natgillin/translations-raw huggingface dataset:
BASTA YA! chce svými činy a jednáním vzbudit u občanů cit pro vytvoření solidarity se všemi lidmi, kteří jsou proti terorismu a hájí demokratické hodnoty.V březnu 2002 prohlásil mluvčí iniciativy Fernando Savater před Výborem pro zahraniční věci Evropského parlamentu, že obyvatelstvo po 25 letech každodenního boje nemůže dál a že v posledních 10 letech již Baskicko opustilo10% obyvatelstva.Občanská iniciativa ¡BASTA YA! získala v červenci 2004 poradní status v hospodářské a sociální radě OSN.
BASTA YA wants to raise awareness through actions designed to display solidarity with all those who oppose terrorism and support democratic values.In March 2002 the group’s spokesman, Fernando Savater, told the European Parliament’s Committee on Foreign Affairs that, after 25 years of daily struggle, the people have had enough and, in the last ten years, 10% of the population have already left the Basque country.
Je představitelkou všech Izraelců, kteří si přejí vyřešení koniktu vyjednáváním a kteří jasně a důrazně podporují rovné právo na existenci pro oba národy a
In July 2004 BASTA YA gained a consultative status with the United Nations Economic and Social Council.
V roce 1999 začalo mezi angolskými obyvateli narůstat vědomí, že je třeba aktivně prosazovat mír a lidská práva, které bylo podporováno mírovým úsilím vedoucích představitelů církví a četných organizací občanské společnosti v duchu„dalekosáhlého národního usmíření“.V čele této mírové iniciativy stojí arcibiskup Zacarias Kamwenho, Zacarias Kamwenho, který se narodil v roce 1934 v Chimbundo (Huambo, Angola).
In 1999, renewed awareness of the need to fight for peace and human rights began to increase among the Angolan people, encouraged by the efforts of church leaders and various civil society bodies to foster “inclusive national reconciliation”.Archbishop Zacarias Kamwenho is in the vanguard of this peace movement.
V roce 1961byl vysvěcen na kněze a v roce 1995 se stal arcibiskupem Lubanga.
Born in Chimbundo (Huambo, Angola) in 1934, ordained in 1961, and made Archbishop of Lubango in1995, Dom Zacarias Kamwenho expressed his firm, impartial and determined views to all parties of the conict in an effort to achieve lasting peace through political dialogue after 26years of civil war.
Svou odhodlaností, nestranností a tvrdošíjností se vždy domohl slyšení u všech stran koniktů, aby cestou politického dialogu během dvacet šest let trvající občanské války dospěl k trvalému míru. Za jeho neúnavné nasazení pro ideál
In 2001 he was awarded the Sakharov prize in recognition of his untiring efforts for peace.The ceasefire which came about in 2002 after the killing of Jonas Savimbi, the peace talks and the general climate of support for democratisation can largely be attributed to the campaign conducted by Dom Zacarias Kamwenho and other religious and civil leaders.
V roce 2002 udělil Evropský parlament Sacharovovu cenu zakladateli křesťanského osvobozeneckého hnutí (Movimiento Cristiano Liberación) Oswaldu José Payá Sardiñasovi narozenému v roce 1952 a ocenil tak jeho neohrožené vystupování při podporování národního dialogu a prosazování demokratických změn na Kubě.I když byl za svůj kritický postoj k vládní politice Fidela Castra od mládí pronásledován a odsuzován, ve své angažované činnosti nepřestal.
She represents all Israelis who are committed to a negotiated solution to the conict and who clearly acknowledge the right of two peoples and two States to exist side by side on an equal footing. Her father is the famous General Matti Peled, who is renowned for his efforts to foster peace and progress.Her 14-year-old daughter, Smadar, was killed in an attack carried out inWest Jerusalem by a Palestinian suicide bomber.When her daughter was killed, Nurit did not give in to despair but made speeches which focused on the responsibility borne by those who implement a short sighted policy that refuses to acknowledge the rights of others and fuels hatred and conict.
V roce 1997 navrhl Payá Sardiñas projekt Varela, který prostřednictvím národního referenda požaduje svobodu myšlení a shromažďování, svobodné pluralitní volby, osvobození všech politických vězňů a také hospodářské a sociální reformy.
Nurit Peled-Elhanan founded the Israeli-Palestinian Bereaved Families Forum.Speaking to secondary school pupils in Rimini on 4 February 2004, Nurit Peled-Elhanan said “It is high time that we de ne what is happening in the Middle East in terms of criminality rather than in political and military terms ...
Tím Payá Sardiñas podpořil svůj cíl změnit politickou situaci prostřednictvím stávajících právních prostředků.
It is time to teach how to recognise false ideals and how to oppose the terrible misuse of ideals ...
Jemu a jeho spolupracovníkům se podařilo shromáždit 25.000 podpisů a předložit návrh na uskutečnění národního kongresu v květnu 2002.
It is high time ... for us to become individuals again instead of nations, individuals instead of troops, and to work together to save those children who are still alive by saying,‘enough is enough’ ”.Through their lives and their commitment, Izzat Ghazzawi and Nurit Peled-Elhanan embody the hope of a negotiated, peaceful solution to the conict between Palestinians and Israelis.
Opozice se tak poprvé postavila za manifest pod názvem„Todos Unidos“ (Všichni spolu).V březnu roku 2003 bylo 75 Kubánců (dvě třetiny z nich se aktivně účastnily kampaně za referendum) za„porušování národní nezávislosti a územní integrity“ odsouzeno k dlouhým
Their personal tragedies have not turned them into enemies; their pain has not been transformed into hatred, but instead into the energy required to find ways of respecting the rights of individual citizens.
GENERÁLNÍ TAJEMNÍK OSN KOFI ANNAN A VŠICHNI ZAMĚSTNANCI ORGANIZACE SPOJENÝCH NÁRODŮ 2003 trestům odnětí svobody.Ve svém poselství Evropskému parlamentu Oswaldo José Payá Sardiñas ujistil, že represe ze strany kubánské vlády nemohou kampaň za referendum zastavit, neboť kubánský národ si přeje změnu bez násilí.Dvě stovky poslanců EP připojily v červenci roku 2003 svůj podpis pod „iniciativu Sacharov“ a vyjádřily tak nositeli ceny svou podporu.
Parliament delegation to meet him in Cuba. Invited along with all the other Sakharov Laureates to the European Parliament in 2008, José Payá Sardiñas was not allowed to leave his country and as a result did not participate in the Conference celebrating the 20th Anniversary of the Sakharov Prize.
V roce 2003 Payá a další vůdci zahájili proces „národního dialogu“, ve kterém více než 12.000 Kubánců z ostrova i ze zahraničí diskutovalo o svých vizích budoucnosti Kuby.
UN SECRETARY GENERAL KOFI ANNAN AND ALL THE STAFF OF THE UNITED NATIONS 2003
k uctění památky Sergia Vieiry De Melly a mnoha dalších úřadníků OSN, kteří při výkonu své služby v zájmu světového míru přišli o život. Udělením Sacharovovy ceny Organizaci spojených národů ocenil Evropský parlament v roce 2003 nasazení Organizace spojených národů v boji za mír, lidská práva a základní svobody a podporu demokracie a právního státu na světě.V době globalizace bylo pod vedením Kofiho Annana vynaloženo úsilí, aby se OSN rozvinula v účinný nástroj ke zdolávání celosvětových úkolů.„Budeme pokračovat ve svém úsilí v boji proti chudobě, nemocem, klimatickým změnám a šíření ručních zbraní.
In special memory of Sergio Vieira de Mello and the many other UN officials who have lost their lives in execution of their service for peace in the world.In awarding the 2003 Sakharov Prize to the United Nations, the European Parliament gave recognition to UN action in favour of peace, human rights and fundamental freedoms and in support of democracy and the rule of law around the world.In the era of globalisation efforts have been made under Kofi Annan’s leadership to develop the UN into a more efficient instrument for global needs:“We will continue our efforts to tackle poverty, disease, climate change, and the spread of small arms.
A budeme rovněž spolupracovat v boji proti terorismu a šíření zbraní hromadného ničení.
And we will also work together to fight terrorism and the spread of weapons of mass destruction.
Organizace spojených národů se musí všem těmto hrozbám postavit najednou.“Sacharovova cena je výrazem úcty pracovníkům Organizace spojených národů, kteří pracují často za těžkých podmínek pro světový mír.
The United Nations must confront all these threats at once.”The Sakharov Prize honoured the United Nations staff who work tirelessly for world peace, often under difficult conditions.
Nasazují svůj život a mnoho z nich již bylo zabito.Cena byla udělena k uctění památky Sergia Vieiradeho Mella, vysokého komisaře OSN pro lidská práva a jednoho z nejvýznamnějších představitelů OSN, který byl v roce 2003, kdy působil jako mimořádný zmocněnec Kofiho Annana v Iráku,společně s dalšími úředníky OSN usmrcen při útoku na hlavní sídlo OSN v Bagdádu.V souvislosti s nadcházejícím 60. výročím OSN zahájil Kofi Annan období reflexe o reformě OSN.
They run the risk of losing their lives and many of them have.The Prize was awarded in special memory of SergioVieirade Mello, the United Nations High Commissioner for Human Rights and one of the worthiest representatives of the UN agents who, while serving as Kofi Annan’s special representative in Iraq, was killed in 2003 along with other UN officials in an attack on the UN Headquarters in Baghdad.In view of the forthcoming 60th anniversary of the UN, Kofi Annan launched are ection on the reform of the UN.
V roce 2005 představil Valnému shromáždění OSN zprávu „Ve větší svobodě“, v níž nastínil, jaká je jeho představa o důkladné a rozsáhlé reformě OSN.
In 2005, he presented to the UN General Assembly the report “In larger freedom”
Tato zpráva vedla mimo jiné k tomu, že v březnu 2006 byla vytvořena nová Rada pro lidská práva, která nahradila dřívější Komisi pro lidská práva, s cílem posílit aparát OSN, jenž má podporovat a chránit základní práva a zabývat se případy vážného porušování lidských práv.
In 1997 Payá Sardiñas drew up the Varela project calling for a national referendum on freedom of expression and assembly, free pluralist elections, the release of all political prisoners, and economic and social reforms. In so doing Payá Sardiñas demonstrated his support for the goal of bringing about political change using existing legal means.
Důležitou součástí činnosti asociace je také zvyšování informovanosti občanů o jejich právu na svobodu informací, které je dáno ústavou, a posilování povědomí o respektování jejich práv.
toadopt equivalent measures. Journalists are also continuously striving to improve the high, professional standard.An important part of the Association’s work involves increasing public awareness of the constitutional right to freedom of information and of how people can exercise their rights.
Proto se Běloruská asociace novinářů snaží zabránit schválení nového represivního zákona o médiích a prostřednictvím centra pro právní ochranu médií pracuje na zlepšení současného právního rámce.Dne 3. května 2005 u příležitosti Dne svobody tisku vyzvala asociace k podpoře nezávislého tisku v Bělorusku, neboť je – vzhledem k situaci v zemi – pro občany Běloruska jediným aktuálním a rozsáhlým informačním zdrojem o dění v Bělorusku a ve světě.
To this end the BAJ is working to prevent the adoption of a new repressive media law.Through its Law Center for Media Protection, the BAJ is working to improve the current regulatory framework.On 3 May 2005, World Press Freedom Day, the Association called for support for the independent press in Belarus as the only source – given the situation in the country – of up-to-date and comprehensive information for the citizens of Belarus on what is happening in the country and the rest of the world.
Běloruská asociace novinářů pokračuje i navzdory nepřátelskému režimu a krutým podmínkám ve svém úsilí o propagaci nezávislého tisku a svobody slova v Bělorusku.
The Belarusian Association of Journalists continues, despite the hostility of the regime and harsh conditions it encounters, to work for the promotion of independent journalism and freedom of speech in Belarus.
Poté, co v lednu 2007 dokončil dvě volební období ve funkci generálního tajemníka OSN, zapojil se Kofi Annan do práce několika organizací zaměřených jak na celosvětové, tak na specificky africké otázky.
where he outlined his vision for a comprehensive and extensive reform of the UN. Among other things, this resulted in the creation in March 2006 of a new Human Rights Council, to replace the old Commission on Human Rights, and aiming to strengthen the world body’s machinery to promote and protect fundamental rights, and deal with major human rights o enders.After completing two five-year terms as the UN Secretary General in January 2007, K o Annan has been involved with several organizations having both global and African focuses.
Kromě dalších funkcí byl také jmenován předsedou ženevské organizace Global Humanitarian Forum (Globální humanitární fórum) a stal se také členem iniciativy nazvané„Global Elders“, což je skupina osobností, která usiluje o to, aby„svou moudrostí, nezávislým vedením a morální bezúhonností přispěla k řešení některých z nejpalčivějších problémů světa“.Jakožto předseda panelu předních afrických osobností se K. Annan zúčastnil vyjednávání směřujícího k ukončení občanských nepokojů v Keni, k nimž došlo počátkem roku 2008, a podařilo se mu dosáhnout vyřešení této krize podpisem dohody o ustavení koaliční vlády prezidentem Mwaim Kibakim a Railou Odingou v únoru 2008.
Among other things, he was appointed president of the Global Humanitarian Forum in Geneva and became a member of the Global Elders, a group of leaders “to contribute their wisdom, independent leadership and integrity to tackling some of the world’s toughest problems”.As head of the Panel of Eminent African Personalities, Annan participated in the negotiations to end the civil unrest in Kenya at the beginning of 2008 and successfully achieved a resolution of the crisis whereby President Mwai Kibaki and Raila Odinga signed a coalition government agreement in February 2008.
ŽENY V BÍLÉM
LADIESIN WHITE
BĚLORUSKÁ ASOCIACE NOVINÁŘŮ
THE BELARUSIAN ASSOCIATION OF JOURNALISTS
Běloruská asociace novinářů má mezi nositeli ceny významné postavení díky svému angažovanému postoji za svobodu slova a podporu nezávislé a profesionální žurnalistiky.Sdružení zastupuje téměř 1.000 pracovníků působících v médiích a ve velmi těžkých podmínkách se zasazuje o ochranu legitimních práv novinářů, kteří se nezřídka stávají oběťmi zastrašování, šikanování, trestního stíhání a nuceného exilu.
The Belarusian Association of Journalists (BAJ) occupies a pre-eminent position among the prize winners for its commitment to the cause of freedom of speech and the promotion of independent and professional journalism in Belarus.Representing almost 1000 media workers, the Association works under extremely difficult conditions to protect the legitimate rights of journalists, who are often the victims of intimidation, harassment, criminal prosecution and expatriation.
V jednotlivých případech bylo možné na základě bezodkladného zásahu Běloruské asociace novinářů volat k odpovědnosti osoby, které novinářům vyhrožovaly smrtí.
In a number of individual cases, prompt intervention by the BAJ has enabled those responsible for death threats against journalists to be brought to account.
I přesto, že neexistuje nezávislá justice, poskytovali často právní zástupci žurnalistů a médií, kteří jsou členy Běloruské asociace novinářů, úspěšně právní pomoc.Asociace navíc zastává velmi důležitou úlohu pozorovatele.
Despite the lack of an independent judiciary, the BAJ’s lawyers have frequently been successful in representing journalists and the media in court.
Dokumentuje konflikty mezi státní mocí a nestátními médii, poskytuje rady tisku a vyzývá úřady, aby činily patřičná opatření. Novináři se i nadále zasazují o neustálé zvyšování profesní úrovně.
The Association also plays an important role as an observer, documenting conicts between government authorities and the non-government media, advising newspapers and inviting the authorities
„Ženy v bílém“ z Kuby byly jedním ze tří laureátů Sacharovovy ceny za rok 2005.
The Ladies in White from Cuba were one of the three laureates of the Sakharov Prize in 2005.
Udělením ceny jim Evropský parlament vyjádřil uznání za jejich odvahu a odhodlání bojovat za lidská práva na Kubě a připomněl, že 75 politických disidentů zatčených v březnu 2003 se stále nachází ve vězení, a to pouze za to, že kritizovali nedostatek politické svobody ve své zemi.
With the award, the European Parliament recognised their courage and commitment to the cause of human rights in Cuba and drew attention to the continuing detention of the 75 political dissidents imprisoned since March 2003, most for simply criticising the lack of political freedom in the country.
Ozvat se proti vládě je na Kubě protistátní akt trestaný až 25 lety vězení.Díky ženám, matkám a dcerám, které svými nenásilnými protesty obracejí pozornost mezinárodní veřejnosti k situaci vězněných osob, selhaly veškeré snahy, aby se na tyto vězně zapomnělo.
In Cuba, speaking out against the government is a subversive act punished by up to 25 years in prison.Any attempt to forget about the prisoners has failed as their wives, mothers and daughters have brought international attention to their situation through their peaceful protest.
Skupina, která si sama říká „Ženy v bílém“ („Damas de Blanco“), vznikla jako spontánní hnutí na začátku roku 2004. Není politickou stranou a nemá vztah k žádné politické organizaci.
They call themselves the Ladies in White (Damas de Blanco) and were formed as a spontaneous movement in early 2004.They are not a political party or bound to a political organisation of any type.
Ženy nosí bílé šaty jako symbol neviny a čistoty po vzoru žen, které v sedmdesátých letech používaly podobnou taktiku s cílem získat informace o svých dětech, jež zmizely v době vojenské diktatury.Tyto ženy, Madres de la Plaza de Mayo, byly oceněny Sacharovovou cenou v roce 1992.
By wearing white to symbolise innocence and purity they act like the women who used a similar tactic in the1970s to demand information about their children who went missing during the
Ženy v bílém se každou neděli účastní bohoslužby v kostele Santa Rita a poté kráčí pokojným průvodem havanskou Pátou avenue s květinami v rukou a požadují propuštění svých blízkých a všech, kteří jsou na ostrově protiprávně zadržováni.
Every Sunday, the Ladies in White attend religious services in the Church of Santa Rita, after which they peacefully walk down Havana’s Fifth Avenue, flowers in hand, calling for the liberation of their loved ones and for all those arbitrarily incarcerated on the island.
Zpočátku psaly dopisy kubánským úřadům, ale nikdy nedostaly jedinou odpověď.
Initially, they started writing letters to the Cuban authorities but they did not get a single reply.
Je to po 47 letech poprvé, kdy kubánské ženy vyšly do ulic na protest proti nespravedlivému věznění.Navzdory vyhrůžkám a urážkám neustávají Ženy v bílém ve svém boji za práva kubánských politických vězňů a za důstojný život pro všechny obyvatele Kuby.
It was the first time in 47years that women in Cuba have gone out into the street to protest against unjust imprisonment.Despite having been threatened and insulted, the Ladies in White continue to stand up for the rights of Cuban political prisoners and the dignity of all Cuban people.
Nejtvrdší útok zažily dne 20. března 2004 – na Květnou neděli – kdy byly napadeny a uráženy členkami provládní Federace kubánských žen.
The most serious attack on them was 20 March 2004 – Palm Sunday – when they were assaulted and insulted by members of the pro-government Federation of Cuban Women.
Své výzvy k nastolení práva a své požadavky na okamžité a bezpodmínečné propuštění všech politických vězňů vyjadřují nenásilnou formou.
Their demand for justice and their call for the immediate and unconditional release of all political prisoners is carried forward by a peaceful struggle.
Jsou sjednoceny v obavách o své nejbližší, kteří ve vězení zakoušejí nesnesitelné podmínky.
They are united in their anguish in the face of the appalling conditions their loved ones are suffering as prisoners.
Ženy v bílém vyzývají k solidaritě všech lidí při podpoře jejich boje.Skupina zvolila pět žen, které měly jménem Žen v bílém převzít cenu na slavnostním ceremoniálu v Evropském parlamentu ve Štrasburku. Jsou to Laura Pollánová, žena Héctora Masedy, Miriam Leivová, žena Oscara Espinosy Chepeho, Berta Solerová, žena Ángela Moyi, Loyda Valdésová, žena Afreda Felipa Fuenteho, a Julia Núnezová, žena Adolfa Fernándeze Saínze.Kubánské úřady nepovolily představitelkám této skupiny opustit zemi, aby ve Štrasburku cenu převzaly.
The Ladies in White have called for solidarity amongst all peoples for their cause.Five women: Laura Pollán, the wife of Héctor Maseda, Miriam Leiva, the wife of Oscar Espinosa Chepe, Berta Soler, the wife of Ángel Moya, Loyda Valdés, the wife of Alfredo Felipe Fuente, and Julia Núnez, the wife of Adolfo Fernández Saínz, were selected by the group to receive the Prize on behalf of the Ladies in White at the ceremony of the European Parliament in Strasbourg.The Cuban authorities did not authorise the representatives to leave the country to receive the Prize in Strasbourg.
Evropský parlament nadále trvá na právu Žen v bílém převzít Sacharovovu cenu na plenárním zasedání.
The European Parliament continues to insist on their right to receive the Prize in person at a plenary session.
chudé vesnici jako dcera mulláha – šíitského duchovního.
One of the 2005 Sakharov Prize winners was Hauwa Ibrahim, a 37 year-old human rights lawyer from Abuja, Nigeria, and a mother of two sons.
Povolání právničky se v jejím životopisu objevit nemělo.Ve dvanácti se měla vdát, a její vzdělání tak mělo skončit základní školou.
She was born in a small, poor village, the daughter of a Mullah.
Ona však osud, který jí byl určen, odmítla.Hauwa Ibrahimová je jednou z mála žen, které vykonávají povolání advokáta v Nigérii.
A career as a lawyer was not supposed to figure in her destiny.
Její práce ji zavedla do venkovských provincií, kde nezbývalo než cestovat na velbloudu či na oslu, chtěla-li se dostat do odlehlých vesnic.
At the age of 12 she was supposed to get married and her studies ought to have ended at primary school, but she refused this destiny.As one of only a few women lawyers practising in northern Nigeria, her work took her into the rural hinterland, where she had to travel by camel or donkey to get to the villages.
O této době hovoří jako o nejlepších letech svého života, kdy měla možnost působit v kraji, z nějž sama pochází.Je si vědoma toho, jak obrovský význam má vzdělání jako prostředek ke zlepšování postavení žen a jako obrana pro ty, kteří nejvíce strádají.
She describes this time as among the best of her life, because she was able to relate to the grassroots that she came from.She is acutely aware of the importance of education in the empowerment of women and as a defence for those facing the greatest deprivation.
Chudoba a negramotnost jsou spojené nádoby – a nevědomost je živnou půdou pro fundamentalismus.
Poverty and illiteracy go hand in hand – and fundamentalism feeds on ignorance.
Hauwa Ibrahimová, která byla sama vychována v muslimské víře, proti náboženskému fundamentalismu neúnavně bojuje svou prací.
Hauwa Ibrahim, who was brought up as a Muslim herself, works tirelessly to fight against religious fundamentalism.
Hauwa Ibrahimová si vybudovala opravdu výjimečnou praxi: obhajuje osoby odsouzené podle islámského práva šaría, které se používá ve dvanácti severních státech Nigérie.
Hauwa Ibrahim has built up what can only be described as an extraordinary practice: defending people who are condemned under Islamic Sharia law which is applied in 12 northern states of Nigeria.
Lidé jsou stále odsuzováni k trestu smrti, ačkoli se v současné době rozsudky nevykonávají.
Death sentences, although not carried out for the moment, continue to be handed down.