natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Do pravomoci chambre de l’instruction de la cour d’appel však spadá zcela nezávislé posouzení legality požadovaného vydání v rámci kontradiktorního řízení.
Nevertheless, the jurisdiction of the indictment division of the court of appeal extends to making an entirely independent assessment, in an inter partes procedure, of the lawfulness of the extradition sought.
Pokud je stanovisko tohoto soudu, co se vydání týče záporné, vyžádaná
If its opinion is unfavourable to extradition, it
10 — Pokud jde o německé právo, viz zejména popis obsažený v rozsudku ze dne 17. července 2008, Kozlowski (C-66/08, Sb. rozh. s. I-6041, body 14 a 15).
10 — For German law, see for example the description in the judgment in Case C-66/08 Kozlowski [2008] ECR I-6041, paragraphs 14 and 15.
V této věci Soudní dvůr nezpochybnil soudní povahu řízení před německým předkládajícím soudem.
In that case, the Court did not cast doubt on the judicial nature of the procedure before the referring German court.
SANTESTEBAN GOICOECHEA jsou v podstatě založeny na následujících úvahách:
SANTESTEBAN GOICOECHEA are essentially based on the following considerations: displaced only in exceptional circumstances.
S výjimkou takových případů je Soudní dvůr v zásadě povinen rozhodnout o předběžných otázkách týkajících se výkladu aktů uvedených v čl.
Except in such cases, the Court is in principle bound to give a ruling on questions relating to the interpretation of the acts referred to in Article 35(1) EU.
Ze všech těchto důvodů je třeba projednávanou žádost o rozhodnutí o předběžné otázce prohlásit za přípustnou.
For all those reasons, the reference for a preliminary ruling must be declared admissible.
III – Analýza předběžných otázek
III — Analysis of the questions referred
Francouzská republika v souladu s článkem 32 rámcového rozhodnutí prohlásila, že bude nadále projednávat žádosti v souvislosti s jednáním spáchaným před 1. listopadem 1993 v souladu s režimem vydávání platným před 1. lednem 2004, a nikoliv podle zatýkacího rozkazu.
— second, the French Republic has stated, pursuant to Article 32 of the Framework Decision, that it will continue to deal with requests relating to acts committed before 1 November 1993 not in accordance with the arrest warrant system but in accordance with the extradition system applicable before 1 January 2004.
Úmluva z roku 1996 byla však ve Francii platná až od 1. července 2005.
However, the 1996 Convention has been applicable in France only from 1 July 2005.
A – Úvodní poznámky
A — Preliminary observations
Pochybnosti předkládajícího soudu ohledně použitelnosti úmluvy z roku 1996
The national court’s doubts as to the applicability of the 1996 Convention
Za těchto podmínek se může zdát, že existuje „mezera“ v režimu vydávání použitelném mezi Francouzskou republikou a Španělským královstvím, pokud jde o takové jednání, jaké je předmětem původního řízení, spáchané před 1. listopadem 1993.
In those circumstances, there might prove to be a ‘lacuna’ in the extradition system applicable between the French Republic and the Kingdom of Spain in relation to acts, such as those at issue in the main proceedings, committed before 1 November 1993.
Cílem obou předběžných otázek je objasnit, zda taková mezera existuje, či nikoliv.
The two questions referred for a preliminary ruling seek to clarify whether or not such a lacuna exists.
Z uvedeného obecného pravidla však existuje několik výjimek, které jsou stanoveny v čl. 31 odst.
However, that general rule has exceptions, which are set out in Articles 31(2) and (3) and 32 of the Framework Decision.
Francouzská republika tak prohlásila, že bude nadále vyřizovat žádosti v souvislosti s jednáním spáchaným před 1. listopadem 1993 v souladu s režimem vydávání platným před 1. lednem 2004.
Thus the French Republic stated that it would continue to deal with requests relating to acts committed before 1 November 1993 in accordance with the system of extradition applicable before 1 January 2004.
Vzhledem k tomu, že k jednání vytýkanému I. P. Santesteban Goicoecheovi došlo v roce 1992, musí být dotčená žádost o vydání ze strany Španělského království Francouzskou republikou projednána podle režimu platného před 1. lednem 2004, a nikoliv podle řízení týkajícího se evropského zatýkacího rozkazu.
As the acts of which Mr Santesteban Goicoechea is accused were committed in 1992, the present request for extradition submitted by the Kingdom of Spain will therefore have to be dealt with by the French Republic in accordance with the system applicable before 1 January 2004, not in accordance with the European arrest warrant procedure.
31 odst. 2 čtvrtého pododstavce rámcového rozhodnutí, zatímco vykonávající členský stát vyloučil použití řízení o evropském zatýkacím rozkazu prohlášením ve smyslu článku 32 rámcového rozhodnutí.
By its first question the referring court seeks essentially to know whether Article 31(1) of the Framework Decision prohibits a request for extradition from being dealt with in accordance with the rules laid down by an international convention, where the requesting Member State has not notified its intention to apply that international convention under the fourth subparagraph of Article 31(2) of the Framework Decision, although the executing Member State has for its part excluded the application of the European arrest warrant procedure by a statement under Article 32 of the Framework Decision.
Bez dalšího je třeba zdůraznit, že žádosti o vydání obdržené před 1. lednem 2004 se v zásadě řídí řízením ve věcech evropského zatýkacího rozkazu 12.
It should be emphasised, at the outset, that requests for extradition received as from 1 January 2004 are in principle governed by the European arrest warrant procedure.
Takové je obecné pravidlo stanovené čl. 32 druhou větou rámcového rozhodnutí.
12That is the general rule laid down by the second sentence of Article 32 of the Framework Decision.
Z toho vyplývá, že taková žádost o vydání, jako je žádost zaslaná Španělským královstvím dne 2. června 2008, by měla být v zásadě projednána podle řízení o evropském zatýkacím rozkazu 13.
It follows that a request for extradition such as that made by the Kingdom of Spain on 2 June 2008 should in principle be dealt with under the European arrest warrant procedure. 13
Podle informací poskytnutých předkládajícím soudem neexistuje žádné oznámení Španělského království, které by uvádělo, že si přeje nadále uplatňovat stávající dohody, jako například úmluvu z roku 1996, která
According to the information provided by the referring court, there is no notification by the Kingdom of Spain that it wishes to continue applying preexisting agreements such as the 1996 Convention, which
SANTESTEBAN GOICOECHEA je základem pro dotčenou žádost o vydání, nebo též úmluvu ze dne 13. prosince 1957 14.
SANTESTEBAN GOICOECHEA extradition system existing between the Nordic cooperation countries.
klad režim vydávání mezi zeměmi severské spolupráce 16.
16 it used as the basis for the present extradition request, or indeed the Convention of 13 December 1957. 14
Takový výsledek se však nezdá v souladu s obecnou strukturou rámcového rozhodnutí a jeho cíli.
However, such a result would appear to be inconsistent with the general scheme and objectives of the Framework Decision.
Z toho lze vyvodit, že tato oznámení musí být chápána jako výhradně deklaratorní akty, které nepředstavují podmínku, jež by musela být nutně splněna ještě před použitím stávajících nebo nových dohod.
It may be concluded that those notifications are to be understood as purely declaratory acts which are not a necessary condition precedent for the application of preexisting or new agreements.
Mimoto článek 31 rámcového rozhodnutí musí být vykládán s přihlédnutím k hlavnímu cíli rámcového rozhodnutí, kterým je přispívat k vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva, což předpokládá zdokonalení a zrychlení postupů vydávání osob 17.
Moreover, Article 31 of the Framework Decision must be interpreted in the light of the principal objective of that decision, namely to contribute to the creation of an area of freedom, security and justice, which involves improving and accelerating extradition procedures.
31 odst. 2 rámcového rozhodnutí se týká jen účinnějších řízení o vydání, než je řízení o evropském zatýkacím rozkazu, která toto řízení mohou doplnit či zdokonalit, jako je napří-
The French Republic rightly adds that Article 31(2) of the Framework Decision in fact refers only to extradition procedures that are more ambitious than the European arrest warrant procedure and are capable of supplementing and improving that procedure, such as for example the
14 — Evropská úmluva o vydávání, podepsaná v Paříži, uzavřená v rámci Rady Evropy (dále jen „úmluva z roku 1957“).
14 — European Convention on Extradition, signed at Paris, concluded within the framework of the Council of Europe (‘the 1957 Convention’).
17 — Viz v tomto smyslu první a pátý bod odůvodnění rámcového rozhodnutí.
17 — See, to that effect, the first and fifth recitals in the preamble to the Framework Decision.
15 — Viz čtvrtý bod odůvodnění rámcového rozhodnutí.
15 — See the fourth recital in the preamble to the Framework Decision.
C – K druhé předběžné otázce rozhodnutí má tedy také za cíl zdokonalit a zrychlit postupy vydávání a nemá zjevně za cíl tyto postupy zpomalit nebo je ztížit 18.
C — The second question is thus also intended to improve and accelerate extradition procedures, and certainly does not have the aim of slowing them down or making them more difficult.
Podstatou druhé otázky předkládajícího soudu je, zda je členský stát, který učinil prohlášení ve smyslu článku 32 rámcového rozhodnutí oprávněn projednávat žádosti o vydání na základě úmluvy podepsané před 1. lednem 2004, která však v uvedeném členském státě vstoupila v platnost až po tomto datu.
By its second question, the referring court seeks essentially to know whether a Member State which has made a statement under Article 32 of the Framework Decision is allowed to deal with requests for extradition in accordance with a convention which was signed before 1 January 2004 but became applicable in that Member State after that date.
Z kontextu žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, jakož i vyjádření účastníků řízení vyplývá, že tato otázka se týká úmluvy z roku 1996, o kterou opřelo Španělské království v projednávaném případě svou žádost o vydání ze dne 2. června 2008.
It appears from the context of the reference and the observations of the parties that this question targets the 1996 Convention, on which the Kingdom of Spain based its extradition request of 2 June 2008.
Z toho vyplývá, že ve dvoustranných vztazích mezi dvěma členskými státy mohou být takové stávající dohody, jako jsou úmluva z roku 1996 a úmluva z roku 1957, považovány za nahrazené rámcovým rozhodnutím pouze tehdy, pokud je mezi těmito členskými státy účinně uplatňováno rámcového rozhodnutí.
It follows that, in bilateral relations between two Member States, preexisting agreements such as the 1996 and 1957 Conventions can be regarded as replaced by the Framework Decision only to the extent that the Framework Decision is actually applied between those Member States.
Pokud jeden ze dvou členských států, tj. v projednávaném případě Francouzská republika, neuplatňuje rámcové rozhodnutí na některé žádosti o vydání, je možné tyto žádosti zaslat a projednat na základě stávajících dohod za podmínky článku 32 rámcového rozhodnutí.
For as long as one of those two Member States, in this case the French Republic, does not apply the Framework Decision to certain extradition requests, those requests can be made and dealt with in accordance with the preexisting agreements, subject to Article 32 of the Framework Decision.
Úmluva z roku 1996 byla sice podepsána před 1. lednem 2004 uvedeným v článku 32 rámcového rozhodnutí, ale vstoupila v platnost pro Francouzskou republiku až dnem 1. července 2005 19, a to pro žádosti o vydání obdržené po tomto datu 20.
The 1996 Convention was indeed signed before 1 January 2004, the date referred to in Article 32 of the Framework Decision, but it did not become applicable for the French Republic until 1 July 2005, 19and then only for requests for extradition received after that date.
Vyvstává tedy otázka, zda lze úmluvu z roku 1996 považovat za součást „režimu vydávání platného před 1. lednem 2004“ ve vztazích mezi Španělským královstvím a Francouzskou republikou.
20The question therefore arises of whether the 1996 Convention may be regarded as forming part of ‘the extradition system applicable before 1 January 2004’ in relations between the Kingdom of Spain and the French Republic.
Ze všech výše uvedených důvodů je třeba na první otázku odpovědět záporně.
For all the above reasons, the first question must be answered in the negative.
20 — Článek 18 odst. 5 úmluvy z roku 1996.
20 — Article 18(5) of the 1996 Convention.
Odpověď na tuto otázku se zdá na první pohled záporná, protože úmluva z roku 1996 nebyla ve Francii ke dni 1. ledna 2004 v platnosti, přičemž na toto datum odkazuje článek 32 rámcového rozhodnutí.
At first sight, a negative answer to the question seems to be required, since the 1996 Convention was not applicable in France on 1 January 2004, the date to which Article 32 of the Framework Decision refers.
V projednávaném případě by se tedy měla použít úmluva z roku 1957, a nikoliv úmluva z roku 1996.
It would thus be the 1957 Convention, not the 1996 Convention, which should be applied in the present case.
členský stát ještě nenutí „zmrazit“ své vnitrostátní právo ve stavu, v jakém se použilo na takové žádosti před 1. lednem 2004.
extradition requests from the European arrest warrant procedure does not oblige that State to ‘freeze’ its domestic law at the state in which it applied to such requests before 1 January 2004.
Nelze tvrdit, že dotyčný členský stát má pouze na výběr mezi zachováním statu quo k 1. lednu 2004 nebo řízením o evropském zatýkacím rozkazu.
It cannot be maintained that the Member State concerned is limited to choosing between the status quo as at 1 January 2004, on the one hand, and the European arrest warrant procedure, on the other.
S přihlédnutím k účelu rámcového rozhodnutí nic nebrání tomu, aby členský stát postupně přizpůsobil svůj postup vydávání použitelný na dřívější věci, kterých se týká jeho prohlášení na základě uvedeného článku 32.
In view of the purpose of the Framework Decision, nothing prevents a Member State from adapting, little by little, the extradition procedure it applies to old cases covered by its statement under Article 32.
Taková odpověď by však dostatečně nezohlednila obecnou strukturu a cíle rámcového rozhodnutí.
However, such an answer would not take sufficient account of the general scheme and objectives of the Framework Decision.
Jak bylo vysvětleno výše 21, hlavním cílem rámcového rozhodnutí je přispět k vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva, což předpokládá zdokonalení a zrychlení postupů vydávání 22.
As explained above, 21the principal aim of the Framework Decision is to contribute to creating an area of freedom, security and justice, which involves improving and accelerating extradition procedures. 22
Členskému státu je naopak dovoleno, aby postupně zdokonaloval své procesní právo použitelné na žádosti o vydání, které nechtěl bez dalšího podrobit řízení o evropském zatýkacím rozkazu.
On the contrary, a Member State remains entitled to improve gradually its procedural law applicable to extradition requests which it did not wish to subject at the outset to the European arrest warrant system.
Za tímto účelem může zejména uvést v platnost takovou mezinárodní úmluvu, jakou je úmluva z roku 1996, kterou již uzavřel před 1. lednem 2004, ale která ještě vyžaduje ratifikaci a učinění kroků k její použitelnosti 23.
To that end, it may in particular bring into force an international convention — such as the 1996 Convention — which it had concluded before 1 January 2004 but which had not yet been ratified and made applicable.
Takové zdokonalení příslušných postupů je zcela v souladu s obecnou strukturou a cílem rámcového rozhodnutí 24.
23 Such an improvement of the applicable procedures is entirely consistent with the general scheme and objective of the Framework Decision. 24
23 — Viz článek 18 úmluvy z roku 1996.
23 — See Article 18 of the 1996 Convention.
Tím, že článek 32 rámcového rozhodnutí stanoví možnost odchýlit se od řízení o evropském zatýkacím rozkazu, nevylučuje, že členské státy mohou vyvinout postupy vydávání platné mezi nimi tím, že je zdokonalí a postupně zrychlí.
In providing for the possibility of derogating from the European arrest warrant procedure, Article 32 of the Framework Decision does not prevent the Member States from developing the extradition procedures applicable between them by gradually improving and accelerating them.
Pouhá skutečnost, že některý členský stát vyloučí prostřednictvím prohlášení ve smyslu článku 32 rámcového rozhodnutí některé žádosti o vydání z řízení o evropském zatýkacím rozsahu, tento
The mere fact that a Member State, by means of a statement pursuant to Article 32 of the Framework Decision, removes certain
21 — Viz část týkající se první předběžné otázky, zejména bod 24 tohoto zaujetí stanoviska.
21 — See the section on the first question, especially point 24 above.
22 — Viz v tomto smyslu první a pátý bod odůvodnění rámcového rozhodnutí.
A fortiori, such an improvement of the procedure must be possible with respect to requests for extradition which are outside the scope of the European arrest warrant procedure.
24 — I pokud jde o žádosti o vydání spadající do působnosti řízení o evropském zatýkacím rozkazu, čl.
22 — See to that effect the first and fifth recitals in the preamble to the Framework Decision.
NÁZOR GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY J. KOKOTT – VĚC C-296/08 PPU rozhodnutím, které uvádí uvedenou úmluvu mezi mezinárodními nástroji, které jsou součástí acquis Evropské unie 26.
VIEW OF MRS KOKOTT — CASE C-296/08 PPU moreover supported by the Framework Decision itself, which lists that convention as one of the international instruments forming part of the acquis of the European Union. 26
Článek 32 rámcového rozhodnutí by měl být přinejmenším vykládán v tom smyslu, že nebrání následnému zdokonalení režimu vydávání platného ve vykonávajícím členském státě před 1. lednem 2004.
At the very least, Article 32 of the Framework Decision should be interpreted as not preventing the subsequent improvement of an extradition system applicable in the executing Member State before 1 January 2004.
Z výše uvedených důvodů je třeba na druhou otázku odpovědět kladně.
For all the above reasons, the second question should be answered in the affirmative.
D – Obecné zásady
D — General principles
Tím, že Francouzská republika dne 1. července 2005 uvedla v platnost úmluvu z roku 1996 byl právě zdokonalen takovýto stávající režim.
It was such a preexisting extradition system that was improved on 1 July 2005 by the implementation with respect to the French Republic of the 1996 Convention.
Stejně tak i úmluva z roku 1957 stanovila ve svém článku 28 možnost smluvních stran uzavřít mezi sebou dvoustranné nebo mnohostranné dohody k doplnění ustanovení této úmluvy nebo k usnadnění použití zásad v této úmluvě obsažených.
25Simi-larly, the 1957 Convention already provided, in Article 28, for the contracting parties to be able to conclude bilateral or multilateral agreements between themselves to supplement its provisions or facilitate the application of its principles.
Ve svém vyjádření předloženém Soudnímu dvoru I. P. Santesteban Goicoechea tvrdí, že použití úmluvy z roku 1996 v projednávaném případě porušuje obecné právní zásady a základní práva.
In his observations to the Court, Mr Santesteban Goicoechea submits that the application of the 1996 Convention would clash, in the present case, with the general principles of law and with fundamental rights.
Závěr, že úmluva z roku 1996 doplňuje a zdokonaluje stávající režim vydávání ve smyslu článku 32 rámcového rozhodnutí, je navíc podpořen samotným rámcovým
The conclusion that the 1996 Convention supplements and improves a preexisting extradition system within the meaning of Article 32 of the Framework Decision is
Podle článku 6 EU je Evropská unie založena na zásadě právního státu a ctí základní práva zaručená EÚLP 27a ta, jež vyplývají z ústavních tradic společných členským státům, jako obecné zásady práva Společenství. Z toho vyplývá, že když členské státy
Under Article 6 EU, the European Union is founded on the rule of law and respects fundamental rights as guaranteed by the European Convention on Human Rights 27and as they result from the constitutional traditions common to the Member States,
26 — Čtvrtý bod odůvodnění rámcového rozhodnutí.
26 — Fourth recital in the preamble to the Framework Decision.
V důsledku toho již nesmí být vydání odmítnuto z důvodu, že se jedná o „politický“ trestný čin.
The consequence is that extradition may no longer be refused on the ground that the offence is ‘political’.
27 — Evropská úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod, podepsaná v Římě dne 4. listopadu 1950 (dále jen „EÚLP“).
27 — European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms signed in Rome on 4 November 1950 (‘the ECHR’).
SANTESTEBAN GOICOECHEA němu v trestní oblasti ve smyslu článku 6 EÚLP 32.
SANTESTEBAN GOICOECHEA and obligations or of any criminal charge against him within the meaning of Article 6 of the ECHR.
1 listiny základních práv Evropské unie, vyhlášené v Nice dne 7. prosince 2000 (Úř. věst. C 364, s. 1)].
It follows that the Member States are subject to review of the conformity of their acts with the Treaties and the general principles of law when they implement the law of the Union 28(see also Article 51(1) of the Charter of Fundamental Rights of the European Union proclaimed in Nice on 7 December 2000 (OJ 2000 C 364, p. 1)).
Nicméně je třeba přezkoumat, zda obecné právní zásady Evropské unie brání tomu, aby Francouzská republika projednala žádost o vydání Španělské republiky založenou na úmluvě z roku 1996.
It remains to be examined, however, whether general principles of European Union law preclude the French Republic from dealing with the request for extradition made by the Kingdom of Spain in accordance with the 1996 Convention.
I. P. Santesteban Goicoechea s poukazem zejména na zásadu legality a zákazu zpětné účinnosti přísnějších trestních norem, jakož i na zásadu právní jistoty.
Mr Santesteban Goicoechea refers in particular to the principle of the legality and non-retroactivity of the more severe criminal law and the principle of legal certainty.
Lze tudíž tvrdit, že členské státy se nemohou dovolávat článku 32 rámcového rozhodnutí s cílem uplatňovat režim vydávání, který není v souladu se základními právy 29.
It could therefore be argued that the Member States may not rely on Article 32 of the Framework Decision to apply an extradition system which is not consistent with fundamental rights.
Není však nutné, aby Soudní dvůr rozhodl o této otázce v rámci probíhajícího naléhavého řízení o žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce.
29It is not essential for the Court to rule on this point in the present proceedings, however.
Otázka předně není součástí žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce.
First, the point is not part of the reference for a preliminary ruling.
Navíc se zdá, že by byly porušeny obecné zásady, jak bude dokázáno níže.
Moreover, the general principles do not appear to have been breached, as will be shown below.
EÚLP nezakotvuje právo ani neobsahuje ustanovení o podmínkách, za kterých lze vydání vyhovět, ani o postupu, který je třeba použít 31.
31 Moreover, the extradition procedure does not concern the determination of the applicant’s civil rights
Pokud jde o zásadu legality vymezení trestných činů a trestů (nullum crimen, nulla poena sine lege), je třeba připomenout, že tato zásada je součástí obecných zásad práva, které jsou základem ústavních tradic společných členským státům.
As regards the principle of the legality of criminal offences and penalties (nullum crimen, nulla poena sine lege), it should be recalled that this is one of the general legal principles underlying the constitutional traditions common to the Member States.
Byla rovněž zakotvena několika mezinárodními
It has been enshrined in various international