňuje trvání smluv a jiných právních nástrojů, přičemž tyto zásady jsou součástí obecného cíle sledovaného při zavedení nové jednotné měny, jímž je cíl neutrality přechodu na euro pro občany a podniky.
The case involved determining whether the method applied by O2 for converting into euros amounts hitherto expressed in deutschmarks was compatible with that regulation.
Tento cíl přitom předpokládá, jak uvádí dvanáctý bod odůvodnění výše uvedeného nařízení, že bude zabezpečena „vysoká míra přesnosti při přepočtech”.
O2 converted the price per minute of its various tariffs by rounding them to the nearest cent, and in fact rounded the relevant tariff up to the nearest cent.
S přihlédnutím k těmto cílům Soudní dvůr provedl restriktivní výklad článku 5 nařízení o euru a shledal, že „tarif, jakým je cena za minutu hovoru, která je předmětem sporu v původním řízení, nepředstavuje peněžní částku, která má být zaplacena či vyúčtována, ve smyslu první věty článku 5 nařízení č.
Article 5 of Regulation No 1103/97 states that ‘monetary amounts to be paid or accounted for when a rounding takes place after a conversion into the euro unit … shall be rounded up or down to the nearest cent’.
1103/97 (...), a není jej tudíž třeba ve všech případech zaokrouhlovat na nejbližší cent. (...)“ (bod 1 výroku).
The Court had to decide first whether a tariff, such as the per-minute price at which O2 invoiced its customers’ telephone calls, is a monetary amount to be paid or accounted for within the meaning of the first sentence of Article 5 of Regulation No 1103/97 or whether it is only the final sum for which the consumer is actually invoiced which may constitute such an amount.
Zadruhé pak vyvstala otázka, zda je třeba nařízení č.
Since Community law does not define those concepts, the Court had recourse to the teleological method of interpretation and thus concerned itself with the aims of the measure in question.
1103/97, zejména první větu jeho článku 5, vykládat tak, že brání tomu, aby částky jiné než částky, které mají být zaplaceny nebo vyúčtovány, byly zaokrouhleny na nejbližší cent.
Two general principles of law are identifiable in Regulation No 1103/97: the need to protect citizens’ legal certainty at the time of transition to the euro and the correlative requirement that the continuity of contracts and other legal instruments should not be affected, these principles sharing a general objective pursued when introducing the new single currency, namely that the transition to the euro should be neutral for citizens and undertakings.
I když Soudní dvůr měl za to, že v zásadě v této věci neexistuje žádný zákaz, to však platí „(...) za předpokladu, že tato zaokrouhlovací praxe respektuje zásadu trvání smluv (...) a cíl neutrality přechodu na euro (...), tedy že touto zaokrouhlovací praxí nebyly dotčeny smluvní závazky, které na sebe vzaly hospodářské subjekty, včetně spotřebitelů, a že nemá reálný dopad na cenu, která má být ve skutečnosti zaplacena“ (bod 2 výroku).
As the 12th recital in the preamble to the regulation suggests, that objective requires that ‘a high degree of accuracy in conversion operations’ be achieved.
V projednávaném případě Soudní dvůr konstatoval, že předmětný přepočet skutečně „může mít (...) reálný dopad na cenu, kterou spotřebitelé ve skutečnosti ponesou“ (bod 54). Dále již ve svém výkladu nepokračoval a posouzení tohoto „reálného dopadu na ceny“ ponechal na vnitrostátním soudu.
Having regard to those objectives, the Court interpreted Regulation No 1103/97 restrictively and ruled that ‘a tariff, such as the per-minute price at issue in the main proceedings, does not constitute a monetary amount to be paid or accounted for within
První řada, zleva doprava: soudce C. Gulmann; předseda senátu A. Borg Barthet; předsedkyně senátu R. Silva de Lapuerta; předsedové senátů A. Rosas a P. Jann; předseda Soudního dvora V. Skouris; předseda senátu C. W. A. Timmermans; první generální advokát L. A. Geelhoed; předseda senátu K. Lenaerts; generální advokát F. G. Jacobs.
Second, the question then arose as to whether Regulation No 1103/97, in particular the first sentence of Article 5, must be taken to preclude the rounding to the nearest cent of amounts other than those which must be paid or accounted for.
Druhá řada, zleva doprava: generální advokát A. Tizzano; soudkyně N. Colneric; generální advokát D. Ruiz-Jarabo Colomer; soudci J.-P. Puissochet a A. M. La Pergola; generální advokát P. Léger; soudci R. Schintgen, S. von Bahr a J. N. Cunha Rodrigues.
While the Court held that it is not fundamentally precluded, this is, however, only ‘… provided that that rounding practice is consistent with the principle of continuity of contracts … and with the objective … that the transition to the euro should be neutral; in other words, provided that the rounding practice does not affect contractual obligations entered into by economic agents, including consumers, and that it does not have a real impact on the price actually to be paid’ (paragraph 2 of the operative part).
Třetí řada, zleva doprava: soudci G. Arestis, P. Kūris a K. Schiemann; generální advokátky J. Kokott a C. Stix-Hackl; generální advokát L. M. Poiares P. Maduro; soudci J. Makarczyk a E. Juhász.
In the case in point, the Court stated that the conversion in question is ‘liable to have a real impact on the price actually borne by consumers’ (paragraph 54).
Čtvrtá řada, zleva doprava: soudci A. Ó Caoimh, U. Lõhmus, J. Malenovský, M. Ilešič, J. Klučka a E. Levits; vedoucí soudní kanceláře R. Grass.
It did not take this interpretation beyond that point, leaving it to the national court to ascertain whether there had been a ‘real impact on prices’.
Členové
Composition
Členové Soudního dvora
First row, from left to right:
(podle pořadí nástupu do funkcí)
Second row, from left to right:
Francis Geoffrey Jacobs narozen v roce 1939; barrister (advokát), Queen´s Counsel; zaměstnán v sekretariátu Evropské komise pro lidská práva; referendář generálního advokáta J. P. Warnera; profesor evropského práva na univerzitě v Londýně; ředitel Centre of European Law King´s College, Londýn; autor mnoha děl o evropském právu; generální advokát Soudního dvora od 7. října 1988.
G. Arestis, Judge; P. Kuˉris, Judge; K. Schiemann, Judge; J. Kokott, Advocate General; C. Stix-Hackl, Advocate General; L.M. Poiares P. Maduro, Advocate General; J. Makarczyk, Judge; E. Juhász, Judge.
Philippe Léger narozen v roce 1938; soudce na ministerstvu spravedlnosti (19661970); vedoucí kabinetu, posléze odborný poradce v kanceláři ministra pro kvalitu života v roce 1976; odborný poradce v kanceláři ministra spravedlnosti (1976-1978); náměstek ředitele pro trestní věci a udělování milostí (1978-1983); soudce odvolacího soudu v Paříži (1983-1986); náměstek ředitele v kanceláři ministra spravedlnosti (1986); předseda Tribunal de grande instance v Bobigny (1986-1993); ředitel kanceláře ministra spravedlnosti a generální advokát odvolacího soudu v Paříži (1993-1994); profesor „associé“ na univerzitě René Descartes (Paříž V) (1988-1993); generální advokát Soudního dvora od 7. října 1994.
Born 1948; graduated in law from the Free University, Berlin (1970); awarded doctorate in constitutional and administrative law at Hamburg University (1973); Assistant Professor at Hamburg University (197277); Professor of Public Law at Bielefeld University (1978); Professor of Public Law at the University of Thessaloniki (1982); Minister of Internal Affairs (1989 and 1996); Member of the Administrative Board of the University of Crete (1983-87); Director of the Centre for International and European Economic Law, Thessaloniki (from 1997); President of the Greek Association for European Law (1992-94); Member of the Greek National Research Committee (1993-95); Member of the Higher Selection Board for Greek Civil Servants (199496); Member of the Academic Council of the Academy of European Law, Trier (from 1995); Member of the Administrative Board of the Greek National Judges’ College (1995-96); Member of the Scientific Committee of the Ministry of Foreign Affairs (1997-99); President of the Greek Economic and Social Council in 1998; Judge at the Court of Justice since 8 June 1999; President of the Court of Justice since 7 October 2003.
Peter Jann narozen v roce 1935; doktor práv na univerzitě ve Vídni (1957); jmenován soudcem u spolkového ministerstva spravedlnosti (1961); soudce pro věci tisku ve Straf-Bezirksgericht ve Vídni (1963-1966); tiskový mluvčí spolkového ministerstva spravedlnosti (19661970); posléze pověřen funkcemi na tomtéž ministerstvu v mezinárodním odboru; poradce komise pro soudnictví a tiskový mluvčí v parlamentu (1973-1978); jmenován členem ústavního soudu (1978); stálý soudce zpravodaj u posledně uvedeného soudu do konce roku 1994; soudce Soudního dvora od 19. ledna 1995.
Born 1939; Barrister; Queen’s Counsel; Official in the Secretariat of the European Commission of Human Rights; Legal Secretary to Advocate General J.-P. Warner; Professor of European Law, University of London; Director, Centre of European Law, King’s College London; Author of several works on European law; Advocate General at the Court of Justice since 7 October 1988.
Dámaso Ruiz-Jarabo Colomer narozen v roce 1949; soudce; soudní úředník Consejo General del Poder Judicial (Vrchní soudní rady); profesor; vedoucí kanceláře předsedy Vrchní soudní rady; soudce ad hoc Evropského soudního dvora pro lidská práva; soudní úředník Tribunal Supremo od roku 1996; generální advokát Soudního dvora od 19. ledna 1995.
Born 1942; Official at the Ministry of Justice; Legal Secretary to Judge Max Sørensen; Professor of Public International Law and Dean of the Law School of the University of Copenhagen; in private practice; Chairman and member of arbitral tribunals; Member of Administrative Appeal Tribunal; Advocate General at the Court of Justice from 7 October 1991 to 6 October 1994; Judge at the Court of Justice since 7 October 1994.
Romain Schintgen narozen v roce 1939; ministerský rada na ministerstvu práce; předseda Hospodářské a sociální rady; správce Národní úvěrové a investiční společnosti a Evropské satelitní společnosti; vládní člen výboru Evropského sociálního fondu, poradního výboru pro volný pohyb pracovníků a správní rady Evropské nadace pro zlepšování podmínek života a práce; soudce Soudu prvního stupně od 25. září 1989 do 11. července 1996; soudce Soudního dvora od 12. července 1996.
Born 1934; Advocate (Scotland); Queen’s Counsel (Scotland); Clerk, and subsequently Treasurer, of the Faculty of Advocates; President of the Consultative Committee of the Bars and Law Societies of the European Community; Salvesen Professor of European Institutions and Director of the Europa Institute, University of Edinburgh; Special Adviser to the House of Lords Select Committee on the European Communities; Honorary Bencher, Gray’s Inn, London; Judge at the Court of First Instance from 25 September 1989 to 9 March 1992; Judge at the Court of Justice from 10 March 1992 to 7 January 2004.
Fidelma O’Kelly Macken narozena v roce 1945; Barrister (advokátka) irské advokátní komory (1972); právní poradkyně pro oblast průmyslového vlastnictví (19731979); Barrister (1979-1995), poté Senior Counsel (1995-1998) irské advokátní komory; rovněž členkou advokátní komory Anglie a Walesu; soudkyně irského High Court (irský vrchní soud) (1998); profesorka „právních systémů a právních metod“ a profesorka na katedře „Averil Deverell“ obchodního práva (Trinity College, Dublin); Bencher (doyen) „Honorable Society of King´s Inns“; soudkyně Soudního dvora od 6. října 1999 do 13. října 2004.
Born 1931; Professor of Constitutional Law and General and Comparative Public Law at the Universities of Padua, Bologna and Rome; Member of the High Council of the Judiciary (1976-78); Member of the Constitutional Court and President of the Constitutional Court (1986-87); Minister for Community Policy (1987-89); elected to the European Parliament (1989-94); Judge at the Court of Justice from 7 October 1994 to 31 December 1994; Advocate General at the Court of Justice from 1 January 1995 to 14 December 1999; Judge at the Court of Justice since 15 December 1999.
Ninon Colneric narozena v roce 1948; studia v Tübingenu, Mnichově a Ženevě; vědecký výzkum v Londýně, doktorka práv na univerzitě v Mnichově; soudkyně Arbeitsgericht v Oldenburgu; habilitována na univerzitě v Brémách pro výuku pracovního práva, sociologie práva a práva sociálního; dočasně ustanovená profesorka na právnické fakultě univerzity ve Frankfurtu a univerzity v Brémách; předsedkyně Landesarbeitsgericht v Šlesvicku-Holštýnsku (1989); expertní spolupráce na projektu European Expertise Service (EU) týkajícím se reformy pracovního práva v Kyrgyzstánu (1994-1995); honorární profesorka pracovního práva na univerzitě v Brémách, konkrétněji evropského pracovního práva; soudkyně Soudního dvora od 15. července 2000.
Born 1936; State Counsellor (France); Director, subsequently Director-General, of the Legal Service of the Council of the European Communities (1968-73); Director-General of the Agence nationale pour l’emploi (1973-75); Director of General Administration, Ministry of Industry (1977-79); Director of Legal Affairs at the OECD (1979-85); Director of the Institut international d’administration publique (198587); Jurisconsult, Director of Legal Affairs at the Ministry of Foreign Affairs (1987-94); Judge at the Court of Justice since 7 October 1994.
Stig von Bahr narozen v roce 1939; pracoval u parlamentního veřejného ochránce práv a na sekretariátu švédské vlády, stejně jako na ministerstvech, konkrétně jako zástupce tajemníka na ministerstvu financí;jmenovánsoudcem Kammarrätten (správní odvolací soud) v Göteborgu v roce 1981, posléze soudcem Regeringsrätten (nejvyšší správní soud) v roce 1985; přispěl k mnoha oficiálnímodbornýmzprávám,zejménaz oblasti daňového zákonodárství a účetnictví; mimo jiné byl předsedou výboru pro zdaňování příjmu přizpůsobovaného inflaci,předsedouvýboru pro účetnictví a zvláštním zpravodajem výboru pro pravidla zdaňování společníků soukromých společností; rovněž byl předsedou rady pro účetní normy a členem rady národní soudní správy, stejně jako předsedou rady orgánu finančníhodohledu;publikovalmnohočlánků, zejména z oblasti daňového zákonodárství; soudce Soudního dvora od 7. října 2000.
Born 1938; A member of the judiciary serving at the Ministry of Justice (1966-70); Head of, and subsequently Technical Adviser at, the Private Office of the Minister for Living Standards in 1976; Technical Adviser at the Private Office of the Minister for Justice (1976-78); Deputy Director of Criminal Affairs and Reprieves at the Ministry of Justice (1978-83); Senior Member of the Court of Appeal, Paris (198386); Deputy Director of the Private Office of the Minister for Justice (1986); President of the Regional Court at Bobigny (1986-93); Head of the Private Office of the Minister for Justice, and Advocate General at the Court of Appeal, Paris (1993-94); Associate Professor at René Descartes University (Paris V) (1988-93); Advocate General at the Court of Justice since 7 October 1994.
Antonio Tizzano narozen v roce 1940; jako vyučující zastával různé funkce na italských univerzitách; právní poradce ve Stálém zastoupení Italské republiky při Evropských společenstvích (1984-1992); advokát u kasačního soudu a jiných vyšších soudních instancí; člen italské delegace během mezinárodních jednání a mezivládních konferencí týkajících se Jednotného evropského aktu a Smlouvy o Evropské unii; publikační činnost; člen skupiny nezávislých expertů prověřujících financování Evropské komise (1999); profesor evropského práva, ředitel institutu mezinárodního a evropského práva univerzity v Římě; generální advokát Soudního dvora od 7. října 2000.
Born 1949; Judge at the Consejo General del Poder Judicial (General Council of the Judiciary); Professor; Head of the Private Office of the President of the Consejo General del Poder Judicial; ad hoc Judge to the European Court of Human Rights; Judge at the Tribunal Supremo (Supreme Court) from 1996; Advocate General at the Court of Justice since 19 January 1995.