natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V září roku 2007 předseda B. Vesterdorf, který byl členem Soudu od jeho vytvoření v roce 1989 a byl předsedou téměř deset let, ukončil výkon své funkce a byl nahrazen S. Frimodt Nielsenem.
In September 2007 Mr B. Vesterdorf, a Member of the Court of First Instance since it was created in 1989 and its President for more than 10 years, left oce and was replaced as Judge by Mr S. Frimodt Nielsen.
Současně skončilo funkční období soudcům R. García-Valdecasas y Fernándezovi, který byl rovněž členem soudu od jeho vzniku, J. Pirrungovi a H. Legalovi, kteří byli nahrazeni S. Soldevila FRAGOSEM, A. Dittrichem a L. Truchotem.
At the same time, Mr R. García-Valdecasas y Fernández — likewise a Member of the Court since it was set up — Mr J. Pirrung and Mr H. Legal, whose terms of oce reached their end, were replaced as Judges by Mr S. Soldevila Fragoso, Mr A. Dittrich and Mr L. Truchot.
Konečně, Soud v tomto novém složení zvolil M. Jaegera jako svého nového předsedu.
Finally, the Court in its fresh composition elected Mr M. Jaeger as its new President.
Krom toho Soud vydal první rozhodnutí jako soud příslušný v oblasti kasačních opravných prostředků proti rozhodnutím soudních komor vytvořených podle čl. 220 druhého pododstavce ES a článku 225a ES, které byly zavedeny Smlouvou z Nice.
Also, the Court gave its first decisions in its capacity as the judicial body having jurisdiction in respect of appeals against decisions by judicial panels created pursuant to the first subparagraph of Article 220 EC and Article 225a EC, provisions which were inserted by the Treaty of Nice.
Přes svůj název je tak Soud prvního stupně příslušný k projednání kasačních opravných prostředků podaných proti rozhodnutím Soudu pro veřejnou službu Evropské unie, za podmínek stanovených v článcích 9 až 13 přílohy I statutu Soudního dvora.
Despite its name, the Court of First Instance thus has jurisdiction to hear and determine appeals brought against decisions of the European Union Civil Service Tribunal, in accordance with the rules laid down in Articles 9 to 13 of the Annex to the Statute of the Court of Justice.
Tato nová oblast soudní agendy byla zatím přidělena senátu vytvořenému ad hoc, kterým je kasační senát složený z předsedy Soudu a čtyř předsedů senátu podle systému rotace.
This new type of case has, for the time being, been allocated to an ad hoc chamber, the Appeal Chamber, composed of the President of the Court and, under a system of rotation, four Presidents of Chambers.
Uplynulý rok se vyznačoval vyhlášením dvou rozsudků velkým senátem Soudu ve věcech
The past year was marked by the delivery of two judgments by the Grand Chamber of the
Ze statistického hlediska bylo během tohoto roku předloženo 522 věcí, což představuje významný nárůst ve srovnání s rokem 2006 (432 věcí).
With regard to statistics, 522 cases were brought in the course of the year, a signicant increase compared with 2006 (432).
Naproti tomu se počet vyřízených věcí snížil (397 oproti 436 v roce 2006).
On the other hand, the number of cases decided went down (397 as against 436 in 2006).
Nicméně je třeba uvést, že se počet věcí vyřízených vydáním rozsudku zvýšil (247 oproti 227 v roce 2006), stejně tak jako počet vyřízených návrhů na předběžná opatření (41 oproti 24 v roce 2006).
It should nevertheless be noted that the number of cases decided by a judgment increased (247 as against 227 in 2006), as did the number of applications for interim measures brought to a conclusion (41 as against 24 in 2006).
Kromě skutečnosti, že byly významné zdroje věnovány projednávání věci Microsoft v. Komise, a skutečnosti, že se – oproti předchozím rokům – nevyskytovaly velké skupiny totožných nebo spojených věcí, vyplývá snížení počtu vyřízených věcí z toho, že se žaloby předložené Soudu obecně vyznačují neustálým nárůstem složitosti a rozmanitosti.
Apart from the substantial resources devoted to dealing with Microsoft v Commission and the absence — in contrast to preceding years — of large groups of identical or connected cases, the reduction in the number of cases decided is due, more generally, to the everincreasing complexity and diversity of actions brought before the Court of First Instance.
To nemění nic na skutečnosti, že vzhledem k této nerovnováze mezi předloženými a vyřízenými věcmi počet projednávaných věcí vzrostl, což přináší riziko prodloužení délky řízení.
The fact remains, however, that, because of the imbalance between cases brought and cases decided, the number of cases pending increased, giving rise to the risk that the duration of proceedings will increase.
Rozsudek Soudu ze dne 17. září 2007, T-201/04.
Judgment of 17 September 2007 in Case T-201/04.
Rozsudek Soudu ze dne 12. září 2007, T-36/04.
Judgment of 12 September 2007 in Case T-36/04.
Činnost počtu jeho členů.
Proceedings
Ode dne 25. září 2007 tak Soud sestává z osmi senátů zasedajících v počtu tří soudců nebo, pokud to odůvodňuje význam věci, v počtu pěti soudců (rozšířené kolegium).
In this context, it has already been considered necessary to alter the way in which the Court is organised, in particular so as to derive greater advantage from the increase in the number of its Members.
Následující popis vývoje činnosti Soudu má za cíl podat obraz – který je nutně selektivní – o bohatosti judikatury a složitosti otázek, které byly Soudu předloženy k rozhodnutí.
The following account of the Court’s judicial activity is intended to provide a, necessarily selective, overview of the rich caselaw and of the complex issues which the Court was called upon to resolve.
Přípustnost žalob podaných na základě článků 230 ES a 232 ES
Admissibility of actions brought under Articles 230 EC and 232 EC
Akty, proti kterým lze podat žalobu na neplatnost ve smyslu článku 230 ES, jsou opatření vyvolávající právně závazné účinky, kterými jsou dotčeny zájmy žalobce tím, že mění podstatným způsobem jeho právní postavení3.
Measures against which an action may be brought under Article 230 EC are those producing binding legal eects of such a kind as to aect the applicant’s interests by signicantly
V rozsudku Akzo Nobel Chemicals a Akcros Chemicals v. Komise4 Soud rozhodl, že v případě, že se podnik dovolává důvěrnosti sdělení mezi advokáty a klienty, aby zabránil zajištění listiny, vyvolává rozhodnutí, kterým Komise tuto žádost zamítá, ve vztahu k uvedenému podniku právní účinky, a představuje tedy napadnutelný akt.
In Akzo Nobel Chemicals and Akcros Chemicals v Commission (4), the Court held that, where an undertaking relies on legal professional privilege for the purpose of opposing the seizure of a document, the decision whereby the Commission rejects that request produces legal eect for that undertaking and therefore constitutes a measure against which an action may be brought.
Toto rozhodnutí totiž dotyčnému podniku odnímá možnost ochrany stanovené právem Společenství, a stává se tak rozhodnutím konečným a nezávislým na následném rozhodnutí, kterým by mohla být zjištěna existence porušení pravidel hospodářské soutěže.
That decision withholds from the undertaking concerned the protection provided by Community law and is denitive in nature and independent of any final decision that might make a finding of infringement of the competition rules.
Mimoto Soud rozhodl, že v případě, že Komise bez přijetí formálního rozhodnutí zajistí listinu, kterou dotyčný podnik označí za důvěrnou, zahrnuje nutně tento materiální akt konkludentně učiněné rozhodnutí, proti kterému musí být možné podat žalobu na neplatnost.
Furthermore, the Court held that where the Commission, without taking a formal decision, seizes a document which the undertaking concerned claims is condential, that physical act necessarily entails a tacit decision that must be open to challenge by an action for annulment.
Naproti tomu v usnesení Vodafone España a Vodafone Group v. Komise5 Soud odmítl jako nepřípustnou žalobu podanou proti dopisu obsahujícímu připomínky zaslanému Komisí, podle čl.
On the other hand, in its order in Vodafone España and Vodafone Group v Commission (5
Soud odmítl jakoukoliv obdobu s řízením použitelným v oblasti státních podpor a kontroly spojování podniků.
), the Court dismissed as inadmissible the application lodged against the letter of observations
Měl totiž za to, že uvedený dopis vzešel z konzultačního, a nikoliv z povolovacího postupu, vzhledem zejména k tomu, že nezahájení fáze podrobného přezkumu dotyčného opatření ze strany Komise nelze klást na roveň schválení oznámeného návrhu opatření.
6) to the Spanish regulatory sent by the Commission, under Article 7(3) of Directive 2002/21 ( authority following the latter’s notication of proposed measures concerning undertakings with a joint dominant position on the Spanish mobile communications market. The Court
Rozsudek Soudního dvora ze dne 11. listopadu 1981, IBM v. Komise, 60/81, Recueil, s. 2639.
Case 60/81 IBM v Commission [1981] ECR 2639.
Rozsudek Soudu ze dne 17. září 2007, T-125/03 a T-253/03.
Judgment of 17 September 2007 in Joined Cases T-125/03 and T-253/03.
Usnesení Soudu ze dne 12. prosince 2007, T-109/06.
Order of 12 December 2007 in Case T-109/06.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349).
Directive 2002/21/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on a common regulatory framework for electronic communications networks and services (Framework Directive) (OJ 2002 L 108, p. 33).
Vzhledem k tomu, že podle téhož ustanovení přísluší rozhodnutí o provedení oznámení za účelem získání výjimečného povolení výlučně dotčenému členskému státu a že mimoto žádné ustanovení směrnice nepřiznává Komisi pravomoc rozhodovat o jejím výkladu, představuje zaujetí stanoviska uvedeného orgánu k působnosti dotčeného harmonizačního opatření pouze názor, který není pro příslušné vnitrostátní orgány závazný a proti kterému nelze podat žalobu.
Since, according to that same provision, it is solely for the Member State concerned to take the decision to notify in order to obtain an authorisation by way of derogation and since, furthermore, no provision of the directive confers on the Commission the power to decide on its interpretation, a position adopted by the Commission on the scope of the harmonisation measure at issue constitutes a mere opinion, which is not binding upon the competent national authorities and cannot form the subject matter of an action.
V usnesení Commune de Champagne a další v. Rada a Komise8 Soud prohlásil za nepřípustnou žalobu, kterou se švýcarské fyzické a právnické osoby domáhaly prohlášení neplatnosti rozhodnutí Rady o schválení mezinárodní dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty.
In its order in Commune de Champagne and Others v Council and Commission (8), the Court declared inadmissible the action whereby a number of natural and legal persons sought annulment of the Council decision approving the international agreement between the European Community and the Swiss Confederation on trade in agricultural products.
Soud zdůrazňuje, že jednostranný akt Společenství nemůže zakládat práva a povinnosti mimo území Společenství vymezené v článku 299 ES.
The Court emphasised that a unilateral act of the Community cannot create rights and obligations outside the Community territory dened in Article 299 EC.
Pouze mezinárodní smlouva, proti které nelze podat žalobu, zakládá právní účinky na švýcarském území za podmínek vlastních právnímu řádu tohoto státu, jakmile je ratikována v souladu s jeho platnými postupy.
Only the international agreement, which is not amenable to appeal, is capable of producing legal eects on Swiss territory, in accordance with the specic rules of that State and once it has been ratied according to the procedures applicable in that State.
Napadené rozhodnutí tak nezakládá žádné právní účinky na švýcarském území, a nemůže tedy měnit právní postavení žalobců na tomto území.
Thus, the contested decision had no legal eect on Swiss territory and was therefore not capable of altering the legal position of the applicants on that territory.
Konečně, ve věci, ve které byl vydán rozsudek Itálie v. Komise9, se Italská republika domáhala prohlášení neplatnosti dopisu Komise, který ukládal předběžné poskytnutí určitých informací jako podmínku pro vyhovění určitým žádostem o platby, které Italská republika podala v rámci strukturálních fondů Společenství.
Last, in Italy v Commission (9) the Italian Republic sought annulment of a letter from the Commission requiring production of certain information as a precondition for entitlement to submit certain requests for payment which Italy had made in the context of Community Structural Funds.
Soud rozhodl, že Italská republika svým argumentem, podle kterého jí dotčený dopis uložil sankci spočívající v neprovedení požadovaných plateb až do té doby, dokud nebudou uvedené informace obdrženy, v podstatě vytýká stav nečinnosti udržovaný Komisí.
The Court held that the Italian Republic’s argument that the letter in issue imposed a penalty on it because the payments requested were not made until the relevant information had been received amounted, in substance, to a complaint of prolonged failure to act on the part of the Commission.
Přitom, pokud byla tato nečinnost protiprávní z důvodu rozporu s ustanoveními upravujícími strukturální fondy, měla ji Italská republika napadnout podáním žaloby pro nečinnost podle článku 232 ES, a nikoliv žalobou na neplatnost.
If that failure to act was unlawful, on the ground that it was contrary to the provisions governing Structural Funds, the Italian Republic ought, in order to challenge it, to have brought an action for failure to act under Article 232 EC and not an action for annulment.
Rozsudek Soudu ze dne 8. listopadu 2007, T-234/04.
Judgment of 8 November 2007 in Case T-234/04.
Usnesení Soudu ze dne 3. července 2007, T-212/02.
Order of 3 July 2007 in Case T-212/02.
Rozsudek Soudu ze dne 12. prosince 2007, T-308/05.
Judgment of 12 December 2007 in Case T-308/05.
Činnost vzhledem ke všem ostatním osobám, a tím je individualizuje způsobem obdobným tomu, jakým by byl individualizován adresát takového rozhodnutí10.
According to settled case-law, natural or legal persons other than those to whom a decision is addressed may claim to be individually concerned only if that decision aects them by reason of certain attributes which are peculiar to them or by reason of circumstances in which they are dierentiated from all other persons and by virtue of those factors
V usnesení Galileo Lebensmittel v. Komise11 Soud rozhodl, že aby bylo možnost uznat existenci aktivní legitimace žalobce, musí být skutečnost, že náleží k omezené skupině, spojena s povinností zvláštní ochrany uvedené skupiny ze strany Komise.
In its order in Galileo Lebensmittel v Commission (11) the Court held that, for the purpose of recognising standing to bring proceedings, the fact that the applicant belonged to a restricted group must be combined with a specic duty on the part of the Commission to protect that group.
Konkrétně je rozhodným prvkem pro určení jednotlivců, kteří jsou obecně závazným právním aktem osobně dotčeni, zvláštní ochrana, kterou jim poskytuje právo Společenství.
More specically, the decisive factor in identifying the persons individually concerned by a measure of general application consists in the specic protection to which they are entitled under Community law.
Věc Regione Autonoma Friuli-Venezia Giulia12, v jejímž rámci se žalobkyně domáhala zrušení ustanovení nařízení, které omezovalo právo používat název „Tocai friulano“, poskytla Soudu možnost vyjasnit, za jakých okolností se může aktivní legitimace žalobce opírat o zásady stanovené v rozsudku Soudního dvora Codorníu v. Rada13.
), where the applicant sought annulment of a provision of a regulation which limited the right to use the name ‘Tocai friulano’, provided the opportunity for the Court to shed light on the circumstances in which an applicant could base his standing to bring proceedings on the principles laid down by the Court of Justice in its judgment in Codorníu v Council (13).
Soud rozhodl, že v projednávaném případě žalobkyni na rozdíl od podniku Codorníu nebylo obecně závazným právním aktem zabráněno používat označení náležející do práv duševního vlastnictví, které si zaregistrovala a které používala obvyklým způsobem během dlouhého období před přijetím sporného aktu.
The Court of First Instance held that in this case the applicant, unlike the undertaking Codorníu, was not prevented by a measure of general application from using an intellectual property right which it had registered and used in the traditional matter for a long period before the measure in question was adopted.
Název „Tocai friulano“ totiž není zeměpisným označením jako takovým, náležejícím k právům duševního vlastnictví, a požívajícím z tohoto důvodu ochrany.
The name ‘Tocai friulano’ is not a geographical indication as such forming part of intellectual property rights and enjoying protection on that basis.
Soud rovněž upřesnil, že obecný zájem, který může mít region, coby subjekt příslušný pro hospodářské a sociální záležitosti na svém území, na dosažení příznivého výsledku pro hospodářskou prosperitu tohoto území, nestačí k tomu, aby byl tento region považován za osobně dotčený.
The Court also stated that the general interest which a region, as the competent entity for economic and social matters on its territory, might have in securing a favourable outcome for the economic prosperity of that territory is not sucient for it to be regarded as being individually concerned.
Navíc, výsady vydávat zákonné a podzákonné právní předpisy, kterými může být eventuálně nadána i jiná právnická osoba veřejného práva členského státu než stát, nejsou takové povahy, aby zakládaly osobní zájem této osoby na zrušení ustanovení práva Společenství bez účinků na rozsah jejích pravomocí, neboť v zásadě tyto výsady nejsou vykonávány ve vlastním zájmu osoby, která je jimi nadána.
Furthermore, the legislative and regulatory prerogatives that may be held by a legal person governed by the public law of a Member State other than the State are not of such a kind as to confer that person an individual interest in seeking annulment of a provision of Community law which has no eect on the extent of its powers, since, in principle, the person holding such prerogatives does not exercise them in his own interest.
Konečně, ve věci, ve které byl vydán rozsudek Alrosa v. Komise14, se žalobkyně domáhala zrušení rozhodnutí, kterým Komise prohlásila za závazné závazky přijaté společností De Beers, podnikem v dominantním postavení, spočívající v omezení a následném ukončení jejích nákupů surových diamantů u žalobkyně.
Last, in Alrosa v Commission ( the Commission had made binding the commitments given by De Beers, an undertaking in a dominant position, to limit and then cease its purchases of rough diamonds from the
Usnesení Soudu ze dne 28. srpna 2007, T-46/06 (probíhá řízení o kasačním opravném prostředku, C-483/07 P).
Order of 28 August 2007 in Case T-46/06 (on appeal, Case C-483/07 P).
Rozsudek Soudního dvora ze dne 18. května 1994, C-309/89, Recueil, s. I-1853.
Case C-309/89 [1994] ECR I-1853.
Rozsudek Soudu ze dne 11. července 2007, T-170/06.
Judgment of 11 July 2007 in Case T-170/06.
Soud prvního stupně
Court of First Instance applicant.
Ve věci, ve které byl vydán rozsudek Pergan Hilfsstoe für industrielle Prozesse v. Komise15, žalobkyně napadla rozhodnutí úředníka pro slyšení Komise, kterým se zamítá její žádost o důvěrné nakládání s určitými pasážemi rozhodnutí Komise (dále jen „rozhodnutí o peroxidech“), které obsahovalo zmínky o roli žalobkyně v rámci řady kartelových dohod na některých trzích s organickými peroxidy.
In Pergan Hilfsstoe für industrielle Prozesse v Commission (15) the applicant challenged the decision of the Commission’s hearing ocer rejecting its request for condential treatment for certain passages in a Commission decision (‘the peroxides decision’), which contained references to the applicant’s role in a number of cartels on certain markets for organic peroxides.
Jelikož však bylo stíhání žalobkyně promlčeno, nezmínila Komise ve výroku rozhodnutí o peroxidech účast tohoto podniku na uvedeném protiprávním jednání.
However, as the proceedings against the applicant were time-barred, the Commission had made no reference in the operative part of the ‘peroxides decision’ to its participation in the infringement.
Soud zamítl námitku Komise, podle níž žalobkyně, která rozhodnutí o peroxidech nenapadla, nemá právní zájem na podání žaloby proti rozhodnutí úředníka pro slyšení.
The Court rejected the Commission’s plea that the applicant, which had not challenged the peroxides decision, had no interest in bringing an action against the decision of the hearing ocer.
Naopak rozhodl, že zrušení posledně uvedeného rozhodnutí by mohlo žalobkyni přinést výhodu v tom, že by Komise musela zohlednit její oprávněný zájem, aby dotčené údaje nebyly zpřístupněny.
It held, on the contrary, that the annulment of that decision was capable of conferring an advantage on the applicant in that the Commission should take account of the applicant’s legitimate interest in the information at issue not being disclosed.
Krom toho pouhá okolnost, že ke zveřejnění uvedených údajů již došlo, nezbavuje žalobkyni právního zájmu na podání žaloby vzhledem k tomu, že jejich trvalé zpřístupnění na internetové stránce Komise i nadále ohrožuje dobrou pověst žalobkyně, což zakládá vzniklý a trvající zájem.
Furthermore, the mere fact that the information had already been published did not deprive the applicant of an interest in bringing an action, since its continued disclosure on the Commission’s Internet site continued to harm the applicant’s reputation, which is a vested and present interest.
Ve věci, ve které byl vydán rozsudek Ufex a další v. Komise16, žalobkyně napadly rozhodnutí Komise zamítající jejich stížnost.
In Ufex and Others v Commission (16) the applicants challenged the Commission decision rejecting their complaint.
Jejich zájem na podání žaloby byl zpochybněn v tom smyslu, že podle vedlejších účastnic, které do řízení vstoupily na podporu Komise, by Komise ani v případě zrušení napadeného aktu nemohla zjistit existenci uváděného porušení práva, jelikož by nepřiměřená délka celého správního řízení představovala zásah do práva na obhajobu uvedených účastnic řízení.
Their interest in bringing an action was challenged on the ground that, according to the interveners in support of the Commission, even if the contested measure were annulled, the Commission would be unable to establish the infringement complained of, since the excessive duration of the entire administrative procedure would have constituted a breach of the interveners’ rights.
V tomto ohledu Soud rozhodl, že zájem na podání žaloby žalobce, jenž podal žalobu na neplatnost proti rozhodnutí Komise, jímž se zamítá stížnost, kterou podal za účelem oznámení jednání, jež může představovat zneužití dominantního postavení, mu může být upřen pouze za mimořádných okolností, zejména v případě, že lze s jistotou prokázat, že Komise nemohla přijmout rozhodnutí, kterým by zjistila existenci protiprávního jednání přičitatelného podniku v dominantním postavení, jenž byl obviněn.
In that regard, the Court held that the interest in bringing an action of an applicant who had brought an action for annulment of a Commission decision rejecting the complaint whereby it denounced conduct capable of constituting an abuse of a dominant position could be denied only in exceptional circumstances, notably where it could be established beyond doubt that the Commission was not in a position to adopt a decision making a finding of infringement attributable to the dominant undertaking in question.
Rozsudek Soudu ze dne 12. října 2007, T-474/04.
Judgment of 12 October 2007 in Case T-474/04.