natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Návrhem došlým kanceláři Soudního dvora dne 5. září 2003 Nizozemské království podalo žalobu na neplatnost napadeného rozhodnutí (věc C-388/03).
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 5 September 2003, the Kingdom of the Netherlands brought an action against the contested decision (Case C-388/03).
Usnesením předsedy Soudního dvora ze dne 17. února 2004 bylo Spolkové republice Německo povoleno vedlejší účastenství na podporu návrhových žádání Nizozemského království.
By order of 17 February 2004, the President of the Court of Justice granted the Federal Republic of Germany leave to intervene in the present proceedings in support of the Kingdom of the Netherlands.
Usnesením ze dne 8. června 2004 Soudní dvůr postoupil věc Soudu na základě rozhodnutí Rady 2004/407/ES, Euratom ze dne 26. dubna 2004, kterým se mění články 51 a 54 Protokolu o statutu Soudního dvora (Úř. věst. L 132, s. 5; Zvl. vyd. 01/05, s. 85).
By order of 8 June 2004, the Court of Justice referred the case to the Court of First Instance pursuant to Council Decision 2004/407/EC, Euratom of 26 April 2004 amending Articles 51 and 54 of the Protocol on the Statute of the Court of Justice (OJ 2004 L 132, p. 5).
Dopisem ze dne 13. prosince 2004 Soud vyzval Nizozemské království a Spolkovou republiku Německo, aby předložily svá vyjádření k tomu, jaké závěry by měly být učiněny z usnesení Soudního dvora ze dne 28. ledna 2004, Nizozemsko v. Komise (C-164/02, Recueil, s. I-1177), ohledně přípustnosti projednávané žaloby.
By letter of 13 December 2004, the Court of First Instance requested the Kingdom of the Netherlands and the Federal Republic of Germany to submit their observations on the conclusions to be drawn as regards the admissibility of the present action from the order of the Court of Justice in Case C-164/02 Netherlands v Commission [2004] ECR I-1177.
Svá vyjádření předložily Nizozemské království dne 14. ledna 2005 a Spolková republika Německo dne 12. ledna 2005.
They submitted their observations on 14 and 12 January 2005 respectively.
Nizozemské království, podporované Spolkovou republikou Německo, navrhuje, aby Soud:
The Kingdom of the Netherlands, supported by the Federal Republic of Germany, claims that the Court should:
– konstatoval, že žaloba je nepřípustná, nebo podpůrně žalobu zamítl;
— declare the action inadmissible or, in the alternative, dismiss the action;
– uložil Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.
— order the Kingdom of the Netherlands to pay the costs.
Komise se, aniž by vznesla námitku nepřípustnosti, táže, zda je projednávaná žaloba přípustná.
Without raising a plea of inadmissibility, the Commission is uncertain whether the present action is admissible.
Tvrdí, že napadené rozhodnutí je rozhodnutím o schválení, které nevyvolává právní účinky, jimiž mohou být dotčeny zájmy Nizozemského království.
It contends that the contested decision is a decision approving aid which has no legal effects capable of affecting the interests of the Kingdom of the Netherlands.
Toto rozhodnutí tedy nemůže měnit jeho právní postavení ani do něj nepříznivě zasáhnout.
The decision cannot therefore change its legal position or affect it adversely.
Podle judikatury tedy nemůže být proti napadenému rozhodnutí podána žaloba.
According to the case-law, the contested decision is therefore not an actionable measure.
Tato judikatura byla nedávno potvrzena usnesením Nizozemsko v. Komise, bod 24 výše, ve věci podobné té v projednávaném případě.
That caselaw was recently confirmed by the order in Netherlands v Commission, cited at paragraph 24 above, a case similar to the present case.
Komise má za to, že Nizozemské království pojímá příliš široce pojem „přípustnost“.
The Commission considers that the Kingdom of the Netherlands has too broad a notion of admissibility.
Nepostačuje uvést možnost, že mohou být dotčeny budoucí zájmy.
It is not sufficient to rely on the possibility that future interests may be affected.
Podle Komise je přípustné, aby žalobce podal žalobu na neplatnost, pouze jestliže rozhodnutí, které zpochybňuje, má negativní a závažný dopad na skutečné a existující zájmy.
According to the Commission, an action for annulment is admissible only if the contested decision has a negative and clear impact on genuine and existing interests.
Tak tomu však v projednávaném případě není.
That is not the case in the present proceedings.
Skutečnost, že se třetí subjekty mohou jednoho dne v rámci vnitrostátních řízení dovolávat napadeného rozhodnutí, aby tvrdily, že režimy srovnatelné s dotčeným opatřením jsou státními podporami, nepředpokládá, že napadené rozhodnutí negativně a konkrétně měnilo postavení Nizozemského království.
The fact that third parties could one day, in the context of national proceedings, rely on the contested decision in order to assert that schemes comparable to the measure in question constitute State aid does not mean that the contested decision changes the situation of the Kingdom of the Netherlands in a negative and detailed way.
Komise se krom toho domnívá, že článek 230 ES je třeba chápat ve světle článku 233 ES.
The Commission also believes that Article 230 EC must be read in the light of Article 233 EC.
Možnost podat žalobu na základě článku 230 ES se má omezit na situace, ve kterých je orgán v případě zrušení napadeného rozhodnutí povinen přijmout některá opatření vyplývající z rozsudku, která skutečně a konkrétně mění právní postavení Nizozemského království.
The possibility of bringing an action on the basis of Article 230 EC should be limited to situations in which, were the contested measure to be annulled, the institution would be bound to take certain measures to comply with the judgment which would actually and specifically change the legal position of the Kingdom of the Netherlands.
Komise však v projednávaném případě nemá v případě zrušení přijmout žádný akt, který by měnil právní postavení Nizozemského království.
In the present case, however, in the case of annulment the Commission would not have to adopt any act that would change the legal position of the Kingdom of the Netherlands.
Podle Nizozemského království je jeho žaloba přípustná.
According to the Kingdom of the Netherlands, its action is admissible.
Tvrdí, že k přípustnosti žalob podaných členskými státy postačuje, aby zpochybněné opatření vyvolávalo právní účinky, jimiž mohou být dotčeny zájmy těchto států.
It claims that it suffices that the contested measure has legal effects capable of affecting the interests of the Member States for actions brought by them to be admissible.
Není tedy požadováno, aby nizozemské zájmy byly skutečně dotčeny v okamžiku podání žaloby.
It is therefore not necessary that the Netherlands’ interests actually be affected at the time when the action is brought.
Žaloba může být podána s ohledem na budoucí a potenciální právní účinky.
An action can be brought in respect of future and potential legal effects.
Nizozemské království připomíná, že kvalifikace jako státní podpora vede k uplatnění článků 17 až 19 nařízení č. 659/1999.
The Kingdom of the Netherlands points out that classification as State aid triggers the application of Articles 17 to 19 of Regulation No 659/1999.
Komise tedy do budoucna může uložit jakákoli užitečná opatření, což by bylo rizikem pro kontinuitu a právní jistotu dotčeného opatření.
The Commission could therefore, in the future, impose all appropriate measures, thereby posing a risk for the continuity and legal certainty of the measure in question.
2008 – VĚC T-233/04 republika Německo rovněž tvrdí, že napadené rozhodnutí vyvolává právní účinky vůči Nizozemskému království v rozsahu, ve kterém se na dotčené opatření uplatní ustanovení hmotného a procesního práva Společenství o státních podporách.
Kingdom of the Netherlands would be bound to draw up an annual report on its implementation. The Federal Republic of Germany also submits that the contested decision has legal effects with regard to the Kingdom of the Netherlands in that it renders applicable to the measure in question the substantive and procedural provisions of Community law on State aid.
Nizozemské království krom toho tvrdí, že údajná podpora poskytnutá v rámci dotčeného opatření by mohla odůvodňovat rozhodnutí o neslučitelnosti nové podpory podle pravidel pro kumulaci podpory stanovených v pokynech přijatých Komisí.
Moreover, the Kingdom of the Netherlands contends that the alleged aid granted under the measure in question could justify a decision of incompatibility of a new aid pursuant to the rules on overlapping aid contained in the guidelines adopted by the Commission.
Napadené rozhodnutí je také precedentem, který by do budoucna členské státy nutil Komisi oznamovat srovnatelné systémy.
The contested decision thus establishes a precedent which will bind the Member States in future to notify similar schemes to the Commission.
Třetí strany by se krom toho mohly dovolávat napadeného rozhodnutí před vnitrostátními soudy.
Third parties could furthermore rely on the contested decision before national courts.
Co se týče poučení, která mohou být vyvozena z usnesení Nizozemsko v. Komise, bod 24 výše, Nizozemské království, podporované Spolkovou republikou Německo, zejména tvrdí, že jeho žaloba v rámci uvedené věci směřovala ke zrušení tvrzení uvedeného v odůvodnění napadeného rozhodnutí.
Regarding the implications of the order in Netherlands v Commission, cited at paragraph 24 above, the Kingdom of the Netherlands, supported by the Federal Republic of Germany, claims in particular that its action in that case sought the annulment of an assertion contained in the grounds of the contested decision.
V projednávaném případě žaloba naopak směřuje proti výroku napadeného rozhodnutí, a nikoliv proti jednomu z jeho důvodů.
Conversely, in the present case, the action is directed against the operative part and not against one of the grounds of the contested decision.
Nizozemské království, podporované Spolkovou republikou Německo, podotýká, že Komisi požádalo, aby přijala rozhodnutí potvrzující, že dotčené opatření není státní podporou.
The Kingdom of the Netherlands, supported by the Federal Republic of Germany, observes that it asked the Commission to take a decision confirming that the measure in question did not constitute State aid.
Komise však rozhodnutím, že taková podpora existuje, jeho žádost v tomto smyslu zamítla.
In finding on the contrary that there was State aid, the Commission rejected that request.
Podle Spolkové republiky Německo to rovněž projednávaný případ odlišuje od věci, ve které bylo vydáno usnesení Nizozemsko v. Komise, bod 24 výše.
According to the Federal Republic of Germany, that also distinguishes the present case from the one which led to the order in Netherlands v Commission, cited at paragraph 24 above.
Konečně podle Nizozemského království nepatří prováděcí opatření stanovená v článku 233 ES mezi podmínky přípustnosti žaloby na neplatnost.
Finally, according to the Kingdom of the Netherlands, the measures of compliance provided for in Article 233 EC do not figure among the conditions of admissibility for actions for annulment.
Komise navíc po zrušení napadeného rozhodnutí může přijmout nové rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory.
Furthermore, the Commission could, following annulment of the contested decision, adopt a new decision finding that there was no State aid.
Členský stát tedy nemusí prokázat, že akt Komise, který napadá, vyvolává vůči němu právní účinky, aby jeho žaloba byla přípustná.
A Member State need not therefore prove that an act of the Commission which it is contesting produces legal effects with regard to that Member State in order for its action to be admissible.
Aby však akt Komise mohl být předmětem žaloby na neplatnost, je třeba, aby jeho cílem bylo vyvolávat právní účinky (viz usnesení Portugalsko v. Komise, bod 28 výše, body 22 až 24 a citovaná judikatura).
However, in order for an act of the Commission to be the subject of an action for annulment, it must be intended to have legal effects (see order in Portugal v Commission, cited in paragraph 28 above, paragraphs 22 to 24, and the caselaw referred to).
2 nařízení č. 659/1999 konstatováno, že dotčené opatření není podporou, v napadeném rozhodnutí prohlašuje, že tento systém zahrnuje státní podporu, která je slučitelná se společným trhem.
In the present case, following the notification by the Kingdom of the Netherlands of the measure in question and its request that the measure be found not to be State aid, in accordance with Article 4(2) of Regulation 659/1999, the Commission finds, in the contested decision, that the scheme constitutes State aid which is compatible with the common market.
Nejprve je třeba uvést, že Soudní dvůr měl za podobných okolností žalobu členského státu za přípustnou (rozsudek Soudního dvora ze dne 26. září 1996, Francie v. Komise, C-241/94, Recueil, s. I-4551).
First of all, it must be pointed out that, in similar circumstances, the Court has held an action brought by a Member State to be admissible (Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551).
I když je v tomto ohledu pravda, že Komise v uvedené věci nezpochybnila přípustnost žaloby, je třeba zdůraznit, že nepřípustnost
In that regard, while it is true that, in that case, the Commission did not dispute the admissibility of the action, it should be made
2008 – VĚC T-233/04 je nepominutelnou podmínkou řízení, kterou soud Společenství může kdykoliv přezkoumat bez návrhu.
2008 — CASE T-233/04 clear that inadmissibility is an absolute bar to proceeding with an action which the Community judicature can raise at any time of its own motion.
Z nezpochybnění přípustnosti žaloby v uvedené věci Komisí tedy nevyplývalo, že se Soudní dvůr tímto bodem nebude zabývat.
The lack of any challenge by the Commission to the admissibility of the action in that case did not therefore mean that the Court would refrain from considering that point.
Dále, oproti kontextu rozsudku Německo v. Komise, bod 28 výše, uvedeného Komisí, posledně uvedená, když dotčené opatření kvalifikovala jako státní podporu, nevyhověla žádosti Nizozemského království.
Second, in contrast to the position in Germany v Commission, cited at paragraph 28 above, relied upon by the Commission, the Commission did not, when it classified the measure in question as State aid, comply with the request of the Kingdom of the Netherlands.
Tato kvalifikace Komisi umožnila v rámci napadeného rozhodnutí přezkoumat slučitelnost dotčeného opatření se společným trhem.
That finding enabled the Commission to examine, in the contested decision, the compatibility of the measure in question with the common market.
Vede krom toho k uplatnění řízení stanoveného pro existující režimy podpor nařízením č. 659/1999, a zejména jeho článků 17 až 19 a článku 21, který členskému státu ukládá předložení výroční zprávy o všech existujících režimech podpor.
It also triggers the application of the procedure for existing State aid schemes laid down by Regulation No 659/1999, and in particular the procedure laid down in Articles 17 to 19 and in Article 21 thereof, which requires the Member States to submit an annual report on all existing aid schemes.
Tato kvalifikace jako státní podpora může mít rovněž dopad na poskytnutí nové podpory na základě pravidel pro kumulaci podpor různého původu stanovených zejména bodem 74 pokynů Společenství o státní podpoře na ochranu životního prostředí.
The classification as State aid can also have an impact on overlapping aid as a result of the rules on combination of aid laid down inter alia in point 74 of the Community guidelines on State aid for environmental protection.
Z toho vyplývá, že napadené rozhodnutí má bezpochyby závazné právní účinky.
It follows that the contested decision clearly gives rise to binding legal effects.
Žaloba Nizozemska je tedy přípustná.
The action of the Kingdom of the Netherlands is therefore admissible.
Tento závěr není vyvrácen citovanou judikaturou ani argumenty uvedenými Komisí.
That finding is not invalidated by the caselaw cited or by the arguments advanced by the Commission.
II-2181), vyvolává napadené rozhodnutí právní účinky, které nepříznivě zasahují do právního postavení Nizozemského království (viz bod 42 výše).
Contrary to the facts of Case T-138/89 NBV and NVB v Commission [2002] ECR II-2181, the contested decision has adverse legal effects for the Kingdom of the Netherlands (see paragraph 42 above).
Jeho právní postavení vzhledem k článku 230 ES není krom toho srovnatelné (viz bod 37 výše) s právním postavením žalobkyně v uvedené věci, která byla podnikem, který musí odůvodnit právní zájem na podání žaloby (viz bod 37 výše).
Its legal position with regard to Article 230 EC is furthermore not comparable (see paragraph 37 above) to that of the applicant in that case, which was an undertaking required to establish a legal interest in bringing proceedings (see paragraph 37 above).
I když navíc Soudní dvůr ve svém usnesení Portugalsko v. Komise, bod 28 výše, konstatoval, že žaloba je nepřípustná, vycházel ze skutečnosti, že Portugalská republika navrhovala zrušení napadených rozhodnutí pouze v rozsahu, ve kterém v nich byla označena za adresáta, přičemž Soudní dvůr toto označení považoval za nadbytečné a bez jakéhokoliv samostatného právního účinku (body 25 a 28).
Furthermore, while the Court, in its order in Portugal v Commission, cited at paragraph 28 above, declared the action inadmissible, it based its decision on the fact that the Portuguese Republic had requested the annulment of the contested decisions only in so far as it was designated in them as an addressee, a designation which the Court held to be superfluous and without independent legal effect (paragraphs 25 and 28).
V projednávaném případě však Nizozemské království zpochybňuje kvalifikaci jako státní podpora, která nemůže být považována za nadbytečnou a bez samostatného právního účinku.
In the present case, however, the Kingdom of the Netherlands disputes the classification as State aid, which cannot be regarded as superfluous and without independent legal effect.
Soud v rozsudku Nuove Industrie Molisane v. Komise, bod 28 výše, žalobu odmítl jako nepřípustnou z důvodu nedostatku právního zájmu na podání žaloby poté, co podotkl, že žalobkyně nezpochybňuje výrok rozhodnutí, a přezkoumal, zda posouzení, které zpochybňuje, má závazné právní účinky, kterými by mohly být dotčeny její zájmy (body 34 a 38).
In Nuove Industrie Molisane v Commission, cited at paragraph 28 above, the Court dismissed the action as inadmissible in the absence of a legal interest in bringing proceedings, after pointing out that the applicant did not call into question the operative part of the decision and examining whether the contested finding had binding legal effects such as to affect its interests (paragraphs 34 and 38).
Nizozemské království však v projednávaném případě jednak nemusí prokázat právní zájem na podání žaloby (viz bod 37 výše), a jednak zpochybňuje výrok napadeného rozhodnutí, ve kterém je uvedena kvalifikace jako státní podpory, kterou zpochybňuje.
In this case, the Kingdom of the Netherlands does not have to establish a legal interest in bringing proceedings (see paragraph 37 above), and it does call into question the operative part of the contested decision which contains the classification as State aid which it disputes.
K tomuto posledně uvedenému bodu, projednávaný případ musí být rovněž odlišen od věci, ve které bylo vydáno usnesení Nizozemsko v. Komise, bod 24 výše.
On the latter point, the present case must also be distinguished from that which led to the order in Netherlands v Commission, cited in paragraph 24 above.
Tento závěr však není uveden ve výroku uvedeného rozhodnutí.
That finding did not however appear in the operative part of that decision.
Konečně pokud jde o argument Komise, podle kterého výklad článku 230 ES ve spojení s článkem 233 ES umožňuje žalobu na základě článku 230 ES pouze v případě, že musí být přijata opatření vyplývající z rozsudku stanovená článkem 233 ES, je třeba konstatovat, že tento výklad nevyplývá ze systematiky Smlouvy.
Finally, with regard to the Commission’s argument that Article 230 EC and 233 EC, read in conjunction, permit an action on the basis of Article 230 EC only if the measures of compliance provided for in Article 233 EC must be taken, it must be held that that interpretation does not follow from the scheme of the Treaty.
Článek 233 ES ukládá orgánu nebo orgánům, jejichž akt byl prohlášen za neplatný nebo jejichž nečinnost byla prohlášena za odporující Smlouvě, aby přijaly opatření vyplývající z rozsudku Soudního dvora.
Article 233 EC requires the institution or institutions whose act has been declared void or whose failure to act has been declared contrary to the Treaty, to take the necessary measures to comply with the judgment of the Court of Justice.
Tento článek se tedy jasně týká zajištění splnění povinností vyplývajících z rozsudků, kterými se akt zrušuje na základě článku 230 ES.
That article is therefore clearly aimed at ensuring that judgments annulling an act on the basis of Article 230 EC are complied with.
Článek 230 ES naopak nikterak své použití nespojuje s použitím článku 233 ES.
On the other hand, Article 230 EC does not in any way link its application to that of Article 233 EC.
Neukládá jako podmínku podání žaloby, aby orgán, jehož akt byl napaden, mohl v případě jeho zrušení přijmout opatření.
It does not make it a condition for the bringing of an action that measures can be taken by the institution whose act is contested if that act is annulled.
Za těchto podmínek musí být žaloba prohlášena za přípustnou.
In those circumstances, the action must be declared admissible.
Nizozemské království uvádí dva žalobní důvody, vycházející jeden z porušení článku 87 ES a druhý z povinnosti uvést odůvodnění.
The Kingdom of the Netherlands puts forward two pleas alleging the infringement, first, of Article 87 EC, and second, of the requirement to state reasons.
Co se týče prvního žalobního důvodu, Nizozemské království podporované Spolkovou republikou Německo tvrdí, že dotčené opatření není výhodou financovanou ze státních prostředků a, podpůrně, že není splněna podmínka selektivity.
Regarding the first plea, the Kingdom of the Netherlands, supported by the Federal Republic of Germany, claims that the measure in question does not constitute an advantage financed through State resources and, in the alternative, that the condition of selectivity is not fulfilled.
K neexistenci výhody financované ze státních prostředků
Lack of an advantage financed through State resources
Nizozemské království má za to, že úvahy Komise jsou nesprávné, neboť vycházejí z poskytnutí povolenek na emise, zatímco ve skutečnosti je základem dotčeného opatření stanovení zákonné normy životního prostředí.
The Kingdom of the Netherlands takes the view that the Commission’s reasoning is incorrect because it is based on the grant of emission allowances whereas, in reality, the basis of the measure is the imposition of an environmental standard of statutory origin.
Tato jednotná norma se použije na všechny průmyslové podniky, jejichž celkový instalovaný výkon překračuje 20 MWth.
That uniform standard applies to all industrial undertakings whose installed thermal capacity exceeds 20 MWth.
Je pro podniky nákladem, a nikoliv výhodou.
It constitutes a burden and not an advantage for the undertakings.
Systém je charakterizován tím, že podniky si mohou vybrat způsob, jakým normu splní, snížením svých vlastních emisí nebo koupením emisních kreditů jiných podniků.
The characteristic of the scheme is that the undertakings can choose how to comply with the standard, by reducing their own emissions or by purchasing emission credits recorded by other undertakings.
Komise vychází nesprávně ze zásady, že emisní kredity jsou vytvořeny nizozemskými orgány.
The Commission wrongly proceeds on the principle that the emission credits are created by the Netherlands authorities.
Vzhledem k tomu, že dle Nizozemského království tyto orgány neposkytují žádné povolenky na emise, nemohou tedy takové povolenky vydražit nebo prodat.
Since, according to the Kingdom of the Netherlands, those authorities do not grant any emission allowances, they cannot therefore auction or sell such allowances.