natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Otázky, které jsou předmětem zvláštní zprávy, se týkají transparentnosti a vyšetřování stížností občanů adresovaných Komisi.
The committee may decide that some petitions merit wider debate and may exceptionally submit a report to Parliament for adoption in plenary or it may carry out an investigation.
Z vlastní iniciativy veřejný ochránce práv jednal v oblasti přístupu k dokumentům, řádné správy a věkových limitů pro vykonávání veřejné funkce ve Společenství.
The committee thus plays a fundamental role in defending citizens’ rights and finding appropriate solutions to concerns and problems in daily life. Moreover, it helps strengthen democratic
Parlament se zabývá výroční zprávou veřejného ochránce práv i zvláštními zprávami týkajícími se doporučení, jež nebyla vyslyšena.
Parliament considers the Ombudsman’s annual report and special reports relating to recommendations that have not been followed up.
Tento mechanismus nabízí občanům jednodušší a méně nákladný opravný prostředek, než je soudní přezkoumání, a udržuje úzký vztah s Parlamentem, kterému jsou citlivé otázky překládány v posledním stupni.
This is a simpler and less costly option than bringing a court case and close links are maintained with Parliament, to which sensitive issues are referred in the last resort.
DRUHÁ ČÁST které by prosazování hodnot nemělo dostatečnou sílu.
Union, without which promotion of values has no force.
CELOSVĚTOVÝ BOJ MIMO UNII vnějších vztahů Evropské unie, včetně obchodních aspektů, a aby k dosažení cílů týkajících se základních práv využily všech politických a hospodářských nástrojů.
concerns incorporated in all aspects of the EU’s external policy, including commercial agreements, and for all political and economic instruments to be used to achieve fundamental rights objectives.
Evropský parlament ukázal od svého vytvoření, že boj za lidská práva je bojem celosvětovým, přesahujícím jak hranice, tak politické systémy.
The European Parliament showed from the beginning that its action to uphold human rights was worldwide and went beyond frontiers and policies.
Bojoval za svobodu jak v zemích pod sovětským útlakem, tak v extrémně pravicových vojenských diktaturách, jak v Evropě, tak v Africe, jak v Asii, tak v Latinské Americe.
It fought to uphold freedoms in the countries under Soviet domination and in extreme right-wing military dictatorships, in Europe, Africa, Asia and Latin America.
Parlamentu se v každodenním boji podařilo využít veškeré své legitimity, která plyne z jeho statutu voleného zástupce 500 milionů obyvatel, ale rovněž veškerých pravomocí, i když omezených, které mu poskytují smlouvy.
In day-to-day eorts, Parliament has used the legitimacy conferred on it as the elected representative of 500 million people, but it has also made use of all – even limited – powers conferred on it by the Treaties.
Na otázky spojené s lidskými právy se podle něj nemůže pohlížet odděleně, ale musí být součástí globální strategie vůči třetím zemím.
It believes that matters related to human rights cannot be envisaged in isolation but must be included in a general strategy towards nonmember countries.
Parlament musí k některým mezinárodním smlouvám, zejména k asociačním smlouvám a smlouvám o spolupráci, vydat„souhlasné stanovisko“, a proto může této výsady využít jako prostředku zablokování a smlouvu odmítnout.
Parliament has to give its assent to certain international agreements, notably association and cooperation agreements. By refusing to do so, it may use this prerogative to put the agreement on hold.
Některé akce Unie může též podnítit nebo ovlivnit prostřednictvím svých pravomocí v oblasti rozpočtu.
Its budgetary powers also enable it to put forward or inuence certain EU actions.
Proto se snaží Radu a Komisi přimět, aby zahrnuly tyto otázky do všech aspektů politiky
It has undoubtedly played a major role in increasing awareness at European level.
Díky tomu, že je Parlament svobodnější než Rada nebo Komise, které jednají striktně v rámci smluv, vyvolal diskusi o politické Unii, bez
Thus it has made representations to the Council and Commission to get these
situacích, které vyžadují rychlou reakci.
Resolutions adopted in plenary can exercise considerable pressure in critical situations that call for a speedy reaction.
Předseda Parlamentu může podniknout přesně dané kroky vedoucí k tomu, aby Rada, Komise a příslušné vlády přijaly vhodná opatření.
Regular approaches may be made by the President of Parliament, and the committee and delegation chairmen, to ensure that the Council, Commission and governments concerned take adequate measures.
Evropský parlament nikdy neváhal užít veškerých prostředků k obraně základních lidských práv v celém světě.
In brief, the European Parliament has never hesitated to use all available means of defending fundamental rights throughout the world.
Parlamentu se také podařilo svou výroční zprávou o lidských právech a dílčími usneseními upozornit na složité situace a přimět příslušné vlády změnit jejich politiku.
Parliament has also succeeded, through its annual report on human rights and specic resolutions, in drawing attention to dicult situations to induce the governments concerned to change their policy.
Tato usnesení týkající se společné zahraniční politiky nemají závazný charakter.
Its resolutions on foreign policy do not have binding force.
Parlament tedy musí plně využít své přesvědčovací schopnosti a legitimity dané jeho zvolením ve všeobecné přímé volbě.
It must therefore make full use of its capacity for persuasion and the legitimacy that it derives from its election by direct universal surage.
Při ovlivňování Rady a Komise se opírá jak o veřejné mínění, tak o nevládní organizace.
It thus inuences the Council and Commission by drawing support both from public opinion and nongovernmental organisations.
Boj proti evropským diktaturám což je možnost, ke které se zatím nikdy nemusel uchýlit.
Opposing European dictatorships
v boji pokračoval a ještě ho zintenzívnil.
After it was elected by direct universal surage, it continued and extended this objective.
Jedním z hlavních pilířů činnosti Evropského parlamentu byl od počátku boj proti takzvaným pravicovým i levicovým diktaturám, které tížily mnoho zemí, jež mohly vstoupit do Evropské unie.
One of the European Parliament’s main areas of action has been combating dictatorships of both the right and left.
Po celá dlouhá léta, kdy na druhé straně železné opony existovala cenzura, neměli obyvatelé těchto zemí, kromě nepatrné menšiny, možnost seznámit se se stanovisky Evropského parlamentu.
This has been a consideration for many countries aspiring to join the European Union.
To, že Parlament podporuje demokracii, však bylo veřejně známé v Portugalsku, Řecku a Španělsku, v době, kdy v těchto zemích vládla diktatura, což přispělo ke svržení těchto režimů.
At the time when it consisted of delegates from national parliaments, the European Parliament did not really have the role of debating international events. Nevertheless, it did not hesitate to do this throughout the dark years experienced by many countries in Europe.
Tyto země se po osvobození od autoritářských režimů obrátily k Unii a zahájily proces přistoupení.
When freed from authoritarian regimes, these countries turned towards the EU and entered into the accession process.
Evropský parlament, který musí ke smlouvám o přistoupení vydat souhlasné stanovisko, zblízka sledoval pokrok, kterého kandidátské země dosáhly ve věci demokratizace a dodržování lidských práv, aby dosáhly úrovně Unie.
The European Parliament, which is required to give its assent to accession treaties, has followed the candidate countries’ progress in democratisation and respect for human rights to reach the EU level.
Pečlivě zkoumal vývoj situace v těchto zemích a výroční zprávy Komise.
It has carefully examined the evolving situation in these countries and the annual reports prepared by the Commission. Its observations have
Jeho pozorování mají o to větší váhu, že má v posledním stupni možnost odmítnout vydat souhlas,
However, Parliament’s support for democracy was well known in Greece, Spain and Portugal when these countries were subject to
režimu, který nastolil generál Franco na konci občanské války.
dictatorships and it thus helped to overturn these regimes.
Ve vztazích s uvedenými třemi zeměmi jižní Evropy přijal Evropský parlament velice rychle postoj předjímající to, co se stalo později jedním ze „základů“ Evropské unie, tzn. že kladl důraz na demokratické hodnoty v rámci politik vůči vnějším zemím a v rámci samotné integrace Evropy.
added it would not be possible to have condence in the EEC if it envisaged forming close links with the Madrid regime in an association or even through complete membership.
Tón byl udán dne 29. břez- na 1962 během rozpravy v Par- lamentu věnované žádosti španělské vlády o zahájení jednání o přidružení nebo o přistoupení k EHS.
Spanish Government to open negotiations on association with or even accession to the EEC.
Španělsko žilo od roku 1939 v autoritářském
Since 1939 Spain had been living under the authoritarian regime imposed by General Franco following the civil war.
Poslanec Willi Birkelbach interpeloval na základě žádosti Madridu ostatní evropské orgány: „Rada ministrů se domnívá a Komise se domnívá , že je vhodné vzít v úvahu žádost, kterou podal režim, jehož politická lozoe a hospodářská praxe jsou zcela v opozici s koncepcí a strukturou Evropských společenství?“ Podle tohoto evropského poslance „by EHS přestalo být hodno důvěry, pokud by mělo v plánu navázat s madridským režimem úzký vztah ve formě přidružení nebo úplného přistoupení“.
In its relations with the three southern European countries, Parliament very quickly adopted an attitude that foreshadowed what was to become one of the fundamental principles of the European Union: the place of democratic values at the centre of external policies and the construction of Europe.
V písemné odpovědi, kterou přečetl předseda zasedání Parlamentu, se Rada omezila na uvedení skutečnosti, že o žádosti španělské vlády zatím nejednala.
In its written reply, read by the presiding ocer in the Assembly, the Council simply said that it had not yet discussed the Spanish Government’s request.
Předseda Komise Jean Rey byl otevřenější, když prohlásil:„Evropskou politiku tvoří nejen zájmy, ale i city a ideály.
The President of the Commission, Jean Rey, was more explicit: ‘European policy does not consist only of interests but of sentiments and ideas.
A když se objeví názorové proudy [odkaz na akce tajných španělských odborových organizací], musí je všechny evropské organizace vzít v úvahu.“ Když se na něj Willi Birkelbach obrátil, aby se zeptal, zda se země, kde jsou pošlapávána lidská práva, má nebo nemá stát členem EHS, přerušil předseda
In response, the MEP Willi Birkelbach said to the other European institutions: ‘Does the Council of Ministers, does the Commission believe that there is room to consider such a request from a regime whose political philosophy and economic practices are completely opposed to the European Communities’ concepts and structures?’ He
Komise diskusi:„Nejsem v současnosti schopen cokoliv dodat k tomu, co jsem již řekl.“ Odmítnuté Španělsko podalo v roce 1964 novou žádost, která po mnoha váháních a vzhledem k významnému rozvoji obchodních vztahů, ke kterým mezitím došlo, vyústila v roce 1970 v uzavření preferenční obchodní dohody.
This agreement raised con-icting views in Parliament on whether opening up to trade could encourage opening up to democracy.
25. září 1975 během zasedání plného emocí se evropští poslanci zmobilizovali k vyvinutí tlaku na španělskou vládu a žádali, aby nevykonala popravu deseti španělských občanů odsouzených k trestu smrti.
activities of clandestine Spanish trade unions], they must be taken into consideration by all European authorities’.
Během horečných debat o možnostech, jak toho dosáhnout, vyzval Parlament „Komisi a Radu, aby zmrazily existující vztahy, dokud nebude v zemi nastolena svoboda a demokracie.“ ekonomické skupiny národů a stává se Evropským parlamentem v pravém smyslu slova, Evropským parlamentem vystupujícím jako svědomí Evropy, jako svědomí Společenství“.
Willi Birkelbach then asked whether or not a country where human rights were disregarded could become a member of the EEC.
Madridské úřady to nezviklalo a o dva dny později bylo pět odsouzených popraveno.
The President of the Commission interrupted the debate: ‘I am not at present in a position to add anything to what I have already said’.
Debaty ve Štrasburku však měly ve Španělsku ohlas; přispěly k významné mobilizaci evropského mínění proti španělské vládě.
Having been rejected, Spain applied again in 1964.
Tato dohoda vyvolala v Parlamentu velmi protichůdná stanoviska v otázce toho, zda může otevření obchodních vztahů podpořit i demokratické otevření.
After much hesitation, in view of signicant trade developments in the meantime, a
Jeden z přítomných zástupců Komise tuto diskusi přivítal: „Jde o jednu z těch příležitostí, kdy přestává být shromáždění v určitém smyslu jen institucí
A Commission representative in the Chamber welcomed this debate: ‘This is one of those occasions when the Assembly ceases to be just an institution of an economic group of nations and becomes a European Parliament in the real meaning of the word, a European Parliament expressing itself as the conscience of the Europe and the conscience of the Community’.
Zhruba půl roku poté, dne 8. dubna 1976, kdy mezitím Franco 20. listopadu 1975 zemřel a demokratizační proces v zemi zaznamenal problémy,
On 25 September 1975 in an emotional debate, the MEPs rallied to put pressure on the Spanish Government not to carry out death sentences against 10 Spanish citizens.
tehdy Enrique Barón Crespo, jeden z prvních španělských poslanců a později předseda Evropského parlamentu.
Greece the European Parliament called for re-establishment of freedoms, an extensive amnesty for political prisoners and the return of exiles.
V usnesení, které mělo v Madridu velký ohlas, požadoval Evropský parlament obnovení svobod, rozsáhlou amnestii politických vězňů a návrat uprchlíků.
Echoes of the debate in Strasbourg were nevertheless heard in Spain; it contributed to a strong mobilisation of European opinion against the Spanish Government.
Dne 11. března 1967, tedy ani ne tři týdny po vojenském převratu, požádal Evropský parlament Atény, aby obnovily demokratický řád.
On 11 May 1967, less than three weeks after the colonels’ coup d’état, the European Parliament called for restoration of democracy in Athens.
Stejně jako ve Španělsku i zde zdůrazňuje ochranu lidských práv a požadavek, aby je dodržovaly všechny země, které chtějí udržovat vztahy s EHS.
As in the case of Spain, it urged protection of human rights and required them to be respected by any country that wanted to maintain relations with the EEC.
V roce 1977 proběhly ve Španělsku demokratické volby a dne 12. června 1985 Španělsko podepsalo smlouvu o přistoupení do Společenství.
Democratic elections were held in Spain in 1977 and on 12 June 1985 Spain signed the Treaty of Accession to the Community.
„Patřím ke generaci Španělů, pro kterou představoval boj za demokratizaci země a boj za její začlenění do Evropy dvě strany jedné mince,“ prohlásil
‘I belong to a generation of Spaniards for whom the fight for democracy in Spain and its integration into Europe were two sides of the same coin’, said Enrique Barón Crespo who became one of the first Spanish MEPs and later President of the European Parliament.
V srpnu 1974, krátce po pádu vojenského režimu dne 24. července, se předseda
In a resolution that had a considerable impact in Madrid,
Parlament, který od roku 1961 naléhal na podpis asociační smlouvy s Řeckem, požádal
Parliament, which had pushed for the signing of an association agreement with Greece since 1961, now requested that this agreement should be frozen until democratic government was restored, and the Council
Španělska a Řecka navázat styky se Společenstvím nesnažilo.
D could not apply pressure in calling for democracy.
představitele Portugalska, aby důsledněji pokračovali v demokratické cestě.
for the economic and trade aspects of the association to be unfrozen immediately, without waiting for the elections due to be held in Greece.
Výzva byla vyslyšena, v Portugalsku byly zorganizovány volby a země vstoupila do Společenství současně se Španělskem.
On 1 January 1981 Greece became the 10th Member of the Community.
V říjnu téhož roku se Parlament vyjádřil pro„okamžité oživení hospodářských a obchodních aspektů přidružení“, aniž by čekal na konání voleb, jež bylo v Řecku oznámeno. Dne 1. ledna 1981 se Řecko stalo desátým členem Společenství.
On the second anniversary of the coup d’état, Parliament adopted a resolution expressing complete solidarity with the Greek people and stating that the association agreement could not be fully applied until democratic and parliamentary structures had been restored in Greece.
Po „karaátové revoluci“, která v dubnu 1974 způsobila pád diktatury, dal Parlament na srozuměnou, že Portugalsko je připraveno na přistoupení ke Společenství.
After the Carnation Revolution in April 1974, which led to the fall of the dictatorship, Parliament concluded that Portugal was eligible to join the Community.
V dubnu 1975 ohlásil Parlament, že je s politickými změnami v Portugalsku spokojen, projevil„svou obavu [vůči] některým negativním aspektům demokratického vývoje v Portugalsku“ a vyzval
In April 1975, stating satisfaction with the political changes in Portugal, it expressed concern about some negative aspects of democratic change and called on the Portuguese authorities to resolutely follow the path to democracy.
Tato historka ilustruje, jak vnímali Evropský parlament mladí lidé, kteří usilovali jak o větší spravedlnost ve světě, tak o svobodu pro sebe.
B. Countries under Soviet domination: from the Cold War to membership of the European Union
Společné evropské shromáždění věnovalo v roce 1956 diskusi situaci v Maďarsku, které přepadla sovětská vojska.
In the period of Communist domination, the European Parliament became a symbol in several Eastern European countries for a number of young demonstrators, several of whom were arrested.
Dne 18. září 1981 přijal Evropský parlament na připomínku dvacátého pátého výročí těchto tragických událostí usnesení potvrzující solidaritu mezi občany Společenství a maďarským lidem, jež vybízelo ty, kdo chtějí
On 19 April 1982, they marched peacefully, for the first time, using as their slogan only a manifesto against hunger in the world signed by 73 Nobel Prize winners and a European Parliament resolution supporting
Evropský parlament vždy reagoval na jednotlivé sovětské puče v této části Evropy, pranýřoval ztráty svobod a podporoval Helsinské dohody podepsané v roce 1975, na které se odvolávali disidenti.
The European Parliament had always reacted to manifestations of Soviet force in Eastern Europe; it had condemned the lack of freedom and supported the Helsinki Agreements signed in 1975, which were upheld by the dissidents.
Východní Německo ochránit svobodu v Evropě, ke společnému jednání.
Hungarians who welcomed East Germans fleeing their country in a movement that marked the beginning of the disintegration of the Soviet bloc.
Téměř o osm let později, dne 14. září 1989, Parlament podpořil zmobilizování maďarského lidu, který přijímal Němce z východního Německa, jež prchali ze své země.
in Berlin to express its condemnation of the building of the wall dividing the city, which was carried out during the night of 12 and 13 August.
Šlo o hnutí, které skutečně poznamenalo začátek rozpadu sovětského bloku.
In 1956 the European Common Assembly debated the situation in Hungary, which had been invaded by Soviet troops.
V přijatém usnesení vyjadřuje„úctu maďarskému lidu pro jeho velkorysost při pomoci uprchlíkům a vítá rozhodnutí maďarské vlády povolit tisícům východoněmeckých občanů překročení hranice.“
On 18 September 1981, to commemorate the 25th anniversary of these tragic events, the European Parliament adopted a resolution rearming the solidarity between Community citizens and the Hungarian people, encouraging those who wanted to safeguard freedom in Europe to act together.
Ve dnech 10. a 11. října 1961 se sešel politický výbor Evropského parlamentního shromáždění symbolicky v Berlíně, aby dal najevo odsouzení výstavby zdi rozdělující město na dvě části, ke které došlo v noci z 12. na 13. srpna.
On 10 and 11 October 1961, the European Parliamentary Assembly’s Political Aairs Committee met symbolically
Dne 11. října prohlásil poslanec Jarosson během rozpravy, která na toto téma proběhla na plenárním zasedání:„My, evropští poslanci, budeme jistě schopni v našich příslušných vnitrostátních parlamentech převzít odpovědnost a učinit vše potřebné.
On 11 October, during a debate in plenary on the subject, one of the Members, Mr Jarosson said: ‘Certainly European Members of Parliament, which we are, will assume their
O osmadvacet let později, dne 9. listopadu 1989, Evropský parlament okamžitě zareagoval na pád berlínské zdi a vyzval německého kancléře Helmuta Kohla a prezidenta Françoise Mitterranda předsedajícího Evropské radě, aby se dne 22. listopadu dostavili na jednání Parlamentu.
‘For the first time since the end of the Second World War there is thus legitimate hope that the East-West conict will be overcome, that there will be lasting stability and freedom for all throughout Europe’. ‘Now is the time for European solidarity … What is at stake is the freedom of one Europe.
Okamžik byl plný emocí.„My všichni se na probíhající události díváme […] jako na události historického významu,“
What is at stake is a future in joint freedom for all Germans and for all Europeans.’ responsibilities in their national parliaments.
Francouzský prezident mu odpověděl:„Historie, která se dala do pohybu, nabídla 9. listopadu pohled, který byl ještě předešlého dne nepravděpodobný – pohled na trhlinu ve zdi, jež symbolizovala po téměř třicet let roztržení našeho kontinentu.
Twenty-eight years later, on 9 November 1989, the European Parliament reacted immediately to the fall of the wall by inviting the German Chancellor Helmut Kohl and the President-in-Oce of the European Council, François Mitterrand, to address the plenary sitting in Strasbourg on 22 November.
François Mitterrand dále dodal:„Jednoho dne se budou tyto národy – nebudu je všechny vyjmenovávat – muset přidat k dohodě národů, kterou společně
‘Well’, said President Mitterrand, ‘in Berlin on 9 November
P vytvořilo našich dvanáct zemí s tak rozdílnou historií, které se však sešly, protože si to přály a možná i proto, že je k tomu dovedla nutnost.“ sjednocení součástí stabilního evropského rámce.
D together again because they wished it and perhaps also because necessity taught them that they must so wish’.
Stanovil jsem si za cíl urychlit proces evropského a německého sjednocení, a budu se je proto snažit co nejvíce v rámci možností uvést v soulad v rámci společného harmonogramu.“
On 23 November MEPs adopted a resolution calling for citizens of the GDR to have the right of self-determination and on 14 February 1990 another resolution recognising the Germans’ right to live in the same state.
Dne 23. listopadu přijali evropští poslanci usnesení požadující„právo na sebeurčení“ pro občany NDR a dne 14. února 1990 další usnesení uznávající právo Němců na život v jediném státě.
‘At this moment when I can speak to you as the Prime Minister of the first democratic government of the GDR, my heart is gripped by emotion’ said Lothar de Maizière.
předložili svou vizi budoucnosti své země a Evropy.„V tomto okamžiku, kdy se na vás mohu obrátit jako předseda první demokratické vlády NDR, mi emoce svírají srdce,“ prohlásil Lothar de Maizière;„Za naše dnešní setkání vděčíme těm východním Němcům, kteří vzali na podzim roku 1989 osud do svých rukou. Mírovou cestou si jakožto lidské bytosti vynutili svá práva na demokracii, svobodu, sebeurčení, respektování důstojnosti všech osob.“
‘We owe our meeting today to those East Germans who began to take their destiny into their hands in the autumn of 1989.