natgillin/translations-raw huggingface dataset:
31 vyslovil k´otázce, zda směrnice 98/59 přiznává individuální právo zaměstnancům, kteří hodlají napadnout porušení postupu informování a´projednání.
Court of Justice a ‘reputation’ for the purposes of Article 9(1)(c) of Regulation (EC) No 40/94 (29).
Podle názoru Soudního dvora je právo na informování a´projednání stanovené ve směrnici 98/59, a´zejména v´jejím článku 2 určeno ve prospěch zaměstnanců jako celku, a´tudíž má kolektivní povahu.
Drawing an analogy with Case C-292/00 Davido§ [2003] ECR I-389, the Court held, ¤rst, that, notwithstanding the wording of Article 9(1)(c) and in the light of the overall scheme and objectives of the system of which Article 9(1)(c) of the regulation is part, the protection accorded to Community trade marks with a reputation cannot be less where a sign is used for identical goods and services than where a sign is used for non-similar goods or services.
Úrovně ochrany tohoto kolektivního práva požadované článkem 6 této směrnice je přitom dosaženo, pokud příslušná vnitrostátní právní úprava přiznává zástupcům zaměstnanců právo podat žalobu, které není omezeno ani nepodléhá zvláštním podmínkám.
Therefore, in the Court’s view, that article also bene-¤ts a Community trade mark with a reputation in the case of goods or services similar to those for which that mark is registered.
Článek 6 směrnice 98/59 ve spojení s´jejím článkem 2 je tedy třeba vykládat v´tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která zavádí postupy umožňující zástupcům zaměstnanců i´jednotlivým zaměstnancům kontrolovat dodržování povinností stanovených touto směrnicí, ale která omezuje individuální právo zaměstnanců podat žalobu, pokud jde o´žalobní důvody, které mohou uplatnit, a´toto právo podmiňuje tím, že již dříve byly ze strany zástupců zaměstnanců vzneseny námitky vůči zaměstnavateli, jakož i´předchozím vyrozuměním zaměstnavatele dotčeným zaměstnancem o´tom, že napadá dodržení postupu informování a´projednání.
The Court then held that, in order to bene¤t from the protection a¥orded in that provision, a Community trade mark must be known by a signi¤cant part of the public concerned by the products or services covered by that trade mark, in a substantial part of the territory of the Community, and that, in view of the reputation of the mark PAGO International throughout the territory of a Member State, namely Austria, that territory could be considered to constitute a substantial part of the territory of the Community.
Ve věci Meerts (rozsudek ze dne 22.´října 2009, C-116/08) měl Soudní dvůr příležitost upřesnit práva zaměstnance propuštěného v´době rodičovské dovolené, kterou čerpal na část pracovní doby, jež vyplývají ze směrnice 96/34/ES o´rámcové dohodě o´rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a´EKOS32.
In this ¤eld the Court has been faced with novel issues.Case C-44/08 Akavan Erityisalojen Keskuslitto AEK and Others (judgment of 10 September 2009) provided the Court with the opportunity to give judgment, for the ¤rst time, on the obligation to provide information and hold consultations laid down in Article 2 of Directive 98/59/EC on the approximation of the laws of the Member States relating to collective redundancies (30).
S´ohledem na cíl rovného zacházení pro muže a´ženy sledovaný rámcovou dohodou o´rodičovské dovolené musí být povinnost dodržovat práva, která pracovník má nebo která nabývá, vykládána tak, že vyjadřuje zásadu sociálního práva Společenství, která má zvláštní význam a´nemůže být vykládána restriktivně.
As regards the time at which the obligation to hold consultations arises, the Court considered that it is the adoption, within a group of undertakings, of strategic decisions or of changes in activities which compel the employer to contemplate or to plan for collective redundancies that gives rise to an obligation on that employer to consult with workers’ representatives.
Mezi taková práva a´zvýhodnění patří všechna práva a´zvýhodnění týkající se podmínek zaměstnání, jako je právo pracovníka s´plným pracovním úvazkem, který
In addition, it noted that the time at which that obligation arises does not depend on whether the employer is already able to supply to the workers’ representatives all the information required in Article 2(3)(b) of Directive 98/59.
Viz předcházející poznámka.
An undertaking which controls the employer, even if it can take decisions which are binding on the latter, does not have the status of employer.
Směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3.´června 1996 (Úř. věst. L´145, s.´4; Zvl. vyd.
(29) Council Regulation (EC) No 40/94 of 20 December 1993 on the Community trade mark (OJ 1994 L 11, p.
05/02, s.´285), ve znění směrnice Rady 97/75/ES ze dne 15.´prosince 1997 (Úř. věst. 1998, L´10, s.´24; Zvl. vyd. 05/03, s.´263).
1).(30) Council Directive 98/59/EC of 20 July 1998 (OJ 1998 L 225, p. 16).
Všechna tato práva a´zvýhodnění by byla zmařena, pokud by v´případě nedodržení zákonné výpovědní doby při výpovědi dané během rodičovské dovolené čerpané na část pracovní doby ztratil pracovník zaměstnaný na plný úvazek nárok na to, aby výše odstupného, jež mu náleží, byla stanovena na základě platu odpovídajícího jeho pracovní smlouvě.
31) grants an individual right to employees who time, on the question whether Directive 98/59 ( wish to query whether the information and consultation procedure has been complied with.
Vnitrostátní právní předpisy, které by omezovaly práva vyplývající z´pracovního poměru v´případě čerpání rodičovské dovolené, by tak mohly odradit pracovníka od čerpání takové dovolené a´podnítit zaměstnavatele, aby spíše propouštěl pracovníky, kteří čerpají rodičovskou dovolenou.
In its view, the right to information and consultation provided for in Directive 98/59, in particular in Article 2, is intended to bene¤t workers as a collective group and is therefore collective in nature.
To by bylo v´přímém rozporu s´účelem rámcové dohody o´rodičovské dovolené, neboť jedním z´jejích cílů je lepší sladění rodinného a´pracovního života.
The level of protection of that collective right required by Article 6 of the directive is reached where the applicable national rules give workers’ representatives a right to act which is not limited by spe-ci¤c conditions.
Soudní dvůr z´toho vyvodil závěr, že rámcová dohoda o´rodičovské dovolené brání tomu, aby v´případě, že zaměstnavatel bez závažného důvodu a´dodržení zákonné výpovědní doby jednostranně ukončí pracovní smlouvu na dobu neurčitou uzavřenou s´pracovníkem zaměstnaným na plný pracovní úvazek v´období, kdy tento pracovník čerpá rodičovskou dovolenou na část pracovní doby, bylo odstupné, které má být tomuto pracovníkovi zaplaceno, stanoveno na základě sníženého platu, který pobírá v´okamžiku, kdy dojde k´propuštění.
Article 6 of Directive 98/59, read in conjunction with Article 2, is to be interpreted, therefore, as not precluding national rules which introduce procedures intended to permit both workers’ representatives and the workers themselves as individuals to ensure compliance with the obligations laid down in that directive, but which limit the individual right of action of workers in regard to the complaints which may be raised and make that right subject to the requirement that workers’ representatives should ¤rst have raised objections with the employer and that the worker concerned has informed the employer in advance of his intention to query whether the information and consultation procedure has been complied with.
Ve věci Hütter (rozsudek ze dne 18.´června 2009, C-88/08) Soudní dvůr judikoval, že vnitrostátní právní úprava, která vylučuje započítávání dob zaměstnání absolvovaných před dovršením věku osmnácti let pro účely stanovení platového stupně, do něhož budou zařazeni smluvní zaměstnanci ve veřejných službách a´správě členského státu, zavádí diskriminaci na základě věku, kterou nelze legitimně odůvodnit, a´která je tedy v´rozporu s´právem Společenství.
The Court also noted that, in applying domestic law, the national court is required, applying the principle of interpreting national law in conformity with Community law, to consider all the rules of national law and to interpret them, so far as possible, in the light of the wording and purpose of a directive in order to achieve an outcome consistent with the objective pursued by the directive.
Soudní dvůr ve svém rozsudku shledává, že taková právní úprava, jaká zavádí rozdíl v´zacházení s´osobami v´závislosti na věku, v´němž svou odbornou praxi absolvovaly, vede k´rozdílnému zacházení přímo založenému na kritériu věku ve smyslu čl.´2 odst.´1 a´2 písm.´a) směrnice´2000/78/ES33.
Accordingly, since Article 2 of Directive 98/59 precludes national rules which reduce the obligations of an employer who intends to proceed with collective redundancies below those laid down in that article, it is the task of the national court to ensure, within the limits of its jurisdiction, that the obligations binding such an employer are not reduced below those laid down in Article 2 of that directive.
Soudní dvůr dále uvádí, že cíle sledované dotčenou právní úpravou, a´sice neznevýhodňovat obecné středoškolské vzdělávání oproti vzdělávání odbornému a´napomáhat začlenění mladých pracovníků, kteří absolvovali odborné vzdělávání, na trhu práce jsou legitimní cíle ve smyslu čl.´6´odst.´1 směrnice 2000/78.
In Case C-116/08 Meerts (judgment of 22 October 2009), the Court was presented with the opportunity to de¤ne more precisely the rights of an employee who has been dismissed while on parttime parental leave, as set out in Directive 96/34/EC on the framework agreement on parental leave concluded by UNICE, CEEP and the ETUC (32).
Pokud jde o´cíl napomáhat začlenění mladých pracovníků, kteří absolvovali odborné vzdělání, na trhu práce, Soudní dvůr zdůrazňuje, že vyloučení započítávání praxe absolvované před dosažením věku osmnácti let se vztahuje na všechny smluvní zaměstnance ve veřejných službách a´správě bez rozdílu, ať byli přijati do zaměstnání v´jakémkoli věku.
Having regard to the objective of equal treatment between men and women which is pursued by the framework agreement on parental leave, the obligation to respect rights acquired or being acquired must be interpreted as articulating a particularly important principle of Community social law which cannot be interpreted restrictively.
Vzhledem k´tomu, že tato norma nebere v´úvahu věk osob v´okamžiku, kdy jsou přijaty do zaměstnání, není tedy tato norma přiměřená
It is clear from the objectives of the framework agreement on parental leave that the concept of‘rights acquired or in the process of being acquired’in the framework agreement covers all the rights and bene¤ts, whether in cash or in kind, derived directly or indirectly from the employment relationship, which the worker is
Soudní dvůr k´tomu, aby podporovala vstup kategorie zaměstnanců denované jejich raným věkem na trh práce.
Court of Justice entitled to claim from the employer at the date on which parental leave starts.
Soudní dvůr z´toho vyvodil závěr, že diskriminaci zavedenou dotčenou právní úpravou nelze považovat za odůvodněnou, a´je tedy v´rozporu s´články 1, 2 a´6 směrnice 2000/78.
In its judgment, it found that such legislation, which establishes a di¥erence in treatment between persons based on the age at which they acquired their professional experience, establishes a difference in treatment directly based on the criterion of age, within the meaning of Article 2(1) and (2)(a) of Directive 2000/78/EC (33).
Stejně jako v´předchozích letech projednával Soudní dvůr velmi často spory týkající se práva životního prostředí.
None the less, the Court found that those two objectives appeared contradictory in so far as the contested measure could not promote them both at the same time.
Ve věci Komise v.Malta (rozsudek ze dne 10.´září 2009, C-76/08) měl Soudní dvůr posoudit, zda Maltská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 79/409/EHS ze dne
) Council Directive 2000/78/EC of 27 November 2000 establishing a general framework for equal treatment in employment and occupation (OJ 2000 L 303, p. 16).
, tím, že podle tvrzení Komise v´období od roku 2004 do roku 2007 povolila jarní lov křepelek polních a´hrdliček divokých.
The Court came to the conclusion that the discrimination brought about by the legislation at issue could not be regarded as justi¤ed and was, therefore, contrary to Articles 1, 2 and 6 of Directive 2000/78.
Podle čl.´7 odst.´1 a´4 uvedené směrnice totiž tyto dva druhy nesmějí být loveny během období jejich návratu na hnízdiště.
Under Article 7(1) and (4) of that directive, those two species must not be hunted during their return to their rearing grounds.
V´případě, že neexistuje jiné uspokojivé řešení, stanoví však článek´9´odst.´1 této směrnice režim výjimky z´těchto zákazů.
However, Article 9(1) provides for a system of exemptions to those prohibitions where there is no other satisfactory solution.
Soudní dvůr uvádí, že ačkoli se oba dotčené druhy v´podzimním období během dotčených let skutečně na Maltě vyskytovaly, mohli v´tomto období lovci odchytit pouze zanedbatelné množství ptáků.
The Court stated that, even though the two species at issue are actually present in autumn in Malta, in the years in question hunters were able to capture only an inconsiderable number of birds during that period.
Navíc se během tohoto období vyskytují tito ptáci pouze na velmi omezené části území Malty.
Moreover, in autumn, only a restricted part of Malta is visited by those birds.
V´poslední řadě shledal, že populace obou těchto lovených druhů ptáků není na neuspokojivé úrovni.
Finally, the population of those two species of bird is not below a satisfactory level.
Zejména z´červeného seznamu ohrožených druhů sestaveného Mezinárodní unií pro ochranu přírody vyplývá, že dotčené druhy jsou uvedeny v´takzvané „málo ohrožené“ kategorii.
It is apparent, in particular, from the International Union for Conservation of Nature and Natural Resources’ Red List of Threatened Species that the species in question are listed in the ‘least concern’ category.
Soudní dvůr se domnívá, že za těchto velmi zvláštních okolností nemůže být lov těchto dvou druhů v´podzimním období na Maltě považován za alternativní uspokojivé řešení k´zahájení jarního lovu.
The Court considered that, in those very speci¤c circumstances, the hunting of those two species during the autumn season could not be regarded as constituting, in Malta, a satisfactory alternative solution to the opening of the spring hunting season.
Toto zjištění, které ani zdaleka neumožňuje bez omezení povolit jarní lov, nicméně umožňuje toto zahájení lovu pouze v´nezbytně nutném rozsahu a´za podmínky, že nejsou ohroženy jiné cíle sledované uvedenou směrnicí.
However, that ¤nding, far from opening up, without limit, the possibility of authorising hunting in spring, does so only so far as it is strictly necessary and provided that the other objectives pursued by the directive are not jeopardised.
Soudní dvůr má tak za to, že zahájení období jarního lovu, během něhož se tyto dva druhy vracejí na své hnízdiště, které způsobuje třikrát vyšší úmrtnost u´křepelky polní a´osmkrát vyšší úmrtnost u´hrdličky divoké, než je úmrtnost způsobená´lovem během podzimního období, není řešením, které by bylo vhodné a´striktně přiměřené ve vztahu k´cíli zachování druhů sledovanému uvedenou směrnicí.
Thus, the Court considered that the opening of a spring hunting season — during which the two hunted species are returning to their rearing grounds — which resulted in a mortality rate three times higher for quails and eight times higher for turtle doves than for the autumn hunting season did not constitute an adequate solution that was strictly proportionate to the directive’s objective of conservation of the species.
Za těchto podmínek Soudní dvůr určil, že Maltská republika nedodržela podmínky výjimky, a´tudíž nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z´uvedené směrnice.
In those circumstances, the Court found that the Republic of Malta had failed to comply with the conditions for a derogation and, therefore, had failed to ful¤l its obligations under the directive.
Ve věci Komise v.Polsko (rozsudek ze dne 16.´července 2009, C-165/08) Soudní dvůr posuzoval, zda Polská republika, jak tvrdí Komise, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnic
In Case C-165/08 Commission v Poland (judgment of 16 July 2009), the Court was required to examine whether, as claimed by the Commission, the Republic of Poland had failed to ful¤l its obli-
, tím, že zavedla obecný zákaz uvádění osiva geneticky modikovaných odrůd na trh, jakož i´jejich zápisu do vnitrostátního katalogu odrůd.
) by imposing a general prohibition on the marketing of genetically modi¤ed seed varieties and their inclusion in the national catalogue of varieties.
Polská republika osobitě tvrdila, že směrnice 2001/18 a´2002/53 nelze v´projednávaném případě použít, neboť sledují cíle volného pohybu, ochrany životního prostředí a´veřejného zdraví, zatímco vnitrostátní právní úprava sleduje cíle etického nebo náboženského charakteru.
The Republic of Poland submitted, in an original manner, that Directives 2001/18 and 2002/53 could not be applied in the case in point because they pursued the objectives of freedom of movement, protection of the environment and public health, whereas the national legislation pursued ethical or religious objectives.
Jinými slovy, sporná vnitrostátní ustanovení nespadají podle jejího názoru do působnosti výše uvedených směrnic, takže narušení volného oběhu GMO, které způsobují – a potenciálně tím porušují článek´28´ES – může být případně odůvodněno na základě článku 30´ES.
In other words, the contested national provisions were actually outside the scope of those directives, which meant that the obstacles to the free circulation of GMOs to which they gave rise, potentially in breach of Article 28 EC, could in some circumstances be justi-¤ed under Article 30 EC.
Soudní dvůr měl za to, že pro účely rozhodnutí věci nebylo nezbytné vyjádřit se k´otázce, zda mají členské státy možnost uplatňovat argumenty etického nebo náboženského charakteru k´odůvodnění toho, že přijaly vnitrostátní opatření, která se odchylují od ustanovení směrnic´2001/18 a´2002/53.
The Court considered that, for the purposes of deciding the case, it was not necessary to rule on the question whether the Member States retained an option to rely on ethical or religious arguments in order to justify the adoption of internal measures which derogated from the provisions of Directives 2001/18 or 2002/53.
Postačilo konstatovat, že Polská republika neprokázala, že sporná vnitrostátní ustanovení skutečně sledovala tvrzené cíle.
It was sucient to hold that the Republic of Poland had failed to establish that the true purpose of the contested national provisions was in fact to pursue the objectives relied upon.
Za těchto podmínek porušují takové obecné zákazy, jaké jsou obsahem sporných vnitrostátních ustanovení, povinnosti vyplývající pro Polskou republiku jak z´článků 22 a´23 směrnice 2001/18, tak z čl.´4 odst.´4 a´článku 16 směrnice´2002/53.
In those circumstances, general prohibitions such as those laid down in the contested national provisions infringed the obligations of the Republic of Poland under Articles 22 and 23 of Directive 2001/18 and Articles 4(4) and 16 of Directive 2002/53.
Soudní dvůr z´toho vyvodil závěr, že členský stát, který zavedl zákaz volného oběhu osiva geneticky modikovaných odrůd, jakož i´zákaz zápisu geneticky modikovaných odrůd do vnitrostátního katalogu odrůd, nesplnil povinnosti, které pro něj vyplývaly z´článků 22 a´23 směrnice 2001/18, jakož i´z čl.´4 odst.´4 a´článku 16 směrnice 2002/53.
The Court concluded that a Member State which prohibited the free circulation of genetically modi¤ed seed varieties and the inclusion of genetically modi¤ed varieties in the national catalogue of varieties failed to ful¤l its obligations under Articles 22 and 23 of Directive 2001/18 and under Articles 4(4) and 16 of Directive 2002/53.
Ve věci týkající se výpočtu daně z´odpadu (rozsudek ze dne 16.´července 2009, Futura Imobiliare adalší, C-254/08), ve které byla použita zásada znečišťovatel platí, Soudní dvůr vyložil čl.´15 písm.´a) směrnice 2006/12/ES37v´tom smyslu, že za současného stavu práva Společenství nebrání toto právo vnitrostátní právní úpravě, která stanoví za účelem nancování služby správy a´odstraňování komunálního odpadu daň, jejíž výše je určována na základě posouzení objemu odpadu produkovaného uživateli této služby, a´nikoliv na základě množství odpadu, které tito uživatelé skutečně vyprodukovali a´předali k´odstranění.
In Case C-254/08 Futura Imobiliare and Others (judgment of 16 July 2009) which concerned the calculation of waste tax, giving rise to the application of the ‘polluter pays’ principle, the Court interpreted Article 15(a) of Directive 2006/12/EC (37) as meaning that, as Community law currently stands, that provision does not preclude national legislation which, for the purposes of ¤nancing an urban waste management and disposal service, provides for a tax or charge calculated on the basis of an estimate of the volume of waste generated by users of that service and not on the basis of the quantity of waste which they have actually produced and presented for collection.
Soud založil svou argumentaci na skutečnosti, že v´situaci, kdy držitelé odpadu přenechávají manipulaci s´odpadem zařízení, které odpad sbírá, stanoví uvedený čl.´15 písm.´a), že v´souladu se zásadou znečišťovatel platí musí být náklady na odstraňování odpadu hrazeny těmito držiteli.
The national court based its reasoning on the fact that, in a situation where holders of waste have it handled by a collector, Article 15(a) of Directive 2006/12 provides that, in accordance with the ‘polluter pays’ principle, the cost of disposing of the waste must be borne by those holders.
Je přitom často těžké a´také nákladné určit přesný objem komunálního odpadu, který každý držitel předá k´odstranění.
It is often dicult, indeed onerous, to determine the precise volume of urban waste presented for collection by each‘holder’.
Za těchto podmínek může podle jeho názoru použití kritérií založených na jedné straně na schopnosti držitelů produkovat odpad vypočtené v´závislosti na ploše nemovitostí, jež užívají, a´na způsobu jejich využití nebo na druhé straně na povaze produkovaného odpadu umožňovat výpočet nákladů na odstraňování tohoto odpadu a´jejich rozdělení mezi jednotlivé držitele vzhledem k´tomu, že tyto dva parametry mohou přímo ovlivňovat výši uvedených nákladů.
Accordingly, recourse to criteria founded, ¤rst, on the waste-production capacity of the ‘holders’, calculated on the basis of the surface area of the property which they occupy and of its use, and/or, second, on the nature of the waste produced can provide a means of calculating the costs of disposing of that waste and allocating them among the various ‘holders’, since those two parameters are such as to have a direct impact on the amount of the costs.
Směrnice Evropského parlamentu a´Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o´záměrném uvolňování geneticky modikovaných organismů do životního prostředí a o´zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. L´106, s.´1; Zvl. vyd. 15/06, s.´77).
) Directive 2001/18/EC of the European Parliament and of the Council of 12 March 2001 on the deliberate release into the environment of genetically modi¤ed organisms and repealing Council Directive 90/220/EEC (OJ 2001 L 106, p. 1).
Směrnice Rady 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o´Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin (Úř. věst. L´193, s.´1; Zvl. vyd. 03/36, s.´281).
) Council Directive 2002/53/EC of 13 June 2002 on the common catalogue of varieties of agricultural plant spe- cies (OJ 2002 L 193, p. 1).
Směrnice Evropského parlamentu a´Rady 2006/12/ES ze dne 5.´dubna 2006 o´odpadech (Úř. věst. L´114, s.´9).
) Directive 2006/12/EC of the European Parliament and of the Council of 5 April 2006 on waste (OJ 2006 L 114, p. 9).