natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V případu 655/2006/ID Parlament odmítl udělit stěžovateli přístup k seznamu účastníků systému důchodového připojištění pro poslance Evropského parlamentu.
Regulation 1049/2001 and Regulation 45/200118 which the Ombudsman considered inconsistent with the judgment of the Court of First Instance in the Bavarian Lager case19.In case 655/2006/ID, Parliament refused to give the complainant access to the list of members of the Additional Pension Scheme for MePs.
Veřejný ochránce práv učinil předběžné zjištění, že došlo k nesprávnému úřednímu postupu, a navrhl smírné řešení, které Parlament odmítl.
The Ombudsman made a preliminary finding of maladministration and proposed a friendly solution, which Parliament rejected.
Jelikož Parlament odmítl v plénu konkrétní návrh svého Výboru pro rozpočtovou kontrolu týkající se zveřejnění seznamu jmen, veřejný ochránce práv případ uzavřel z toho důvodu, že Parlament tím převedl záležitost na věc politické odpovědnosti, za kterou náležitě odpovídá voličům, nikoli veřejnému ochránci práv.
Since Parliament rejected in plenary a concrete proposal from its Budgetary Control Committee to publish the list of names, the Ombudsman closed the case on the grounds that, in so acting, Parliament transformed the issue into a matter of political responsibility, for which it, appropriately, is accountable to the electorate and not the Ombudsman.
Přístup veřejnosti k dokumentům
Public access to information
Veřejný ochránce práv se zabýval devíti šetřeními stížností o údajném neposkytnutí informací20.
The Ombudsman dealt with nine inquiries into complaints alleging failure to provide information20.
Ve dvou případech veřejný ochránce práv zjistil, že Parlament ve skutečnosti požadované informace poskytl.
In two cases, the Ombudsman found that Parliament had in fact provided the information requested.
Dalších sedm případů bylo uzavřeno, jelikož dotyčné orgány a instituce poskytly informace v důsledku šetření veřejného ochránce práv.
The other seven cases were closed because the institutions and bodies concerned provided the information as a result of the Ombudsman's inquiry.
Čtyři případy se týkaly Komise, jeden se týkal Olaf a dva se týkaly Soudního dvora.
Four of the cases involved the Commission, one involved OLAF and two involved the Court of Justice.
Čtyři z těchto případů byly projednány zjednodušeným postupem při šetření.
Four of these cases were dealt with using a simplified inquiry procedure.
Ačkoli Komise odmítla informace poskytnout s odkazem na ochranu osobních údajů, uvedla, že přijme jakoukoli žádost o informace od příslušného soudního orgánu.
While the Commission refused to provide the information, citing data protection reasons, it made clear that it would accept any request from a competent judicial authority for the information.
Veřejný ochránce práv považoval postoj Komise za přiměřený.V souladu s výslovným ustanovením čl.
The Ombudsman considered the Commission's position to be reasonable.
2 odst. 7 svého statutu uzavřel veřejný ochránce práv případ2585/2006/BU, v němž stěžovatel tvrdil, že Výbor regionů protiprávně zpracovával osobní údaje týkající se jeho soukromých financí, když žadatel podal na Výbor žalobu.
In accordance with the explicit provision of Article 2(7) of his Statute, the Ombudsman closed case 2585/2006/BU, in which the complainant alleged that the Committee of the Regions was unlawfully processing personal data concerning his private finances, when the complainant brought legal proceedings against the Committee.
Šetření však umožnilo, aby evropský inspektor ochrany údajů objasnil důležité otázky v souvislosti s právem na přístup k osobnímu spisu a opravou nepřesných nebo neúplných údajů.→→→ V případu 754/2007/BU stěžovatel tvrdil, že by mu Olaf měl zaslat závěrečnou zprávu o šetření, které zahájil na základě informací, jež mu poskytl.
However, the inquiry allowed for important issues to be clarified by the EDPS concerning the right to access one's personal file and to have inaccurate or incomplete data rectified. →→→ In case 754/2007/BU, the complainant claimed that OLAF should send him the final report of an investigation which it had opened on the basis of information he had provided.
Olaf poskytl kopii závěrečné zprávy, v níž vynechal informace, které byly chráněny před zveřejněním podle nařízení č. 1049/2001, včetně osobních údajů stěžovatele.
OLAF provided a copy of the final report, from which it had removed information that was protected from disclosure under Regulation 1049/2001, including personal data of the complainant.
Poskytl rovněž druhou kopii, která měla být předána pouze stěžovateli a v níž nebyly jeho osobní údaje vynechány.
It also provided a second copy, for transmission only to the complainant, from which his own personal data had not been removed.
Veřejný ochránce zpráv se domníval, že Olaf jednal správně, případ uzavřel a zařadil jej na seznam nejdůležitějších případů pro rok 2008. ←←←
The Ombudsman considered that OLAF had acted properly, closed the case and included it in his list of star cases for the year 2008. ←←←
V článku 226 Smlouvy o ES je stanoven obecnýpostup, jímž může Komise vyšetřovat a předávat Soudnímu dvoru možné případy porušení právních předpisů Společenství členskými státy.
18.Regulation (EC) No 45/2001 of the European Parliament and of the Council of 18 December 2000 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data by the Community institutions and bodies and on the free movement of such data, OJ 2001 L 8, p. 1.19.
Veřejný ochránce práv dostává a vyřizuje stížnosti na Komisi v její úloze strážce Smlouvy.
Other procedures apply in relation to specific matters such as illegal state aids.The Ombudsman receives and deals with complaints against the Commission in its role as guardian of the Treaty.
Když veřejný ochránce práv zahájí šetření takové stížnosti, stěžovatele v nutných případech vždy jasně upozorní na to, že šetření nebude zkoumat, zda došlo k porušení předpisů, neboť v působnosti evropského veřejného ochránce práv není šetřit kroky orgánů členských států.
When the Ombudsman opens an inquiry into such a complaint, he is always careful to make clear to the complainant, where necessary, that the inquiry will not examine whether there is an infringement, because the European Ombudsman has no mandate to investigate the actions of Member State authorities.
Šetření veřejného ochránce práv je nasměrováno pouze na přezkoumání jednání Komise při analýze a vyřizování stížnosti na protiprávní jednání, která jí je předložena.
The Ombudsman's inquiry is only directed at examining the Commission's behaviour in analysing and treating the infringement complaint presented to it.
Veřejný ochránce práv může projednávat procesní i věcné aspekty jednání Komise.
The Ombudsman can deal with both procedural and substantive aspects of the Commission's behaviour.
Šetření a závěry veřejného ochránce práv však plně respektují rozhodovací pravomoci Komise, které jsou uznány ve Smlouvách a judikatuře soudů Společenství, když rozhoduje, zda zahájí či nezahájí vyšetřovací řízení nebo zda u Soudního dvora podá žalobu na dotyčný členský stát.Co se týče procesních povinností Komise vůči stěžovatelům, hlavním referenčním dokumentem pro veřejného ochránce práv je sdělení, které Komise vydala v roce 200222.
However, the Ombudsman's inquiries and conclusions fully respect the Commission's discretionary powers, recognised by the Treaties and the case-law of the Community courts, when deciding whether or not to start an infringement procedure and to bring a case before the Court of Justice against the Member State concerned.As regards the Commission's procedural obligations towards complainants, the Ombudsman's main point of reference is a Communication issued by the Commission in 200222.
Sdělení stanoví určitý počet procesních povinností v souvislosti s registrací stížností předložených Komisi a výjimek z této povinnosti, jakož i lhůt pro vyřízení stížností a informování stěžovatelů.
The Communication lays down a certain number of procedural obligations relating to the registration of complaints submitted to the Commission and the exceptions to this obligation, as well as deadlines for dealing with complaints and for informing the complainants.
Toto sdělení bylo vydáno v roce 2002 jako reakce na předchozí šetření veřejného ochránce práv a kritiku, kterou vyslovil vůči Komisi ve vztahu k těmto záležitostem.
This Communication was issued in 2002, as a response to the Ombudsman's previous inquiries and criticisms he had expressed towards the Commission in relation to these matters.
Veřejný ochránce práv se domnívá, že toto sdělení představuje velmi důležitý krok vpřed, pokud jde o zvýšení důvěry občanů v Komisi jakožto strážce Smlouvy.
The Ombudsman considers this Communication to constitute a very important step forward in terms of increasing the trust citizens have in the Commission as the guardian of the Treaty.
V roce 2008 odhalil přezkum veřejného ochránce práv týkající se toho, jak Komise uplatňuje svá vlastní pravidla, určitý počet nedostatků při uplatňování sdělení.
In 2008, the Ombudsman's review of how the Commission applies its own rules revealed a certain number of shortcomings in the application of the Communication.
Názorný příklad tohoto je předložen a analyzován bezprostředně níže.Jak bylo zjištěno v opatřeních přijatých v návaznosti na kritickou poznámku vydanou v rámci rozhodnutí v případu 880/2005/TN, existují různé jazykové verze bodu 8 sdělení.
An illustrative sample of these is presented and analysed immediately below.As identified in the followup to a critical remark made in the framework of the decision on case 880/2005/TN, there exist different linguistic versions of point 8 of the Communication.
Zatímco anglická a švédská verze stanoví, že orgán informuje stěžovatele, pokud nebyl schopen přijmout rozhodnutí o podstatě stížnosti do jednoho roku23, ostatní jazykové verze dodávají, že tato povinnost existuje pouze tehdy, pokud o to stěžovatel požádá.
Whereas the English and the Swedish versions foresee that the institution informs the complainant when it has not been able to take a decision on the substance of the complaint within one year23, the other linguistic versions add that this obligation only exists if the complainant so requests.
Komise se domnívá, že správnými jazykovými verzemi jsou verze, které stanoví, že stěžovatelé musí podat zvláštní žádost.
The Commission considers that the correct linguistic versions are those that foresee the need for a specific request by complainants.
Veřejný ochránce práv má za to, že na základě druhé věty tohoto bodu to v době přijetí sdělení nebylo záměrem Komise.
The Ombudsman considers that, in light of the second sentence of this point, this was not the intention of the Commission when it adopted the Communication.
Stejný problém se objevil v šetření případu 3737/2006/(BM)JMA, který se týkal španělských právních předpisů o vyšším zdanění kapitálu.
The same problem surfaced in the inquiry into case 3737/2006/(BM)JMA, which concerned Spanish legislation on increases in capital taxation.
Trvalo dva roky, než Komise vydala španělským orgánům odůvodněné stanovisko, a neinformovala stěžovatele po jednom roce ode dne zaregistrování stížnosti.
It took two years for the Commission to issue a reasoned opinion to the Spanish authorities and it failed to inform the complainant after one year of registering the complaint.
Veřejný ochránce práv vydal kritickou poznámku a rovněž další poznámku s návrhem, aby Komise uvážila přijetí tohoto přístupu: mohla by občany informovat o normách řádné správní praxe, jež mají dodržovat její útvary ve vyšetřovacích řízeních.
The Ombudsman issued a critical remark as well as a further remark, suggesting that the Commission could consider adopting the following approach: it could inform citizens of the
22.Sdělení Evropskému parlamentu a evropskému veřejnému ochránci práv o vztazích se stěžovatelem v případech porušení právních předpisů Společenství, Úř. věst. 2002, C 244, s.
21.Article 211 of the EC Treaty requires the Commission to "ensure that the provisions of the Treaty and the measures taken by the institutions pursuant thereto are applied".22.Communication to the European Parliament and the European Ombudsman on relations with the complainant in respect of infringements of Community law, OJ 2002 C 244, p.
5.23.„Oddělení Komise zpravidla šetří stížnosti ... nejpozději do jednoho roku od zapsání stížnosti ...
5.23."As a general rule, Commission departments will investigate complaints ... within not more than one year from the date of registration ...
Dojde-li k překročení této lhůty, oddělení Komise odpovědné za daný případ informuje stěžovatele písemně.“
Where this time limit is exceeded, the Commission department responsible for the case will inform the complainant in writing."
Stížnosti a šetření
Complaints and inquiries standards of good administration to be followed by its services in pursuing infringement proceedings.
Další opakující se problém zjištěný v šetřeních veřejného ochránce práv v této oblasti souvisí s registrací stížností.
The same kind of failure to inform a complainant was detected in case 2697/2006/(ID)MF, but the Ombudsman closed the inquiry without making a critical remark because the Commission apologised for its failure.Still in relation to procedural obligations laid down in the Communication, the Ombudsman, in case 1512/2007/JMA, made a further remark, in which, while confirming that there was no maladministration in the Commission's handling of the complaint, invited the institution to try and implement point 4(5) of its Communication by explaining to complainants the possible alternative forms of redress in cases of alleged infringement of Community law by Member States.A further recurrent problem detected in the Ombudsman's inquiries in this area relates to the registration of complaints.
Sdělení Komise stanoví povinnost registrovat stížnosti, které obdrží, v ústředním rejstříku (bod 3 první odstavec sdělení).
The Commission's Communication foresees an obligation to register the complaints it receives in the central registry (point 3(1) of the Communication).
Výjimky z této povinnosti jsou uvedeny v tomto odstavci: „pokud existuje pochybnost, co se týká povahy dané korespondence, generální sekretariát Komise konzultuje dotyčné (dotyčná) oddělení do 15 kalendářních dnů ode dne přijetí.
The exceptions to this obligation are enumerated in the following paragraph: "[w]here there is doubt as to the nature of an item of correspondence, the Secretariat-General of the Commission shall consult the department(s) concerned within 15 calendar days of receipt.
Pokud oddělení neodpoví do 15 pracovních dnů, je stížnost formálně zaznamenána do ústředního rejstříku stížností“.
If the department(s) fails to reply within 15 working days, the complaint shall be formally recorded at the central registry of complaints."
Tato zjevná povinnost vedla k četným problémům.
This clear obligation has given rise to numerous problems.
Veřejný ochránce práv například zjistil, že dopisy od občanů nebyly zaregistrovány jako stížnosti, ačkoli zjevně byly jako takové míněny.
For instance, the Ombudsman discovered that letters from citizens were not registered as complaints, even if they were clearly intended as such.
Tak tomu bylo v šetření 2152/2006/OV, kde Komise přijala návrh smírného řešení, a to zaregistrovat stížnost.
This was the case in inquiry 2152/2006/OV, where the Commission accepted a friendly solution proposal to register the complaint.
Avšak v případu 2914/2006/WP, který se týkal právních předpisů v oblasti hospodářské soutěže, Komise odmítla připustit, že pochybila.
However, in case 2914/2006/WP which concerned competition law, the Commission refused to admit that it had erred.
Ačkoli určila a dovolávala se zvláštní výjimky z povinnosti registrace, trvala na svém názoru, že nebyla povinna tak učinit.
Although it identified and invoked a particular exception to the obligation to register, it maintained its view that it was not obliged to do so.
Stejně tak usuzovala, že neměla povinnost informovat stěžovatele o důvodech, proč stížnost nebyla zaregistrována.
It equally considered that it was not obliged to inform the complainant of the reasons for not registering the complaint.
Stejný druh problému souvisejícího s nezaregistrováním stížnosti a neinformováním stěžovatele o důvodech nezaregistrování se objevil v případu 431/2008/ELB.
The same kind of problem relating to failure to register a complaint, and failure to inform the complainant of the reasons for not doing so, occurred in case 431/2008/ELB.
V tomto konkrétním případě se hmotněprávní otázka řešila jako petice Parlamentu a veřejný ochránce práv ji neprošetřoval.
In this particular case, the substantive matter was being dealt with as a petition by Parliament and the Ombudsman did not investigate it.
Případ uzavřel s další poznámkou, připomenul však Komisi její povinnosti stanovené ve sdělení.Veřejný ochránce práv může přezkoumat rovněž podstatu analýz a závěrů, k nimž Komise dospěla při šetření stížností týkajících se protiprávního jednání.
He closed the case with a further remark, however, reminding the Commission of its obligations as laid down in the Communication.The Ombudsman can also review the substance of the analyses and conclusions reached by the Commission when investigating infringement complaints.
Cílem přezkumu veřejného ochránce práv je ověřit, zda závěry, k nimž Komise dospěla, jsou přiměřené a zda jsou náležitě odůvodněné a důkladně objasněné stěžovatelům.
The Ombudsman's review aims at verifying whether the conclusions reached by the Commission are reasonable and whether they are well argued and thoroughly explained to complainants.
Pokud by veřejný ochránce práv s hodnocením Komise zásadně nesouhlasil, sdělil by jí to, vyzdvihl by však to, že nejvyšší autoritou při výkladu práva Společenství je Soudní dvůr.
If the Ombudsman were to fundamentally disagree with the Commission's assessment, he would say so but underline that the highest authority in interpreting Community law is the Court of Justice.
Nesouhlas tohoto druhu je však výjimečný.
Disagreements of this kind are, however, exceptional.
Ve většině výše uvedených případů se veřejný ochránce práv domníval, že postoj Komise k podstatě případu je správný.V případu 841/2008/BEH stěžovatel, výrobce míchaných alkoholických nápojů, zpochybnil rozhodnutí Komise o uzavření případu, který se týkal údajného porušení zásady volného pohybu zboží.
In most of the above mentioned cases, the Ombudsman considered the Commission's stance on the substance of the case to be correct. In case 841/2008/BEH, the complainant, a producer of an alcoholic mix-drink, had contested the Commission's decision to close a case which concerned an alleged infringement of the principle of the free movement of goods.
Veřejný ochránce práv se domníval, že postoj Komise je přiměřený s náležitým přihlédnutím ke skutečnosti, že členské státy mají prostor pro rozhodování, co se týká výjimek stanovených v článku 30 Smlouvy o ES.
The Ombudsman considered the Commission's position to be reasonable, taking due account of the fact that Member States enjoy a margin of discretion as regards the exceptions foreseen in Article 30 of the EC Treaty.
Případ 1551/2007/JMA se rovněž týkal tohoto ustanovení Smlouvy, konkrétněji šetření Komise v souvislosti s rozhodnutím francouzských orgánů zakázat dovoz vajec ze Španělska po výskytu salmonely.
Case 1551/2007/JMA also concerned this Treaty provision, and, more specifically, the Commission's investigation of a decision by the French authorities to ban the import of eggs from Spain following a case of salmonella. The Ombudsman
Veřejný ochránce práv dospěl k závěru, že Komise dodržela všechny procesní požadavky stanovené ve výše zmíněném sdělení, a považoval postoj Komise, že je na členských státech, aby rozhodly o náležité úrovni ochrany veřejného zdraví s přihlédnutím k možným nepříznivým účinkům výrobku a dostupným vědeckým údajům, za přiměřený.Případ 885/2007/JMA se týkal projektu na Kanárských ostrovech, který mohl mít nepříznivý environmentální dopad na dvě oblasti označené jako „lokality významné pro Společenství“.
The European Ombudsman — Annual Report 2008 concluded that the Commission had respected all the procedural requirements set out in the aforementioned Communication and considered reasonable the Commission's position that it was for Member States to decide on the appropriate level of protection of public health, while taking into account the potential adverse effects of a product and the available scientific data.Case 885/2007/JMA concerned a project in the Canary islands which could have a negative environmental impact on two areas classified as "Sites of Community Importance".
Stěžovatel tvrdil, že Komise nevzala v úvahu informace týkající se alternativních lokalit.
The complainant alleged that the Commission had not taken account of information concerning alternative sites.
Veřejný ochránce práv zjistil, že Komise analyzovala podrobně obavy stěžovatele a objasnila důvody, které ji vedly k závěru, že s výhradou určitých podmínek může dotyčný projekt pokračovat.
The Ombudsman found that the Commission had analysed the complainant's concerns in detail and had explained the reasons which led it to conclude that, subject to certain conditions, the project in question could proceed.
Kritizoval však Komisi za to, že neodpověděla na poslední dopis stěžovatele, nezabývala se konkrétními argumenty uvedenými v tomto dopise a neinformovala stěžovatele o formálním uzavření jeho stížnosti.
He criticised the Commission, however, for failing to reply to the complainant's last letter, to address the specific arguments made in that letter, and to inform the complainant of the formal closure of his complaint.
Případ 789/2005/(GK)ID se týkal údajného porušení směrnice o studiích pro posouzení důsledků pro životní prostředí ze strany řeckých orgánů ve vztahu k výstavbě tramvajové trati v Aténách.
Case 789/2005/(GK)ID concerned an alleged infringement by the Greek authorities of the Community Directive concerning environmental impact assessment studies (EIAs) in relation to the construction of the Athens tramway.
Veřejný ochránce práv navrhl, aby Komise uvážila nové přezkoumání argumentů stěžovatele ohledně přiměřenosti a správnosti posouzení důsledků pro životní prostředí.
The Ombudsman proposed that the Commission consider re-examining the complainant's arguments regarding the adequacy and propriety of the EIA.
Navrhl rovněž, aby znovu uvážila, zda byla příslušným veřejným konzultacím věnována náležitá publicita.
He also suggested that it reconsider whether adequate publicity had been given to the relevant public consultation.
Komise odmítla doporučení veřejného ochránce práv a ten případ uzavřel se dvěma kritickými připomínkami.V případu 2152/2006/OV si nizozemský důchodce s bydlištěm ve Francii Komisi stěžoval, že Nizozemsko porušuje pravidla Společenství týkající se dávek sociálního zabezpečení.
The Commission refused to follow the Ombudsman's recommendation and the Ombudsman closed the case with two critical remarks.In case 2152/2006/OV, a Dutch pensioner residing in France complained to the Commission that the Netherlands was infringing Community rules on social security benefits.
Jak již bylo uvedeno v tomto oddíle, Komise nezaregistrovala stížnost a neodpověděla na podstatné body v ní obsažené.
As has already been mentioned in this section, the Commission failed to register the complaint and to reply to essential points in it.
Učinila tak až po zásahu veřejného ochránce práv.
It did so after the Ombudsman intervened.
Trvala však na svém názoru ohledně podstaty případu.
However, it maintained its view on the substance of the case.