natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nicméně v odůvodnění napadeného rozhodnutí nebyly tarify žalobkyně jako takové kvalifikovány jako nespravedlivé.
However, the applicant’s charges as such have not been described as unfair in the grounds of the contested decision.
Pouze vztah mezi mezitímními tarify a maloobchodními cenami byl považován za zneužívající z důvodu údajného tarifního nůžkového efektu.
It is only the relationship between wholesale charges and retail prices that has been deemed to be abusive as a result of the alleged margin squeeze.
Výrok napadeného rozhodnutí tak není podpořen jeho odůvodněním.
The operative part of the contested decision is therefore not supported by the grounds of the decision.
Dále žalobkyně připomíná, že článek 2 výroku napadeného rozhodnutí jí nařizuje, aby ukončila protiprávní jednání uvedené v článku 1 a zdržela se jednání nebo chování uvedených v tomto článku.
Next, the applicant notes that Article 2 of the operative part of the contested decision orders it to bring to an end the infringement referred to in Article 1 and to refrain from repeating any act or conduct described in that article.
Přitom kromě skutečnosti, že příkaz v článku 2 je v rozporu s odůvodněním napadeného rozhodnutí, tento příkaz nemůže být proveden, protože žalobkyně není schopna ovlivnit ceny mezitímních služeb.
However, besides the fact that the order in Article 2 is at odds with the grounds of the contested decision, it cannot be complied with because the applicant is not in a position to influence the price of wholesale access.
Konečně v replice žalobkyně doplňuje, že článek 1 výroku je rovněž vadný, protože Komise v něm konstatuje, že žalobkyně tím, že vybírala nespravedlivé tarify, porušila článek 82 ES.
Finally, in its reply, the applicant further submits that Article 1 of the operative part is also defective because the Commission finds there that the applicant has infringed Article 82 EC by charging unfair charges.
Přitom žalobkyně neměla při vybírání těchto tarifů žádný rozhodovací prostor (viz bod 73 výše).
However, the applicant has no leeway in the charging of those charges (see paragraph 73 above).
Komise navrhuje zamítnutí projednávaného žalobního důvodu.
The Commission contends that this plea should be rejected.
82 [písm.] a) ES tím, že od svých soutěžitelů a [svých] účastníků vybírá nespravedlivé tarify za zavedení a měsíční předplatné týkající se přístupu k účastnickému vedení, čímž značně narušuje hospodářskou soutěž na trhu přístupu k účastnickému vedení“.
Article 1 of the contested decision finds that the applicant ‘has infringed Article 82(a) [EC] by charging its competitors and endusers unfair monthly and one-off charges for access to the local network, thus significantly impeding competition on the market for access to the local network’.
V rozporu s tvrzením žalobkyně článek 1 napadeného rozhodnutí neuvádí, že jak tarify mezitímních služeb tak maloobchodní ceny žalobkyně musí být považovány za nespravedlivé.
Contrary to the applicant’s claim, Article 1 of the contested decision does not state that both the applicant’s charges for wholesale services and its retail prices must be regarded as being unfair.
Zdá se tak jasné, že „zneužití spáchané [žalobkyní] spočívá v uplatňování nespravedlivých cen ve formě nůžkového efektu v neprospěch jejích soutěžitelů“ (napadené rozhodnutí, bod 201 odůvodnění).
Thus it is clear that ‘[t]he abuse committed by [the applicant] consists in the imposition of unfair prices in the form of a margin squeeze to the detriment of its competitors’ (recital 201 to the contested decision).
Spáchané zneužití má „formu nůžkového efektu vyplývajícího z nepřiměřeného rozdílu mezi cenami mezitímních služeb a maloobchodními cenami za přístup k účastnickému vedení“ (napadené rozhodnutí, bod 57 odůvodnění) a „projevuje se nespravedlivými cenami“ (napadené rozhodnutí, bod 163 odůvodnění).
The abuse committed takes the ‘form of a margin squeeze generated by a disproportion between wholesale charges and retail charges for access to the local network’ (recital 57 to the contested decision) and is described as ‘the unfair pricing’ abuse (recital 163 to the contested decision).
Z výše uvedeného vyplývá, že článek 1 napadeného rozhodnutí, vykládaný ve světle jeho odůvodnění, musí být chápán v tom smyslu, že když Komise kvalifikuje tarify za zavedení a měsíční předplatné týkající se přístupu k účastnickému vedení jako nespravedlivé, odkazuje na vztah mezi cenami mezitímních služeb a maloobchodními cenami žalobkyně.
It follows from the foregoing that Article 1 of the contested decision, read in the light of the grounds of that decision, must be interpreted as meaning that where the Commission describes the charges for opening a new connection and the monthly charge for access to the local network as being unfair, it is referring to the relationship between the applicant’s wholesale charges and retail charges.
Neexistuje tedy žádný rozpor mezi odůvodněním a výrokem napadeného rozhodnutí.
There is no contradiction therefore between the grounds and the operative part of the contested decision.
S ohledem na výše uvedené není protiprávní ani příkaz v článku 2 napadeného rozhodnutí.
In view of the foregoing, the order in Article 2 of the contested decision is not vitiated by illegality either.
I kdyby totiž žalobkyně nemohla ovlivnit své ceny mezitímních služeb, měla v každém případě rozhodovací prostor ke zvýšení svých maloobchodních cen za služby přístupu ADSL (viz body 141 až 151 výše).
Although the applicant could not influence the charges for wholesale services, it did in any event have scope to increase its retail prices for ADSL access services (see paragraphs 141 to 151 above).
Ze všeho výše uvedeného vyplývá, že druhý žalobní důvod musí být zamítnut.
It follows from all the foregoing that the second plea in law must be rejected.
C – Ke třetímu žalobnímu důvodu, vycházejícímu ze zneužití pravomoci a porušení zásad proporcionality, právní jistoty a ochrany legitimního očekávání
C — Third plea in law: misuse of powers and infringement of the principles of proportionality, legal certainty and protection of legitimate expectations
Žalobkyně uplatňuje, že se Komise tím, že zasáhla do pravomocí RegTP, dopustila zneužití pravomoci a porušila zásady proporcionality, právní jistoty a ochrany legitimního očekávání.
The applicant submits that, by encroaching on the powers of RegTP, the Commission misused its powers and infringed the principles of proportionality, legal certainty and protection of legitimate expectations.
Připomíná, že v souladu s právem Společenství přísluší hlavní odpovědnost za přezkum telekomunikačních tarifů vnitrostátním orgánům, jako je RegTP.
It recalls that, under Community law, principal responsibility for telecommunications price-control is vested in the national authorities, such as RegTP.
323), body 19 a 22 sdělení Komise ze dne 22. srpna 1998, o použití pravidel hospodářské soutěže na dohody o přístupu v odvětví telekomunikací, nazvané „rámec, relevantní trhy a zásady“ a stránky 61 a následující sdělení Komise nazvaného „Zpřístupnění účastnického vedení: umožnění na soutěžním základě poskytování plné nabídky služeb elektronických komunikací včetně širokopásmových multimédií a vysokorychlostního internetu“
7), paragraphs 19 and 22 of the Commission’s Notice of 22 August 1998 on the application of the competition rules to access agreements in the telecommunications sector, entitled ‘Framework, relevant markets and principles’, and page 61 et seq. of the Communication from the Commission entitled ‘Unbundled access to the local loop: enabling the competitive provision of a full range of electronic communication services, including broadband multimedia
V této souvislosti jsou vnitrostátní regulační orgány povinny zohlednit cíle práva Společenství, včetně těch, které tvoří základ článku 82 ES.
In that context, the national regulatory authorities are required to take account of Community law objectives, including that underlying Article 82 EC.
Z toho podle žalobkyně vyplývá, že pokud se Komise domnívala, že rozhodnutí RegTP o tarifech porušují právo Společenství, měla zahájit řízení pro nesplnění povinnosti proti Německu.
According to the applicant, it follows that if the Commission considered RegTP’s pricing decisions to have infringed Community law, it should have initiated proceedings against Germany for failure to fulfil obligations.
Žalobkyně dále tvrdí, že RegTP jak při regulaci indexů cenového stropu pro maloobchodní ceny tak při stanovení cen mezitímních služeb analyzovala otázku, zda existuje tarifní nůžkový efekt mezi cenami mezitímních služeb a maloobchodními cenami, který by mohl skutečně narušit hospodářskou soutěž. Dospěla k závěru, že takový nůžkový efekt neexistoval.
The applicant submits furthermore that, both in the regulation of the indices of retail price ceilings and in the setting of wholesale access charges, RegTP analysed whether there was a margin squeeze between wholesale and retail prices that would actually restrict competition, and concluded that there was no such margin squeeze.
Žalobkyně za tímto účelem odkazuje na rozhodnutí RegTP ze dne 8. února 1999, 23. prosince 1999, 30. března 2001, 21. prosince 2001, 11. dubna 2002, a obzvláště na rozhodnutí ze dne 29. dubna 2003.
The applicant refers in that regard to the decisions of RegTP of 8 February 1999, 23 December 1999, 30 March 2001, 21 December 2001, 11 April 2002, and in particular to that of 29 April 2003.
Rozhodnutí RegTP u žalobkyně vyvolala legitimní očekávání, které je hodné ochrany (rozsudek Soudního dvora ze dne 21. září 1983, Deutsche Milchkontor a další, 205/82 až 215/82, Recueil, s. 2633, body 30 a 31).
The decisions of RegTP gave rise to a legitimate expectation on the part of the applicant which deserves protection (Joined Cases 205/82 to 215/82 Deutsche Milchkontor and Others [1983] ECR 2633, paragraphs 30 and 31).
Ve své tarifní politice se RegTP rozhodla pro mírné nastolení rovnováhy mezi tarify spojení a tarify telefonních hovorů (rozhodnutí RegTP ze dne 21. prosince 2001 a ze dne 11. dubna 2002).
RegTP has opted in its pricing policy for a slight rebalancing of connection charges and call charges (decisions of RegTP of 21 December 2001 and of 11 April 2002).
Žalobkyně vysvětluje, že Deutsche Bundespost uplatňovala z důvodů sociální politiky nízké tarify spojení, tedy výhodné pro účastníky, a vyrovnávala z toho vyplývající ztráty křížovým financováním s příjmy z tarifů telefonních hovorů, stanovených zase na vysoké úrovni.
The applicant explains that, for socio-political reasons, the connection charges applied by Deutsche Bundespost were low — and thus advantageous for endusers — and resulting losses were offset through cross-subsidisation with revenues from call charges, which were set high.
Z tohoto důvodu BMPT a později RegTP v prvním období spojily rozhodnutími ze dne 9. prosince 1997 a 23. prosince 1999 v rámci postupu stanovení cenového stropu tarify spojení a telefonních hovorů pro podniky a jednotlivce do jednoho koše služeb. Takto stanovené cenové indexy byly platné až do konce roku 2001.
As a result, by decisions of 9 December 1997 and 23 December 1999 in price cap proceedings, the BMPT and then RegTP initially combined connection and call charges for businesses and for individuals in one basket.
Ve druhém období přímo sama RegTP organizovala rozhodnutím o cenovém stropu ze dne 21. prosince 2001 zamýšlenou postupnou restrukturalizaci cen.
Subsequently, by its price cap decision of 21 December 2001, RegTP itself directly organised the progressive price restructuring envisaged.
Oddělila koše služeb pro spojení a telefonní hovory a stanovila cenové indexy pro čtyři rozdílné koše služeb (viz bod 20 výše).
It separated the baskets for connections and calls and set price indices in respect of four separate baskets of services (see paragraph 20 above).
Nicméně z téhož rozhodnutí RegTP ze dne 21. prosince 2001 vyplývá, že RegTP úmyslně odmítla
However, it is apparent from that same decision of RegTP of
2008 – VĚC T-271/03 provést regulaci, při které by byly tarify spojení stanoveny odděleně na základě nákladů.
21 December 2001 that RegTP deliberately declined to introduce a rule in which connection charges are fixed in isolation on the basis of costs.
RegTP je tak jako jediná odpovědná za nůžkový efekt, jehož existenci namítá Komise.
Accordingly, the applicant submits that RegTP alone is responsible for the margin squeeze alleged by the Commission.
Údajný nůžkový efekt je tak přímým důsledkem regulačních rozhodnutí RegTP a dříve BMPT, jakož i regulačního přístupu, který je jejich základem.
The alleged margin squeeze is the direct consequence of regulatory decisions of RegTP and previously of the BMPT, and of the regulatory approach underpinning them.
Komise neměla právo konstatovat porušení článku 82 ES ze strany žalobkyně, protože ta se pouze přizpůsobovala závazným rozhodnutím RegTP, která u žalobkyně vyvolala legitimní očekávání.
The Commission is wrong to find that the applicant has infringed Article 82 EC, because the applicant was simply complying with the binding decisions of RegTP, which gave rise to a legitimate expectation by the applicant.
Prostřednictvím napadeného rozhodnutí Komise podřizuje tarify uplatňované žalobkyní dvojí regulaci, čímž porušuje zásadu proporcionality, jakož i zásadu právní jistoty zaručenou rozdělením pravomoci, které právo Společenství provádí v oblasti tarifů v telekomunikačním odvětví.
Through the medium of the contested decision, the Commission is subjecting the applicant’s pricing practices to double regulation, thereby infringing the principle of proportionality and the legal certainty guaranteed by the division of powers under Community law in relation to charges in the telecommunications sector.
Kromě toho tím, že Komise přijala napadené rozhodnutí, snaží se opravit způsob, jak německé orgány vykonávají jejich vlastní pravomoci v oblasti regulace, zatímco měla za tímto účelem zahájit řízení pro nesplnění povinnosti.
Furthermore, by adopting the contested decision, the Commission is trying to correct the German authorities’ exercise of their own regulatory powers, whereas it should to that end have initiated proceedings for failure to fulfil obligations.
Tím, že tak jednala, se Komise dopustila zneužití pravomoci.
By proceeding in this way, the Commission has misused its powers.
Komise a vedlejší účastnice I a II navrhují zamítnutí projednávaného žalobního důvodu.
The Commission and the first and second interveners contend that this plea should be rejected.
Zaprvé, pokud jde o výtku žalobkyně, podle které Komise podrobuje tarify uplatňované žalobkyní dvojí regulaci, a tak porušuje zásady proporcionality a právní jistoty, musí být konstatováno, že právní rámec Společenství, na který žalobkyně odkazuje v bodě 258 výše, nijak neovlivňuje pravomoc, kterou Komise vyvozuje přímo z čl. 3
In the first place, as regards the applicant’s complaint that the Commission has subjected the applicant’s pricing practices to double regulation and thereby infringed the principles of proportionality and of legal certainty, it must be held that the legal framework to which the applicant refers in paragraph 258 above does not affect the
205) za účelem konstatování porušení článků 81 ES a 82 ES.
1) to find infringements of Articles 81 EC and 82 EC.
Přitom již bylo zjištěno, že žalobkyně jednak disponovala mezi 1. lednem 1998 a 31. prosincem 2001 dostatečným rozhodovacím prostorem pro odstranění nůžkového efektu, který byl zjištěn v napadeném rozhodnutí, a jednak že od 1. ledna 2002 disponovala dostatečným rozhodovacím prostorem pro snížení uvedeného nůžkového efektu (viz body 97 až 151 výše).
It has already been held that, between 1 January 1998 and 31 December 2001, the applicant had sufficient scope to end the margin squeeze identified in the contested decision and, from 1 January 2002, sufficient scope to reduce that margin squeeze (see paragraphs 97 to 151 above).
Její chování tedy spadá do působnosti článku 82 ES.
Its conduct therefore falls within the scope of Article 82 EC.
I kdyby nemohlo být vyloučeno, že německé orgány rovněž porušily právo Společenství – a zejména ustanovení směrnice 90/388 ve znění směrnice 96/19 – tím, že se rozhodly pro postupné nastolení rovnováhy mezi tarify spojení a tarify telefonních hovorů, takové nesplnění povinností, pokud by mělo být konstatováno, neodstraňuje rozhodovací prostor, který žalobkyně skutečně měla ke snížení nůžkového efektu.
While it is not inconceivable that the German authorities also infringed Community law — particularly the provisions of Directive 90/388, as amended by Directive 96/19 — by opting for a gradual rebalancing of connection and call charges, such a failure to act, if it were to be established, would not remove the scope which the applicant had to reduce the margin squeeze.
První výtka tedy nemůže být přijata.
The first complaint cannot therefore be upheld.
Zadruhé, pokud jde o výtku vycházející z ochrany legitimního očekávání, je třeba připomenout, že v řadě rozhodnutí přijatých v průběhu období, kterého se týká napadené rozhodnutí, RegTP opravdu přezkoumala otázku, zda z tarifů žalobkyně vyplývá tarifní nůžkový efekt.
In the second place, as regards the complaint relating to the protection of legitimate expectations, it must be borne in mind that, in a number of decisions taken in the period covered by the contested decision, RegTP did in fact consider whether a margin squeeze resulted from the applicant’s charges.
Nicméně RegTP měla ve svých rozhodnutích poté, co konstatovala negativní rozdíl mezi cenami mezitímních služeb a maloobchodními cenami žalobkyně, pokaždé za to, že využití křížového financování mezi přístupovými službami a službami telefonních hovorů muselo jiným operátorům umožnit nabízet jejich účastníkům soutěžní ceny (viz body 115 až 119 výše).
However, in its decisions, after finding the negative spread between the applicant’s wholesale and retail prices, RegTP took the view in each case that other operators should be able to offer their endusers competitive prices by resorting to cross-subsidisation of access services and call services (see paragraphs 115 to 119 above).
Je třeba konstatovat, že rozhodnutí RegTP neobsahují žádný odkaz na článek 82 ES (viz bod 114 výše).
The fact remains that RegTP’s decisions do not include any reference to Article 82 EC (see paragraph 114 above).
Kromě toho tvrzení RegTP, podle kterého „soutěžitelé nejsou ohroženi malým rozdílem mezi maloobchodními cenami a cenami mezitímních služeb v jejich možnosti hospodářské soutěže v místní síti do té míry, že by pro ně bylo hospodářsky nemožným úspěšně vstoupit na trh nebo dokonce se na trhu udržet“ (rozhodnutí RegTP ze dne 29. dubna 2003) neznamená, že uplatňování tarifů žalobkyní nenarušuje hospodářskou soutěž ve smyslu článku 82 ES.
In addition, RegTP’s statement that ‘[c]ompetitors are not so prejudiced with regard to their competitive opportunities in the local network by the slight difference between retail and wholesale prices as to make it economically impossible for them to enter the market successfully or even to remain in the market’ (decision of RegTP of 29 April 2003) does not imply that the applicant’s pricing practices do not distort competition within the meaning of Article 82 EC.
Naopak z rozhodnutí RegTP vyplývá konkludentně, ale nezbytně, že uplatňování tarifů žalobkyní mělo protisoutěžní účinek, protože soutěžitelé žalobkyně musí využívat křížové financování, aby mohli na trhu přístupových služeb zůstat konkurenceschopní (viz body 119 a 238 výše).
On the contrary, it follows implicitly but necessarily from RegTP’s decisions that the applicant’s pricing practices have an anticompetitive effect, since the applicant’s competitors have to resort to cross-subsidisation in order to be able to remain competitive on the market in access services (see paragraphs 119 and 238 above).
Za těchto podmínek nemohla rozhodnutí RegTP vyvolat u žalobkyně legitimní očekávání, že její uplatňování tarifů je v souladu s článkem 82 ES.
In those circumstances, RegTP’s decisions could not have created for the applicant a legitimate expectation that its pricing practices were compatible with Article 82 EC.
Je třeba kromě toho zdůraznit, že Bundesgerichtshof ve svém rozsudku ze dne 10. února 2004, který ruší rozsudek Oberlandesgericht Düsseldorf ze dne 16. ledna 2002, potvrdil, že „správní přezkumné řízení [provedené RegTP] nevylučuje v praxi možnost, že podnik předloží tarif, kterým zneužívá své dominantní postavení a získá jeho povolení, protože zneužití se v přezkumném řízení nezjistí“.
It must be observed furthermore that, in its judgment of 10 February 2004 setting aside the judgment of the Oberlandesgericht Düsseldorf of 16 January 2002, the Bundesgerichtshof confirmed that ‘the administrative examination procedure [undertaken by RegTP] does not preclude the possibility in practice of an undertaking submitting a charge by which it abuses its dominant position and obtains authorisation for it because the abuse is not revealed during the examination procedure’.
Zatřetí, pokud jde o výtku žalobkyně, podle které se Komise dopustila zneužití pravomoci, je třeba připomenout, že akt je stižen vadou spočívající ve zneužití pravomoci pouze v případě, že se na základě objektivních, relevantních a shodujících se nepřímých důkazů jeví, že byl přijat za jediným nebo přinejmenším rozhodujícím účelem, jímž bylo dosáhnout jiných cílů, než kterých se dovolává (viz rozsudek Soudního dvora ze dne 11. listopadu 2004, Ramondín a další v. Komise, C-186/02 P a C-188/02 P, Sb. rozh. s. I-10653, bod 44, a v něm citovaná judikatura).
In the third place, as regards the applicant’s complaint that the Commission misused its powers, it must be observed that a measure is only vitiated by misuse of powers if it is evident, on the basis of objective, relevant and consistent evidence, that it was taken with the exclusive or main purpose of achieving an end other than that stated (see Joined Cases C-186/02 P and C-188/02 P Ramondín and Others v Commission [2004] ECR I-10653, paragraph 44, and the caselaw cited).
Komise v napadeném rozhodnutí odkazuje pouze na uplatňování tarifů žalobkyní, a nikoliv na rozhodnutí německých orgánů.
In the contested decision, the Commission refers only to the applicant’s pricing practices and not to the decisions of the German authorities.
I kdyby RegTp porušila normu Společenství a kdyby Komise mohla z tohoto důvodu zahájit řízení pro nesplnění povinnosti
Even if RegTP had infringed a Community rule and even if the Commission could have initiated proceedings
DEUTSCHE TELEKOM v. KOMISE proti Spolkové republice Německo, takové možnosti nemohou nijak ovlivnit legalitu napadeného rozhodnutí.
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION against the Federal Republic of Germany for failure to fulfil obligations, such possibilities cannot affect the lawfulness of the contested decision.
V tomto rozhodnutí se totiž Komise omezila na konstatování, že žalobkyně porušila článek 82 ES, ustanovení, které se netýká členských států, ale pouze hospodářských subjektů.
In that decision, the Commission merely found that the applicant had committed an infringement of Article 82 EC, a provision which concerns only economic operators, not the Member States.
Komise se tedy nedopustila žádného zneužití pravomoci tím, že učinila toto zjištění na základě článku 82 ES.
The Commission did not therefore misuse its powers by making that finding on the basis of Article 82 EC.
Poslední žalobní důvod tedy nemůže být rovněž přijat.
The final plea in law therefore cannot be upheld either.
II – K podpůrným návrhovým žádáním, směřujícím ke snížení uložené pokuty
II — The alternative form of order sought, seeking a reduction of the fine imposed
Žalobkyně uvádí šest žalobních důvodů na podporu svých podpůrných návrhových žádání.
The applicant puts forward six pleas in law in support of the alternative form of order sought.
První z těchto důvodů vychází z porušení práva na obhajobu a druhý z porušení článku 253 ES.
The first relates to an infringement of the rights of defence and the second to an infringement of Article 253 EC.