natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pátý bod odůvodnění směrnice o podomním prodeji tak upřesňuje, že by spotřebitel měl mít právo odstoupit od smlouvy ve lhůtě alespoň sedmi dnů, která by mu umožnila ještě jednou posoudit závazky vyplývající ze smlouvy.
Thus, the fifth recital in the preamble to the doorstep selling directive states that the consumer should be given a right of cancellation over a period of at least seven days in order to enable him to assess the obligations arising under the contract.
Skutečnost, že minimální lhůta sedmi dnů musí být počítána od data, ke kterému mu bylo dodavatelem vydáno
The fact that the minimum period of seven days must be calculated from receipt by the
2008 – VĚC C-412/06 poučení o tomto právu, lze vysvětlit skutečností, že pokud spotřebitel neví o existenci práva na odstoupení od smlouvy, nemůže toto právo vykonat (rozsudek Heininger, citovaný výše, bod 45).
2008 — CASE C-412/06 consumer of the notice concerning that right is explained by the fact that, if the consumer is not aware of the existence of the right of cancellation, he will not be able to exercise that right (Heininger, paragraph 45).
Je však třeba uvést jednak to, že podle údajů poskytnutých předkládajícím soudem byla A. Hamilton ze strany Volksbank nesprávně poučena o svém právu na odstoupení od dotčené smlouvy o úvěru, takže byla podle svého písemného vyjádření zbavena možnosti toto právo vykonat, a jednak to, že účastníci v původním řízení uvedenou smlouvu úplně splnili.
However, it should be pointed out, on the one hand, that according to the information provided by the national court, Ms Hamilton received incorrect information from Volksbank concerning her right to cancel the loan contract at issue with the result that, according to her written observations, she was deprived of the opportunity of exercising that right and, on the other, that the parties to the main proceedings have performed their obligations under the contract in full.
Jak poukázal generální advokát v bodech 18 a 19 svého stanoviska, nesprávné písemné poučení spotřebitele o výkonu práva na odstoupení od smlouvy musí být pokládáno za neuvedení poučení v tomto ohledu, jelikož obě tyto okolnosti uvádějí spotřebitele stejným způsobem v omyl o jeho právu na odstoupení od smlouvy.
As the Advocate General points out in points 18 and 19 of his Opinion, incorrect information concerning exercise of the right of cancellation is equivalent to no information, since both situations are equally misleading for the consumer as regards his right of cancellation.
Pro tyto situace směrnice o podomním prodeji ve svém čl. 4 třetím pododstavci stanoví, že „[č]lenské státy zajistí, aby jejich vnitrostátní právní předpisy stanovily vhodná opatření na ochranu spotřebitele“.
For such situations, the third paragraph of Article 4 of the doorstep selling directive provides that ‘Member States shall ensure that their national legislation lays down appropriate consumer protection measures’.
V tomto ohledu je třeba poukázat na to, že pojem „vhodná opatření na ochranu spotřebitele“, na nějž odkazuje čl. 4 třetí pododstavec směrnice o podomním prodeji, nasvědčuje tomu, že zákonodárce Společenství zamýšlel dát těmto opatřením jednotný dosah na úrovni Společenství.
It should be pointed out in that regard that the concept of ‘appropriate consumer protection measures’, to which the third paragraph of Article 4 of the doorstep selling directive refers, indicates that the Community legislature wished to give those measures a uniform scope at Community level.
Krom toho výraz „vhodná“ v uvedeném ustanovení nasvědčuje tomu, že uvedená opatření nesměřují k absolutní ochraně spotřebitelů.
Moreover, the term ‘appropriate’ in the abovementioned provision indicates that such measures do not seek to provide absolute protection for consumers.
Prostor pro uvážení, kterým disponují členské státy, musí být totiž vykonáván v souladu jak s hlavním cílem směrnice o podomním prodeji, tak s jejími ostatními ustanoveními.
The Member States must exercise their discretion in accordance both with the principal aim of the doorstep selling directive and with the other provisions thereof.
I když je skutečností, jak bylo připomenuto v bodě 32 tohoto rozsudku, že hlavním cílem směrnice o podomním prodeji je chránit spotřebitele, je třeba zdůraznit, že jak celková systematika, tak znění několika ustanovení této směrnice nasvědčují tomu, že uvedená ochrana podléhá určitým mezím.
Although it is true, as has been pointed out in paragraph 32 of the present judgment, that the principal aim of the doorstep selling directive is to protect consumers, it should be pointed out that both the general structure of the directive and the wording of several of its provisions indicate that such protection is subject to certain limits.
Co se tak konkrétněji týče cíle lhůty k odstoupení od smlouvy, pátý bod odůvodnění uvedené směrnice stanoví, jak bylo připomenuto v bodě 33 tohoto rozsudku, že uvedená lhůta spotřebiteli „umož[ňuje] ještě jednou posoudit závazky vyplývající ze smlouvy“ uzavřené při domovním prodeji.
Thus, with regard, specifically, to the purpose of the timelimit for cancellation, the fifth recital in the preamble to the directive states — as has been pointed out in paragraph 33 of the present judgment — that that timelimit enables the consumer ‘to assess the obligations arising under the contract’ concluded at the doorstep.
Odkaz v uvedeném bodě odůvodnění na pojem „závazky vyplývající ze smlouvy“ totiž nasvědčuje tomu, že spotřebitel může od takové smlouvy odstoupit během jejího trvání.
The reference in that recital to the concept of ‘obligations arising under the contract’ indicates that the consumer may cancel such a contract during the time that it is in effect.
5 odst. 1 směrnice o podomním prodeji, mimo jiné stanoví, že „[s]potřebitel má právo […] odstoupit od svého závazku“.
Similarly, the provision which governs the exercise of the right of cancellation — namely, Article 5(1) of the doorstep selling directive — provides, inter alia, that ‘[t]he consumer shall have the right to renounce the effects of his undertaking’.
Použití výrazu „závazek“ v tomto ustanovení totiž nasvědčuje tomu, že, jak tvrdila Volksbank na jednání před Soudním dvorem,
The use in that provision of the term ‘undertaking’ indicates, as Volksbank argued at the hearing before the Court, that the right of cancellation may be exercised as long as
2008 – VĚC C-412/06 právo na odstoupení od smlouvy může být vykonáno pouze tehdy, pokud spotřebitel není v okamžiku výkonu uvedeného práva vázán žádným závazkem vyplývajícím ze smlouvy, od které odstoupil.
2008 — CASE C-412/06 the consumer is not bound, at the time that the right is exercised, by any undertaking under the cancelled contract.
Tato logika vyplývá z jedné z obecných zásad občanského práva, a sice že úplné splnění smlouvy vyplývá zpravidla z uskutečnění vzájemných plnění stran této smlouvy a z jejího ukončení.
That logic flows from one of the general principles of civil law, namely that full performance of a contract results, as a general rule, from discharge of the mutual obligations under the contract or from termination of that contract.
5 odst. 2 téže směrnice, který upravuje důsledky výkonu práva na odstoupení od smlouvy, má zaslání oznámení o odstoupení od smlouvy ostatně za následek, že spotřebitel je zproštěn „všech závazků vyplývajících ze smlouvy, od které odstoupil“.
Moreover, according to Article 5(2) of the directive, which governs the consequences of the exercise of the right of cancellation, the giving of cancellation notice has the effect of releasing the consumer from ‘any obligations under the cancelled contract’.
Odkaz na pojem „závazek“ v uvedeném ustanovení nasvědčuje tomu, že existence uvedených důsledků předpokládá, že spotřebitel vykonal své právo na odstoupení od smlouvy, která byla plněna, zatímco po úplném splnění smlouvy již závazky neexistují.
The reference to the concept of ‘obligation’ in that provision indicates that the existence of the abovementioned consequences presupposes that the consumer has exercised his right of cancellation in regard to a contract which was in the process of being performed, whereas after the full performance of the contract, there is no further obligation.
Krom toho, co se týče právních účinků odstoupení od smlouvy, zejména pokud jde o vrácení plateb za zboží nebo provedení služeb a vrácení zboží, článek 7 směrnice o podomním prodeji odkazuje na vnitrostátní právní úpravu.
Furthermore, with regard to the legal effects of cancellation, particularly in regard to the reimbursement of payment for goods or services provided and the return of goods received, Article 7 of the doorstep selling directive refers to the national laws.
Tento výklad není vyvrácen výše citovaným rozsudkem Heininger, výše citovaným rozsudkem Schulte a rozsudkem ze dne 25. října 2005, Crailsheimer Volksbank (C-229/04, Sb. rozh. s. I-9273).
That interpretation is not weakened by the judgments in Heininger and Schulte or in Case C-229/04 Crailsheimer Volksbank [2005] ECR I-9273.
Z bodů 16 a 18 výše citovaného rozsudku Heininger, bodu 26 výše citovaného rozsudku Schulte, jakož i z bodu 24 výše citovaného
It can be seen from paragraphs 16 and 18 of Heininger, paragraph 26 of Schulte and paragraph 24 of
HAMILTON rozsudku Crailsheimer Volksbank totiž vyplývá, že výklad směrnice o podomním prodeji, který Soudní dvůr v těchto rozsudcích podal, se týká smluv o úvěru, které nebyly úplně splněny.
Crailsheimer Volksbank that the interpretation of the doorstep selling directive provided by the Court in those judgments concerns loan contracts which had not been fully performed.
V projednávaném případě přitom tomu tak není.
However, that is not the position in the case before the referring court.
Co se konkrétněji týče výše citovaného rozsudku Heininger, Soudní dvůr v tomto rozsudku rozhodl, že směrnice o podomním prodeji brání tomu, aby vnitro -státní zákonodárce použil pro uplatnění práva odstoupit od smlouvy zakotveného článkem 5 této směrnice lhůtu jednoho roku od uzavření smlouvy, pokud spotřebitel nebyl poučen v souladu s článkem 4 uvedené směrnice.
With regard, specifically, to Heininger, the Court held in that judgment that the doorstep selling directive precludes the national legislature from imposing a time-limit, of one year from the conclusion of the contract, within which the right of cancellation provided for in Article 5 of that directive must be exercised, where the consumer has not received the information specified in Article 4 of that directive.
Jak přitom právem tvrdily Volksbank, německá vláda a Komise, v projednávaném případě tomu tak není.
As Volksbank, the German Government and the Commission were fully entitled to argue, that is not the position in the case before the referring court.
Vnitrostátní zákonodárce v projednávaném případě totiž uplatnil lhůtu jednoho měsíce od úplného splnění závazků vyplývajících ze smlouvy smluvními stranami.
In that case, the national legislature applies a timelimit of one month from the time at which the contracting parties have performed in full their obligations under a contract.
Co se týče uvedené lhůty jednoho měsíce stanovené vnitrostátními právními předpisy dotčenými v původním řízení, je třeba připomenout, že podle článku 8 směrnice o podomním prodeji tato směrnice nebrání tomu, aby členské státy v oblasti její působnosti vydávaly nebo ponechaly v platnosti příznivější ustanovení na ochranu spotřebitele.
It should be borne in mind — with regard to the one-month timelimit provided for by the national legislation at issue in the main proceedings, which runs from the performance in full by the parties of their obligations under the contract — that, under Article 8 of the doorstep selling directive, that directive does not prevent Member States from adopting or maintaining more favourable provisions to protect consumers in the field which it covers.
5 odst. 1 této směrnice může být vykonáno nejpozději do jednoho měsíce od úplného splnění závazků vyplývajících ze smlouvy o dlouhodobém úvěru smluvními stranami, pokud byl spotřebitel nesprávně poučen o podmínkách výkonu uvedeného práva.
In the light of all the foregoing, the answer to the first question referred to the Court must be that the doorstep selling directive must be interpreted as meaning that the national legislature is entitled to provide that the right of cancellation laid down in Article 5(1) of the directive may be exercised no later than one month from the time at which the contracting parties have performed in full their obligations under a contract for long-term credit, where the consumer has been given defective notice concerning the exercise of that right.
S přihlédnutím k odpovědi na první otázku není důvodné odpovědět na druhou otázku.
In view of the reply given to the first question, there is no need to answer the second question.
Svazek 2008–4 (A)
Part 2008-4 (B)
2009 – 778 stran – 16,2 x 22,9 cm
2009 — 778 pp. — 16.2 x 22.9 cm
Katalogové číslo: QD-AB-08-04A-CS-C
Catalogue number: QD-AB-08-04A-EN-C
Katalogové číslo (A + B): QD-AB-08-004-CS-C
Catalogue number (A + B): QD-AB-08-004-EN-C
Sbírka
Reports
2008–4 ( rozhodnutí
2008 – 4 ( of
Soudu prvního stupně
B) before the Court of Justice and the Court of First Instance
ISSN 1830-1770Katalogové číslo: QD-AB-08-04B-CS-CKatalogové číslo (A + B): QD-AB-08-004-CS-C
ISSN 1022-842XCatalogue number: QD-AB-08-04B-EN-C Catalogue number (A + B): QD-AB-08-004-EN-C
Vydané svazky – Část I s. 1 – 410s. 411 – 1242s. 1243 – 1648s. 1649 – 3188
Parts published — Section I p. p. p. p.
Věc C-442/06
Case C-442/06
„Nesplnění povinnosti státem – Směrnice 1999/31/ES – Skládky odpadů – Vnitrostátní právní úprava týkající se stávajících skládek – Nesprávné provedení“
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Directive 1999/31/EC — Landfill of waste — National legislation concerning existing landfill sites — Incorrect transposition)
Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. dubna 2008 . . . . . .
Judgment of the Court (Second Chamber), 10 April 2008 . . . . . . . . . . .
Žaloba pro nesplnění povinnosti – Právo Komise podat žalobu – Výkon nezávisející na existenci zvláštního zájmu na podání žaloby
Actions for failure to fulfil obligations — Right of the Commission to bring proceedings — Exercise of that right not dependent on a specific interest in bringing an action
SHRNUTÍ – VĚC C-442/06
SUMMARY — CASE C-442/06
Členské státy – Povinnosti – Provedení směrnic – Nesplnění povinnosti – Odůvodnění vycházející z opožděného provedení směrnice – Nepřípustnost
Member States — Obligations — Implementation of directives — Failure to fulfil obligations — Late implementation of a directive as justification — Not permissible
Životní prostředí – Odpady – Skládky odpadů – Směrnice 1999/31 (Článek 226 ES; směrnice Rady 1999/31, články 2 až 13)
Environment — Waste — Landfill of waste — Directive 1999/31 (Art. 226 EC; Council Directive 1999/31, Arts 2 to 13)
Žaloba pro nesplnění povinnosti – Lhůta stanovená členskému státu v odůvodněném stanovisku – Pozdější zánik nesplnění povinnosti – Zájem na pokračování řízení
Actions for failure to fulfil obligations — Period set for the Member State in the reasoned opinion — Default subsequently remedied — Interest in continuing the proceedings
Životní prostředí – Odpady – Skládky odpadů – Směrnice 1999/31 [Článek 226 ES; směrnice Rady 1999/31, čl. 14 písm. d), i)]
Environment — Waste — Landfill of waste — Directive 1999/31 (Art. 226 EC; Council Directive 1999/31, Art. 14(d)(i))
obranu před obdržením odůvodněného stanoviska.
defence, since that Member State has been given the opportunity to prepare its defence before receiving the reasoned opinion.
(viz body 22–23)
(see paras 22, 23)
Řádný průběh postupu před zahájením soudního řízení stanoveného v článku 226 ES představuje základní záruku požadovanou Smlouvou nejen pro ochranu práv dotčeného členského státu, ale i k zajištění, že předmětem případného soudního řízení bude jasně vymezený spor.
The proper conduct of the pre-liti -gation procedure laid down in Article 226 EC constitutes an essential guarantee required by the Treaty not only in order to protect the rights of the Member State concerned, but also so as to ensure that any contentious procedure will have a clearly defined dispute as its subjectmatter.
Z tohoto požadavku vyplývá, že cílem výzvy dopisem je jednak vymezit předmět sporu a oznámit členskému státu, vyzvanému k předložení vyjádření, skutečnosti nezbytné pro přípravu jeho obrany, a jednak umožnit mu vyhovět požadavkům dříve, než bude podána žaloba k Soudnímu dvoru.
It follows from that function that the purpose of the letter of formal notice is, first, to delimit the subjectmatter of the dispute and to indicate to the Member State, which is invited to submit its observations, the factors enabling it to prepare its defence and, secondly, to enable the Member State to comply before proceedings are brought before the Court.
Když Komise zašle členskému státu doplňující výzvu dopisem, v níž tomuto státu stanoví novou lhůtu pro předložení vyjádření, před tím, než mu zašle odůvodněné stanovisko založené na vytýkaných skutečnostech shodných s vytýkanými skutečnostmi obsaženými v této doplňující výzvě dopisem, nezasahuje tak do práva obhajoby, jelikož uvedený členský stát měl možnost připravit si svou
Accordingly, when the Commission sends a Member State a supplementary letter of formal notice laying down a new time-limit for that State to submit its observations, before sending it a reasoned opinion based on the same complaints as those in the supplementary letter of formal notice, it does not prejudice the rights of the
Členský stát, který neprovedl ve stanovené lhůtě směrnici Společenství a proti kterému byla podána žaloba pro nesplnění povinnosti, jejímž předmětem není tato nečinnost, nýbrž nesplnění povinnosti vyplývající z této směrnice, se nemůže dovolávat skutečnosti, že nepřijal opatření nezbytná k provedení
A Member State which has not transposed, within the period prescribed, a Community directive and against which infringement proceedings have been brought in respect not of the failure to transpose but of the failure to fulfil an obligation flowing from that directive cannot plead the fact that it has not taken the necessary measures to implement the directive in order to object to the
KOMISE v. ITÁLIE uvedené směrnice, za účelem námitek proti přípustnosti žaloby kvůli neexistenci právního zájmu Komise na podání žaloby.
COMMISSION v ITALY admissibility of the action, arguing that the Commission lacks a legal interest in bringing proceedings.
skládek, na skládky povolené po datu uplynutí lhůty pro provedení této směrnice a před datem vstupu v platnost uvedené právní úpravy, neplní povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice 1999/31 o skládkách odpadů.
which does not provide for the application of Articles 2 to 13 of that directive, which relate to new landfills, to landfills authorised subsequent to the date of expiry of the period for transposition of that directive and prior to the date of the entry into force of the national legislation.
(viz body 30–31)
(see paras 30, 31)
(viz body 34–35, 51 a výrok)
(see paras 34, 35, 51, operative part)
Existence nesplnění povinnosti se musí posuzovat vzhledem ke stavu, v němž se členský stát nacházel v době, kdy uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku.
A Member State may not plead its late implementation of a directive as justification for failure to fulfil, or late fulfilment of, other obligations imposed by that directive.
Dokonce i v případě, kdy nesplnění bylo po uplynutí této lhůty odstraněno, existuje stále zájem na pokračování řízení pro nesplnění povinnosti, spočívající zejména ve stanovení základu pro uplatnění odpovědnosti členského státu, kterou může nést v důsledku nesplnění povinnosti vůči těm, kterým z tohoto nesplnění plynou práva.
When a directive lays down unequivocal obligations on the competent national authorities, Member States which have not transposed the directive cannot consider themselves relieved from compliance with those obligations after the period for transposition has expired and cannot exclude, by a transitional provision, the application of the provisions of that directive. To allow the State such a right would have the effect of allowing it to defer the time-limit for transposition by it.
Členský stát se nemůže dovolávat opožděného provedení směrnice z jeho strany za účelem odůvodnění nedodržení jiných povinností uložených toutéž směrnicí nebo prodlení s jejich výkonem.
Whether or not a Member State has failed to fulfil its obligations must be determined by reference to the situation prevailing in the Member State at the end of the period laid down in the reasoned opinion.
Pokud totiž směrnice stanoví jednoznačné povinnosti pro příslušné vnitrostátní orgány, členské státy, jež neprovedly tuto směrnici, se nemohou považovat za zproštěné povinnosti dodržovat tyto povinnosti po uplynutí lhůty pro provedení směrnice a nemohou prostřednictvím přechodných ustanovení vyloučit použití ustanovení téže směrnice. Uznání takové možnosti státu by tomuto státu umožnilo oddálit lhůtu pro provedení.
Even where the infringement has been remedied after that period has expired, there is still an interest in pursuing the action in order to establish the basis of liability which a Member State may incur, as a result of its infringement, to, amongst others, persons who derive rights from the infringement.
Členský stát, který přijme a ponechá v platnosti vnitrostátní právní úpravu, která nestanoví použití článků 2 až 13 této směrnice, které se týkají nových
A Member State has failed to fulfil its obligations under Directive 1999/31 on the landfill of waste when it adopts and maintains in force national legislation
Povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice 1999/31 o skládkách odpadů, neplní členský stát, který stanoví
A Member State has failed to fulfil its obligations under Directive 1999/31 on the landfill of waste when it lays down
SHRNUTÍ – VĚC C-442/06 nice, tedy od 16. července 2002, pro použití přechodných ustanovení článků 4, 5, 11 a přílohy II směrnice na stávající skládky nebezpečných odpadů.
SUMMARY — CASE C-442/06 the directive, namely from 16 July 2002, for the application of the transitional provisions in Articles 4, 5 and 11 of the diretive and Annex II thereto to existing landfill sites for hazardous waste.
přechodná ustanovení týkající se nakládání s nebezpečnými odpady, která se použijí pouze na nové skládky, a který nezakotvuje žádné přechodné ustanovení pro nakládání s těmito odpady ve stávajících skládkách.
transitional provisions concerning the treatment of hazardous waste which apply only to new landfills and do not lay down any transitional rule for the treatment of that waste in existing landfill sites.
Tímto postupem totiž neprovádí čl. 14 písm. d) bod i) uvedené směrnice, který nezávisle na délce procesu úprav stávajících skládek, který má být dokončen 16. července 2009, stanoví lhůtu jednoho roku ode dne uplynutí lhůty pro provedení směr-
By so doing, it does not secure the transposition of Article 14(d)(i) of that directive, which provides, irrespect- ive of the duration of the procedure for adapting existing landfill sites which must be completed on 16 July 2009, for a period of one year after the date of expiry of the period for transposition of
(viz body 46–47, 51 a výrok)
(see paras 46, 47, 51, operative part)
Ve věci C-442/06, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 26. října 2006,
ACTION under Article 226 EC for failure to fulfil obligations, brought on 26 October 2006,
Komise Evropských společenství, zastoupená D. Recchia a M. Konstantinidisem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, žalobkyně, proti
Commission of the European Communities, represented by D. Recchia and M. Konstantinidis, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, applicant, v
2008 – VĚC C-442/06
2008 — CASE C-442/06