natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Zadruhé, takový výklad by byl v souladu s širokým pojetím práva na práva na rozšiřování použitým v jiných právních předpisech o autorském právu předcházejících směrnici o autorském právu, jako jsou směrnice o právu na pronájem a půjčování 19, právní
Second, such an interpretation would be consistent with the broad concept of distribution right used in other copyright instruments before the Copyright Directive, such as the directives on rental and lending rights, 19 on the legal protection of computer
21 — Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází (Úř. věst. 1996, L 77, s. 20; Zvl. vyd. 13/15, s. 459).
21 — Directive 96/9/EC of the European Parliament and of the Council of 11 March 1996 on the legal protection of databases (OJ 1996 L 77, p. 20).
15 — Kurziva provedena autorem tohoto stanoviska.16 — Viz body 9 a 11 odůvodnění.17 — Viz body 10 a 11 odůvodnění.18 — Body 21 a 23 odůvodnění.
15 — Emphasis added.16 — See recitals 9 and 11.17 — See recitals 10 and 11.18 — Recitals 21 and 23.
Tyto argumenty mě nepřesvědčily.
I am not persuaded by these arguments.
převod vlastnictví“. Lze očekávat, že rozsah vyčerpání by měl být vymezen akty, jež jsou obecně podobné aktům představujícím rozšiřování.
expected that the scope of exhaustion should be defined in terms of acts which are generically similar to those constituting distribution.
Tento přístup je dále ještě více podpořen zněním bodu 28 odůvodnění v preambuli směrnice.
That approach is suggested even more strongly by the wording of recital 28 in the preamble to the Directive.
Jak Soudní dvůr uvedl ve věci SGAE, texty práva Společenství musí být vykládány v nejvyšší možné míře ve světle práva mezinárodního, zejména týkají-li se takové texty právě provádění mezinárodní dohody uzavřené Společenstvím 24.
As the Court noted in SGAE, Community legislation must, so far as possible, be interpreted in a manner that is consistent with international law, in particular where its provisions are intended specifically to give effect to an international agreement concluded by the Community.
Jak vyplývá z jejího bodu 15 odůvodnění, má preambule směrnice o autorském právu sloužit k provádění mnoha mezinárodních závazků vyplývajících z WCT.
24 As is clear from recital 15 in its preamble, the Copyright Directive is intended to implement a number of the international obligations flowing from the WCT.
Článek 6 odst. 1 této smlouvy odkazuje na právo na rozšiřování, jež zakotvuje, jako na právo udílet svolení k zpřístupnění originálu nebo rozmnoženin svých děl veřejnosti „prodejem nebo jiným převodem vlastnictví“.
Article 6(1) of that Treaty refers to the distribution right it enjoins as the right to authorise the making available to the public of the original and copies of a protected work ‘through sale or other transfer of ownership’.
Souhlasím s Peek & Cloppenburg a Komisí, že toto znění je jednoznačné a zjevně nezahrnuje zpřístupňování pro dočasné užívání. vymezení nositelova výlučného práva.
I agree with Peek & Cloppenburg and the Commission that that wording is unequivocal and would clearly not encompass making available for temporary use. 32. I am not convinced that any assistance is to be derived from the other directives mentioned by Cassina.
Jelikož však „veřejné rozšiřování“ není samo o sobě vymezeno, jeví se mi tento argument jako kruhový.
However, since ‘distribution to the public’ is not itself defined, this argument seems to me to be circular.
Směrnice o právu na pronájem a půjčování pouze obdobně uvádí „výlučné právo na zpřístupňování [vymezených] předmětů ochrany včetně jejich rozmnoženin veřejnosti prodejem nebo jiným způsobem“ 26.
Similarly, the directive on rental and lending rights simply refers to ‘the exclusive right to make available [defined] objects, including copies thereof, to the public by sale or otherwise’.
Toto se rovněž nejeví nápomocným.
26This too does not seem to advance matters.
Cílem směrnice o autorském právu samozřejmě je zajistit vysokou úroveň ochrany duševního vlastnictví 27.
It is of course the case that the Copyright Directive seeks to provide for a high level of protection of intellectual property. 27
Podle mého názoru by nicméně bylo příliš zjednodušené předpokládat, že je třeba jakoukoli nejedno-
It would, however, in my view be an oversimplification to assume that any ambiguity in the scope of ‘distribution to the public’
Viz rovněž rozsudek Komise v. Německo, zmiňovaný v poznámce pod čarou 7, bod 52.
See also Commission v Germany, cited in footnote 7, at paragraph 52.
PEEK & CLOPPENBURG v této souvislosti, že před směrnicí 98/71 29nebyla právní ochrana průmyslových vzorů harmonizována 30a že předběžná otázka v projednávaném případě je založena na předpokladu, že kusy nábytku nebyly chráněny autorským právem nebo jako průmyslové vzory v okamžiku, kdy byly nabyty Peek & Cloppenburg. značnost ohledně rozsahu pojmu „veřejného rozšiřování“ rozhodnout automaticky ve prospěch nositele práv.
PEEK & CLOPPENBURG In that context I note that, prior to Direct- ive 98/71, 29the legal protection of designs was not harmonised, 30 and that the reference in the present case is based on the premiss hat the items of furniture were not protected either by copyright or as designs at the time of their purchase by Peek & Cloppenburg. should automatically be decided in favour of the rightholder.
Bylo by tak tomu o to více, kdyby, jako v projednávaném případě, byl takový výklad v rozporu jak s výslovným zněním WCT, jež (jak jsem uvedla) je významná pro výklad směrnice o autorském právu, tak s volným pohybem zboží.
That is all the more so when, as in the present case, such a construction would be contrary both to the express terms of the WCT, which (as I have indicated) is relevant when construing the Copyright Directive, and to the free movement of goods.
Je třeba mít na zřeteli, že cílem směrnice je rovněž napomáhat uplatňování čtyř svobod vnitřního trhu 28.
It must be borne in mind that the Directive also seeks to implement the four freedoms of the internal market. 28
4 odst. 1 směrnice tak, že „veřejné rozšiřování“ zahrnuje zpřístupňování chráněných předmětů pro dočasné užívání, aby nositel práva mohl zamezit takovému použití, by způsobilo omezení volného pohybu zboží.
Interpreting Article 4(1) of the Directive in such a way that ‘distribution to the public’ includes the making available of protected items for temporary use, so that the rightholder could prevent such use, would be liable to restrict the free movement of goods.
Článek 30 ES stanoví, že takové omezení může být mimo jiné odůvodněno ochranou průmyslového a obchodního vlastnictví.
Article 30 EC provides that such a restriction may be justified on grounds of, inter alia, the protection of industrial and commercial property.
Z ustálené judikatury nicméně vyplývá, že výjimka z tohoto důvodu je přípustná pouze v rozsahu, v němž je odůvodněna skutečností, že jsou jí chráněna práva představující konkrétní předmět tohoto vlastnictví 31.
It is settled caselaw, however, that a derogation on that ground is allowed only to the extent to which it is justified by the fact that it safeguards the rights which constitute the specific subjectmatter of that property. 31
Ačkoli vnitrostátní soud předložil zvláštní otázku ohledně pravidel týkajících se volného pohybu zboží, je tato otázka položena pouze za předpokladu kladné odpovědi na první otázky.
Although the national court has referred a specific question concerning the rules on the free movement of goods, that question is put only on the assumption that the first questions are answered in the affirmative.
Podle mého názoru nicméně mohou být tato pravidla významná i v časnější fázi rozboru, totiž při určení, zda je třeba tak odpovědět na první otázky.
I consider, however, that those rules may be relevant at an earlier stage in the analysis, namely in determining whether the first questions should be so answered.
29 — Uvedenou v poznámce pod čarou 4.30 — Viz bod 6 a poznámka pod čarou 4 výše.
29 — Cited in footnote 4.30 — See point 6 and footnote 4 above.
31 — Viz například věc Foreningen af danske Videogramdistributører, uvedená v poznámce pod čarou 22, bod 13.
31 — See, for example, Foreningen af danske gramdistributører, cited in footnote 22, paragraph 13.
28 — Viz bod 3 odůvodnění.
28 — See recital 3.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY E. SHARPSTON – VĚC C-456/06 práva a věc Metronome Musik práva Společenství 33, jež udělilo (mimo jiné) autorovi odst.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-456/06 bution right conferred by Article 4(1) as so interpreted safeguarded the specific subjectmatter of the copyright.
1 chránil konkrétní předmět autorského práva. Jak uvádí Komise, Soudní dvůr se při posuzování legality výjimek z volného pohybu zboží z důvodu ochrany autorského práva zaměřil na to, zda akt, kterým údajně dochází k porušení, má obchodní povahu a přináší zisk, o který je nositel práva připraven.
As the Commission submits, the Court has, in assessing the lawfulness of derogations from the free movement of goods based on the protection of copyright, focused on whether an allegedly infringing act is commercial in nature, generating revenue of which the rightholder is deprived.
Akt, kterým údajně dochází k porušení, má naopak v případech, jako je předmět projednávaného řízení, velmi rozdílnou povahu.
The allegedly infringing act in cases such as the present is, in contrast, clearly very different in nature.
Nejeví se mi vůbec jako samozřejmé, že možnost nositele práva zakázat za takových okolností osobě, která legálně koupila chráněné zboží v jiném členském státě, jeho zpřístupnění veřejnosti pro dočasné užívání chrání práva představující konkrétní předmět autorského práva.
It is not at all obvious to me that to permit a rightholder in such circumstances to prevent a person who has lawfully bought the protected goods in another Member State from making them available for temporary use by the public safeguards the rights which constitute the specific subjectmatter of the copyright.
nebo výrobci audiovizuálního nebo kinematografického díla výlučné právo udělit svolení k pronájmu záznamů takového díla.
Community legislation 33respectively which conferred on (inter alios) the author or producer of a musical or cinematographic work the exclusive right to authorise the rental of recordings of such work.
Podstatou otázky konkrétně bylo, zda bylo takové právo v rozporu s obecnou zásadou, že právo nositele práva na rozšiřování je vyčerpáno prvním prodejem.
The question in particular was, essentially, whether such a right conflicted with the general principle that a rightholder’s distribution right is exhausted on first sale.
Soudní dvůr dospěl k závěru, že tomu tak nebylo vzhledem ke zvláštní povaze dotčených trhů.
The Court concluded that, given the particular nature of the relevant markets, it did not.
Nechápu, jak rozbor Soudního dvora v tomto případě může přispět k vymezení pojmu „veřejné rozšiřování“ ve zcela odlišných souvislostech.
I do not see how the Court’s analysis in that case assists with the definition of ‘distribution to the public’ in a wholly different context.
Věc Foreningen af danske Videogramdistributører se týkala otázky, zda výlučné právo na pronájem bylo vyčerpáno ve Společenství v okamžiku, kdy nositel udělil svolení k pronájmu v jednom členském státě.
Foreningen af danske Videogramdistributører concerned the question whether that exclusive rental right was exhausted throughout the Community when the holder authorised rental within one Member State.
Soudní dvůr rozhodl, že tomu tak nebylo vzhledem k zvláštní povaze výlučného práva na pronájem.
The Court ruled that, given the particular nature of the exclusive rental right, it was not.
Rovněž zde nechápu, jak v projednávaném případě pomáhá toto rozhodnutí Soudnímu dvoru.
Again, I do not see how that ruling assists the Court in the present case.
Nemohu přijmout ani obecnější argument společnosti Cassina, že, jelikož Soudní dvůr vyložil široce pojem „právo na rozšiřování“ v řadě případů týkajících se autorského práva, je třeba jej tak vykládat i v souvislosti s čl. 4 odst.
Nor do I accept Cassina’s more general argument that, since the Court has interpreted the concept of the right of distribution broadly in a number of cases concerning copyright, it should be so interpreted in the context of Article 4(1) of the Directive.
1 směrnice. Ze tří případů, které Cassina uvedla na podporu tohoto tvrzení 32, se věc Warner Brothers týkala slučitelnosti s článkem 30 ES vnitrostátního
Of the three cases cited by Cassina in support of this argument, 32Warner Brothers and Metronome Musik concerned the compatibility with Article 30 EC of national and
33 — Směrnice o právu na pronájem a půjčování, uvedená v poznámce pod čarou 19.
33 — The directive on rental and lending rights, cited in footnote 19.
32 — Viz poznámka pod čarou 22.
32 — See footnote 22.
PEEK & CLOPPENBURG o veřejné rozšiřování ve smyslu čl. 4 odst. 1 směrnice o autorském právu, je-li třetím osobám umožněno dočasné užívání kusů autorským právem chráněného nábytku, aniž by k nim třetí osoby měly dispoziční právo. hudba, výsledkem by bylo, že nehmotná díla by měla neodůvodněně větší ochranu než díla hmotná.
PEEK & CLOPPENBURG Article 4(1) of the Copyright Directive where pieces of copyrightprotected furniture are made available for temporary use by third parties without those third parties having the right to dispose of them.
I kdyby tomu tak bylo, nemám za to, že je to dobrý argument pro široký výklad čl. 4 odst. 1.
Even, however, if that were the case, I do not consider that it is a good argument for a broad reading of Article 4(1).
Nakonec, obtížně chápu argument společnosti Cassina založený na nařízení č. 1383/2003 34.
Finally, I have difficulty understanding Cassina’s argument based on Regulation No 1383/2003.
Jak Cassina připouští, použije se pouze na zboží uvedené na celní území Společenství ze třetích států.
34As Cassina concedes, it applies only to goods introduced into the Community customs territory from third countries.
Projednávaný případ je navíc založen na předpokladu, že kusy dotčeného nábytku nebyly neoprávněně napodobeny, ale legálně vyrobeny a nabyty v Itálii.
Moreover, the present case is based on the premiss that the items of furniture in question were not pirated but lawfully manufactured and acquired in Italy.
Jsem proto toho názoru, že na otázku 1(a) je třeba odpovědět tak, že se nejedná
I accordingly conclude in answer to Question 1(a) that there is not a distribution to the public within the meaning of
Podle mého názoru vyplývá odpověď na tuto otázku a fortiori z odpovědi, kterou jsem navrhla k první části první otázky, a to z výše uvedených důvodů.
In my view, the answer to that question follows a fortiori from the answer I have proposed to the first part of the first question, for the reasons given above.
34 — Uvedeném v poznámce pod čarou 23.
34 — Cited in footnote 23.
35 — Viz poznámka pod čarou 14.
35 — See footnote 14.
Nemám za to, že je třeba na kteroukoli část první otázky vnitrostátního soudu odpovědět kladně; nemám tudíž v úmyslu navrhnout odpověď na druhou otázku.
I do not consider that either limb of the national court’s first question calls for an affirmative answer; I do not, therefore, intend to propose an answer to the second question.
Nicméně zmíním se o ní několika slovy.
I will, however, say a few words about it.
Kdyby tomu tak bylo, nebylo by možné výkon tohoto práva, prima facie v rozporu s článkem 28 ES, odůvodnit na základě článku 30 ES.
If that were the case, the exercise of that right, prima facie contrary to Article 28 EC, could not be justified on the basis of Article 30 EC.
Cassina a polská vláda tvrdí, že druhou otázku je třeba odpovědět záporně.
Cassina and the Polish Government submit that the second question should be answered in the negative.
V takovém případě se předkládající soud ptá, zda ochrana volného pohybu zboží brání výkonu práva zakázat rozšiřování, jestliže prezentovaná díla nejsou chráněna autorským právem v členském státě, kde byla vyrobena a uvedena do oběhu.
In that case, the referring court asks whether the protection accorded to the free movement of goods precludes exercise of the right to prohibit distribution if the items presented are not under copyright protection in the Member State in which they were manufactured and placed on the market.
Vychází tedy z toho, že předmětem druhé otázky je, zda články 28 ES a 30 ES brání výkladu vnit­rostátního práva v tom smyslu, že akty, jako jsou akty dotčené v projednávaném řízení, představují rozšiřování chráněné autorským právem.
It accordingly proceeds on the basis that the second question asks whether Articles 28 and 30 EC preclude an interpretation of a provision of national law such that acts such as those at issue in the present case constitute a distribution protected by copyright.
Polská vláda tvrdí, že rozsah autorskoprávní ochrany není na úrovni Společenství harmonizován.
The Polish Government submits that the scope of copyright protection is not harmonised at Community level.
V případě neexistence harmonizace je rozsah ochrany otázkou vnitrostátního práva.
In the absence of harmonisation the scope of protection is a matter of national law.
Nicméně i tento argument se mi jeví jako nesprávně pojatý.
Again, however, this argument seems misconceived to me.
Druhá otázka je založena výslovně na skutečnosti, že dotčené akty představují rozšiřování ve smyslu čl.
The second question is explicitly put on the basis that the acts in question do constitute distribution within the meaning of Article 4(1).
Nechápu tedy, jaké rozlišení se Komise snaží provést.
I therefore do not understand what distinction the Commission seeks to draw.
4 odst. 1 směrnice, tak i vnitrostátní právní předpis, které jej provádí, musí platit nebo být zpochybněny společně: pokud je jeden z nich v rozporu s pravidly o volném
Given that analysis, I consider that both Article 4(1) of the Directive and national law implementing it must stand or fall together: if one falls foul of the Treaty rules on the
Ani jeden z těchto argumentů se mi nejeví obzvlášť užitečným.
Neither of those submissions seems to me to be particularly helpful.
Žádost o předběžnou otázku obecně a druhá otázka zvláště jsou založeny na předpokladu, že předmětné kusy nábytku byly legálně vyrobeny v Itálii.
The reference in general and the second question in particular are based on the premiss that the items of furniture were lawfully manufactured in Italy.
Úvahy společnosti Cassina jsou proto irelevantní.
Cassina’s submissions are therefore not to the point.
Tvrzení polské vlády se mi jeví jako nesprávně pojatá: i kdyby byl rozsah ochrany otázkou vnitrostátního práva, toto právo by samozřejmě muselo být v souladu s články 28 ES a 30 ES.
The Polish Government’s submission seems to me to be misconceived: even if the scope of protection were a matter of national law, that law would naturally have to comply with Articles 28 and 30 EC.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY E. SHARPSTON – VĚC C-456/06 prodeje nebo zpětného prodeje nebo jakékoli obdobné transakce, nýbrž pouze představují (nanejvýše) dočasné užívání pro účely, pro které je nábytek určen.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-456/06 with sale or resale or any analogous transaction but simply involve (at most) temporary use for the purpose for which the furniture is designed.
pohybu zboží obsaženými ve Smlouvě, pak musí být v rozporu i druhý.
free movement of goods, so must the other.
Vysvětlila jsem již v souvislosti s první částí první předložené otázky, proč podle mého názoru články 28 ES a 30 ES ukládají jako jediný možný úzký výklad pojmu „veřejné rozšiřování“ v čl. 4 odst. 1 36.
I have already explained in the context of the first limb of the first question referred why, to my mind, Articles 28 and 30 EC dictate a narrow reading of ‘distribution to the public’ in Article 4(1). 36
Nakonec opakuji, že skutečnost, že nábytek byl nejprve uveden na trh ve Společenství bez souhlasu nositele práv, je při okolnostech projednávaného případu irelevantní.
Finally, I repeat that the fact that the furniture was first put on the market in the Community without the consent of the rightholder is irrelevant in the context of the present case.
Z ustálené judikatury vyplývá, že za současného stavu práva Společenství a při neexistenci předpisů Společenství harmonizujících vnitrostátní právní předpisy přísluší členským státům stanovit podmínky a podrobná pravidla pro ochranu literárního a uměleckého vlastnictví při dodržení použitelných mezinárodních úmluv 38.
It is settled caselaw that, as Community law now stands, and in the absence of Community provisions harmonising national laws, it is for the Member States to establish the conditions and detailed rules for the protection of literary and artistic property, subject to observance of the applicable international conventions.
Jak jsem uvedla, před provedením směrnice 98/71 39 nebyla právní ochrana průmyslových vzorů harmonizována a ani Bernská úmluva takovou ochranu nevyžadovala 40.
38As I have indicated, before implementation of Directive 98/71 39the legal protection of designs was not harmonised; nor did the Berne Convention require such protection.
Skutečnost, že v rozhodné době byla právní ochrana průmyslových vzorů v Německu a Itálii odlišná, je pouze důsledkem této situace.
40 The fact that, at the relevant time, the legal protection of designs was different in Germany and Italy is simply a consequence of that situation.
Rozbor druhé předložené otázky tak podle mého názoru potvrzuje, že mnou nabízená odpověď na první otázku musí být správná.
The analysis of the second question referred thus confirms in my view that the answer I propose to the first question must be correct.
Jak implicitně vyplývá z mého dřívějšího rozboru první otázky, obecně souhlasím s argumentací Peek & Cloppenburg 37, že příliš široký výklad pojmu „veřejné rozšiřování“ v čl. 4 odst. 1 by nebyl slučitelný s volným pohybem zboží zakotveným v článku 28 ES a nebyl by odůvodněn podle článku 30 ES. Výjimku bude možné podle článku 30 ES učinit pouze tehdy, pokud výkon dotčeného práva na rozšiřování chrání konkrétní předmět autorského práva. Tato podmínka není v projednávaném případě splněna: dotčené akty se netýkají 38 — Rozsudek ze dne 20. října 1993, Phil Collins (spojené věci C-92/92 a C-326/92, Recueil, s. I-5145, bod 19).
As is implicit in my earlier analysis of the first question, I broadly accept the submissions of Peek & Cloppenburg 37that too wide an interpretation of ‘distribution to the public’ in Article 4(1) would not be compatible with the free movement of goods enshrined in Article 28 EC and would not be justified in accordance with Article 30 EC. A derogation will be permitted under Article 30 EC only if the exercise of the distribution right in question safeguards the specific subjectmatter of the copyright. In the present case, that condition is not satisfied: the acts in question are not concerned 38 — Joined Cases C-92/92 and C-326/92 Phil Collins [1993] ECR I-5145, paragraph 19.
36 — Viz body 35 a 36 výše.
36 — See points 35 and 36 above.
37 — Podpůrně, s ohledem na její návrhy odpovědí na první otázky.
37 — In the alternative, given its proposed response to the first questions.
39 — Uvedené v poznámce pod čarou 12.40 — Viz poznámka pod čarou 4.
39 — Cited in footnote 12.40 — See footnote 4.
Z důvodů uvedených výše mám za to, že na předběžné otázky Bundesgerichtshof je třeba odpovědět následujícím způsobem:
For the reasons given above, I consider that the questions referred by the Bundesgerichtshof should be answered as follows: