natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V případě spotřebitele, který nezná jazyk, jenž mu byl „vnucen“ podnikem, by právo odmítnout přijetí písemnosti ohledně nepřeložených příloh bylo opodstatněné 57.
for example, could impose its language on a weaker party, a consumer for example, where the consumer does not understand that language.
smluvní jazykové úpravy se popírá zájem na překladu do jazyka odesílajícího členského státu, čímž pozbývá právo odmítnout přijetí písemnosti podle čl.
In the case of a consumer who did not understand the language ‘imposed’ by the undertaking, the right to refuse to accept the untranslated documents would be justified. 56
Jinak by písemnost musela být přeložena do jazyka přijímajícího členského státu i tehdy 55, jestliže zaprvé existuje smlouva mezi stranami uzavřená při výkonu jejich podnikatelské činnosti, v níž byl určen jazyk odesílajícího členského pro písemný styk s úřady a veřejnými orgány tohoto odesílajícího členského státu, zadruhé byla zvolena soudní příslušnost, a zatřetí bylo zvoleno použitelné právo odesílajícího členského státu.
Otherwise the document would have to be translated into the language of the Member State addressed 54 even where there was, first, a contract concluded between the parties in the course of their business in which the language of the Member State of transmission was laid down for correspondence with the authorities and public institutions of that Member State of transmission, second, a jurisdiction clause in favour of the courts of the Member State of transmission and, third, a choice of law clause in favour of the law of the Member State of transmission.
Takový výsledek by odporoval účelu nařízení č. 1348/2000 56.
Such a result would run counter to the purpose of Regulation No 1348/2000, however. 55
Na závěr bych ráda zmínila, že takové řešení by nebylo přiměřené v případě přeshraničních spotřebitelských smluv.
Lastly, I would like to mention that such a solution would not be appropriate in the case of crossborder consumer contracts.
V takovém případě by mohla silnější strana, podnik, vnutit slabší straně, např. spotřebiteli, svůj jazyk, který spotřebitel nezná.
In such a case a stronger party, an undertaking
366, který pro takové případy spatřuje zvláštní potřebu ochrany spotřebitele, která však v případě smlouvy uzavřené stranami při výkonu jejich podnikatelské činnosti neexistuje.
366, who sees a specific need to protect the addressee/consumer in such cases, which does not exist, however, in the case of a contract concluded between the parties in the course of their business.
56 — Viz bod 44 tohoto stanoviska.
55 — See point 44 of this Opinion.
Na základě výše uvedených úvah navrhuji Soudnímu dvoru, aby na žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podané Bundesgerichtshof odpověděl následovně:
In the light of the above considerations, I propose that the Court answer the questions referred for a preliminary ruling by the Bundesgerichtshof as follows:
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK — VĚC C-14/07 odesílajícího členského státu, pokud při výkonu své podnikatelské činnosti uzavře smlouvu a ujedná v ní, že písemný styk s úřady a veřejnými orgány odesílajícího členského státu se povede v jazyce odesílajícího členského státu a doručené přílohy se týkají tohoto písemného styku a jsou vypracovány v ujednaném jazyce.“
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-14/07 annexes to an application which are not in the language of the Member State addressed, but in the language of the Member State of transmission contractually agreed between the parties in the course of their business for correspondence with the authorities and public institutions of the Member State of transmission, if the addressee concludes a contract in the course of his business in which he agrees that correspondence with the authorities and public institutions of the Member State of transmission is to be conducted in the language of that Member State of transmission and the annexes transmitted concern that correspondence and are written in the agreed language.’
Ve věci C-14/07, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článků 68 ES a 234 ES, podaná rozhodnutím Bundesgerichtshof (Německo) ze dne 21. prosince 2006, došlým Soudnímu dvoru dne 22. ledna 2007, v řízení
REFERENCE for a preliminary ruling under Articles 68 EC and 234 EC from the Bundesgerichtshof (Germany), made by decision of 21 December 2006, received at the Court on 22 January 2007, in the proceedings
Nicholas Grimshaw & Partners Ltd, SOUDNÍ DVŮR (třetí senát), ve složení A. Rosas (zpravodaj), předseda senátu, U. Lõhmus a J. Klučka, P. Lindh, a A. Arabadžev, soudci,
Nicholas Grimshaw & Partners Ltd, THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas (Rapporteur), President of the Chamber, U. Lõhmus, J. Klučka, P. Lindh and A. Arabadjiev, Judges,
2008 – VĚC C-14/07 generální advokátka: V. Trstenjak, vedoucí soudní kanceláře: B. Fülöp, rada, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 24. října 2007, s ohledem na vyjádření předložená:
Advocate General: V. Trstenjak, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 24 October 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
– za slovenskou vládu J. Čorbou, jako zmocněncem,
— the Slovak Government , by J. Čorba, acting as Agent,
– za Komisi Evropských společenství W. Bogensbergerem, poté A.-M. Rouchaud-Joët a S. Grünheid, jako zmocněnci, po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 29. listopadu 2007, vydává tento
— the Commission of the European Communities, by W. Bogensberger, and subsequently by A.-M. Rouchaud-Joët and S. Grünheid, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 29 November 2007, gives the following
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Industrie- und Handelskammer Berlin (dále jen „IHK Berlin“) a architektonickou kanceláří Nicholas Grimshaw & Partners Ltd (dále jen „kancelář Grimshaw“), společností podle anglického práva, jehož předmětem je žaloba na náhradu škody s příslušenstvím z důvodu vadného plánu budovy, přičemž posledně uvedená společnost navrhla, aby do řízení přistoupil další účastník, Ingenieurbüro Michael Weiss und Partner GbR (dále jen „kancelář Weiss“) se sídlem v Cáchách. I - 3403
The reference has been made in the context of proceedings between Industrie- und Handelskammer Berlin (‘IHK Berlin’) and the firm of architects Nicholas Grimshaw & Partners (‘Grimshaw’), a company governed by English law, concerning an action for damages for defective design of a building, the latter company joining Ingenieurbüro Michael Weiss und Partner GbR (‘Weiss’), established in Aachen, to the proceedings. I - 3403
2008 – VĚC C-14/07
2008 — CASE C-14/07
Právo Společenství a mezinárodní právo
Community and international law
Osmý a desátý bod odůvodnění nařízení č. 1348/2000 zní následovně:
Recitals 8 and 10 in the preamble to Regulation No 1348/2000 are worded as follows:
(10) Z důvodů ochrany zájmů adresáta se doručení provádí v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků místa doručení nebo v jiném jazyce odesílajícího členského státu, kterému adresát rozumí.“
(10) For the protection of the addressee’s interests, service should be effected in the official language or one of the official languages of the place where it is to be effected or in another language of the originating Member State which the addressee understands.’
Článek 4 odst. 1 tohoto nařízení stanoví:
Article 4(1) of that regulation provides as follows:
„Soudní písemnosti jsou zasílány přímo a nejrychlejším možným způsobem mezi subjekty určenými podle článku 2.“
‘Judicial documents shall be transmitted directly and as soon as possible between the agencies designated on the basis of Article 2.’
Článek 5 uvedeného nařízení, nazvaný „Překlad písemností“, stanoví:
Article 5 of the regulation, entitled ‘Translation of documents’, provides as follows:
Odesílající subjekt, kterému žadatel odešle písemnost k zaslání, upozorní žadatele na to, že adresát může odmítnout písemnost přijmout, pokud není v jednom z jazyků stanovených v článku 8.
The applicant shall be advised by the transmitting agency to which he or she forwards the document for transmission that the addressee may refuse to accept it if it is not in one of the languages provided for in Article 8.
Žadatel nese veškeré náklady na překlad před zasláním písemnosti, aniž je dotčeno jakékoliv případné následné rozhodnutí soudu nebo příslušného orgánu o hrazení těchto nákladů.“
The applicant shall bear any costs of translation prior to the transmission of the document, without prejudice to any possible subsequent decision by the court or competent authority on liability for such costs.’
Článek 8 nařízení č. 1348/2000, nazvaný „Odmítnutí přijmout písemnost“, stanoví:
Article 8 of Regulation No 1348/2000, entitled ‘Refusal to accept a document’, provides as follows:
Přijímající subjekt vyrozumí adresáta o tom, že může odmítnout přijmout písemnost určenou k doručení, pokud je v jiném jazyce než v jednom z těchto jazyků, a) v úředním jazyce přijímajícího členského státu nebo v případě, že v daném členském státě je několik úředních jazyků, v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků místa doručení, nebo b) v jazyce odesílajícího členského státu, který adresát zná.
(a) the official language of the Member State addressed or, if there are several official languages in that Member State, the official language or one of the official languages of the place where service is to be effected; or
Pokud je přijímající subjekt uvědoměn o tom, že adresát odmítá písemnost přijmout podle odstavce 1, neprodleně o tom uvědomí odesílající subjekt prostřednictvím potvrzení uvedeného v článku 10 a vrátí žádost a písemnosti, pro které byl vyžádán překlad.“
Where the receiving agency is informed that the addressee refuses to accept the document in accordance with paragraph 1, it shall immediately inform the transmitting agency by means of the certificate provided for in Article 10 and return the request and the documents of which a translation is requested.’
Článek 19 odst. 1 téhož nařízení stanoví:
Article 19(1) of the regulation provides as follows:
„Pokud [měl] mělo být do jiného členského státu za účelem doručení [zaslán] zasláno [návrh na zahájení řízení] soudní předvolání nebo obdobná písemnost podle tohoto nařízení a žalovaná strana se nedostavila, přeruší soud řízení, dokud nebude zjištěno, a) že písemnost byla doručena způsobem předepsaným vnitrostátními právními předpisy přijímajícího členského státu pro doručení písemností v soudním řízení [vyhotovených] v daném státě osobám, které se nacházejí na jeho území, nebo b) že písemnost byla skutečně doručena žalované straně nebo do místa jejího bydliště jiným způsobem, který stanoví toto nařízení; a že v obou těchto případech byla písemnost doručena nebo dodána s dostatečným předstihem k tomu, aby se žalovaná strana mohla obhajovat.“
(b) the document was actually delivered to the defendant or to his residence by another method provided for by this Regulation; and that in either of these cases the service or the delivery was effected in sufficient time to enable the defendant to defend.’
Ostatní odstavce článku 19 nařízení č. 1348/2000 se týkají zvláštních případů, kdy se žalovaná strana nedostavila.
The remaining paragraphs of Article 19 of Regulation No 1348/2000 are concerned with particular situations in which the defendant does not enter an appearance.
Článek 26 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s.
Article 26 of Council Regulation (EC) No 44/2001 of 22 December 2000 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters (OJ 2001 L 12, p.
Má-li být návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná písemnost zaslán podle tohoto nařízení z jednoho členského státu do druhého, použije se místo odstavce 2 tohoto článku článek 19 nařízení […] (ES) č. 1348/2000 […].
Article 19 of … Regulation (EC) No 1348/2000 … shall apply instead of the provisions of paragraph 2 if the document instituting the proceedings or an equivalent document had to be transmitted from one Member State to another pursuant to this Regulation.
Pokud nelze použít nařízení (ES) č. 1348/2000, použije se článek 15 Haagské úmluvy ze dne 15. listopadu 1965 o doručování soudních a mimosoudních písemností v cizině ve věcech občanských a obchodních, pokud návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná písemnost měly být doručeny podle uvedené úmluvy.“
Where the provisions of Regulation (EC) No 1348/2000 are not applicable, Article 15 of the Hague Convention of 15 November 1965 on the Service Abroad of Judicial and Extrajudicial Documents in Civil or Commercial Matters shall apply if the document instituting the proceedings or an equivalent document had to be transmitted pursuant to that Convention.’
34 bod 2 nařízení č. 44/2001 stanoví, že rozhodnutí vydané v členském státě se v jiném členském státě neuzná, jestliže „žalovanému, v jehož nepřítomnosti bylo rozhodnutí vydáno, nebyl doručen návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná písemnost v dostatečném časovém předstihu a takovým způsobem, který mu umožňuje přípravu na jednání před soudem, ledaže žalovaný nevyužil žádný opravný prostředek proti rozhodnutí, i když k tomu měl možnost“.
Moreover, Article 34(2) of Regulation No 44/2001 provides that a judgment given in one Member State is not to be recognised in another Member State where ‘it was given in default of appearance, if the defendant was not served with the document which instituted the proceedings or with an equivalent document in sufficient time and in such a way as to enable him to arrange for his defence, unless the defendant failed to commence proceedings to challenge the judgment when it was possible for him to do so’.
Taková ustanovení jsou rovněž zakotvena v Úmluvě ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 1972, L 299, s.
Provision was also made for such measures in the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters (OJ 1978 L 304, p.
1 a – pozměněné znění – s.
1, and — amended version — p.
77), Úmluvy ze dne 25. října 1982 o přistoupení Řecké republiky (Úř. věst. L 388, s.
77), by the Convention of 25 October 1982 on the Accession of the Hellenic Republic (OJ 1982 L 388, p.
1), Úmluvy ze dne 26. května 1989 o přistoupení Španělského království a Portugalské republiky (Úř. věst. L 285, s.
1), by the Convention of 26 May 1989 on the Accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic (OJ 1989 L 285, p.
1; dále jen „Bruselská úmluva“).
1) (‘the Brussels Convention’).
Článek 20 této Úmluvy se týká řízení bez účasti žalovaného.
Article 20 of that convention concerns the default procedure.
Článek 27 odst. 2 uvedené Úmluvy stanoví:
Article 27 of the convention provides as follows:
„Rozhodnutí se neuzná,
‘A judgment shall not be recognised:
2. jestliže žalovanému, v jehož nepřítomnosti bylo rozhodnutí vydáno, nebyl doručen návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná písemnost řádným způsobem a v dostatečném časovém předstihu, který mu umožňuje přípravu na jednání před soudem
2. where it was given in default of appearance, if the defendant was not duly served with the document which instituted the proceedings or with an equivalent document in sufficient time to enable him to arrange for his defence
Článek 5 Haagské úmluvy ze dne 15. listopadu 1965 o doručování soudních a mimosoudních písemností v cizině ve věcech občanských a obchodních (dále jen „Haagská úmluva z roku 1965“) stanoví:
Article 5 of The Hague Convention of 15 November 1965 on the Service Abroad of Judicial and Extrajudicial Documents in Civil or Commercial Matters (‘the 1965 Hague Convention’), provides as follows:
„Ústřední orgán přijímajícího státu doručí písemnost nebo zařídí její doručení: a) buď způsobem předepsaným vnitrostátními právními předpisy přijímajícího státu pro doručení písemností vyhotovených v daném státě osobám, které se nacházejí na jeho území, b) nebo zvláštním způsobem požadovaným žadatelem, pokud není v rozporu s právním řádem přijímajícího státu.
(a) by a method prescribed by its internal law for the service of documents in domestic actions upon persons who are within its territory, or
Má-li být písemnost doručena podle pododstavce 1, ústřední orgán může požadovat, aby byla sepsána v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků jeho státu, nebo aby byla do takového jazyka přeložena. […]“ (neoficiální překlad)
If the document is to be served under the first paragraph above, the Central Authority may require the document to be written in, or translated into, the official language or one of the official languages of the State addressed. …’
Článek 15 první pododstavec této Úmluvy stanoví:
The first paragraph of Article 15 of that convention provides as follows:
„Pokud měl být do ciziny za účelem doručení zaslán návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná písemnost podle ustanovení této Úmluvy a žalovaný se nedostavil, přeruší soud řízení, dokud nebude zjištěno, a) že písemnost byla doručena způsobem předepsaným vnitrostátními právními předpisy přijímajícího státu pro doručení písemností vyhotovených v daném státě osobám, které se nacházejí na jeho území, nebo b) že písemnost byla skutečně doručena žalovanému nebo do místa jeho bydliště jiným způsobem, který stanoví tato Úmluva, a že v obou těchto případech byla písemnost doručena nebo zaslána s dostatečným předstihem k tomu, aby se žalovaný mohl obhajovat.“ (neoficiální překlad)
(b) the document was actually delivered to the defendant or to his residence by another method provided for by this Convention, and that in either of these cases the service or the delivery was effected in sufficient time to enable the defendant to defend.’
Článek 20 první pododstavec písm. b) Haagské úmluvy z roku 1965 uvádí, že Úmluva nebrání tomu, aby se smluvní státy dohodly na odchylce zejména od čl. 5 třetího pododstavce, pokud jde o užívaní jazyků.
Subparagraph (b) of the first paragraph of Article 20 of the 1965 Hague Convention states that the Contracting States are not to be prevented from entering an agreement to dispense with the language requirements of, inter alia, the third paragraph of Article 5.
Návrh na zahájení řízení je vymezen v § 253 občanského soudního řádu („Zivilprozessordnung“).
A document instituting proceedings is defined in Paragraph 253 of the Zivilprozessordnung (German Code of Civil Procedure).
Toto ustanovení zní následovně:
That provision is worded as follows:
„(1) Podání žaloby se provádí doručením spisu účastníka řízení (žaloby).
‘(1) An action shall be commenced by the service of a written pleading (application).
(2) Žaloba musí obsahovat:
(2) The application must include:
1. označení účastníků řízení a soudu;
1. the name of the parties and of the court
2. jednoznačné označení předmětu a důvodu nároku, jehož se dovolává, jakož i jednoznačné uvedení, čeho se žalobce domáhá.
2. a precise statement of subjectmatter and the cause of action relied on as well as specific heads of claim.
(3) Žaloba musí krom toho uvést hodnotu předmětu sporu, pokud na tom závisí určení příslušného soudu a pokud předmětem sporu není konkrétní peněžní částka, jakož i vyjádření, zda existují důvody bránící tomu, aby ve věci rozhodnul samosoudce.
(3) The application must also state, where the determination of the court having jurisdiction is at issue, the value of the subjectmatter of the dispute, unless that consists of a fixed sum of money, and must state whether there are reasons for which judgment should not be given in the case by a single judge.
(4) Mimoto se na žalobu rovněž vztahují obecná ustanovení o přípravných spisech účastníků řízení.“
(4) Furthermore, the general provisions relating to preparatory documents shall also be applicable to the application.’
Ustanovení § 131 Zivilprozessordnung je nazvané „Listinné přílohy“.
Article 131 of the Code of Civil Procedure is entitled ‘Annexed documents’.
Zní následovně:
It is worded as follows:
„(1) K přípravnému spisu účastníka řízení se přikládají prvopisy nebo opisy listin, na které odkazuje spis účastníka řízení a které má účastník řízení k dispozici.
‘(1) The documents held by a party to which the preparatory pleading refers must be attached to that pleading in the form of the original or a copy.
(2) Týkají-li se věci pouze jednotlivé části listiny, postačí přiložit pouze výňatek obsahující úvod listiny, příslušnou část listiny, která se věci týká, závěr, datum a podpis.
(2) Where only individual passages of a document are concerned, it is sufficient to attach an extract containing the introduction to the document, the extract which is relevant to the case, the purpose, date and signature.
(3) Jestliže jsou tyto listiny druhému účastníku řízení již známy nebo jestliže jsou tyto listiny značného rozsahu, postačí tyto listiny přesně označit a nabídnout je k nahlédnutí.“
(3) If the other party is already familiar with those documents or if they are voluminous, it is sufficient to indicate precisely what those documents are and that they are available for consultation.’
Na základě smlouvy o architektonické dílo se IHK Berlin po kanceláři Grimshaw domáhá náhrady škody s příslušenstvím vzniklé z důvodu vadného plánu.
IHK Berlin is pursuing an action for damages against Grimshaw for defective design on the basis of an architect’s contract.
Posledně uvedená se v dotčené smlouvě zavázala poskytnout služby spočívající ve zpracování koncepce stavebního projektu v Berlíně.
In the contract, Grimshaw undertook to draw up the plans for a construction project in Berlin.
V bodě 3.2.6 smlouvy o architektonické dílo se strany dohodly:
Paragraph 3.2.6 of the architect’s contract stipulates:
Písemný styk mezi [IHK Berlin] a [kanceláří Grimshaw] a s úřady a veřejnými orgány se povede v německém jazyce.“
Correspondence between [IHK Berlin] and [Grimshaw] and the authorities and public institutions shall be in German.’
Ze spisu předloženého Soudnímu dvoru vyplývá, že se smlouva řídí německým právem (bod 10.4 smlouvy) a že pro případ sporu byly jako příslušné soudy určeny soudy v Berlíně (bod 10.2 smlouvy), což bylo potvrzeno na jednání.
It is apparent from the documents before the court and was confirmed at the hearing that the contract is governed by German law (paragraph 10.4 of the contract) and that, in the event of a dispute, the courts having jurisdiction are the Berlin courts (paragraph 10.2 of the contract).
Kancelář Grimshaw navrhla, aby do řízení přistoupila kancelář Weiss jako další účastník.
Grimshaw joined Weiss to the proceedings.
V žalobě IHK Berlin, která je součástí spisu předloženého Soudnímu dvoru, jsou označeny různé důkazy na podporu žalobních důvodů.
IHK Berlin’s application, which forms part of the case-file submitted to the court, refers to the various items of evidence relied on in support of its submissions.
Tyto listinné důkazy jsou přílohou žaloby ve spisu, který má kolem 150 stran.
That documentary evidence is annexed to the application in a file consisting of approximately 150 pages.
Jak uvádí předkládající soud, jejich obsah je mimoto částečně převzat v žalobě.
As stated by the Bundesgerichtshof, the content of those documents is partially reproduced in the application.
Uvedené přílohy zahrnují smlouvu o architektonické dílo uzavřenou mezi stranami, dodatek k uvedené smlouvě, jakož i její návrh, výňatek ze seznamu služeb, mnohé dokumenty nebo výňatky z dokumentů jako technické zprávy nebo vyúčtování, jakož i několik dopisů, včetně dopisů kanceláře Grimshaw, které se týkají korespondence s podniky, které byly pověřeny zjištěním a odstraněním vad dotčených ve věci v původním řízení.
The annexes include the architect’s contract concluded between the parties, an addendum and the draft thereof, an extract of the contractual specifications, a large number of documents or extracts such as technical reports or statements of account, as well as several letters, including some from Grimshaw, relating to the correspondence with the companies entrusted with establishing and repairing the defects complained of in the main proceedings.