natgillin/translations-raw huggingface dataset:
2008 – VĚC C-124/07
2008 — CASE C-124/07
B. Ostatní případy osvobození
B. Other exemptions
Aniž jsou dotčeny jiné předpisy Společenství, osvobodí členské země od daně následující plnění, a to za podmínek, které samy stanoví k zajištění správného a jednoznačného uplatňování těchto osvobození a k zamezení jakýchkoli daňových úniků, vyhýbání se daňovým povinnostem či zneužití daňového režimu: a) pojišťovací a zajišťovací operace včetně souvisejících služeb poskytovaných pojišťovacími makléři a pojišťovacími agenty;
Without prejudice to other Community provisions, Member States shall exempt the following under conditions which they shall lay down for the purpose of ensuring the correct and straightforward application of the exemptions and of preventing any possible evasion, avoidance or abuse:
Článek 1 zákona o dani z obratu z roku 1968 (Wet op de omzetbelasting 1968, dále jen „Wet OB 1968“), ve svém znění použitelném na spor v původním řízení, zní následovně:
Article 1 of the Law of 1968 on turnover tax (Wet op de omzetbelasting 1968, hereinafter ‘the 1968 Law’), in the version applicable in the main proceedings, is drafted in the following terms:
„Daň nazvaná ‚daň z obratu‘ se vybírá z: a. dodání zboží nebo poskytování služeb, která v Nizozemsku uskuteční podnikatelé v rámci svého podniku;
(a) the supply of goods or services effected in the Netherlands by traders in the course of their business;
[…] k. pojišťovací operace a služby poskytované pojišťovacími agenty;
… k. insurance transactions and services performed by insurance agents;
Žalobkyně v původním řízení jedná jako delegovaný zástupce VDL Polisassuradeuren BV (dále jen „VDL“), která je společností podle nizozemského práva, jež sama vykonává funkce pojišťovacího makléře a pojišťovacího agenta.
The appellant in the main proceedings acts as a sub-agent on behalf of VDL Polisassuradeuren BV (‘VDL’) a company incorporated under Netherlands law which itself acts as an insurance broker and insurance agent.
VDL jedná jednak jako zprostředkovatel při uzavírání pojistných smluv, a jednak jako „zplnomocněný zástupce“ pro některé pojišťovny.
VDL acts as an insurance agent in the conclusion of insurance contracts and as an ‘authorised agent’ for certain insurance companies.
Z tohoto důvodu VDL samostatně uzavírá pojistné smlouvy jménem těchto pojišťoven.
In that capacity, VDL concludes insurance contracts independently in the name of those insurers.
Činnosti, které vykonává žalobkyně ve věci v původním řízení jménem a na účet VDL, se týkají uzavírání pojistných smluv, zpracovávání převodů pojistek, vystavování takových pojistek, úhrady provizí a poskytování informací pojišťovně a majitelům pojistek.
The activities which the appellant in the main proceedings carries out in the name and on behalf of VDL concern the conclusion of insurance contracts, the processing of transfers of insurance policies, the issue of such policies, the payment of commissions and provision of information to the insurance company and policyholders.
Krom toho z vlastní iniciativy nezávisle navrhuje a uzavírá nová pojištění.
In addition, it offers and concludes new insurance policies independently and on its own initiative.
Na základě smlouvy zavazující VDL a žalobkyni ve věci v původním řízení tato posledně uvedená získává od VDL za plnění, která jí poskytuje, odměnu rovnající se 80 % provize zaplacené společnosti VDL za uzavření pojistné smlouvy.
Under the contract between VDL and the appellant in the main proceedings, the latter receives from VDL, in return for the services provided, a commission equal to 80% of the commission paid to VDL for the conclusion of an insurance contract.
V případě předčasného ukončení takové smlouvy musí část odměny, která jí byla zaplacena, vrátit poměrně v závislosti na období, které zbývá do původně stanoveného okamžiku uplynutí platnosti smlouvy.
If the insurance lapses, the appellant in the main proceedings is required to repay the proportion of the commission it received which corresponds, pro rata, to the unexpired term of the contract.
Za období od 1. ledna 1997 do 31. prosince 1998 byla žalobkyni v původním řízení dodatečně uložena daň z obratu ve výši 55 561 NLG (25 244 eur).
A supplementary turnover tax assessment in the amount of NLG 55 561 (EUR 25 244) was issued to the appellant in the main proceedings in respect of the period from 1 January 1997 to 31 December 1998.
11 odst. 1 písm. k) Wet OB 1968, podala žalobkyně v původním řízení u předkládajícího soudu kasační opravný prostředek.
After an unsuccessful objection and the dismissal of the appeal it had lodged before the Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch (Regional Court of Appeal, ’s-Hertogenbosch) on the ground that it could not rely on the exemption laid down in Article 11(1)(k) of the 1968 Law, the appellant in the main proceedings appealed on a point of law to the court making the reference.
Jelikož měl Hoge Raad der Nederlanden za to, že řešení sporu, který mu je předložen, vyžaduje výklad práva Společenství, rozhodl se přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
Taking the view that an interpretation of Community law was necessary in order for it to reach a decision in the main action, the Hoge Raad der Nederlanden decided to stay the proceedings and submit the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
„Použije se ustanovení čl. 13 části B úvodní věty a písm. a) šesté směrnice na činnosti (právnické) osoby, která vykonává charakteristické a podstatné činnosti pojišťovacího makléře či pojišťovacího agenta, v jejichž rámci jedná jménem jiného pojišťovacího makléře či pojišťovacího agenta za účelem uzavření pojistných smluv?“
‘Do the provisions of Article 13 B(a) of the Sixth Directive extend to activities of a (legal) person which performs characteristic and essential activities of an insurance broker and insurance agent, whereby negotiations are carried out in the name of another insurance broker or insurance agent in connection with the bringing about of insurance transactions?’
Je rovněž ustálenou judikaturou, že uvedená osvobození od daně představují autonomní pojmy práva Společenství, jejichž účelem je odstranit rozdíly v používání režimu DPH mezi jednotlivými členskými státy a které musejí být zasazeny do obecného kontextu společného systému DPH (rozsudek ze dne 8. března 2001, Skan-dia,C-240/99, Recueil, s. I-1951, bod 23; výše uvedené rozsudky Arthur Andersen, bod 25, a Ludwig, bod 22).
It is also settled caselaw that those exemptions constitute independent concepts of Community law whose purpose is to avoid divergences in the application of the VAT system as between one Member State and another and which must be placed in the general context of the common system of VAT (Case C-240/99 Skandia [2001] ECR I-1951, paragraph 23, Arthur Andersen, paragraph 25, and Ludwig, paragraph 22).
Za účelem užitečné odpovědi na předběžnou otázku je třeba určit, zda i přes skutečnost, že žalobkyně v původním řízení má pouze nepřímý vztah s jednou ze smluvních stran pojistné smlouvy, na jejímž uzavření se podílí prostřednictvím jiné osoby povinné k dani, která má sama přímý vztah s touto smluvní stranou a se kterou je uvedená žalobkyně smluvně vázána, služby, které za tímto účelem poskytuje, nicméně spadají pod poskytování služeb souvisejících s pojišťovacími a zajišťovacími operacemi prováděnými pojišťovacími makléři a pojišťovacími agenty ve smyslu čl. 13 části B písm. a) šesté směrnice.
In order to provide a useful answer to the question referred to the Court, it must be determined whether, notwithstanding the fact that the appellant in the main proceedings is only in an indirect relationship with one of the parties to an insurance contract, in the conclusion of which it has been instrumental through the intermediary of another taxable person who is himself in a direct relationship with that party and to whom that appellant is contractually bound, the services provided to that end are none the less services related to insurance and reinsurance transactions performed by insurance brokers and insurance agents within the meaning of Article 13B(a) of the Sixth Directive.
Zaprvé je třeba připomenout, že již bylo rozhodnuto o tom, že uznání postavení pojišťovacího makléře či pojišťovacího agenta závisí na obsahu dotčených činností (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Arthur Andersen, bod 32).
It should be pointed out, first of all, that it has already been held that recognition of a person as an insurance broker or agent presupposes an examination of what the activities in question comprise (see, to that effect, Arthur Andersen, cited above, paragraph 32).
V tomto ohledu stačí konstatovat, že jak vyplývá z předkládacího rozhodnutí, povaha takových činností vykonávaných žalobkyní ve věci v původním řízení, jaké jsou popsány v bodě 9 tohoto rozsudku, je nepochybně charakteristická pro činnosti pojišťovacího makléře či pojišťovacího agenta.
It is sufficient to note, in that regard, that it can be seen from the order for reference that the activities carried out by the appellant in the main proceedings, as described in paragraph 9 of the present judgment, are unquestionably the characteristic activities of an insurance broker or agent.
Zadruhé, pokud jde o vztah mezi pojišťovacím makléřem či pojišťovacím agentem a smluvními stranami pojistné smlouvy, na jejímž uzavření se podílel, je třeba konstatovat, že šestá směrnice ani směrnice Rady 77/92/EHS ze dne 13. prosince 1976 o opatřeních k usnadnění účinného výkonu svobody usazování a volného pohybu služeb u činnosti pojišťovacích agentů a makléřů (ze skupiny 630 ISIC), a zejména o přechodných opatřeních ohledně těchto činností (Úř. věst. 1977, L 26, s. 14; Zvl. vyd. 06/01, s.
Secondly, it is clear that neither the Sixth Directive nor Council Directive 77/92/EEC of 13 December 1976 on measures to facilitate the effective exercise of freedom of establishment and freedom to provide services in respect of the activities of insurance agents and brokers (ex ISIC Group 630) and, in particular, transitional measures in respect of those activities (OJ 1977 L 26, p.
Soudní dvůr však v bodě 44 výše uvedeného rozsudku Taksatorringen, na který vnitrostátní soud odkazuje v předkládacím rozhodnutí, rozhodl, že výraz „souvise -jící služby poskytované pojišťovacími makléři a pojišťovacími agenty“, obsažený v čl. 13 části B písm. a) šesté směrnice, se týká pouze plnění uskutečněných podnikateli v rámci jejich podnikatelské činnosti, kteří jsou současně ve vztahu s pojistitelem i s pojištěným.
However, the Court has decided, in paragraph 44 of the judgment in Taksatorringen, cited above, to which the national court refers in its order for reference, that the expression ‘related services performed by insurance brokers and insurance agents’ in Article 13B(a) of the Sixth Directive refers only to services provided by professionals who have a relationship with both the insurer and the insured party.
V tomto ohledu nizozemská vláda zdůrazňuje, že žalobkyně v původním řízení nemá s pojistiteli žádný vztah a jedná na účet a jménem VDL, která je skutečným pojišťovacím makléřem a pojišťovacím agentem.
The Netherlands Government points out in that regard that the appellant in the main proceedings does not have any relationship with the insurers and acts on behalf of, and in the name of, VDL, which is the real insurance broker and agent.
Tato vláda z toho vyvozuje, že žalobkyně v původním řízení nemůže uplatňovat nárok na osvobození upravené v čl. 13 části B písm. a) šesté směrnice, pokud jde o plnění, která poskytuje jako pojišťovací makléř a pojišťovací agent.
The Netherlands Government concludes that the appellant cannot claim the benefit of the exemption provided for in Article 13B(a) of the Sixth Directive in respect of services which it provides as an insurance broker and agent.
To vyplývá konkrétněji z bodu 44 výše uvedeného rozsudku Taksatorringen a z bodu 33 výše uvedeného rozsudku Arthur Andersen.
That is clear, in particular, from paragraph 44 of Taksatorringen and paragraph 33 of Arthur Andersen.
Tvrzení nizozemské vlády týkající se vztahu, který musí mít delegovaný zástupce, jakož i pojišťovací makléř a pojišťovací agent se smluvními stranami pojistné smlouvy, však nelze přijmout.
However, the Netherlands Government’s argument concerning the relationship which the sub-agent and the insurance broker and agent must maintain with the parties to the insurance contract cannot be upheld.
Jednak totiž z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že třebaže žalobkyně v původním řízení není s pojistiteli, na jejichž účet jedná VDL, vázána formálně, má nicméně s těmito pojistiteli nepřímý vztah.
On the one hand, it is clear from the order for reference that, although the appellant in the main proceedings does not have a formal relationship with the insurers on whose behalf VDL acts, it none the less has an indirect relationship with those insurers.
Žalobkyně v původním řízení, která jedná jménem a na účet VDL, je tak prostřednictvím smlouvy, která ji zavazuje ve vztahu k VDL, která se sama účastní smluvního vztahu s pojistiteli, nepřímo vázána s těmito pojistiteli.
Thus, through its contract with VDL, which itself has a contractual relationship with the insurers, the applicant in the main proceedings, acting in the name and on behalf of VDL, is indirectly linked with those insurers.
Přitom je třeba zdůraznit, že Soudní dvůr v judikatuře, na níž nizozemská vláda zakládá svůj výklad, neuvedl povahu vztahu mezi pojišťovacím agentem či
However, it should be pointed out that, in the caselaw on which the Netherlands Government bases its interpretation, the Court did not indicate the nature of the
2008 – VĚC C-124/07 pojišťovacím makléřem a smluvními stranami pojistné smlouvy, a že tedy povahu tohoto vztahu neomezil na některou specifickou formu.
2008 — CASE C-124/07 relationship between the insurance agent or broker and the parties to the insurance contract and, therefore, it did not limit the nature of that relationship to a specific form.
Třebaže tak měl Soudní dvůr za to, že činnost osob povinných k dani dotčená ve věcech, ve kterých byly vydány výše uvedené rozsudku Taksatorringen a Arthur Andersen, svou povahou nespadá pod související služby poskytované pojišťovacími makléři či pojišťovacími agenty ve smyslu čl. 13 části B písm. a) šesté směrnice, neprovedl analýzu vztahu mezi těmito osobami povinnými k dani a pojistiteli a pojištěnými (viz v tomto smyslu výše uvedené rozsudky Taksatorringen, body 44 až 46, a Arthur Andersen, bod 36).
Thus, although the Court considered that the activities carried on by the taxable persons in question in Taksatorringen and Arthur Andersen did not, of their nature, constitute activities related to insurance transactions carried out by an insurance broker or an insurance agent within the meaning of Article 13B(a) of the Sixth Direct- ive, it did not seek to analyse the relationship of those taxable persons with the insurers and the insured parties (see, to that effect, Taksatorringen, paragraphs 44 to 46, and Arthur Andersen, paragraph 36).
V důsledku toho žalobkyni v původním řízení nelze upřít nárok na osvobození od daně upravené v čl. 13 části B písm. a) šesté směrnice pouze z důvodu, že s pojistiteli, na jejichž účet jedná s pojistníky jako delegovaný zástupce VDL nepřímo, nemá přímý vztah.
Consequently, the appellant in the main proceedings cannot be refused the benefit of the exemption provided for in Article 13B(a) of the Sixth Directive merely because it does not have a direct relationship with the insurers on whose behalf it acts indirectly, as a sub-agent of VDL, in regard to insurance policyholders.
S ohledem na předcházející úvahy je třeba na položenou otázku odpovědět tak, že čl. 13 část B písm. a) šesté směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že okolnost, že pojišťovací makléř či pojišťovací agent nemá se smluvními stranami pojistné nebo zajišťovací smlouvy, na jejímž uzavření se podílí, přímý vztah, ale má s nimi pouze nepřímý vztah prostřednictvím jiné osoby povinné k dani, která má sama přímý vztah s jednou z těchto smluvních stran a se kterou je tento pojišťovací makléř či tento pojišťovací agent vázán smluvně, nebrání tomu, aby plnění poskytnuté tímto pojišťovacím makléřem či pojišťovacím agentem bylo na základě uvedeného ustanovení osvobozeno od DPH.
In the light of the foregoing considerations, the answer to the question referred to the Court should be that Article 13B(a) of the Sixth Directive must be interpreted as meaning that the fact that an insurance broker or agent does not have a direct relationship with the parties to the insurance or reinsurance contract in the conclusion of which he has been instrumental, but merely an indirect relationship with them through the intermediary of another taxable person who is, himself, in a direct relationship with one of those parties, and to whom that insurance broker or agent is contractually bound does not prevent the service provided by the latter from being exempt from VAT under that provision.
Článek 13 část B písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že okolnost, že pojišťovací makléř či pojišťovací agent nemá se smluvními stranami pojistné nebo zajišťovací smlouvy, na jejímž uzavření se podílí, přímý vztah, ale má s nimi pouze nepřímý vztah prostřednictvím jiné osoby povinné k dani, která má sama přímý vztah s jednou z těchto smluvních stran a se kterou je tento pojišťovací makléř či tento pojišťovací agent vázán smluvně, nebrání tomu, aby plnění poskytnuté tímto pojišťovacím makléřem či pojišťovacím agentem bylo na základě uvedeného ustanovení osvobozeno od daně z přidané hodnoty.
Article 13B(a) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment must be interpreted as meaning that the fact that an insurance broker or agent does not have a direct relationship with the parties to the insurance or reinsurance contract in the conclusion of which he has been instrumental, but merely an indirect relationship with them through the intermediary of another taxable person who is, himself, in a direct relationship with one of those parties, and to whom the insurance broker or agent is contractually bound does not prevent the service provided by the latter from being exempt from value added tax under that provision.
Věc C-187/07
Case C-187/07
Trestní řízení proti Dirku Endendijkovi
Criminal proceedings against Dirk Endendijk
(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Zutphen)
(Reference for a preliminary ruling from the Rechtbank Zutphen)
„Směrnice 91/629/EHS – Rozhodnutí 97/182/ES – Chov telat – Individuální kotce – Zákaz uvazování telat – Význam slovesa ‚uvazovat‘ – Materiál a délka úvazu – Rozdílné jazykové verze – Jednotný výklad“
(Directive 91/629/EEC — Decision 97/182/EC — Rearing of calves — Individual pens — Prohibition on tethering calves — Meaning of the verb ‘tether’ — Material and length — Different language versions — Uniform interpretation)
Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. dubna 2008 . . . . . .
Judgment of the Court (Seventh Chamber), 3 April 2008 . . . . . . . . . . .
Právo Společenství – Výklad – Vícejazyčné texty
Community law — Interpretation — Texts in several languages
Zemědělství – Sbližování právních předpisů – Minimální požadavky pro ochranu telat – Směrnice 91/629
Agriculture — Approximation of laws — Minimum standards for the protection of calves — Directive 91/629
(Směrnice Rady 91/629)
(Council Directive 91/629)
SHRNUTÍ – VĚC C-187/07
SUMMARY — CASE C-187/07
podle celkové systematiky a účelu právní úpravy, jejíž část tvoří.
must be interpreted by reference to the purpose and general scheme of the rules of which it forms part.
Ustanovení Společenství musejí být vykládána a používána jednotně na základě znění vypracovaných ve všech jazycích Evropského společenství.
Community provisions must be interpreted and applied uniformly in the light of the versions existing in all European Community languages.
Formulace použitá v jednom z jazykových znění ustanovení Společenství nemůže sloužit jako jediný základ pro výklad tohoto ustanovení ani jí nemůže být přiznána přednostní povaha vzhledem k jiným jazykovým zněním.
The wording used in one language version of a Community provision cannot serve as the sole basis for the interpretation of that provision, or be made to override the other language versions in that regard.
Takový přístup by byl totiž neslučitelný s požadavkem jednotného použití práva Společenství.
Such an approach would be incompatible with the requirement of the uniform application of Community law.
Ve smyslu směrnice 91/629, kterou se stanoví minimální požadavky pro ochranu telat, ve znění rozhodnutí 97/182, je tele uvázáno, pokud je drženo na úvazu, bez ohledu na jeho materiál a délku, jakož i důvody uvázání.
A calf is tethered within the meaning of Directive 91/629, laying down minimum standards for the protection of calves, as amended by Decision 97/182, where it is tied by a rope, irrespective of the material, length and purpose of that rope.
V případě rozdílů mezi různými jazykovými verzemi textu Společenství tak musí být dotčené ustanovení vykládáno
Where there is divergence between the various language versions of a Community text, the provision in question
(viz bod 26 a výrok)
26, operative part)
Ve věci C-187/07, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Rechtbank Zutphen (Nizozemsko) ze dne 19. února 2007, došlým Soudnímu dvoru dne 3. dubna 2007, v trestním řízení proti
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Rechtbank Zutphen (Netherlands), made by decision of 19 February 2007, received at the Court on 3 April 2007, in the criminal proceedings against
SOUDNÍ DVŮR (sedmý senát), ve složení U. Lõhmus, předseda senátu, P. Lindh a A. Arabadžev (zpravodaj), soudci, generální advokát: Y. Bot, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, zástupce vedoucího kanceláře, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 9. ledna 2008,
Advocate General: Y. Bot, Registrar: H. von Holstein, Deputy Registrar, having regard to the written procedure and further to the hearing on 9 January 2008,
2008 – VĚC C-187/07 s ohledem na vyjádření předložená:
2008 — CASE C-187/07 after considering the observations submitted on behalf of:
– za nizozemskou vládu C. Wissels a D. J. M. de Gravem, jako zmocněnci,
— the Netherlands Government, by C. Wissels and D.J.M. de Grave, acting as Agents,
– za řeckou vládu V. Kontolaimosem a S. Charitaki, jako zmocněnci,
— the Greek Government, by V. Kontolaimos and S. Charitaki, acting as Agents,
– za Komisi Evropských společenství F. Erlbacherem a M. van Heezik, jako zmocněnci, s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska, vydává tento
— the Commission of the European Communities, by F. Erlbacher and M. van Heezik, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
348, dále jen „změněná směrnice 91/629“).
30) (‘Amended Directive 91/629’).
Tato žádost byla podána v rámci trestního řízení zahájeného proti D. Endendijkovi z důvodu, že v průběhu měsíce října 2005 choval telata, která byla uvázána za podmínek, jež byly v rozporu s bodem 8 první větou přílohy změněné směrnice 91/629.
The reference has been made in the course of criminal proceedings brought against Dirk Endendijk for having, during October 2005, kept calves tethered in conditions not in compliance with the first sentence of point 8 of the Annex to Amended Directive 91/629.
Článek 3 odst. 1 směrnice 91/629 stanoví, že ustájení telat musí uskutečněno ve skupinách, buď v individuálních boxech, nebo „ve vazné stáji“.
Article 3(1) of Directive 91/629 provides that the housing of calves must be either in groups, in individual boxes or ‘by tethering in stalls’.