natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Účinkem skutečnosti, že by členským státům byla přiznána výlučná pravomoc k tomu, aby na svém území státním příslušníkům třetích zemí, kteří jsou rodinnými příslušníky občanů Unie a kteří již legálně nepobývali v jiném členském státě, přiznávaly či odmítaly vstup a pobyt, by ostatně bylo to, že by se svoboda pohybu občanů Unie v členském státě, jehož nejsou státními příslušníky, měnila podle konkrétního členského státu v závislosti na ustanoveních vnitrostátního práva v oblasti přistěhovalectví vzhledem k tomu, že by některé členské státy rodinným příslušníkům občana Unie vstup a pobyt povolily, zatímco jiné členské státy by je odmítly.
Indeed, to allow the Member States exclusive competence to grant or refuse entry into and residence in their territory to nationals of nonmember countries who are family members of Union citizens and have not already resided lawfully in another Member State would have the effect that the freedom of movement of Union citizens in a Member State whose nationality they do not possess would vary from one Member State to another, according to the provisions of national law concerning immigration, with some Member States permitting entry and residence of family members of a Union citizen and other Member States refusing them.
Skutečnost, že hostitelský členský stát odmítne rodinným příslušníkům občana Unie přiznat právo na vstup a právo pobytu, přitom tohoto občana Unie může odradit od toho, aby se přestěhoval do tohoto členského státu nebo tam pobýval, i když jeho rodinní příslušníci
The refusal of the host Member State to grant rights of entry and residence to the family members of a Union citizen is such as to discourage that citizen from moving to or residing in that Member State, even if his family members are not
METOCK A DALŠÍ doprovází nebo následuje, se vztahují ustanovení uvedené směrnice bez ohledu na místo a datum uzavření jejich manželství, jakož i způsob, jakým tento státní příslušník třetí země vstoupil na území hostitelského členského státu.
METOCK AND OTHERS or joins that Union citizen benefits from the provisions of that directive, irre -spective of when and where their marriage took place and of how the national of a nonmember country entered the host Member State.
vnitřního trhu vyžaduje, aby podmínky vstupu a pobytu občana Unie v členském státě, jehož není státním příslušníkem, byly ve všech členských státech stejné.
persons. Establishing an internal market implies that the conditions of entry and residence of a Union citizen in a Member State whose nationality he does not possess are the same in all the Member States.
Svoboda pohybu občanů Unie tudíž musí být vykládána jako právo opustit kterýkoli členský stát, a zejména členský stát, jehož je občan Unie státním příslušníkem, aby se za stejných podmínek usadil v kterémkoli jiném členském státě, než je členský stát, jehož je občan Unie státním příslušníkem.
Freedom of movement for Union citizens must therefore be interpreted as the right to leave any Member State, in particular the Member State whose nationality the Union citizen possesses, in order to become established under the same conditions in any Member State other than the Member State whose nationality the Union citizen possesses.
(viz body 63–68)
(see paras 63-68)
Zaprvé žádné z ustanovení směrnice 2004/38 totiž k tomu, aby rodinní příslušníci občana Unie, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí, mohli požívat práv zavedených uvedenou směrnicí, nevyžaduje, aby občan Unie již předtím, než se přestěhuje na území hostitelského členského státu, založil rodinu.
First, none of the provisions of Dir -ective 2004/38 requires that the Union citizen must already have founded a family at the time when he moves to the host Member State in order for his family members who are nationals of nonmember countries to be able to enjoy the rights established by that directive.
Zákonodárce Společenství tím, že stanovil, že rodinní příslušníci občana Unie mohou tohoto občana Unie následovat v hostitelském členském státě, naopak připustil možnost, že občan Unie založí rodinu až poté, co vykoná své právo volného pohybu.
By providing that the family members of the Union citizen can join him in the host Member State, the Community legislature, on the contrary, accepted the possibility of the Union citizen not founding a family until after exercising his right of freedom of movement.
Takový výklad je v souladu s cílem směrnice 2004/38 usnadnit výkon základního práva pobytu občanů Unie v jiném členském státě, než je členský stát, jehož jsou státními příslušníky.
That interpretation is consistent with the purpose of Directive 2004/38, which aims to facilitate the exercise of the fundamental right of residence of Union citizens in a Member State other than that of which they are a national.
Zadruhé, s ohledem na nezbytnost, aby ustanovení směrnice 2004/38 nebyla vykládána restriktivně a nebyla zbavena svého užitečného účinku, je třeba výrazy „rodinné příslušníky [občana Unie] […],
Article 3(1) of Directive 2004/38 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States amending Regulation No 1612/68 and repealing Directives 64/221, 68/360, 72/194, 73/148, 75/34, 75/35, 90/364, 90/365 and 93/96, which provides that the directive is to apply to all Union citizens who move to or reside in a Member State other than that of which they are a national, and to their family members as defined in point 2 of Article 2 of the directive who accompany or join them, must be interpreted as meaning that a national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen residing in a Member State whose nationality he does not possess and who accompanies
Článek 3 odst. 1 směrnice 2004/38 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení č.
Second, in the light of the necessity of not interpreting the provisions of Directive 2004/38 restrictively and not depriving them of their effectiveness, the words ‘family members [of Union
3 odst. 1 uvedené směrnice, vykládat tak, že se týkají zároveň rodinných příslušníků občana Unie, kteří vstoupili na území hostitelského členského státu s tímto občanem Unie, a rodinných příslušníků občana Unie, kteří s ním v tomto členském státě pobývají, aniž by v tomto druhém případě bylo třeba rozlišovat podle toho, zda státní příslušníci třetích zemí vstoupili na území uvedeného členského státu před nebo po občanovi Unie nebo předtím nebo poté, co se stali jeho rodinnými příslušníky.
(see paras 87-90, 93, 98, 99, operative part 2) citizens] who accompany … them’ in Article 3(1) of that directive must be interpreted as referring both to the family members of a Union citizen who entered the host Member State with him and to those who reside with him in that Member State, without it being necessary, in the latter case, to distinguish according to whether the nationals of nonmember countries entered that Member State before or after the Union citizen or before or after becoming his family members.
METOCK A DALŠÍ
METOCK AND OTHERS
POIARESE MADURA ze dne 11. června 2008 1 v projednávaných věcech, tak poskytují Soudnímu dvoru vhodnou příležitost k objasnění.
VIEW OF ADVOCATE GENERALPOIARES MADURO of 11 June 2008 1 cases thus provide the Court with a good opportunity to clarify this matter.
I – Skutkový stav ve sporu v původních řízeních a předběžné otázky
I — The facts in the main proceedings and the questions referred
Projednávaná žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, která je předmětem zrychleného řízení podle článku 104a jednacího řádu Soudního dvora, se týká rozsahu práva pobytu státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou rodinnými příslušníky občana Unie.
The present reference, which is being dealt with under the accelerated procedure provided for in Article 104a of the Court’s Rules of Procedure, concerns the scope of the right of residence of nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen.
Otázka je citlivá, neboť vede k rozlišení mezi oblastí, která spadá pod ustanovení týkající se svobody pohybu a pobytu občanů Unie, a oblastí spojenou s kontrolou přistěhovalectví, ve které je nadále zachována pravomoc členských států, a to až do doby, než Evropské společenství provede úplnou harmonizaci.
The issue is a sensitive one because it involves drawing a dividing line between what is covered by the provisions on Union citizens’ freedom of movement and residence and what comes under immigration control, a matter over which the Member States retain competence in so far as and to the extent that the European Community has not brought about complete harmonisation.
Ústavní význam otázky vysvětluje živou diskusi, když přinejmenším deset členských států předložilo vyjádření na podporu vlády žalované v původních řízeních za účelem zpochybnění výkladu zastávaného žalobci v původních řízeních a Komisí Evropských společenství.
The constitutional significance of the subject explains the liveliness of the debate, with no less than 10 Member States intervening in support of the respondent in the main proceedings to challenge the interpretation put forward by the applicants in the main proceedings and the Commission of the European Communities.
Je rovněž skutečností, že k oživení diskuse přispěla předchozí rozhodnutí Soudního dvora, jelikož soudržnost nastaveného směru judikatury se nejeví zřejmá.
It is also true that the positions adopted previously by the Court have helped fuel the debate since there does not appear to be clear consistency in the line taken in case-law.
Předběžné otázky týkající se výkladu směrnice 2004/38/ES 2, které byly položeny
The questions on the interpretation of Directive 2004/38/EC 2 which have been referred in the present
Projednávaná žádost o rozhodnutí o předběžné otázce byla podána High Court (Irsko) v rámci sporu týkajícího se čtyř spojených řízení směřujících ke zpochybnění odmítnutí udělení povolení k pobytu státnímu příslušníkovi třetí země, který uzavřel manželství s občankou Unie usazenou v Irsku.
The present reference for a preliminary ruling was made by the High Court (Ireland) in the course of proceedings on four applications for judicial review of the refusal to grant a residence card to a national of a nonmember country married to a Union citizen established in Ireland.
V každé ze čtyř věcí vstoupil státní příslušník třetí země přímo na území Irska a podal žádost o politický azyl, která byla zamítnuta.
In each of the four cases a national of a nonmember country entered Ireland directly and made an application for asylum which was refused.
Po svém příjezdu do Irska dotčený uzavřel manželství se státní příslušnicí jiného členského státu usazenou a pracující v Irsku.
Following his arrival in Ireland, the applicant married a national of another Member State who was established and working in Ireland.
V návaznosti na toto uzavření manželství požádal o pobytovou kartu („residence card“) jakožto manžel státního příslušníka členského státu legálně pobývajícího v Irsku.
Following the marriage he applied for a residence card as the spouse of a national of a Member State lawfully resident in Ireland.
Udělení této pobytové karty bylo zamítnuto ministrem spravedlnosti z toho důvodu, že žadatel neprokázal, že před svým příchodem do Irska legálně pobýval v jiném členském státě, jak vyžaduje irská právní úprava přijatá za účelem provedení směrnice 2004/38.
The applicant was refused such a card by the Minister for Justice on the ground that he was unable to provide evidence that he had been lawfully resident in another Member State prior to arrival in Ireland, as required by the Irish regulations adopted to transpose
NÁZOR GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA M. POIARESE MADURA – VĚC C-127/08
VIEW OF MR POIARES MADURO — CASE C-127/08
Žadatelé se tedy proti těmto ministerským rozhodnutím o zamítnutí povolení k pobytu odvolali, když uplatnili, že podmínka předchozího legálního pobytu v jiném členském státě vyžadovaná irskými právními předpisy, jejíž nesplnění odůvodnilo zpochybněná rozhodnutí o zamítnutí, je v rozporu s ustanoveními směrnice 2004/38.
Directive 2004/38. The applicants therefore challenged those ministerial decisions to refuse them residence cards, claiming that the condition of prior lawful residence in another Member State imposed by the Irish legislation, noncompliance with which was the reason for the contested refusals, is contrary to Directive 2004/38.
A – Slučitelnost požadavku předchozího legálního pobytu v jiném členském státě se směrnicí 2004/38
A — Compatibility of the requirement of prior lawful residence in another Member State with Directive 2004/38
Tázat se, zda směrnice 2004/38 umožňuje právo pobytu, které směrnice přiznává státním příslušníkům třetí země, kteří jsou rodinnými příslušníky občana Unie, v hostitelském členském státě podmínit předchozím legálním pobytem v jiném členském státě, znamená položit si otázku týkající se rozsahu působnosti uvedeného předpisu: použije se tato směrnice pouze na rodiny, které byly usazeny v členském státě předtím, než se přestěhovaly do hostitelského členského státu?
The question whether Directive 2004/38 permits the benefit of the right of residence which it grants to non-EU nationals who are the family members of a Union citizen to be subject in the host Member State to the condition that they must have previously been lawfully resident in another Member State requires consideration of the scope of application of that legislation: does it apply only to families which were established in a Member State before moving to the host Member State?
Jinak řečeno, zaručuje směrnice 2004/38 pouze volný pohyb rodinných příslušníků občana Unie, kteří nejsou státními příslušníky žádného členského státu, na území Unie nebo v některých případech rovněž vstup těchto rodinných příslušníků na území Unie?
In other words, does Dir ective 2004/38 guarantee for non-EU nationals who are family members of a Union citizen only freedom of movement within the territory of the Union or also, in certain cases, access for them to the territory of the Union?
Směrnice 2004/38 neposkytuje výslovnou odpověď.
Directive 2004/38 does not provide an explicit answer.
Ve svých článcích 6, 7 a 16 se pouze omezuje na přiznání práva pobytu rodinným příslušníkům občana Unie, kteří nejsou státními příslušníky členského státu „a kteří doprovázejí nebo následují občana Unie“.
It merely confers, in Art -icles 6, 7 and 16 thereof, a right of residence on a Union citizen’s family members who are not nationals of a Member State, ‘accompanying or joining the Union citizen’.
Vzhledem k tomu, že výklad uvedeného předpisu neposkytuje žádnou oporu, je třeba se odvolat na jeho cíle.
Since an analysis of the text provides no assistance, it is necessary to refer to its objectives.
Směrnice 2004/38 má za cíl zajistit „základní a osobní
Dir -ective 2004/38 seeks to guarantee the ‘primary and individual right to move and reside freely
K tomu, aby mohl přezkoumat opodstatněnost žalob podaných proti sporným rozhodnutím o zamítnutí povolení k pobytu, považoval předkládající soud za nezbytné se Soudního dvora v podstatě dotázat, zda může být použití ustanovení směrnice 2004/38, konkrétněji požívání práva pobytu manželem nebo manželkou občana Unie, kteří nejsou státními příslušníky žádného členského státu, podmíněno legálním pobytem v jiném členském státě před příchodem tohoto manžela nebo této manželky do hostitelského členského státu.
Therefore, in order to be able to examine the merits of the proceedings brought against the refusals to grant residence cards, the referring court considers that it is necessary essentially to ask the Court of Justice whether the benefit of the provisions of Directive 2004/38, or more specifically of the right of residence for the non-EU national spouse of a Union citizen, can be subject to the condition that he must have been lawfully resident in another Member State before coming to the host Member State.
To je předmětem první předběžné otázky.
This forms the subject of the first question referred.
Z toho vyplývají druhá a třetí předběžná otázka, které se v podstatě týkají vlivu data uzavření manželství na použitelnost směrnice 2004/38.
Hence the second and third questions referred which essentially concern the effect of the date of the marriage on the applicability of Directive 2004/38.
Tyto dva aspekty přezkoumám postupně.
I will examine these two points in turn.
METOCK A DALŠÍ pravomocí dodržovat právo Společenství a zejména základní svobody pohybu 5.
METOCK AND OTHERS with Community law and, in particular, the fundamental freedoms of movement.
Bylo tak již výslovně rozhodnuto, že požadavky na dodržování svobody pohybu a pobytu občanů Unie mohou omezovat výkon pravomocí členskými státy 6, zejména pravomocí, které mají v oblasti kontroly přistěhovalectví 7.
5 It has thus been expressly ruled that requirements relating to compliance with Union citizens’ right to freedom of movement and residence could constrain the Member States’ exercise of their powers, 6 in particular those which they have in relation to immigration control.
právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států“ přiznané občanům Unie přímo článkem 18 ES 3.
7 within the territory of the Member States’ conferred on Union citizens directly by Article 18 EC.
Ustanovení uvedené směrnice proto musí být vykládána ve světle základního práva pohybu a pobytu občanů Unie.
3It is therefore in the light of the fundamental right of Union citizens to move and reside that the provisions of that directive must be interpreted.
Práva stanovená směrnicí musí být chápána z funkčního hlediska tak, aby jim byl přiznán pouze dosah, který je nutný k zajištění účinného výkonu práva pohybu a pobytu občanů Unie.
The rights that it provides for must be understood in functional terms in such a way that they are given the full scope necessary to ensure the effectiveness of Union citizens’ right to move and reside, but no more.
Jinak řečeno, jedná se o určení, zda požívání práva pobytu občanem Unie v plném rozsahu znamená, že právo pobytu rodinných příslušníků občana Unie, kteří nejsou státními příslušníky žádného členského státu, které je právem odvozeným a závislým na právu občana Unie 4, zahrnuje právo vstupu na území Unie.
In other words, it is a question of determining whether full and complete enjoyment by a Union citizen of his right of residence means that the right of residence of non-EU national members of a Union citizen’s family, which is a right consequential to and dependent on that of the Union citizen, 4includes a right to enter the territory of the Union.
Za účelem zpochybnění použitelnosti směrnice 2004/38 na problematiku vstupu rodinných příslušníků občana Unie, kteří nejsou státními příslušníky žádného členského státu, na území Společenství, se ani nelze po právu dovolávat úpravy pravomocí Společenství, tak jak vyplývá z různých právních základů stanovených Smlouvou o ES.
In order to contest the applicability of Directive 2004/38 to the entry of non-EU national members of the family of a Union citizen into the territory of the Community, it is equally not possible to refer legitimately to the organisation of Community powers under the various legal bases provided for in the EC Treaty.
Přijetí legislativních aktů Společenství v oblasti přistěhovalectví a kontroly vnějších hranic 8sice umožňuje pouze hlava IV Smlouvy o ES, zatímco směrnice 2004/38 je založena na hlavě III Smlouvy o ES.
Admittedly, only Title IV of the EC Treaty permits the adoption of Community legislation on immigration and external border controls, 8whilst Dir -ective 2004/38 is based on Title III of the EC Treaty.
Tato směrnice ovšem upravuje přímo jen práva občanů Unie, přičemž práva jejich rodinných příslušníků jsou upravena jen potud, pokud tvoří příslušenství prvně uvedených práv.
However, the directive directly governs only the rights of Union citizens, and those of their family members are covered only in so far as they are accessories to the former rights.
Skutečnost, že tak může mít vliv na
The fact that the directive may thereby have an effect on immigration
5 — Pro připomenutí, viz rozsudek ze dne 13. prosince 2005, Marks & Spencer (C-446/03, Sb. rozh. s. I-10837, bod 29). 6.
5 — See Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837, paragraph 29. 6.
Proti tomuto přístupu a proti odpovědi, která z něj může vyplývat, nemohou členské státy, které předložily vyjádření, platně namítat vertikální ústavní rozdělení pravomocí.
The intervening Member States cannot validly invoke against this approach, and the response which may result from it, the vertical constitutional division of competences.
I když je skutečností, že je v zásadě nadále zachována pravomoc členských států v oblasti kontroly přistěhovalectví, tedy přijímání státních příslušníků třetích zemí pocházejících z území mimo Společenství, nelze z této skutečnosti vyvodit, že se směrnice 2004/38 týká pouze pohybu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků mezi členskými státy, a nikoliv vstupu těchto rodinných příslušníků na území Unie.
Although it is true that in principle the Member States remain competent for immigration control, and thus the admission of nationals of nonmember countries from outside the territory of the Community, it cannot consequently be deduced that Directive 2004/38 relates only to the movement between Member States of Union citizens and their family members and not to the access of those family members to the territory of the Union.
Z ustálené judikatury totiž vyplývá, že členské státy musí při výkonu svých vnitrostátních
It is established caselaw that the Member States must exercise their national competences consistently
7 — Viz rozsudek ze dne 25. července 2002, MRAX (C-459/99, Recueil, s. I-6591).
7 — See Case C-459/99 MRAX [2002] ECR I-6591.
3 — Viz rozsudek ze dne 17. září 2002, Baumbast a R (C-413/99, Recueil, s. I-7091, bod 84).
3 — See Case C-413/99 Baumbast and R [2002] ECR I-7091, paragraph 84.
8 — Viz například směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny (Úř. věst. L 251, s. 12; Zvl. vyd. 19/06, s.
8 — For an example, see Council Directive 2003/86/EC of 22 September 2003 on the right to family reunification (OJ 2003 L 251, p.
NÁZOR GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA M. POIARESE MADURA – VĚC C-127/08 oblast kontroly přistěhovalectví, nezasahuje do pravomoci založené hlavou IV, jelikož její hlavní cíl je omezen na zajištění výkonu práva pohybu a pobytu občanů Unie.
VIEW OF MR POIARES MADURO — CASE C-127/08 control does not encroach upon the power under Title IV since its main purpose is merely to guarantee the exercise of the right of Union citizens to move and reside.
Zbývá tedy určit, zda plný účinek práv spojených s občanstvím Unie předpokládá, že právo pobytu přiznané rodinným příslušníkům občana Unie směrnicí 2004/38 může v některých případech zahrnovat právo vstupu na území Společenství.
It therefore remains to determine whether the full effect of the rights attached to Union citizenship means that the right of residence conferred on the family members of a Union citizen by Directive 2004/38 may, under certain circumstances, include a right of access to Community territory.
Za tímto účelem je třeba zaprvé připomenout opakovaný důraz, který jak zákonodárce 9, tak Soudní dvůr 10přikládají významu ochrany rodinného života státních příslušníků členských států s cílem odstranit překážky výkonu základních svobod zaručených Smlouvou.
To that end it is firstly necessary to point out the repeated emphasis which both the legislature 9and the Court 10place on the importance of protecting the family lives of nationals of the Member States in order to eliminate obstacles to the exercise of the fundamental freedoms guaranteed by the Treaty.