natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Naopak, pokud jde o uplatněné zpochybnění začátku porušení, Soud uvedl, že údajné ukončení dohod o sebeomezeních představuje rozhodující kritérium pro posouzení, zda existence porušení mohla být stanovena pro rok 1990.
Proceedings determining whether 1990 should be taken as the starting date for the infringement.
V tomto ohledu Soud připomenul, že je to v zásadě žalobkyně, která musí prokázat svá tvrzení.
In that regard, the Court recalled that, in principle, it is for the applicant to adduce evidence of its claims.
Nicméně Soud konstatoval, že za zvláštních okolností uvedeného případu bylo věcí Komise prokázat datum ukončení těchto mezinárodních dohod o sebeomezeních.
None the less, the Court found that, in the specific circumstances of the case, it was incumbent on the Commission to produce evidence of the date of cessation of the international voluntary restraint agreements.
Konstatoval přitom, že tento důkaz nebyl předložen, poté, co se domníval, že „nevysvětlitelná neschopnost Komise předložit důkazy o okolnostech, které se jí přímo týkají, zbavuje Soud možnosti, aby rozhodl se znalostí věci, pokud jde o datum ukončení uvedených dohod“.
It was held that that evidence had not been produced, after the Court considered that ‘[t]he Commission’s inexplicable inability to produce evidence relating to a circumstance which concern[ed] it directly [made] it impossible for the Court to give a ruling in full knowledge of the facts concerning the date of cessation of those agreements’.
Vzhledem k nedostatku důkazů předložených Komisí a za existence důkazních materiálů předložených japonskými podniky potvrzujícími obnovu těchto mezinárodních dohod o sebeomezeních až do 31. prosince 1990, alespoň na japonské úrovni, se Soud domníval, že tyto dohody zůstaly v platnosti až do konce roku 1990.
In the absence of evidence adduced by the Commission, and faced with evidence adduced by the Japanese undertakings that the international agreements had been extended until 31 December 1990, at least at the Japanese level, the Court considered that those agreements had remained in force until the end of 1990.
Částečně proto napadené rozhodnutí v tomto ohledu zrušil a snížil výši pokut za účelem zohlednění této okolnosti.
The contested decision was annulled in part on that point and the amount of the fines reduced accordingly.
Japonské podniky rovněž zpochybnily datum, ke kterému jim vytýkané porušení bylo ukončeno.
The Japanese undertakings also disputed the date on which the infringement in which they were found to have participated came to an end.
Soud rozhodl, že na základě důkazů předložených Komisí nebyla existence tohoto porušení prokázána, pokud jde o japonské podniky, po 1. červenci 1994, a že proto bylo třeba snížit délku trvání porušení o šest měsíců kromě jednoročního snížení
The Court held that, on the basis of the evidence adduced by the Commission, the existence of the infringement had not been established, so far as the Japanese undertakings were concerned, after 1 July 1994 and that, accordingly, the duration of the infringement must be reduced by six months in addition to the reduction of one year indicated above.
Soud prvního stupně uvedeného výše. V důsledku toho Soud zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž stanovilo existenci porušení před 1. lednem 1991, a pokud jde japonské podniky, po 30. červnu 1994, a uložené pokuty byly sníženy, aby byla zohledněna tato okolnost [rozsudek ze dne 8. července 2004, JFE Engineering a další v. Komise, T-67/00, T-68/00, T-71/00 a T-78/00, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí; probíhá řízení o opravném prostředku (věci C-403/04 P a C-405/04 P)].
Consequently, the Court annulled the contested decision in so far as it established the existence of the infringement before 1 January 1991 and, so far as the Japanese undertakings were concerned, beyond 30 June 1994, and the fines imposed on the undertakings were reduced accordingly (Joined Cases T-67/00, T-68/00, T-71/00 and T-78/00 JFE Engineering and Others v Commission, not yet published in the ECR; under appeal, Cases C-403/04 P and C-405/04 P).
Na základě článku 15 nařízení č. 1718 může Komise, zjistí-li porušení článků 81 nebo 82 ES, rozhodnutím nejen uložit podnikům, aby ukončily zjištěné porušení, ale rovněž jim uložit pokuty.
Under Article 15 of Regulation No 17, 18 where the Commission finds an infringement of Article 81 EC or Article 82 EC, it may, by decision, not only require the undertakings to bring the infringement to an end, but also impose fines on them.
Výše pokuty, která může činit až 10 % obratu dosaženého v účetním roce předcházejícím přijetí rozhodnutí zjišťujícího porušení všemi podniky, které se na porušení podílely, je určena v závislosti na závažnosti a délce trvání porušení.
The amount of the fine, which may be up to 10% of the worldwide turnover in the business year preceding the adoption of the decision making a finding of infringement of each of the undertakings participating in the infringement, is determined in the light of the gravity and the duration of the infringement.
Článek 23 nařízení Rady (ES) č.
Article 23 of Council Regulation (EC) No 1/2003 of 16 December 2002 on the implementation of the rules on competition laid down in Articles 81 and 82 of the EC Treaty (OJ 2003 L 1, p.
1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. 2003, L 1, s.
1) is identical to Article 15 of Regulation No 17.
1), které nahradilo nařízení č.
‘Lysine’ 20 and ‘FETTSCA’ 21 cases, that the Guidelines are binding on the Commission.
17, je totožný s článkem 15 tohoto nařízení.
The Court approved the approach taken by the Commission.
Zejména rozsudek ze dne 9. července 2003, Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midland Ingredients v. Komise, T-224/00 (probíhá řízení o opravném prostředku, věc C-397/03 P); rozsudky vydané ve věcech „lyzínu“ byly komentovány ve Výroční zprávě 2003.
In particular, the judgment of 9 July 2003 in Case T-224/00 Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midland Ingredients v Commission (under appeal, Case C-397/03 P); the judgments delivered in the ‘Lysine’ cases were commented on in the Annual Report 2003.
Rozsudek ze dne 19. března 2003, CMA CGM a další v. Komise, T-213/00, Recueil 2003, s.
Judgment of 19 March 2003 in Case T-213/00 CMA CGM and Others v Commission [2003] ECR II-913, concerning the FETTSCA agreement; this judgment was commented on in the Annual Report 2003.
II-913, týkající se dohody FETTSCA; tento rozsudek byl komentován ve Výroční zprávě 2003.
It also follows from point 1 that it is possible to ‘apply weightings to the amounts determined within each of the three categories [of gravity] in order to take account of the specific weight and, therefore, the real impact of the offending conduct of each undertaking on competition’.
Komise rovněž rozdělila dotčené podniky do tří kategorií, když vycházela ze světového obratu všech podniků získaného z prodeje dotčeného výrobku, a to aby zhodnotila skutečnou hospodářskou způsobilost každého z podniků způsobit významnou škodu hospodářské soutěži a velký rozdíl ve velikosti těchto podniků.
The Commission had also divided the undertakings concerned into three categories, on the basis of the worldwide turnover of each undertaking in sales of the product concerned, in order to take account of the actual economic capacity of each undertaking to cause significant harm to competition and of the great disparity in size between the undertakings.
V tomto ohledu Soud připomenul, že Komise je oprávněna rozdělit členy dohody narušující hospodářskou soutěž do několika kategorií pro účely stanovení částky pokut.
On that point, the Court observed that the Commission was entitled to divide the members of a cartel into several categories for the purposes of setting the amount of fines.
Toto rozdělení do kategorií, i když znamená, že není přihlédnuto k rozdílům mezi velikostí podniků téže kategorie, nemůže být v zásadě považováno za protiprávní.
Although that categorisation ignored the differences in size between undertakings in the same category, it could not in principle be condemned.
Nicméně stanovení hranic pro každou takto vymezenou kategorii musí být soudržné a objektivně odůvodněné.
However, the thresholds determined for each of the categories thus identified must be coherent and objectively justified.
V uvedeném případě Soud přitom rozhodl, že metoda rozdělování zvolená v rozhodnutí, která spočívá na zohlednění jejich obratů a jejich podílů na trhu, nebyla vůči podnikům Tokai Carbon a The Carbide/Graphite Group, které patřily do jedné ze tří dotčených kategorií, Komisí použita správně.
In the present case, the Court held that the method of differentiation used in the decision, which was based on turnover and market shares, had not been correctly applied by the Commission vis-à-vis Tokai Carbon and the Carbide/Graphite Group, which came in one of the three categories in question.
V rámci výkonu svého přezkumu v plné jurisdikci Soud v důsledku toho rozhodl zrušit spornou kategorii a provést vlastní rozřazení.
In the exercise of its unlimited jurisdiction, the Court therefore decided to dismantle the category in question and to make its own classification.
Mimoto stanovil pro podniky spadající do tohoto posledně uvedeného rozřazení, jakož i pro podniky třetí kategorie základní částku pokut.
It also fixed the starting amount of the fines for the undertakings coming within that classification and also for the undertakings in the third category.
Konečně, Komise vůči dvěma podnikům, považovaným za nejvýznamnější, upravila základní částku prostřednictvím koeficientů závažnosti.
Last, in regard to the two undertakings considered the most important, the Commission had applied multipliers for gravity to the starting amount.
V tomto ohledu Soud potvrdil, že je v zásadě možné, aby Komise uplatnila koeficientzávažnosti na základní částky, za účelem stanovení pokuty na dostatečně odrazující úrovni [rozsudek Soudu ze dne 20. března 2002, ABB Asea Brown Boveri v. Komise, T-31/99, Recueil 2002, s.
The Court confirmed that it is in principle possible for the Commission to apply a multiplier for gravity to the starting amounts in order to set the fine at a sufficiently deterrent level (Case T-31/99 ABB Asea Brown Boveri v Commission [2002] ECR II-1881, paragraphs 165 to 167; under appeal, Case C-213/02 P).
II-1881, body 165 až 167; probíhá řízení o opravném prostředku (věc C-213/02 P)].
However, the multiplier applied in the present case to SDK (2.5) was held not to comply with the principles of proportionality and equal treatment and the Court, in the exercise of its unlimited jurisdiction, reduced the multiplier applicable to that undertaking to 1.5.
Vzhledem k tomu, že Soud ale koeficientuplatněný v uvedeném případě vůči podniku DSK (2,5) považoval za nerespektující zásady proporcionality a rovného zacházení, snížil v rámci výkonu pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci koeficientpoužitelný na tento podnik na 1,5.
The Court confirmed that, in the seamless steel tubes and pipes decision, the Commission was entitled, in spite of what was recognised as the ‘very serious’ nature of the infringement, to take a starting amount (EUR 10 million) corresponding to 50% of the minimum amount mentioned in the Guidelines for infringements in that category (EUR 20 million), in order to take account of the fact that the actual impact of the infringement on the market had been limited.
Rovněž z tohoto bodu vyplývá, že je možné „vážit v některých případech částky určené uvnitř každé ze tří výše uvedených kategorií [závažnosti], aby se brala v úvahu specifická váha, a tedy skutečný dopad protiprávního jednání každého podniku na hospodářskou soutěž“.
By that omission, the Commission therefore infringed the principle of equal treatment, since different situations were treated in the same way. In order to remedy that unequal treatment of the European producers and the Japanese producers, the Court reduced the fine imposed on each of the Japanese producers by 10%.
K délce trvání
Duration
Výše uvedeným rozsudkem Tokai Carbon a další v. Komise Soud zamítl všechny žalobní důvody týkající se základních částek uvedených v rozhodnutí v závislosti na délce trvání porušení.
In its judgment in Tokai Carbon and Others v Commission, cited above, the Court of First Instance rejected all the complaints relating to the basic amounts applied in the decision in order to take account of duration.
SGL Carbon tvrdila, že pokyny jsou protiprávní v rozsahu, v němž stanoví délku trvání porušení stejným způsobem bez ohledu na jeho povahu.
SGL Carbon maintained that the Guidelines were unlawful in that they envisaged the duration of an infringement in the same way, irrespective of its nature.
SGL Carbon upřesnila, že kartel je již pojmově trvalý, a že tedy nemůže být sankcionován, pokud jde o délku jeho trvání, stejným způsobem jako ostatní porušení.
It maintained that a cartel is by definition long-lasting and that it cannot be treated in the same way for the purpose of duration as other infringements.
Soud zamítl tuto argumentaci a rozhodl, že některé kartely krátkého trvání způsobují menší škodu než v případě, že by měly dlouhou skutečnou délku trvání.
The Court rejected that argument, observing that certain cartels, being of short duration, are less harmful than they would have been had they been in operation for a long period.
Ve výše uvedeném rozsudku Tokai Carbon a další v. Komise Soud potvrdil, že Komise mohla zvýšit základní částky z důvodu: zaprvé pokračování v porušení po šetřeních provedených Komisí (výše uvedený rozsudek ABB Asea Brown Boveri v. Komise, body 211 až 213); zadruhé úlohy vedoucího kartelu (výše uvedený rozsudek Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midland Ingredients v. Komise, bod 239) a zatřetí snahy narušit řízení upozorněním ostatních podniků, že bezprostředně dojde k šetření na místě (rozsudek Soudu ze dne 14. května 1998, Sarrió v. Komise, T-334/94, Recueil 1998, s. II-1439, bod 320).
In Tokai Carbon and Others v Commission the Court of First Instance confirmed that the Commission could increase the basic amounts for: (i) continuing the infringement after the Commission had begun its investigations (ABB Asea Brown Boveri v Commission, paragraphs 211 to 213); (ii) acting as ringleader (Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midlands Ingredients v Commission, paragraph 239); and (iii) attempting to impede the procedure by warning other undertakings that dawn raids were imminent (Case T-334/94 Sarrió v Commission [1998] ECR II-1439, paragraph 320).
Žádná z polehčujících okolností, k nimž údajně Komise opomenula přihlédnout, nebyla Soudem uznána.
None of the attenuating circumstances which the Commission was alleged to have failed to take into account was recognised by the Court of First Instance.
Ke sdělení o spolupráci
The Leniency Notice
Obecně spolupráce, která umožňuje Komisi konstatovat existenci porušení s menšími obtížemi a případně ho ukončit, může být odměněna snížením pokuty.
Generally, cooperation which allows the Commission to establish the existence of an infringement with less difficulty and, where appropriate, to put an end to it may be rewarded by a reduction in the fine.
Sdělení o spolupráci z roku 1996 upřesňuje podmínky, za kterých mohou být jeho ustanovení použita.
The 1996 Leniency Notice defines the conditions in which the benefit of its provisions may be granted.
Ze závěrů Soudu ohledně použití tohoto sdělení Komisí je namístě uvést, že skutečnost, že byly dobrovolně Komisi předány v odpověď na žádost o informace na základě nařízení č. 17 dokumenty a informace představující přiznání účasti na porušení soutěžních pravidel Společenství, musí být považována za dobrovolnou spolupráci podniku, která může odůvodňovat snížení pokuty.
The findings of the Court of First Instance on the application of that notice by the Commission show that the fact of voluntarily sending the Commission, in answer to a request for information under Regulation No 17, documents and information constituting an admission of having participated in an infringement of the Community competition rules must be regarded as voluntary collaboration on the part of the undertaking of such a kind as to warrant a reduction in the fine.
Tím, že se Komise domnívala, že tomu tak není, podle Soudu přehlédla význam spolupráce poskytnuté některými žalobkyněmi (výše uvedený rozsudek Tokai Carbon a další v. Komise).
In concluding that that was not the case, the Commission, according to the Court of First Instance, failed to appreciate the importance of the cooperation provided by certain applicants (Tokai Carbon and Others v Commission, cited above).
Je třeba rovněž uvést, že Soud kritizoval Komisi za to, že přehlédla význam spolupráce ze strany společnosti UCAR, která jí poskytla informace, jako jsou názvy dalších podniků, které byly členy dohody narušující hospodářskou soutěž, jména několika zástupců těchto členů nebo hesla používaná za účelem zakrytí kontaktů, a to nikoli prostřednictvím dokumentů, ale ústně.
It should also be noted that the Court criticised the Commission for having failed to appreciate the importance of the cooperation of UCAR, which had provided information
Konečně, pokud sdělení stanoví ve svém bodě A odst.
Proceedings such as the names of other undertakings which were members of the cartel, the names of a number of representatives of those members or code names used to conceal contacts, not in documentary form but orally.
3 pouze snížení „pokuty [kterou podniky spolupracující s Komisí] měly jinak uhradit“, tento text nevyžaduje, aby se každá individuální informace vztahovala k porušení práva hospodářské soutěže, které bylo možno sankcionovat samostatně.
Last, while the notice provides, in point A.3, only for a reduction ‘in the fine which would have been imposed upon [the undertakings cooperating with the Commission]’, it does not require that each individual item of information must relate to an infringement of competition law in respect of which a separate sanction may be imposed.
Pro účely použití tohoto sdělení tedy stačí, že se spolupracující podnik vystaví odhalením své účasti na porušení sankcím, zatímco zohlednění jednotlivých informací pro účely případného snížení pokuty závisí na jejich užitečnosti pro Komisi při její úloze spočívající v prokázání existence porušení a v zamezení jeho pokračování.
In order to be able to benefit from that notice, it is sufficient, therefore, that, by revealing its involvement in an infringement, the undertaking minded to cooperate exposes itself to sanctions, while whether the various items of information may be taken into consideration for the purposes of a possible reduction in the fine depends on how useful they are to the Commission in its task of establishing the existence of the infringement and putting an end to it.
V tomto ohledu, pokud nepoctivý úředník Komise může sabotovat úlohu svého orgánu tím, že podporuje členy protiprávního kartelu, a může tak značně komplikovat šetření vedené tímto orgánem, například zrušením nebo manipulací s důkazními materiály, tím, že informuje členy kartelu o bezprostředním předem neoznámeném šetření a odhalí jim celou strategii šetření vypracovanou Komisí, informace o takovémto úředníku musí být v zásadě považována za informaci umožňující usnadnit úlohu Komise spočívající v prokázání porušení a v zamezení jeho pokračování.
In that last regard, since a disloyal Commission official is in a position to sabotage his institution’s mission by supporting the members of an illegal cartel and may thus considerably complicate the investigation carried out by the Commission, for example by destroying or manipulating evidence, by informing the members of the cartel of a forthcoming unannounced investigation and by revealing the entire investigation strategy drawn up by the Commission, information about the existence of such an official must, in principle, be regarded as being capable of making it easier for the Commission to carry out its task of establishing an infringement and putting an end to it.
Užitečnost této informace je zvláště významná, pokud je poskytnuta na začátku šetření zahájeného Komisí o případném protisoutěžním jednání.
Such information is particularly useful when it is provided at the beginning of the investigation opened by the Commission into possible anticompetitive conduct.
Ve výše uvedeném rozsudku ze dne 8. července 2004, Mannesmannröhren-Werke v. Komise, Soud zdůraznil, že podnik musí Komisi za účelem získání snížení pokuty podle oddílu D bodu 2 sdělení o spolupráci z titulu nepopírání skutkových zjištění, poté, co se seznámil se sdělením výhrad, výslovně informovat o tom, že nemá v úmyslu zpochybnit věcnou správnost skutkových zjištění.
In Mannesmannröhren-Werke v Commission, cited above, the Court of First Instance stated that, in order to receive a reduction in the fine on the ground of not contesting the facts, in accordance with point D.2 of the Leniency Notice, an undertaking must expressly inform the Commission that it has no intention of substantially contesting the facts, after perusing the statement of objections.
Není-li takové výslovné prohlášení učiněno, nelze v pouhé nečinnosti podniku spatřovat usnadnění úlohy náležející Komisi, neboť Komise je povinna zjistit všechny skutečnosti a uvést je v konečném rozhodnutí, aniž by se přitom mohla odvolat na prohlášení učiněné podnikem za tímto účelem.
In the absence of such an express declaration, mere passivity on the part of an undertaking cannot be considered to facilitate the Commission’s task, since the Commission is required to establish the existence of all the facts in the final decision without being able to rely on a declaration by the undertaking in doing so.
Vzniká nicméně otázka, zda Komise tuto zásadu poruší, pokud sankcionuje podniky za protiprávní jednání, která již byla potrestána orgány třetích států.
The question none the less arose as to whether the Commission infringes that principle when it imposes sanctions on undertakings in respect of unlawful conduct which has already been punished by the authorities of nonmember States.
V tomto ohledu se Soud domnívá, že zásada ne bis in idem nebrání možnosti souběhu sankcí, jedné v rámci Společenství a druhé na úrovni vnitrostátní, v rámci dvou souběžně probíhajících řízení, která ale sledují odlišné cíle.
On that point, the Court of First Instance considered that the principle ne bis in idem does not preclude the possibility of concurrent sanctions, one a Community sanction, the other a national one, resulting from two sets of parallel proceedings which pursue distinct ends.
Tím spíše tuto zásadu nelze použít v případě řízení zahájených a sankcí uložených jednak Komisí a jednak orgány třetích států, jelikož tato řízení nesledují tytéž cíle.
A fortiori, that principle cannot apply where procedures are conducted and penalties imposed by the Commission on the one hand and the authorities of nonmember States on the other, provided that those procedures do not pursue the same ends.
Mimoto má Soud za to, že Komise není povinna na základě obecného požadavku ekvity zohlednit sankce uložené orgány nebo soudy třetích států, které již týž podnik nesl za stejné jednání.
Furthermore, the Court of First Instance held that the Commission was not required, under a general requirement of natural justice, to take account of penalties imposed by the authorities or the courts of a nonmember State which have already been borne by the same undertaking in respect of the same conduct.
Podmínky umožňující dojít k závěru o existenci povinnosti zohlednit sankce uložené orgánem členského státu, které již nesl tentýž podnik za stejné jednání, nejsou totiž splněny, pokud byly sankce uloženy orgány třetích států.
The conditions on which it may be concluded that there is an obligation to take account of the penalties imposed by an authority of a Member State which have already been borne by the same undertaking in respect of the same conduct are not satisfied where the penalties were imposed by the authorities of nonmember States.