natgillin/translations-raw huggingface dataset:
AGST uvedla jako místo původu tohoto zboží Spojené arabské emiráty a předložila mimo jiné faktury, které jí byly zaslány společností Link Middle East Ltd, spolu s osvědčeními o původu na formuláři typu A, podle kterých byly tyto výrobky vyrobeny ve Spojených arabských emirátech.
AGST declared the United Arab Emirates as the goods’ place of origin and, in addition, produced invoices addressed to it by Link Middle East Ltd and certificates of origin in Form A, according to which the goods had been manufactured in the United Arab Emirates.
Vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) však odhalilo, že zemí původu dovezených výrobků byla ve skutečnosti Indie.
An investigation by the European Anti-Fraud Office (OLAF) revealed, however, that the country of origin of the imported products was in fact India.
Podle OLAF byly dráty z nerezavějící oceli dovezené do Společenství společností Link Middle East Ltd v období od června 1999 do prosince 2000 vyrobeny společností Venus Wire Industries Ltd se sídlem v Bombaji (Indie).
In OLAF’s view, the stainless steel wires imported into the Community by Link Middle East Ltd, between June 1999 and December 2000 had been manufactured by Venus Wire Industries Ltd, established in Mumbai (India).
Rozhodnutím ze dne 30. července 2003 Hauptzollamt na základě nařízení č. 1599/1999 dodatečně vyměřil clo a vyrovnávací clo z proclívaného zboží ve výši 4 034,79 DEM a 59 513,21 DEM.
By decision of 30 July 2003, the Hauptzollamt, on the basis of Regulation No 1599/1999, imposed post-clearance customs and countervailing duties on those customs declarations of sums, respectively, of DEM 4 034.79 and DEM 59 513.21.
Rozhodnutím ze dne 29. června 2004 Hauptzollamt zamítl odvolání AGST týkající se vyměření uvedených cel.
By decision of 29 June 2004, the Hauptzollamt rejected an objection by AGST to the imposition of those duties.
Dne 21. července 2004 podala AGST proti tomuto rozhodnutí k Finanzgericht Düsseldorf žalobu, ve které poukazuje na to, že dodatečné vyměření vyrovnávacího cla je protiprávní z důvodu, že nařízení č. 1599/1999 je neplatné.
On 21 July 2004, AGST brought an action against that decision before the Finanzgericht Düsseldorf in which it alleges, in particular, that the post-clearance imposition of the countervailing duty is unlawful, on the ground that Regulation No 1599/1999 is invalid.
Za těchto podmínek se Finanzgericht Düsseldorf rozhodl přerušit řízení a položit Soudním dvoru následující předběžnou otázku:
It is in those circumstances that the Finanzgericht Düsseldorf decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
„Je nařízení […] č. 1599/1999 […] nepoužitelné v rozsahu, v němž ukládá vybrat vyrovnávací clo z dovozu drátů řazených do podpoložky 7223 00 19 [KN] vyrobených v Bombaji (Indie) společností Venus Wire Industries Ltd?“
‘Is … Regulation … No 1599/1999 … invalid in so far as it provides that countervailing duty under subheading 7223 00 19 of the [CN] is to be imposed on wire manufactured by Venus Wire Industries Ltd [in] Mumbai, India?’
Ze spisu vyplývá, že podstatou otázky předkládajícího soudu je, zda je nařízení č. 1599/1999 neplatné z důvodu, že posouzení, které Rada Evropské unie učinila ohledně existence újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství a příčinné souvislosti mezi touto újmou a subvencovanými dovozy drátů z nerezavějící oceli, je údajně postiženo zjevnou nesprávností.
It is clear from the contents of the Court file that the referring court is asking, in essence, whether Regulation No 1599/1999 is invalid, since the determination by the Council of the European Union concerning the existence of injury to the Community industry and of the causal link between that injury and the subsidised imports of stainless steel wires is vitiated by manifest error.
AGST má za to, že nařízení č. 1599/1999 je absolutně neplatné z důvodu, že posouzení, které Rada učinila ohledně existence újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství a příčinné souvislosti mezi touto újmou a subvencovanými dovozy drátů z nerezavějící oceli, je postiženo zjevnou nesprávností.
AGST submits that Regulation No 1599/1999 is void, as a matter of law, on the ground that the Council’s determination concerning the existence of injury to the Community industry and the causal link between that injury and the subsidised imports of stainless steel wires is vitiated by manifest error.
Orgány Společenství podle ní totiž dostatečně nezohlednily námitku indických vyvážejících výrobců ohledně toho, že výrobci ze Společenství, kteří vyrábějí ploché výrobky z nerezavějící oceli, způsobili výrobnímu odvětví Společenství újmu vytvořením „kartelové dohody o příplatku za legování“.
The Community institutions did not take sufficient account of the Indian exporting producers’ objection that the Community producers of flat stainless steel products had caused injury to the Community industry by forming an ‘alloy surcharge cartel’.
AGST na jednání tvrdila, že u plochých výrobků byl příplatek za legování, který je koeficientem zahrnutým do výpočtu ceny ocelových výrobků, uměle zvýšen koeficientem výnosnosti 1,35.
At the hearing, AGST argued that, for flat products, the alloy surcharge, which is a coefficient incorporated in the calculation of the price of steel products, was artificially increased by a yield factor of 1.35.
Příplatek za legování uplatňovaný na ocelové dráty byl podle ní stanoven tak, že příplatek za legování uplatňovaný na ploché výrobky byl rovněž vynásoben koeficientem 1,35, což u ocelových drátů vedlo nevyhnutelně ke zvýšení uvedeného příplatku za legování.
The alloy surcharge applied to steel wires was fixed by multiplying the alloy surcharge applied to flat products also by a factor of 1.35, which inevitably increased that alloy surcharge for steel wires.
AGST dále uvádí, že je třeba použít obdobně výše uvedený rozsudek Soudu Mukand a další v. Rada a určit, že nařízení č. 1599/1999 je neplatné.
AGST observes, in addition, that Mukand and Others v Council should be applied, by analogy, and Regulation No 1599/1999 declared invalid.
AGST k tomuto uvádí, že pokud jde o existenci kartelové dohody o příplatku za legování v oblasti plochých výrobků, je nerozhodné, že ocelový drát není vyráběn z plochých výrobků nebo že výrobci nejsou vždy titíž.
In that regard, AGST argues that, so far as concerns the existence of the alloy surcharge cartel for flat products, it makes no difference that the steel wire is not produced from flat products or that the respective producers are not always the same.
Komise podle ní již konstatovala existenci této dohody, která, jak Soud rozhodl výše uvedeným rozsudkem ve věci Mukand a další v. Rada, ovlivnila ceny nerezavějící oceli ve formě tyčí a prutů.
The Commission has already established the existence of that cartel, which, as the Court of First Instance held in Mukand and Others v Council, has influenced the prices of stainless steel bars.
AGST tvrdí, že uvedená kartelová dohoda ovlivnila rovněž ceny drátu z nerezavějící oceli.
AGST submits that the cartel has also influenced the prices of stainless steel wire.
Podle ní totiž není rozdílu mezi nerezavějící ocelí ve formě tyčí a prutů a drátem z nerezavějící oceli, neboť oba výrobky patří mezi dlouhé výrobky.
There is no distinction between stainless steel bars and stainless steel wire, given that both are long products.
Mimoto, vzhledem k významu plochých výrobků je podle AGST vývoj tržních cen nerezavějící oceli velmi často určován rozhodnutími o cenách přijatými výrobci těchto výrobků.
Indeed, due to the significance of flat products, price developments in the stainless steel markets are very often driven by pricing decisions by producers of those products.
AGST tvrdí, že vzhledem k tomu, že není rozdílu mezi nerezavějící ocelí ve formě tyčí a prutů a drátem z nerezavějící oceli, ovlivnila kartelová dohoda o příplatku za legování ceny drátů z nerezavějící oceli ve stejné míře jako ceny nerezavějící oceli ve formě tyčí a prutů. Nařízení č.
In AGST’s submission, since there is no distinction between stainless steel bars and stainless steel wire, the alloy surcharge cartel has influenced stainless steel wire prices to the same extent as those of stainless steel bars.
1599/1999 je proto stejně jako nařízení č. 2450/98, které se týkalo subvencovaných dovozů nerezavějící oceli ve formě tyčí a prutů, postiženo vadou zjevně nesprávného posouzení.
Thus, Regulation No 1599/1999 is just as much vitiated by a manifest error of assessment as Regulation No 2450/98, which covered subsidised imports of stainless steel bars.
Komise naproti tomu tvrdí, že orgány Společenství zkoumaly jak v prozatímním nařízení, tak v nařízení č. 1599/1999 námitky indických výrobců týkající se existence kartelové dohody o příplatku za legování mezi výrobci ze Společenství, kteří vyrábějí ploché výrobky.
The Commission submits, on the other hand, that the Community institutions examined, both in the provisional regulation and in Regulation No 1599/1999, the Indian producers’ objections concerning the existence of an alloy surcharge cartel between the Community producers of flat products.
Komise k tomu uvádí, že konstatovala zejména v bodech 212 až 216 odůvodnění prozatímního nařízení, že dráty z nerezavějící oceli nejsou vyráběny z plochých výrobků a že z porovnání prodejních cen stanovených průmyslovými výrobci ze Společenství vyšlo najevo, že se tyto ceny u totožných položek lišily.
In that regard, the Commission states that it found, among other matters, in the 212th to 216th recitals in the preamble to the provisional regulation, that stainless steel wires were not manufactured from flat products and that comparison of the Community industry producers’ sale prices revealed that they varied for identical references.
Podle Komise bylo v těchto bodech odůvodnění krom toho upřesněno, že kartelová dohoda o příplatku za legování představuje pouze malé procento z celkové ceny drátových výrobků z nerezavějící oceli.
Moreover, those recitals stated that the alloy surcharge cartel constituted only a small percentage of the total price of stainless steel wire products.
Rada podle ní tyto závěry následně potvrdila v bodě 93 odůvodnění konečného nařízení č. 1599/1999.
The Council confirmed those findings, subsequently, in the 93rd recital in the preamble to the definitive Regulation No 1599/1999.
2008 – VĚC C-398/05 názor, že v tomto nařízení správně dospěly k závěru, že zavedení příplatku za legování, který představoval pouze malé procento z celkové ceny předmětných výrobků, nezpochybnilo spolehlivost vážených průměrných konečných cen pro účely zjištění újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství.
No 1599/1999. In that regard, the Community institutions correctly concluded, in that regulation, that the application of the alloy surcharge, which constituted only a small percentage of the total price of the products in question, had cast no doubt on the reliability of the final weighted average prices for the purposes of the determination of the injury to the Community industry.
V každém případě tyto orgány uvádějí, že závěry založené na vážených průměrných koncových cenách uvedené v nařízení č. 1599/1999 a týkající se újmy a příčinného vztahu mezi újmou a subvencovanými dovozy výrobků, které jsou předmětem věci v původním řízení, nejsou postiženy vadou spočívající ve zjevně nesprávném posouzení.
In any event, those institutions state that the observations based on the final weighted average prices in Regulation No 1599/1999 concerning the injury and the causal link between it and the subsidised imports of the products in question in the main proceedings are not vitiated by a manifest error of assessment.
V rámci určování rozsahu této újmy hrály roli dva zásadní faktory, a to jednak výrazné cenové podbízení u dovozů pocházejících z Indie, a jednak významný pokles prodejních cen výrobního odvětví Společenství.
In the context of the determination of that injury, the two essential factors were, first, a considerable undercutting of the imports from India and, second, a significant depression in the Community industry’s sale prices.
Proto, i za předpokladu, že by příplatek za legování zvýšil veškeré čisté ceny ve Společenství a že by krom toho toto zvýšení šlo zcela na vrub protisoutěžního jednání, přetrvávalo by u uvedených dovozů zhruba sedmnáctiprocentní podcenění.
Consequently, even assuming that the application of the alloy surcharge raised all the net prices in the Community and that, in addition, that increase was entirely attributable to anticompetitive conduct, the undercutting would be of around 17% of those imports.
Odpověď Soudního dvora
The Court’s reply
Je třeba zkoumat, zda se orgány Společenství dopustily zjevného pochybení při posuzování existence újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství a příčinné souvislosti mezi touto újmou a subvencovanými dovozy drátů z nerezavějící oceli.
It must be examined whether the Community institutions fell into manifest error in the determination of the existence of injury to the Community industry and of the causal link between that injury and the subsidised imports of stainless steel wires.
8 odst. 7 základního nařízení se jiné známé příčiny než dovoz subvencovaných výrobků, které ve stejnou dobu působí újmu výrobnímu odvětví Společenství, rovněž zkoumají, aby bylo zajištěno, že újma způsobená z těchto jiných příčin nebude přičítána podle odstavce 6 dovozu subvencovaných výrobků.
It must be noted, on the one hand, that, under Article 8(7) of the basic regulation, known factors, other than the subsidised imports, which are injuring the Community industry at the same time are also to be examined to ensure that injury caused by those other factors is not attributed to the subsidised imports pursuant to Article 8(6).
Tento článek mimo jiné uvádí, že mezi příčiny, které mohou být považovány za relevantní, patří například restriktivní obchodní praktiky výrobců ve třetích zemích a ve Společenství a hospodářská soutěž mezi nimi.
As an indication, that article provides, among other things, that the factors which may be considered relevant in this respect include restrictive trade practices of, and competition between, third country and Community producers.
Zadruhé je třeba uvést, že v oblasti společné obchodní politiky, a konkrétně v oblasti obchodních ochranných opatření disponují orgány Společenství z důvodu složitosti hospodářských, politických a právních situací, které musí přezkoumávat, širokou posuzovací pravomocí (viz rozsudek ze dne 27. září 2007, Ikea Wholesale, C-351/04, Sb. rozh. s. I-7723, bod 40 a citovaná judikatura).
It must, on the other hand, be observed that in the sphere of the common commercial policy and, most particularly, in the realm of measures to protect trade, the Community institutions enjoy a broad discretion by reason of the complexity of the economic, political and legal situations which they have to examine (see Case C-351/04 Ikea Wholesale [2007] ECR I-7723, paragraph 40, and the caselaw cited).
Mimoto podle ustálené judikatury určení existence újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství předpokládá posouzení složitých hospodářských situací, a soudní přezkum takového posouzení tak musí být omezen na ověření dodržení procesních pravidel, věcné správnosti skutkových zjištění, neexistence zjevně nesprávného posouzení tohoto skutkového stavu a neexistence zneužití pravomoci (viz výše uvedený rozsudek IKEA Wholesale, bod 41 a citovaná judikatura).
Furthermore, it is settled caselaw that the determination of the existence of harm to the Community industry requires an appraisal of complex economic situations and the judicial review of such an appraisal must therefore be limited to verifying whether relevant procedural rules have been complied with, whether the facts have been accurately stated, and whether there has been a manifest error in the appraisal of those facts or a misuse of powers (see Ikea Wholesale, paragraph 41, and the caselaw cited).
Tak tomu je zejména v případě určování příčin, které působí újmu výrobnímu odvětví Společenství, v rámci protisubvenčního řízení.
That is, particularly, the case as regards the determination of the factors injuring the Community industry in an antisubsidy proceeding.
Při zjišťování újmy mají Rada a Komise povinnost přezkoumat, zda je jimi předpokládaná újma skutečně důsledkem subvencovaných dovozů, a ponechat stranou jakoukoli újmu pramenící z jiných příčin, zejména pak z vlastního jednání výrobců ze Společenství (rozsudek Soudního dvora ze dne 11. června 1992, Extramet Industrie v. Rada, C-358/89, Recueil, s. I-3813, bod 16).
In determining injury, the Council and the Commission are under an obligation to consider whether the injury on which they intend to base their conclusions actually derives from the subsidised imports and must disregard any injury deriving from other factors, particularly from the conduct of Community producers themselves (see Case C-358/89 Extramet Industrie v Council [1992] ECR I-3813, paragraph 16).
K tomu je třeba uvést, že uvedené orgány Společenství v řízení před Soudním dvorem oponovaly argumentaci AGST, podle které námitky indických výrobců ohledně kartelové dohody o příplatku za legování nebyly orgány dostatečně zkoumány, odkazem na bod 93 odůvodnění nařízení č. 1599/1999, který potvrdil závěry z bodů 209 až 216 odůvodnění prozatímního nařízení, neboť žádný ze zúčastněných nepředložil nové argumenty týkající se námitek indických vyvážejících výrobců, kteří namítali, že veškeré údaje předložené výrobním odvětvím Společenství v rámci protisubvenčního řízení byly uměle nadsazeny z důvodu jednotného uplatňování systému příplatku za legování.
In that regard, it should be noted that, in order to refute AGST’s argument that the Indian producers’ objections concerning the alloy surcharge cartel for flat products was not examined by the Community institutions, those institutions referred, in the proceedings before the Court, to the 93rd recital in the preamble to Regulation No 1599/1999, which confirmed the conclusions set forth in the 209th to 216th recitals in the preamble to the provisional regulation, since none of the parties concerned put forward additional arguments concerning the Indian exporting producers’ objections that all data submitted by the Community industry within the framework of the antisubsidy proceeding would be artificially inflated as a result of the uniform application of the ‘alloy surcharge’ system.
V bodech 210 a 211 odůvodnění prozatímního nařízení bylo uvedeno, že rozhodnutí, kterým byla konstatována existence protisoutěžní praxe spočívající v příplatku za legování, se týkalo plochých výrobků, a nikoli výrobků dlouhých, mezi něž patří dráty z nerezavějící oceli, které jsou předmětem věci v původním řízení.
In the 210th and 211th recitals in the preamble to the provisional regulation, it was noted that the decision which held that the alloy surcharge was an anticompetitive practice covered flat products as opposed to long products, which include the stainless steel wires in question in the main proceedings.
Vyvážející výrobci však tvrdili, že zakázaná praxe, která existovala v případě plochých výrobků, měla rovněž synergický účinek a dopady na dlouhé výrobky.
However, the exporting producers argued that the existing illegal practice for flat products would have a synergy or downstream effect on long products.
Komise v bodě 212 odůvodnění prozatímního nařízení oponovala této argumentaci vyvážejících výrobců poukazem na skutečnost, že dráty z nerezavějící oceli nejsou z technických důvodů vyráběny z plochých výrobků, a že tedy bylo přípustné pochybovat o tom, zda jednání ve vzájemné shodě zjištěné v případě plochých výrobků mohlo mít dopady na dráty z nerezavějící oceli.
In that regard, in the 212th recital in the preamble to the provisional regulation, the Commission, in order to refute that argument of the exporting producers, maintained that stainless steel wires were not produced, for technical reasons, from flat products and that therefore any downstream effect of the concerted practice found for flat products on stainless steel wires was doubtful.
Dodala, že výrobci plochých výrobků a výrobci dlouhých výrobků nejsou totožní a že posledně uvedení jsou početnější než ti první.
The Commission added that the producers of flat products and the producers of long products were not the same and that the number of the latter was significantly higher than that of the former.
Z těchto bodů odůvodnění vyplývá, že na rozdíl od toho, co tvrdí AGST, orgány Společenství v souladu s požadavkem základního nařízení ponechat stranou jakoukoli újmu pramenící z jiných příčin než subvencovaných dovozů zkoumaly, zda údaje předložené výrobním odvětvím Společenství v rámci protisubvenčního řízení mohly být ovlivněny skutečností, že výrobci plochých výrobků uplatňovali ve vzájemné shodě systém příplatku za legování.
It follows from those recitals that, contrary to AGST’s submission, the Community institutions, in accordance with the requirement of the basic regulation to disregard any injury arising from factors other than the subsidised imports, examined whether the data submitted by the Community industry within the framework of the antisubsidy proceeding could have been influenced by the concerted application of the ‘alloy surcharge’ system by the flat product producers.
AGST na podporu svých argumentů uvádí, že body 209 až 216 odůvodnění prozatímního nařízení, v nichž Komise odmítla námitku indických výrobců týkající se exi -stence kartelové dohody o příplatku za legování, plně odpovídají bodům 43, 46 a 47 odůvodnění nařízení č. 2450/98, u nichž Soud ve výše uvedením rozsudku Mukand a další v. Rada shledal, že jsou postiženy vadami spočívajícími ve zjevně nesprávném posouzení.
In support of its arguments, AGST declares that the 209th to 216th recitals in the preamble to the provisional regulation, in which the Commission had rejected the Indian producers’ objection relating to the existence of an alloy surcharge cartel, correspond, on the whole, to the 43rd, 46th and 47th recitals in the preamble to Regulation No 2450/98, on the basis of which the Court of First Instance, in Mukand and Others v Council, declared that they contained manifest errors of assessment.
Krom toho není zpochybňováno, že příplatek za legování uplatňovaný na dráty z nerezavějící oceli byl stanoven výrobci ocelových tyčí a prutů stejným způsobem tak, že příplatek za legování uplatňovaný na ploché ocelové výrobky byl vynásoben koeficientem 1,35.
In addition, it is not disputed that the alloy surcharge applied to stainless steel wires had been fixed in the same way by the steel bar producers, by multiplying the alloy surcharge applied to flat steel products by a factor of 1.35.
V tomto kontextu je třeba uvést, že výše uvedený rozsudek Soudu Mukand a další v. Rada, kterého se AGST dovolává, se týká protisoutěžního stanovení výše příplatku za legování uplatňovaného výrobci ze Společenství na ploché výrobky z nerezavějící oceli, který citelně ovlivnil ceny ocelových tyčí a prutů a vyvolal uměle jejich zvýšení, které mohlo tyto ceny učinit nespolehlivými pro účely určení újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství.
In that context, Mukand and Others v Council, upon which AGST relies, concerns the anticompetitive fixing of the amount of the alloy surcharge, applied by the Community producers to flat stainless steel products, which had significantly affected the prices of stainless steel bars and artificially caused their increase, and which would render those prices unreliable for the purposes of the determination of the injury suffered by the Community industry.