natgillin/translations-raw huggingface dataset:
SpoleËenské a kulturní postavení žen se tak stalo prostãedkem, který mÓl demonstrovat rovnost v národÓ, nebo dokonce jeho pãevahu vêËi Západu,a to ve dvou smÓrech: na jedné stranÓ intelektuálové konstruovali nebovyhledávali národní mýtys obrazy silných a slavných žen, což mÓlo doložit,že jistá podoba genderové rovnostibyla vždy tradiËní souËástí národníhocharakteru.
To put it from the perspective of women’s movements in thesecountries: though their goals were very much the same as in more advancedcountries, they were operating in more complex conditions: they had, inaddition, to negotiate with leader’s of national liberation movements, forwhom the position of women was a special card to play within their ownpolitics.
Tyto konstrukty ovšem zároveÜ potãebovaly nÓjakou oporu v reálné skuteËnosti, a snad právÓ proto snahy o zlepšení situace žen nemusely Ëelit taktvrdé opozici, jak by se dalo oËekávat.
Though it is true that in every country women’s movements hadinvariably to cope with national leaders, here a different kind of negotia-tionwas the case.Recent feminist historical analyses show that the position of womenformed an argument instrumentally used by these leaders in their messages to the Western world, and additionally, it was being used for bothprogressive and conservative goals.
SouËasnÓ však na druhé stranÓ jiná Ëástintelektuální elity a národních vêdcê kladla zase dêraz na morální pãevahu ženjako strážkyÜ tradiËních konzervativníchhodnot ve svých zemích, ve srovnánís ženami v západních zemích.
In other words, marginalityseems tohave made gender a more important issue.
Není náhodou, že tento druh dvojaké rétorikylzenajít i dnesv argumentech národních politických vêdcê (mužê i žen!), kdyžprobírají uplatÜování politiky rovných pãíležitostí, kterou EU prosazuje: o postavení žen v zemích Enwise se na jedné stranÓ tvrdí, že je na dostateËnÓ vysoké úrovni, na druhé stranÓ se však obhajuje naše odlišná genderová kultura.Podle nÓkterých historikê a historiËek (Evans, 1978) musely ženské aktivistkyv tÓchto zemích pãistupovat na znaËné kompromisys národními vêdci muži,což napãíklad znamená, že se zde otázka volebního práva žen jako požadavekženských skupin objevila podstatnÓ pozdÓji než na ZápadÓ, mnohdy dokonceaž2v 90. letech 19. století a na zaËátku 20. století.
Thus women’s social and cultural position was a means to demonstrate the nation’s equality or evensuperiority compared to Western countries in two ways: on one hand,intellectuals were construing or seeking national mythswith images ofstrong and famous women, aiming at demonstrating that a certain kind ofgender equalityhad been traditionally part of the national character.Whereas, at the same time, these constructions also needed to be somehow proved in reality, and thus efforts to improve women’s situation maynot have been as strongly opposed as might have been expected. Yet onthe other hand, simultaneously, another part of the intellectual elite andnational leaders was in turn putting emphasis on the moral superiority ofwomen as safeguards of conservativetraditional values in their respectivecountries as compared to those in Western countries.
Navzdory této skuteËnosti byla cesta k zákonnému zavedení volebního práva žen v zemích Enwise nakonec
It is not by accidentthat this kind of double rhetoriccan be nowadaysfound again in argu-
am601165_016 13/03/06 12:42 Page 21 rychlejší než v západních zemích.
Despite this fact, the way towards the legal introductionof women’s voting rights was ultimately faster in the Enwise countries thanin the Western ones.
K vysvÓtlení tohoto fenoménu je tãeba vÓnovat pozornost pãístupêm, které v dlouhodobé perspektivÓ ukazují na možnýpozitivnívýsledek výše zmínÓných jednání s národními vêdci: „Diskurzy o ženách na okraji Evropy, a pâedevším výzvy k jejich úÊasti v národníchhnutích, v sobÒ zahrnovaly potenciál vytvoâit pâíznivÒjší atmosféru pro veâejnouaktivitu žen, než bylo bÒžné v západní EvropÒ.
To explain the latter phenomenon, attention shouldbe paid to approaches that point to the possible long-lasting positiveeffectof the above-mentioned negotiations with the national leaders: “Discourses on women at the margins of Europe, and above all calls for their participation in national movements, had the potential to create a more favourableatmosphere for women’s public activities than was common in Western Europe.
I když to mÒlo jen malý pâímý Êibezprostâední dopad na každodenní podmínky života žen, vedla pozdÒji tradicedebat o ženách a národÒ k tomu, že se tyto debaty odrazily v úvahách o spoleÊenském uspoâádání v novém národním státÒ.
Although this had little direct or immediate impact on the everydayconditions of women’s lives, the tradition of debates on women and nationwas later to be reflected in ideas about social organisation in the new nationstate.
Názory na postavení ženyse již dâíve staly integrální souÊástí sebepojetí národa a jeho charakteru, a proto také pâežily i v nové situaci, která po skuteÊném vzniku národních státénásledovala.“Tento závÓr je odvozen z komparativní analýzy intelektuálníchdiskurzê v osmanském Turecku, Rusku, Polsku, Ëeských zemích, na Slovensku,a také v Itálii a âecku 19. století, a prêkaznÓ je na všechny aplikovatelný (MaleËková 2002: 241).Tato zjištÓní nám mohou poskytnout klíË k porozumÓní a interpretováníhistorických údajê o historii žen v tÓchto zemích.
Views on the place of women had become an integral part of the selfperception of the nation and its character and thus survived even in the newsituation following the actual emergence of the nation states.”This conclusion is derived from a comparative analysis of intellectual discourses in 19thcentury Ottoman Turkey, Russia, Poland, the Czechlands, Slovakia, andalso Italy and Greece, and proved to apply to all of them (Malečková,2002: 241).Findings like this one can provide us with a key to understanding andinterpreting historical data about women’s history in these countries.
Ve všech tÓchto zemích na zaËátku 19. století vznikaly jednotlivé ženské organizace.Ke konci století a nasamém poËátku 20. století se zformovaly celé sítěženských organizací a vytvoãily se jejich zastãešující organizace.
In allthese countries, individual women’s organisationsemerged at the begin- ning of the 19thcentury.
Z tohoto hlediska již tedy lzehovoãit o ženském hnutí v pravém smyslu toho slova.
Towards the end of the century and at the verybeginning of 20thcentury, networksof women’s organisations and their
Historiepovinné školní docházky chlapcê a dívek na stãedních školách byla v rêznýchzemích rêzná (v habsburské monarchii v roce 1774, v Bulharsku 1878), a samozãejmÓ bylo jen nÓkolik výjimeËných vÓdkyÜ a myslitelek, které, anižby mohly dosáhnout oficiálního univerzitního diplomu, za svÓt il y život výzkumu.
roof organisations were formed so that from this point of view one canspeak about women’s movement in the proper sense of the word.Theseorganisations had of course their journals to propagate their ideas to thewider public.
Rané ženské hnutí v některých zemích Enwise v roce 1923.
Early women’s movements in some Enwise countries in1923.
Bulharský svaz žen byl založen v roce 1901, Litevské ženské sdružení 1905 a Baltský svaz žen v roce 1909.
The Bulgarian Union of Women wasfounded in 1901, the Lithuanian Women’s Association in 1905, and the Baltic Women Unionin 1909.
V roce 1916vznikla v Polsku Liga žen, která měla až 12 000 členek.
In Poland, the Women’s League, foundedin 1916, comprised as many as 12 000 members.
Liga rumunských žen byla založena v roce 1866a zastřešující organizace, Národní radarumunských žen, v roce 1921.
The League of Romanian Women was founded in1866 and a roof organisation, the National Councilof Romanian Women, in 1921.
Sdružení pro vzdělání žen, Živena, bylo založeno na Slovensku v roce 1869, Ústřední sdruženíčeských žen se ustavilo v roce 1897 a Národnírada československých žen začala působit
The Association forwomen’s education, Zˇivena, was founded in Slovakia in 1869, the Central Association of Czech Women was set up in 1897, and the National Women’s Council of Czechoslovakia was established
V meziváleËném období dosáhl v zemích Enwise podíl žen studujícíchna univerzitách 25% všech studujících.Bylo už ãeËeno, že otázka volebního právanebyla považována za prioritu.Pãesto se v Ëásti zemí Enwise stalo volební právo žen realitou pomÓrnÓ brzy,zpravidla po založení nezávislých státê.
Even so women activists had sometimes to work underground, as it was the case in the clandestine women’s college founded in Poland 1885, called Flying University or in students’ organisation at thewomen’s university founded in 1911 at the University of Tartu (Estonia).There was a different history of compulsory attendance of grammarschools by boys and girls in the different countries (in the Hapsburgmonarchy in 1774, in Bulgaria in 1878), and of course, there were quite afew distinct female scientists and thinkers who also, without official university graduation, devoted their lives to research.
V tÓchto pãípadech si urËitý Ëas vyžádalnávrh ústavy, ženy však vÓtšinou byly kooptovány do národních shromáždÓní na základÓ prozatímních dohod ještÓ dãíve, než byla genderová rovnost do novÓ sepsaných ústav oficiálnÓ zaËlenÓna, aby se do parlamentu dostaly conejdãíve.3V Estonsku, MaÏarsku, Lotyšsku, LitvÓ a Polsku bylo ženám pãiznánovolební právo v prozatímních ústavách4nových nezávislých státê v roce 1918
The first women university graduates from this region studied in Zurich in the 1870s - but themost relevant event in our context, i.e. the official institutionalisation ofwomen’s enrolment in universities at the state level took place from 1883in Romania and from 1922 in Lithuania.After the creation of independent states, women’s higher education andscientific careers kept being supported by political representatives, withcertain limitations differing from country to country (typically enough,concerning the access to faculties of law).
Vystudovala učitelství na Elisabethině škole pro ženy.
She finished as a teacher in the Elisabeth School for Women.
Na univerzitě Pétéra Pázmányho získala v roce 1905 doktorát z filozofie. Byla první maďarskou ženou, která sestala profesorkou na univerzitě.
She got her PhD degree at the University Péter Pázmány in philosophy in 1905.She was the first Hungarian female universityprofessor.
Psala články aeseje z filozofie a psychologie pro mnohévědecké časopisy.
She wrote articles and essays inphilosophy and psychology for many scientificjournals.
Publikovala odborné stati z matematiky, některé společně s manželem.
She published essays in mathematics,some of them together with her husband.
V průběhu 20. a 30. let se také zabývalaeurytmikou a sémiotikou.
Duringthe 1920s and 1930s she was also engaged ineurhythmics and semiotics.
V roce 1905 se vdala za Pála Dienese a měli dva syny, Gedeona a Zoltána. Zemřela v roce 1978.
She married Pál Dienesin 1905 and they had 2 sons, Gedeon and Zoltán.She died in 1978.
Zdroj: Groó a Papp, 2003.
Source: Groó and Papp, 2003.
Po ukončení základní školy se Izabela Textorisová připravovala na učitelské povolání.Do roku 1886 nejprve učila na základní škole, pakse stala výpomocnou úřednicí na poště a od roku1886 vedoucí poštovního úřadu ve slovenskémměstě Blatnica, kde žila až do konce svéhoživota.
After leaving elementary school, Isabela Textorisováprivately prepared herself for a teaching career. Upto l 1886, she first taught at primary school, thenbecame a supply clerk at the post office, and from1886 she was the head of the Post office in Slovakcity Blatnica, where she lived until the end of herlife.
Zde se začala věnovat botanice, svůjbotanický výzkum prováděla v horské oblasti Velké Fatry, v údolí Blatnice a údolí Gaderu, kdeobjevila některé vzácné endemické rostliny(Daphne cneorum L., Cyclamen fatrense,Leontopodium alpinum Cass. a další). Byla vestyku s významnými slovenskými a maďarskýmibotaniky.
Here she started to devote herself to botany,and she did her botanical research in the Vel’ká Fatra mountain region, in Blatnica Valley and Gader Valley where she discovered some rare endemicplants (Daphne cneorum L., Cyclamen fatrense,Leontopodium alpinum Cass. Et al.).
Své botanické zkušenosti rozpracovalaa publikovala v odborném časopise Botanikai Közlemények (1903).
She elaborated and published herbotanical experience in the professional periodical Botanikai Közlemények(1903).
Velký význam měla jejírukopisná práce Floristické údaje z Turčianskejstolice (Našla Jsem na Netu, jak se to Jmenuje),kterou v roce 1930 předložila dosoutěže pořádané slovenským národnímvzdělávacím nevládním veřejným sdružením Matica slovenská.
Of greatimportance is her manuscript work, On Flora of the Turiec Region, which she submitted to thecompetition held by the Slovak national educationalnon-governmental public association Matica Slovenská in 1930.
V ženských časopisech Ženské listy(1886) a Dievčenský svet(1893)publikovala své práce literární.
She published her literary workin the women’s magazines Women’s Letters (1886)and Girl’s World (1893).
Sebraladialektologický materiál pro profesora F. Pastrneka, spolupracovala s představitelkami Živeny (aktivní slovenská veřejná organizace provzdělávání žen) i s představitelkami českéhoženského hnutí.
She collecteddialectological material for Prof. F. Pastrnek andcollaborated with Zˇivena (the active Slovak publicorganisation for educating women) representatives,as well as the representatives of the Czech women’smovement.
am601165_016 13/03/06 12:42 Page 23 a v Êeskoslovensku v roce 1920, tedy dãíve než v mnohých souËasných Ëlenskýchstátech EU.
kg407785_016 13/07/04 10:50 Page 23
V dalších zemíchbylo volební právo zavedeno pozdÓji: v Bulharsku 1937, ve Slovinsku 1945 a v Rumunsku 1946.
That were later implemented in the Constitutions under great pressure fromthe first women parliamentarians.5.
Vedle základních práv daných ústavou byly pomÓrnÓ rychle pãijaty i zvláštní zákony prosazující ve spoleËnosti genderovou rovnost.
In Poland, women’s activism in thepublic sphere emerged earlier, during the partitions of Poland, i.e. from 1772 to 1918.
Dvojsečný genderový kontrakt za komunismu Bylo-li pãedkomunistické genderové rozložení smÓsí modernizace a konzervatismu, pak to komunistické lze nazvat modernizací bez osvobození.
tion of co-educationin virtually all types of schools. In the interwar period, the share of women studying at universities in the Enwise countriesreached up to 25% of the student body.It has been said that the suffragequestion had not been prioritised.
DvÓ základní linie politiky mocenských elit vêËi ženám byly totiž navzájemprotikladné: na jedné stranÓ byly ženy zbaveny svého vlastního hlasu a možnosti jednat nezávisle, na druhé státní politika zãetelnÓ smÓãovala k další modernizaciveřejného statutu žen.První omezení snadno zajistily zákony, které zakazovaly shromažÏování, vylouËení veškerých obËanských organizací, vËetnÓ obËanských ženských organizací6 a svazkê mezi nimi, a totální cenzura veãejného projevu, která bránila jakékoliv svobodné reflexi toho, co se ve
Nevertheless, in part of the Enwise countries women’s suffrage became a reality relatively early, usually after the foundation of independent states. Inthese cases, it took a certain time to draft the constitution, but even beforegender equality was included officially in newly written constitutions,women were usually first co-opted to national assemblies on the basis ofprovisional agreements, to get them into parliament3as soon as possible.In Estonia, Hungary, Latvia, Lithuania and Poland, women were grantedvoting rights in the provisional constitutions4of the new independentstates in 1918, and in Czechoslovakia in 1920, i.e. all of them earlier thanin a number of current EU Member Sates.The explanation for this waveshould be sought both in conjunction with the above mentioned theoryand in the context5of World War I, which ironically gave women anopportunity to prove their skills and civic virtues: organisational talents(for instance, in the Red Cross), courage, physical power and professionalskills.
V pobaltských zemích sice novÓ založené ženské organizace za sovÓtské éryexistovaly, ovšem pod pãísnou kontroloukomunistické strany.
Besides basic constitutionallaws, specific laws aiming at gender equality in society were relativelyquickly adopted.
Volební právo žen v zemích Enwise a v členských státech EU
Women’s Suffrage in the Enwise Countries and the EU Member States
Země Irsko**, Spojené království**Rumunsko*Portugalsko*, Španělsko Portugalsko* Bulharsko (právo volit) *Bulharsko**, Francie Slovinsko Itálie, Rumunsko** Belgie** Řecko Portugalsko**
Country Romania* Portugal*, Spain Portugal* Bulgaria (to vote)*Bulgaria**, France Slovenia Italy, Romania**Belgium**Greece Portugal**
Zdroj: www.ipu.org Poznámky: * právo omezeno nebo podmíněno** podmínky nebo omezení zrušeny
Source: www.ipu.org Notes: * Right subject to conditions or restrictions** Conditions or restrictions lifted
Oficiální politika byla formulovánav programových dokumentech ústãedních výborê komunistických stran a skuteËnÓ i postupnÓ zavádÓna v následujících oblastech: ideologické obhajovánígenderové rovnosti, pãístup ke všem profesím pro obÓ pohlaví, vyrovnávacíopatãení ve sféãe politického zastoupení na nejvyšší úrovni i na místníchúrovních, podpora zvýšení vzdÓlanosti žen, koedukace jako automaticképravidlo ve všech školách (k tomu pãistupovalo i nesexistické vzdÓlání, praktikované na základních školách, napãíklad v praktických pãedmÓtech: chlapci i dívky mÓli spoleËnÓ dílny, šití, vaãení … jednotlivé zemÓ se v tomale lišily a lišilo se to i v rêzných desetiletích), dobãe zorganizovaná infrastrukturapãedškolních zaãízení péËe o dÓti – jeslí a mateãských škol, i péËe o žáky po vyuËování v družinách, což ženám umožÜovalo být zároveÜ matkami a pracovatna plný úvazek.
For two basic lines of the power elites’ policies towards womenwere self-contradictory: on the one hand, women were deprived of theirown voice and possibility to act independently, on the other hand, state policy was clearly aiming at further modernisation of women’s public status.The former step was easily achieved by laws prohibiting assembly and by eliminating all civic organisations, including women’s grass root organisa-
V neposlední ãadÓ se víceménÓ liberalizovaly i zákony o umÓlém ukonËení tÓhotenství, ve vÓtšinÓ pãípadê byly pãijaty v 50. letech (v Rumunsku došlo k opÓtnému omezení pozdÓji).
tions6and their networks, and by total censorship of public speech, whichprevented any free reflections of what was going on in society (except informer Yugoslavia).
Ve všech zemích Enwise si státní politika vêËi ženám kladla za cílzajistit jim zamÓstnání (na základÓ všeobecného práva na práci) a umožnitjim skloubit mateãství a profesionální život.
Workingmothers were further legally protected during maternity leave (which hadbeen gradually prolonged) and during care of their children when ill.
Vytvoãil se tedy trvalý modelzaměstnanosti, specifický pro komunistické období, který znamenal, že ženy bÓhem svých produktivních let spojovaly práci a rodinu a nepãestávaly pracovat,i když mÓly dÓti, nebo jen s velmi krátkým pãerušením.
Single mothers were relatively well protected by state benefits ensuring minimum standards of living , fathers of their children were easily made to payalimony, for virtually every man and woman was a state employee and thusalso intervention into the salaries by the court via the employer was easyand often occurred.
Tak vysoké procento zamÓstnanosti i skuteËné pracovní nasazení bylo mezi ženami v západní EvropÓ výjimeËné.
Last but not least, abortion laws became more or lessliberal, in most cases they were adopted in the 1950s (in Romania itbecame restrictive again later on).
Odlišná historie v bývalé Jugoslávii nebyl jen liberálnější a otevřenější, v určitémobdobí zaznamenal i extrémně rychlý hospodářskýrozvoj, což ženám poměrně usnadnilo mobilitusměrem vzhůru, a to nezávisle na členství vestraně; 3) rozdíly v transformaci,včetně válek! 4) odlišnostmi ve vývoji ženských hnutí v 80. a90.letech; a 5) vývojem poznání o ženách, které bylo charakteristické probalkánské země a které v zemích Enwise nikdonesdílel.
A different history for former Yugoslavia liberal and more open, but at certain times hadextremely fast economic development, which madeupwards mobility for women rather easy, and notdependent on Party membership; 3) differences intransitionincluding wars!; 4) differences in thedevelopment of women's movements in the 1980sand 1990s; and 5) development of knowledgeabout women, that existed in the Balkans and thatnobody had in the Enwise countries.
Dodejme, že otázka rozvoje, ba i chudoby se balkánských zemí zřejmě týkala více.
Additionally,the issue of development and even poverty might bemore relevant for the Balkans.
V případě bývalé Jugoslávie nebyla genderovásmlouva založena na myšlence rovnosti, ale spíšena komplementaritě nerovnosti.Ženy byly prostěpodřízeny národním cílům, ne však jako rovnémužům (což snad byl případ střední Evropy, nevšak balkánských zemí), ale jako jejich doplněk(muži válečníci, ženy pečovatelky).
In the case of former Yugoslavia, the gender contractwas not based on the idea of equality, but rather onthat of complementarity of inequality. Women weresimply subjected to the national goals, not as equals(which might have been the case for Central Europe, but not for the Balkans), but ascomplementary to men (men warriors, women -caregivers).
Tyto odlišnégenderové vzorce by se daly vysvětlit: 1) odlišnými předkomunistickými kulturamivdřívější Jugoslávii, do čehož by patřily i např.odlišnosti mezi muslimy a křesťany nebo odlišnégenderové smlouvy existující ve veřejnéisoukromé sféře; 2) odlišným komunismem, který
This different gender patterns could beexplained by 1) different precommunist cultures informer Yugoslavia, including differences likebetween Muslims and Christians or different gendercontracts existing in public and private spheres;2)different communism, which was not only more
Zdroj: Blagojević, 2003.
Source: Blagojevic´, 2003.
Polský plakát: „Zdravíme ženy, které pracují pro mír a rozvoj vlasti!“Zdroj: © Gazeta Wyborcza, 2003.
Polish poster:“We greet the women who workfor peace and growth of the fatherland!”Source: © Gazeta Wyborcza, 2003.
Polský plakát: „Kráčej vpřed, mládí, v boji za šťastnýsocialistický polský venkov“Zdroj: © Gazeta Wyborcza, 2003.
Polish poster: “March on, Youth, in the struggle for happy socialist Polish countryside”Source: © Gazeta Wyborcza, 2003.
Pãesto bÓhem krátké dobyvkomunistických zemích v prêbÓhu padesátých let (v pobaltských zemích ve Ëtyãicátých) získaly ženy komplex možností, který pozoruhodnÓ korespondovals výËtem cílê, za nÓž bojovala druhá vlna feministického hnutí v 60. a 70.letechv buržoazníchzemích.
combine motherhood and profession life. Thus a continuousemploymentmodelcame about, specific for the communist period, meaning that, during their productive years, women combined work and family and continued to work even when they had children, or only with very short interruptions.
Druhou stránkou této ironie bylo, že politická opozice vêËi komunistickému režimu (tedy disidentské skupiny, neboè žádná otevãenáopozice nebyla možná) tíhla ke konzervativním hodnotám a mÓla sklon tradiËní genderové vzorce idealizovat.7Dêvodem bylo napãíklad to, že opozice byla Ëasto napojena na církve, které komunistické režimy potlaËovaly, ovšempãijmout zpêsob, jakým komunistický režim odstraÜoval tradiËní kulturunásilím, bylo tÓžko pãijatelné i pro ménÓ nábožensky založené Ëásti tÓchto spoleËností.
Such a high rate of employment and real work involvement wasexceptional among Western European women.A situation replete with irony thus came about: women’s movement wasbeing liquidated and being denounced as a bourgeoislegacy: women werepolitically isolated from each other and from women’s movements abroad.And yet within a short time, in most communist countries, during the1950s (in the Baltic States in the 1940s), they obtained a set of possibilities, which conspicuously corresponded to the catalogue of goals the second wave women’s movement was fighting for in the 1960s and 1970s inbourgeoiscountries.