natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Poté zkoumal, zda byla Infront bezprostředně dotčena ve smyslu této judikatury ve dvou případech, které uvedla ve své žalobě, a sice zaprvé v případě, kdy jsou vysílací práva pro utkání závěrečné fáze mistrovství světa FIFA, která vlastní pro roky 2002
It then examined whether, in the light of that caselaw, Infront was directly concerned in the two cases envisaged by Infront in its action, namely that in which the television broadcasting rights for the matches of the FIFA World Cup finals, which it held for 2002 and 2006, were sold by it, for retransmission in the United Kingdom, to a television broadcaster under the United Kingdom’s
KOMISE v. INFRONT WM mechanismu vzájemného uznávání, nemění to nic na tom, že tyto orgány musí zajistit, aby subjekty televizního vysílání dodržovaly podmínky vysílání takových dotčených událostí, jako jsou události definované členským státem v jeho opatřeních, jež Komise schválila a zveřejnila v Úředním věstníku 13“.
COMMISSION v INFRONT WM legislation implementing Article 3a(3) of the Directive, those authorities must ensure that broadcasters under their jurisdiction comply with the conditions for broadcasting the events in question as defined by the Member State in its measures approved and published in the Official Journal by the Commission’.
vysílání, který získal vysílací práva, jejichž držitelem byla Infront, je povinen zajistit, aby tento subjekt neobcházel opatření schválená Komisí, přičemž uvedená povinnost vyplývá z napadeného dopisu, který ex nunc potvrzuje platnost těchto opatření za účelem jejich vzájemného uznání ostatními členskými státy 11.
13 the television broadcaster which acquired Infront’s broadcasting rights was established would be required to satisfy itself that that broadcaster did not circumvent the measures approved by the Commission and that that obligation arose from the contested letter which validated those measures, thenceforth, for the purposes of their mutual recognition by the other Member States. 11
Následně Soud prozkoumal argument Komise, podle něhož pouze subjekty provozující televizní vysílání usazené ve Spojeném království měly zájem na zakoupení vysílacích práv pro závěrečnou fázi mistrovství světa FIFA od Infrontu.
The Court of First Instance then considered the Commission’s argument that only television broadcasters established in the United Kingdom would be interested in purchasing from Infront the rights to broadcast the FIFA World Cup finals.
Napadený dopis podle něj po zveřejnění zmíněných opatření neponechává vnitrostátním orgánům žádný prostor k uvážení v rámci plnění jejich povinností.
It stated, furthermore, that the contested letter did not leave the national authorities any discretion, once the measures were published, as to the performance of their obligations.
Podle Soudu totiž, „[a]čkoli jsou podmínky kontroly, již jsou vnitrostátní orgány povinny provést v rámci mechanismu vzájemného uznávání, určeny každým členským státem v rámci
In the Court of First Instance’s view, ‘[a]lthough the detailed rules for the control which the national authorities are required to exercise under the mechanism of mutual recognition are determined by each Member State in the framework of its
Komise totiž tvrdila, že i v případě, že by její předběžné ověření oznámených opatření vedlo ostatní členské státy k tomu, aby se ubezpečily, že subjekty provozující televizní vysílání, na něž se vztahuje jejich pravomoc, respektují seznam událostí zásadního společenského významu, bylo by to v projednávané věci bezpředmětné.
The Commission maintained, indeed, that even if its preliminary verification of the measures notified were to cause other Member States to ensure that broadcasters in their jurisdiction respected the list of events of major importance for society, that would have no effect in the present case.
Podle tohoto orgánu si nelze představit, že by Infront převedla sublicence na svá televizní práva týkající se Spojeného království subjektu televizního vysílání, který není usazen ve Spojeném království, neboť tato práva se udělují na vnitrostátním základě.
In the Commission’s submission, it was inconceivable that Infront would sub-license its television rights for the United Kingdom to a television broadcaster not established in the United Kingdom, as those rights were granted on a national basis.
Na vnitrostátní úrovni pocházejí příjmy subjektů televizního vysílání z reklamy zaměřené na vnitrostátní veřejnost, poplatků
It stated that, at the national level, the income of television
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-125/06 P z vnitrostátních licencí nebo vnitrostátního předplatného placené televize.
OPINION OF MR BOT — CASE C-125/06 P broadcasters was generated from advertising directed at the national audience, national licence fees or national subscription fees for pay television.
Vzhledem k tomu, že zájmem těchto subjektů je tedy vysílání pro vnitrostátní veřejnost, souhlasily by s nákupem vysílacích práv, jejichž majitelem je Infront, za velmi vysokou cenu pouze ty subjekty, které zasáhnou značnou část vnitrostátního obyvatelstva.
As their interest was in providing programmes to a national audience, only those broadcasters reaching a high proportion of the national population would be prepared to pay very large amounts for the broadcasting rights held by Infront.
Jelikož tedy případní držitelé sublicencí takových práv pro Spojené království jsou subjekty, které spadají do pravomoci britských orgánů, bezprostředně se Infrontu dotýkají pouze vnitrostátní opatření 14.
Therefore, since the potential sub-licensees of such rights for the United Kingdom were entities under the jurisdiction of the United Kingdom authorities, only the national measures directly affected Infront.
Je totiž třeba připomenout, že podle bodů 18 a 19 odůvodnění směrnice 97/36 je cílem tohoto článku zajištění širokého přístupu veřejnosti k televiznímu přenosu událostí zásadního společenského významu členskými státy a, na základě zásady vzájemného uznávání, požadavek, aby členské státy zajistily, aby subjekty televizního vysílání, které spadají do jejich pravomoci, dodržovaly seznamy vypracované každým členským státem, aby podstatná část veřejnosti nebyla zbavena možnosti sledovat události určené tímto členským státem.
According to recitals 18 and 19 to Directive 97/36, the purpose of that article is to ensure wide access by the public to television coverage of events considered to be of major importance for society by the Member States and, on the basis of the principle of mutual recognition, to require the Member States to ensure that broadcasters under their jurisdiction respect the list of events established by another Member State so as not to deprive a substantial proportion of the public in that State of the possibility of following the events designated by that State.
Komise v tomto kontextu rovněž uvádí, že trh televizního vysílání ve Spojeném království je jedním z trhů s největší hospodářskou soutěží v Evropě a že 25 % subjektů televizního vysílání působících v daném odvětví má licenci ve Spojeném království 15.
The Commission also noted, in that context, that the television broadcasting market in the United Kingdom was one of the most competitive in Europe and that 25% of the broadcasters operating in the sector were licensed in the United Kingdom. 15
Soud uvedl:
The Court of First Instance held as follows:
„147 Pokud jde konečně o argument Komise, že pouze subjekty televizního vysílání usazené ve Spojeném království mají zájem na koupi vysílacích
‘147 Lastly, as regards the Commission’s argument that only broadcasters
Komise mimoto ve své 3. zprávě Radě, Evropskému parlamentu a [evropskému]
Furthermore, the 2001 Third
B – K otázce, zda je Infront osobně dotčena
B — The question whether Infront was indi­vidually concerned
Hospodářskému a sociálnímu výboru z roku 2001 týkající se použití směrnice [KOM(2001)9 konečné] uvádí, že subjekty televizního vysílání, které spadají do pravomoci Spojeného království, vysílaly třikrát události zapsané na seznamu Dánského království takovým způsobem, že významná část dánského obyvatelstva byla zbavena možnosti uvedené události sledovat.
Report from the Commission to the Council, the European Parliament and the Economic and Social Committee on the Application of [the Directive] (COM(2001) 9 final) states that in three cases, television broadcasters under the jurisdiction of the United Kingdom have broadcast events listed by the Kingdom of Denmark in a way that prevented a substantial part of the Danish population from seeing those events.
Soud nejprve připomněl, že podle ustálené judikatury mohou jiné subjekty než adresáti rozhodnutí tvrdit, že jsou osobně dotčeny, pouze tehdy, pokud jsou tímto rozhodnutím zasaženy z důvodu určitých vlastností, které jsou pro ně zvláštní, nebo faktické situace, která je vymezuje vzhledem ke všem ostatním osobám, a tím je individualizuje způsobem obdobným tomu, jakým by byl individualizován adresát tohoto rozhodnutí.
The Court of First Instance noted first of all that, according to well-established caselaw, persons other than those to whom a decision is addressed may claim to be individually concerned only if that decision affects them by virtue of certain attributes which are peculiar to them or by reason of circumstances in which they are differentiated from all other persons and by virtue of these factors distinguishes them individually just as in the case of the person to whom the decision is addressed.
Poté uvedl, že Infront drží pro roky 2002 a 2006 výhradní vysílací práva pro závěrečnou fázi mistrovství světa FIFA, které je jednou z událostí uvedených v seznamu událostí zásadního společenského významu přijatém Spojeným královstvím a schváleném Komisí, a že subjekty provozující televizní vysílání, které spadají do pravomoci jiných členských států, musí nutně uzavřít smlouvu se společností Infront jakožto makléřem s vysílacími právy pro tuto událost, aby mohly získat licenci na její televizní vysílání 16.
It stated next that Infront held the exclusive television broadcasting rights to the 2002 and 2006 FIFA World Cup finals, which were included among the events of major importance for society chosen by the United Kingdom and approved by the Commission, and that television broadcasters under the jurisdiction of the other Member States had necessarily to deal with Infront in its capacity as broker of the broadcasting rights to the World Cup finals, for the purposes of obtaining licences to broadcast them on television. 16
Uvedl, že opatření přijatá Spojeným královstvím stanoví pro tyto subjekty
It stated that the measures adopted by the United Kingdom imposed restrictions on
Z předchozího Soud vyvodil, že je Infront bezprostředně dotčena napadeným dopisem v tom, že tento dopis umožňuje uplatnění mechanismu vzájemného uznávání opatření, jež oznámilo Spojené království, ostatními členskými státy.
The Court of First Instance concluded from the foregoing that Infront was directly concerned by the contested letter in so far as it enabled the implementation of the mechanism of mutual recognition by the other Member States of the measures notified by the United Kingdom.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-125/06 P omezení, co se týče podmínek, za nichž mohou nabývat výhradní práva na vysílání, takže tato opatření, třebaže nejsou výslovně určena společnosti Infront, omezují její možnost volně nakládat se svými právy 17.
OPINION OF MR BOT — CASE C-125/06 P those broadcasters as to the conditions under which they might acquire exclusive broadcasting rights, so that those measures, even if they did not expressly cover Infront, impeded its ability freely to dispose of its rights. 17
Spojenému království zrušuje a žaloba ve zbývající části zamítá, Francouzská republika, Spojené království a Parlament ponesou náklady Infrontu spojené se svým vedlejším účastenstvím, Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení Infrontu s výjimkou výše uvedených nákladů a vedlejší účastníci ponesou vlastní náklady řízení.
French Republic, the United Kingdom and the Parliament were ordered to bear Infront’s costs arising from their interventions, the Commission was ordered to bear its own costs and Infront’s apart from those previously mentioned, and the interveners were ordered to bear their own costs.
Připomněl, že Infront zakoupila daná výhradní práva před vstupem článku 3a směrnice v platnost, a tedy a fortiori před přijetím napadeného dopisu, takže je tímto dopisem dotčena z důvodu své zvláštní vlastnosti 18.
It noted that Infront acquired the rights in question exclusively, before the entry into force of Article 3a of the Directive and, a fortiori, before the adoption of the contested letter, with the result that the letter concerned Infront by reason of a characteristic peculiar to it. 18
V – Kasační opravný prostředek
V — The appeal
C – K věci samé
C — Substance
Komise žádá Soud, aby zrušil napadený rozsudek, rozhodl o žalobě Infrontu podané ve věci, v níž byl vynesen uvedený rozsudek, určením její nepřípustnosti a uložil Infrontu náhradu nákladů v uvedené věci a ohledně projednávaného kasačního opravného prostředku.
The Commission claims that the Court should set aside the judgment under appeal, give final judgment on Infront’s application in the case which gave rise to the judgment under appeal by declaring it to be inadmissible, and order Infront to pay the costs arising from that case and the present appeal.
Soud rozhodl, že napadený dopis byl stižen podstatnou formální vadou, jelikož byl přijat, aniž by bylo konzultováno kolegium členů Komise a generální ředitel, který je podepsal, neobdržel od tohoto kolegia žádné zvláštní zmocnění 19.
The Court of First Instance held that the contested measure was vitiated by a breach of essential procedural requirements, on the ground that it was adopted without the College of Commissioners being consulted and that the Director-General who signed it had received no specific power from the College. 19
Podle výroku napadeného rozsudku se rozhodnutí Komise obsažené v jejím dopise
As set out in the operative part of the judgment under appeal, the decision of the Commission contained in its letter to the United Kingdom was annulled, the remainder of the action was dismissed, the
69 odst. 3 jednacího řádu za opodstatněný vzhledem k tomu, že Komise zpochybňuje napadený rozsudek pouze zčásti.
Infront contends, in essence, that the appeal should be dismissed and the Commission ordered to pay the costs; it requests the award of costs, pursuant to Article 69(3) of the Rules of Procedure, even if the appeal is allowed, in view of the fact that the Commission is challenging the judgment under appeal only in part.
Komise zpochybňuje závěry Soudu, podle nichž je Infront napadeným aktem bezprostředně a osobně dotčena ve smyslu článku 230 čtvrtého pododstavce ES, podle nějž každá fyzická nebo právnická osoba může podat žalobu proti rozhodnutím, která, byť vydána ve formě nařízení nebo rozhodnutí určeného jiné osobě, se jí bezprostředně a osobně dotýkají.
The Commission challenges the Court of First Instance’s findings that Infront was directly, and individually, concerned by the contested measure, within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC, under which any natural or legal person may institute proceedings against a decision which, although in the form of a decision addressed to another person, is of direct and individual concern to the former.
Prozkoumám postupně obě tyto výhrady.
I shall examine those two grounds of appeal successively.
A – K závěru, podle nějž je Infront bezprostředně dotčena napadeným aktem
A — The finding that Infront was directly concerned by the contested measure
Uvádí, že tento akt ve svém důsledku vyžaduje od členských států, aby ukládaly subjektům provozujícím televizní vysílání povinnosti, jež by je mohly odradit od zakoupení vysílacích práv pro události uvedené v oznámených opatřeních, anebo je přimět k nabytí práv za cenu nižší, než jakou by byly ochotny zaplatit, kdyby takováto opatření neexistovala.
It states that that measure requires the Member States to impose obligations on television broadcasters which could dissuade them from purchasing the broadcasting rights to events covered by the notified measures or lead them to acquire those rights at a price lower than that which they would have been willing to pay in the absence of those measures.
Společnost provozující placené televizní vysílání by se mohla rozhodnout, že nechce získat vysílací práva takovýchto událostí, jestliže mají být vysílány i subjektem provozujícím volně dostupné televizní vysílání, které lze přijímat na 95 % území Spojeného království.
A pay television company might decide not to acquire the broadcasting rights to such events as they must also be broadcast by a free-to-air broadcaster covering 95% of the territory of the United Kingdom.
Infront tudíž má méně potenciálních nabyvatelů, a proto se nachází v méně příznivém obchodním postavení.
Infront would therefore have fewer potential purchasers and find itself, as a result, in a worse business situation.
Jedná se ovšem pouze o nepřímé hospodářské důsledky.
However, these are only indirect economic consequences.
Její právní postavení zůstává nezměněno.
Its legal position would remain unaltered.
Důvody a argumenty účastníků řízení
Pleas in law and arguments of the parties
Podpůrně pro případ, že by k bezprostřednímu dotčení žalobce postačovalo, aby určitý akt ovlivňoval jeho hospodářskou situaci, vytýká Komise Soudu, že nevyložil, jaké jsou skutečné obchodní důsledky napadeného aktu pro zprostředkovatele, jako je Infront.
In the alternative, assuming that it would be sufficient for the applicant to be directly concerned by a measure if that measure affects its economic position, the Commission complains that the Court of First Instance did not explain what exactly the business consequences of the contested measure would be for a broker such as Infront.
Ve skutečnosti jsou tyto důsledky naprosto nejisté, protože podle vědomostí Komise se nikdy nenašel subjekt televizního vysílání usazený v jiném členském státě než ve Spojeném království, který by byl ochoten zaplatit za práva vysílání závěrečné fáze mistrovství světa FIFA ve Spojeném království částku očekávanou společností Infront.
In reality, such consequences are entirely uncertain, because, to the Commission’s knowledge, there has never been a television broadcaster established in a Member State other than the United Kingdom which would have been willing to pay the sum expected by Infront for the right to broadcast the FIFA World Cup finals in the United Kingdom.
K realizaci takovéto investice za podmínek,
Since the income of television
Co se týče první podmínky, Komise především tvrdí, že Soud nevysvětlil, jak by mohl napadený akt ovlivnit hospodářskou situaci Infrontu jinak než nepřímo.
The Commission submits that the Court of First Instance did not show that the two conditions required by the caselaw were satisfied, according to which, first, the measure at issue must affect the applicant’s legal situation and, second, its implementation must be purely automatic.
kdy příjmy subjektu televizního vysílání pocházejí z reklamy zaměřené na diváky určitého členského státu, z vnitrostátních licenčních poplatků nebo vnitrostátního předplatného, by totiž potenciální nabyvatel musel mít dostatečně vysoké pokrytí britského území anebo zájem o přeorientování své činnosti tímto směrem.
OPINION OF MR BOT — CASE C-125/06 P broadcasters is generated from advertising directed at the national audience, national licence fees or national subscription fees, a potential purchaser, in order to make such an investment, would have to have sufficiently broad coverage within the United Kingdom or wish to refocus its business on those lines.
Podle Komise jsou události a způsob jejich vysílání – v přímém přenosu nebo ze záznamu, ve výběru nebo v plném rozsahu – bezpochyby určovány oznamujícím členským státem, a tudíž rozhodnutím konstatujícím soulad těchto opatření s právem Společenství.
Admittedly, in the Commission’s submission, the events and the manner in which they are to be broadcast, whole or in part, live or deferred, are determined by the notifying State and, therefore, by the decision declaring those measures to be compatible with Community law.
Nicméně navzdory tomu, co tvrdil Soud v bodě 146 napadeného rozsudku, toto rozhodnutí nezbavuje vnitrostátní orgány prostoru pro uvážení při plnění jejich povinností.
However, contrary to the Court of First Instance’s statement in paragraph 146 of the judgment under appeal, that decision does not deprive the national authorities of any discretion as to the performance of their obligations.
Plnění povinností vymezených oznamujícím státem závisí do značné míry na právních předpisech a koncepci příslušných vnitrostátních orgánů.
The implementation of the obligations set out by the notifying State depends greatly on the legislation applied by and the view taken by the competent national authorities.
Soud se tak dopustil nesprávného právního posouzení, když od Infrontu nepožadoval předložení důkazu zmíněných hospodářských důsledků a navíc naznačil, že Komise neodůvodnila své tvrzení ohledně specifičnosti trhu televizního vysílání ve Spojeném království. Tvrzením, že toto stanovisko Komise zbavuje čl.
The Court of First Instance therefore made an error of law by not requiring Infront to prove such economic consequences and by indicating that the Commission had not substantiated its allegations as to the specificity of the television broadcasting market in the United Kingdom.
3 odst. 3 směrnice veškerého užitečného účinku, Soud též podal nesprávný výklad tohoto ustanovení, jelikož by to znamenalo, že by se pro každou událost určenou členským státem musely v ostatních členských státech nutně najít subjekty provozující televizní vysílání, jež by si přály zakoupit výhradní práva na vysílání této události v členském státě, který ji označil.
Likewise, the Court of First Instance, by stating that the Commission’s position deprives Article 3a(3) of the Directive of all practical effect, misinterpreted that provision, because that would mean that for each event designated by a Member State there would necessarily have to be, in other Member States, television broadcasters liable to acquire the exclusive broadcasting rights to that event in the first State.
Reálnost těchto rozdílů lze ukázat na příkladu věci TV Danmark 1, v níž bylo rozhodnuto rozsudkem Court of Appeal a rozsudkem House of Lords ohledně plnění, ve Spojeném království, povinností vymezených Dánským královstvím týkajících se událostí, které pro tento členský stát mají zásadní společenský význam.
The reality of such differences is illustrated by the TV Danmark 1 case, which gave rise to a judgment of the Court of Appeal and another of the House of Lords, regarding the performance in the United Kingdom of obligations set out by the Kingdom of Denmark in relation to events of major importance for society in that Member State.
Podle britského systému postačuje, když subjekt provozující bezplatné televizní vysílání dostupné většině obyvatelstva oznamujícího členského státu má adekvátní možnost zakoupit dotyčná výhradní práva.
Under the United Kingdom system, it is sufficient if a free-to-air television broadcaster reaching most of the population of the notifying Member State has had a fair opportunity to acquire the exclusive rights in ques-
KOMISE v. INFRONT WM pouze z právní úpravy Společenství bez použití prováděcích předpisů 20.
COMMISSION v INFRONT WM it directly affects his legal situation and its implementation is purely automatic and results from Community rules alone without the application of other intermediate rules. 20 tion.
v dánském systému nemůže subjekt televizního vysílání, který zakoupil výhradní práva vysílání, těchto práv využít, pokud není s to přijmout opatření zajišťující potřebné pokrytí prostřednictvím jiných subjektů vysílání, ledaže prokáže, že to není rozumně možné.
Under the Danish system, on the other hand, a television broadcaster which has acquired exclusive rights may exercise them only if it is able to make arrangements to ensure the necessary coverage through other broadcasters, unless it can show that this is not reasonably possible.