natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Deutsche Shell, kapitálová společnost se sídlem a obchodním vedením v Německu, založila v roce 1974 v Itálii stálou provozovnu pro průzkum ložisek a těžbu zemního
Deutsche Shell, a capital company with its registered office and principal place of business in Germany, set up a permanent establishment in Italy in 1974 for the
2008 – VĚC C-293/06 plynu a ropy (dále jen „stálá provozovna“).
2008 — CASE C-293/06 purpose of prospecting for and extracting natural gas and oil (‘the permanent establishment’).
Mezi roky 1974 a 1991 poskytla uvedené provozovně finanční příspěvky ve formě dotačního kapitálu.
Between 1974 and 1991 Deutsche Shell injected capital into that establishment in the form of startup capital.
Zisky repatriované v Německu pocházející od stálé provozovny byly podle směnného kurzu mezi německou markou (DEM) a italskou lirou (ITL) platného ke dni každé platby uskutečněné touto provozovnou ve prospěch Deutsche Shell odečítány z dotačního kapitálu.
The profits repatriated to Germany from the permanent establishment were deducted from the ‘startup capital’ in amounts calculated on the basis of the exchange rate for the German mark (DEM) and Italian lira (ITL) on the day on which each payment was made by that establishment to Deutsche Shell.
Jelikož byl v Itálii daňový základ stanovován v italských lirách, nebylo v této zemi v rámci zdaňování zisků uvedené provozovny zohledňováno měnové znehodnocení dotačního kapitálu poskytnutého stálé provozovně.
The depreciation of the value of the ‘start-up’ capital granted to the permanent establishment was not taken into account in Italy for the taxation of its profits, as the basis of assessment was established in Italian lira.
Deutsche Shell podléhá v Německu na základě § 1 odst. 1 bodu 1 KStG bez omezení dani ze svých celosvětových příjmů.
In Germany Deutsche Shell has unlimited liability to tax on its worldwide income under Paragraph 1(1) of the KStG.
Dne 28. února 1992 převedla Deutsche Shell aktiva své stálé provozovny na italskou dceřinou společnost (Sierra Gas Srl), přičemž musela provést odkrytí svých skrytých rezerv.
On 28 February 1992, Deutsche Shell transferred the assets of its permanent establishment to an Italian subsidiary, Sierra Gas Srl, a transaction for which it had to reveal its hidden reserves.
Po tomto převodu aktiv stálou provozovnu uzavřela.
The transfer of those assets put an end to the permanent establishment.
Deutsche Shell téhož dne postoupila svůj podíl ve společnosti Sierra Gas Srl společnosti Edison Gas SpA.
On the same day Deutsche Shell transferred its shares in Sierra Gas Srl to Edison Gas SpA.
Částka v italských lirách, která byla získána na základě výše uvedených transakcí, byla dne 17. července 1992 jako vrácení dotačního kapitálu poukázána Deutsche Shell.
The amount in Italian lira obtained as a result of the above transactions was paid to Deutsche Shell on 17 July 1992 as reimbursement of the ‘startup capital’.
Na německé marky přepočtený takto vrácený dotační kapitál ve výši 83 658 896 927 ITL činil v kurzu platném k uvedenému datu, tj. 1000 ITL = 1,3372 DEM, 111 868 677 DEM.
Converted into Deutsche Marks at the exchange rate applicable on that date, ITL 1 000 for DEM 1.3372, the amount of ‘startup capital’ thereby repaid, amounting to ITL 83 658 896 927, produced DEM 111 868 677.
Deutsche Shell považovala záporný rozdíl 122 698 502 DEM mezi výše uvedenou částkou 111 868 677 DEM a výší dotačního kapitálu za „kurzovou ztrátu“.
Deutsche Shell regarded the negative difference of DEM 122 698 502 resulting from the comparison between the amount of DEM 111 868 677 and the ‘the startup capital’ as a ‘currency loss’.
V rámci stanovení výše zdanitelných příjmů Deutsche Shell za zdaňovací období 1992 odmítl Finanzamt uvedou ztrátu ve výměru korporační daně, který této společnosti zaslal dne 19. září 1997, zohlednit.
In the calculation of Deutsche Shell’s taxable income for the 1992 financial year the Finanzamt refused to take that loss into consideration in the corporation tax assessment notice it sent to Deutsche Shell on 19 September 1997.
Dne 2. října 1997 podala Deutsche Shell proti uvedenému výměru daně stížnost.
On 2 October 1997 Deutsche Shell entered an objection to the tax assessment notice.
Po provedení úprav uvedeného výměru daně dne 16. listopadu 2001 a 5. srpna 2003 z důvodů, které nejsou s ohledem na spor v původním řízení rozhodující, Finanzamt uvedenou stížnost rozhodnutím ze dne 7. srpna 2003 zamítl.
Having amended the tax assessment notice on 16 November 2001 and 5 August 2003 for reasons which are not relevant to the dispute, the Finanzamt dismissed the objection by decision of 7 August 2003.
Měl zejména za to, že Deutsche Shell neutrpěla skutečnou finanční ztrátu, že měnové znehodnocení
It took the view, in particular, that Deutsche Shell
2008 – VĚC C-293/06 hodnoty dotačního kapitálu představuje pouze část hospodářského výsledku stálé provozovny a že i při zohlednění uvedeného znehodnocení dosáhla společnost v průběhu dotčeného zdaňovacího období kladného výsledku.
2008 — CASE C-293/06 had not suffered real financial loss, that the depreciation in the value of the ‘startup capital’ was merely part of the permanent establishment’s profits and that, even taking account of that depreciation, Deutsche Shell had achieved a positive result in the financial year concerned.
Dne 14. srpna 2003 podala Deutsche Shell k Finanzgericht Hamburg žalobu proti zamítnutí své stížnosti podané Finanzamt.
On 14 August 2003 Deutsche Shell brought an action before the Finanzgericht Hamburg against the dismissal of its objection by the Finanzamt.
Deutsche Shell před tímto soudem tvrdila, že to, že si pro účely stanovení korporační daně nemohla odečíst kurzovou ztrátu, kterou utrpěla, je neslučitelné se svobodou usazování.
Before the Finanzgericht Hamburg, Deutsche Shell submitted that the fact that it was unable to deduct the ‘currency loss’ for corporation tax purposes is incompatible with the freedom of establishment.
Zejména uplatňovala, že v projednávaném případě se nachází v méně příznivé situaci, než kdyby dotační kapitál investovala do společnosti usazené v Německu.
In particular it argued that, in this case, it is placed in a less favourable situation than if the ‘startup capital’ had been invested in a company established in Germany.
Za těchto podmínek měl Finanzgericht za to, že řešení sporu, který mu byl předložen, závisí na výkladu ustanovení Smlouvy týkajících se svobody usazování a rozhodl se přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
In those circumstances, the Finanzgericht, taking the view that the solution to the dispute before it depends on the interpretation of the provisions of the Treaty relating to the freedom of establishment, decided to stay its proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
DEUTSCHE SHELL ztrátu vyloučila ze základu německé daně, ačkoli tato kurzová ztráta nemůže být zahrnuta do zisků stálé provozovny, které mají být stanoveny pro účely zdanění v Itálii, a nemůže být tedy zohledněna ani v zemi původu, ani ve státě, kde se nachází stálá provozovna?
DEUTSCHE SHELL profits and to exclude that loss, on the basis of the exemption under Articles 3(1), 3(3) and 11.1(c) of the … Convention … from the basis of assessment for German tax, even though the currency loss cannot form part of the establishment’s profits to be assessed for purposes of taxation in Italy and thus cannot be taken into account in either the State of origin or in the State in which the establishment is situate?
2) V případě kladné odpovědi na první otázku, tedy musí-li být výše uvedená kurzová ztráta skutečně zahrnuta do základu německé daně, je slučitelné s článkem 52 Smlouvy ve spojení s článkem 58 Smlouvy […], aby tato kurzová ztráta mohla být odečtena jako provozní výdaj pouze tehdy, jestliže nebylo v rámci italské stálé provozovny dosaženo žádných od daně osvobozených zisků?“
(2) If Question 1 is answered in the affirmative: is it contrary to Article 52, in conjunction with Article 58, of the Treaty … if the currency loss mentioned above is to be included in the basis for assessment of the German tax but may be deducted as operating expenditure only in so far as no taxfree profits are obtained from the Italian establishment?’
Podstatou této otázky předkládajícího soudu je, zda ustanovení článku 52 Smlouvy ve spojení s článkem 58 Smlouvy brání tomu, aby členský stát při stanovování vnitro -státního základu daně z něho vyloučil kurzovou ztrátu společnosti, která má sídlo na území tohoto státu, ke které došlo při navrácení dotačního kapitálu poskytnutého její stálé provozovně umístěné v jiném členském státě.
By that question, the referring court asks essentially whether it is contrary to Article 52 in conjunction with Article 58 of the Treaty for a Member State to exclude from the basis of assessment for national tax a currency loss suffered by a company with a registered office in that State upon repatriation of startup capital granted to its permanent establishment in another Member State.
Pokud jde o skutkovou situaci stojící na počátku sporu, který vedl k podání žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, Finanzamt a německá vláda poukazují na to, že v projednávaném případě nedošlo ke skutečné hospodářské ztrátě v důsledku měnového kurzu platného při převodu aktiv stálé provozovny a navrácení jí poskytnutého dotačního kapitálu.
As regards the factual situation giving rise to the dispute which led to the reference for a preliminary ruling, the Finanzamt and the German Government submit that, in this case, there has not been any real financial loss as a result of the exchange rate applicable at the time when the establishment was transferred and when the startup capital was repatriated.
Zdůrazňují rovněž, že Deutsche Shell a stálá provozovna tvořily nedělitelnou hospodářskou entitu a že v rozvaze skupiny se neustále vyskytovaly finanční pohyby vyplývající z kurzového vývoje.
They also state that Deutsche Shell and the permanent establishment formed a single economic entity and that, on the group balance sheet, there were always economic fluctuations related to changes in the exchange rate.
K této otázce je nutno uvést, že určení, zda měnové pohyby uplatňované v rámci sporu v původním řízení vedly ke kurzové ztrátě, představující skutečnou hospodářskou ztrátu postihující hospodářské výsledky Deutsche Shell za posuzované období, přísluší předkládajícímu soudu.
On that point, it must be observed that it is for the national court to determine whether the currency fluctuations alleged in the main proceedings led to a currency loss constituting a real economic loss affecting Deutsche Shell’s results for the financial year concerned.
Soudnímu dvoru naopak přísluší odpovědět na žádost o rozhodnutí o předběžné otázce a vycházet při tom z posouzení předložených předkládajícím soudem a poskytnout tomuto soudu veškeré údaje užitečné k vyřešení sporu, který mu byl předložen.
It is, however, for the Court to answer the request for a preliminary ruling on the basis of the assessments made by the national court and to give it all the information necessary for it to resolve the dispute.
Za těchto podmínek má Soudní dvůr určit, zda v případě, kdy by došlo ke kurzové ztrátě, představující skutečnou hospodářskou ztrátu, může rozhodnutí Finanzamt o vyloučení takové ztráty ze stanovení základu daně uvedené společnosti představovat překážku výkonu svobody usazování.
In those circumstances, the Court must determine whether, if there was a currency loss constituting a real economic loss, the decision taken by the Finanzamt to exclude such a loss from the calculation of that company’s basis of assessment for tax is liable to constitute an obstacle to the exercise of the freedom of establishment.
Soudní dvůr zejména rozhodl, že k takovým omezujícím účinkům může dojít zejména tehdy, může-li být na základě daňové právní úpravy společnost odrazována od zřizování takových podřízených jednotek, jakou je stálá provozovna, v jiných členských státech a vykonávání svých činností jejich prostřednictvím (viz rozsudky ze dne 13. prosince 2005, Marks & Spencer, C-446/03, Sb. rozh. s. I-10837, body 32 a 33, jakož i ze dne 23. února 2006, Keller Holding, C-471/04, Sb. rozh. s. I-2107, bod 35). 30
The Court has held in particular that such restrictive effects may arise specifically where, on account of a tax law, a company may be deterred from setting up subsidiary bodies such as permanent establishments in other Member States and from carrying on its activities through such bodies (see Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837, paragraphs 32 and 33, and Case C-471/04 Keller Holding [2006] ECR I-2107, paragraph 35). 30
Jak uvedla generální advokáta v bodech 43 a 44 svého stanoviska, daňový režim dotčený v původním řízení zvyšuje hospodářské riziko společnosti usazené v členském státě, která si přeje zřídit hospodářskou jednotku v jiném členském státě, je-li v něm používána jiná měna, než ve státě původu.
As the Advocate General observed in points 43 and 44 of her Opinion, the tax system concerned in the main proceedings increases the economic risks incurred by a company established in one Member State wishing to set up a body in another Member State where the currency used is different from that of the State of origin.
Za takové situace musí hlavní provozovna nést nejen běžná rizika spojená se zřízením takové jednotky, ale, posky-tuje-li této jednotce dotační kapitál, také dodatečné daňové riziko.
In such a situation, not only does the principal establishment face the normal risks associated with setting up such a body, but it must also face an additional risk of a fiscal nature where it provides startup capital for it.
Pokud jde o věc v původním řízení, je třeba podotknout, že Deutsche Shell utrpěla na základě výkonu svobody usazování finanční ztrátu, která nebyla zohledněna německými daňovými orgány při stanovování základu korporační daně v Německu a která nebyla zohledněna ani v rámci zdanění její stálé provozovny v Itálii.
As regards the case in the main proceedings, it must be observed that because it exercised its freedom of establishment Deutsche Shell suffered financial loss which was not taken into account either by the national tax authorities for the purposes of calculating the basis of assessment for corporation tax in Germany or with respect to the assessment for tax of its permanent establishment in Italy.
Je nutno dojít k závěru, že daňový režim dotčený v původním řízení představuje omezení svobody usazování.
It must be held that the tax system at issue in the main proceedings constitutes an obstacle to the freedom of establishment.
Co se týče případného odůvodnění takového omezení, Finanzamt a německá vláda podpůrně uvádějí, že toto omezení spočívá na důvodech vycházejících jednak ze soudržnosti daňových pravidel a jednak z rozdělení daňové pravomoci mezi oba dotčené členské státy.
As regards a possible justification for such an obstacle, the Finanzamt and the German Government argue in the alternative that it is based on grounds relating to the coherence of the tax rules and the allocation of tax competence between the two Member States concerned.
Podle prvního odůvodňujícího argumentu by zohlednění kurzové ztráty pro účely stanovení daňového základu Deutsche Shell v Německu vedlo k nesoudržnosti daňového režimu, jelikož případný kurzový zisk dosažený ve srovnatelné situaci by zohledněn nebyl.
According to the first argument, taking account of the currency loss for the purposes of calculating Deutsche Shell’s basis of assessment in Germany would lead to a noncoherent tax system, since any exchange rate gain obtained in a comparable situation would not be taken into account.
Znevýhodnění plynoucí z nezohlednění kurzové ztráty se tak nerozlučně pojí se zvýhodněním vyplývajícím ze skutečnosti, že kurzový zisk by byl z uvedeného daňového základu rovněž vyloučen.
Thus, the detriment resulting from the failure to take account of a currency loss is the corollary to the advantage resulting from the fact that an exchange rate gain would also be excluded from the basis of assessment.
Podle druhého odůvodňujícího argumentu, je rozdělení daňové pravomoci mezi Spolkovou republiku Německo a Italskou republiku uskutečněné dohodou legitimním cílem.
According to the second argument, the Convention’s allocation of tax powers between the Federal Republic of Germany and the Italian Republic is a legitimate objective.
Členské státy jsou totiž oprávněny stanovit kritéria rozdělení daňové svrchovanosti, ať již jednostranně, nebo prostřednictvím dvoustranných dohod.
Member States are entitled to set down criteria for allocation of tax sovereignty, whether unilaterally or by means of bilateral agreements.
Uvedenou dohodou se oba dotčené členské státy rozhodly osvobodit od daně příjmy stálé provozovny umístěné na území druhého smluvního státu, což vylučuje zohlednění kurzové ztráty, o kterou se jedná.
By that convention the two Member States concerned decided to exempt permanent establishments situated on the territory of the co-Contracting State from income tax, which excludes the currency loss concerned from being taken into account.
Tyto dva argumenty nelze zohlednit.
Those two arguments cannot be accepted.
Co se týče, zaprvé, argumentu vycházejícího ze soudržnosti daňového režimu, je třeba připomenout, že Soudní dvůr připustil, že nutnost zachovat takovou soudržnost může odůvodnit omezení výkonu základních svobod zaručených Smlouvou
First, as far as concerns the argument based on the coherence of the tax system, it must be recalled that the Court has acknowledged that the need to preserve such coherence may justify a restriction on the exercise of the fundamental freedoms
Mimoto, přímá povaha takové souvislosti musí být prokázána, vzhledem k cíli sledovanému dotčenou daňovou právní úpravou, u daňových poplatníků dotčených přísnou spojitostí mezi prvkem odpočitatelnosti a prvkem zdanění (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 11. srpna 1995, Wielockx, C-80/94, Recueil, s. I-2493, bod 24).
Furthermore, the direct nature of the link must be established, in light of the objective pursued by the tax rules concerned, in relation to the relevant tax payers by a strict correlation between the deductible element and the taxable element (see, to that effect, Case C-80/94 Wielockx [1995] ECR I-2493, paragraph 24).
Co se týče daňového režimu dotčeného v původním řízení, je třeba zdůraznit, že srovnání mezi kurzovými ztrátami, na straně jedné, a kurzovými zisky, na straně druhé, není rozhodující, jelikož mezi těmito dvěma prvky neexistuje žádná přímá souvislost ve smyslu judikatury připomenuté v obou předchozích bodech.
As to the tax system at issue in the main proceedings, it must be stated that the comparison between the currency losses, on one hand, and currency gains, on the other, is irrelevant, since there is no direct relationship between those two elements for the purpose of the caselaw set out in the two preceding paragraphs.
Nezohlednění kurzové ztráty pro účely stanovení daňového základu Deutsche Shell za zdaňovací období 1992 totiž není kompenzováno žádným daňovým zvýhodněním v členském státě, ve kterém má tato společnost sídlo, ani v členském státě, ve kterém se nachází její stálá provozovna.
The failure to take account of a currency loss in order to calculate Deutsche Shell’s basis of assessment for the 1992 financial year is not offset by any tax advantage in the Member State where that company has its registered office or in the Member State where its permanent establishment is situated.
Uvedená příslušnost rovněž znamená, že členský stát nemůže být povinen pro účely použití svých daňových právních předpisů zohlednit záporné hospodářské výsledky stálé provozovny umístěné v jiném členském státě a patřící společnosti, jejíž sídlo se nachází na území prvního státu pouze z důvodu, že takové výsledky nemohou být daňově zohledněny v členském státě, ve kterém se nachází stálá provozovna.
That competence also implies that a Member State cannot be required to take account, for the purposes of applying its tax law, of the negative results of a permanent establishment situated in another Member State which belongs to a company with a registered office in the first State solely because those negative results are not capable of being taken into account for tax purposes in the Member State where the permanent establishment is situated.
Svoboda usazování totiž nemůže být chápána v tom smyslu, že členský stát je povinen zavádět svá daňová pravidla v závislosti na pravidlech jiného členského státu tak, aby za každé situace zaručovala zdanění odstraňující veškeré odlišnosti vyplývající z vnitrostátních daňových právních úprav, jelikož rozhodnutí společnosti týkající se zřízení obchodních struktur v zahraničí mohou být pro takovou společnost v jednotlivých případech více či méně výhodná nebo nevýhodná (viz obdobně rozsudek ze dne 12. července 2005, Schempp, C-403/03, Sb. rozh. s. I-6421, bod 45).
Freedom of establishment cannot be understood as meaning that a Member State is required to draw up its tax rules on the basis of those in another Member State in order to ensure, in all circumstances, taxation which removes any disparities arising from national tax rules, given that the decisions made by a company as to the establishment of commercial structures abroad may be to the company’s advantage or not, according to circumstances (see, by analogy, Case C-403/03 Schempp [2005] ECR I-6421, paragraph 45).
Co se týče věci v původním řízení, je třeba uvést, že dotčené daňové znevýhodnění se týká zvláštní provozní okolnosti, která může být zohledněna pouze německými daňovými orgány.
As far as concerns the main proceedings, it must be noted that the tax disadvantage concerned relates to a specific operational factor which is capable of being taken into consideration only by the German tax authorities.
Je-li pravdou, že každému členskému státu, který uzavřel dohodu o zamezení dvojího zdanění, přísluší takovou dohodu provádět uplatňováním svého
Although it is true that any Member State which has concluded a double taxation convention must implement it
DEUTSCHE SHELL vlastního daňového práva a určovat tak příjmy, které lze připisovat stálé provozovně, nelze připustit, aby členský stát odmítal zohlednit kurzové ztráty v základu daně hlavní provozovny, které, na základě jejich povahy, nemůže stálá provozovna nikdy utrpět.
DEUTSCHE SHELL by applying its own tax law and thereby calculate the income attributable to a permanent establishment, it is unacceptable for a Member State to exclude from the basis of assessment of the principal establishment currency losses which, by their nature, can never be suffered by the permanent establishment.
Na první otázku je tedy třeba odpovědět, že ustanovení článku 52 Smlouvy ve spojení s článkem 58 Smlouvy brání tomu, aby členský stát vyloučil ze stanovování vnitrostátního základu daně kurzovou ztrátu společnosti se sídlem na území tohoto státu, ke které došlo při navrácení dotačního kapitálu poskytnutého její stálé provozovně umístěné v jiném členském státě.
Therefore, the answer to the first question must be that it is contrary to Article 52 in conjunction with Article 58 of the Treaty for a Member State, when determining the national basis of assessment, to exclude a currency loss suffered by a company with a registered office in that State upon repatriation of startup capital granted to its permanent establishment in another Member State.
Touto otázkou se předkládající soud táže, zda v případě, kdy by bylo na první otázku odpovězeno kladně, brání ustanovení článku 52 Smlouvy ve spojení s článkem 58 Smlouvy rovněž tomu, aby kurzová ztráta, o níž se jedná, mohla být odečtena jako provozní výdaj podniku se sídlem v členském státě, pouze pokud jeho stálá provozovna umístěná v jiném členském státě nevytvořila žádný zisk, který by byl osvobozen od daně.
By this question the referring court asks, if the answer to the first question is answered in the affirmative, whether it is also contrary to Article 52 in conjunction with Article 58 of the Treaty if the currency loss concerned is deductible as operating expenditure of an undertaking with its registered office in a Member State only in so far as its permanent establishment in another Member State has not obtained any taxfree profits.