natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V projednávané věci se předkládající soud dotazuje Soudního dvora na kritéria, která se použijí při přidělování rádiových frekvencí pro účely podnikání na trhu analogového televizního vysílání.
In the present case, the national court questions the Court on the criteria applied for the grant of radio frequencies for the purpose of operating on the analogue television broadcasting market.
Zaprvé, předkládající soud se Soudního dvora nedotazuje na kritéria, která byla použita na základě zákona č. 249/1997 pro udělení licence k podnikání na trhu analogového televizního vysílání.
The national court is not questioning the Court on the criteria which have been applied, pursuant to Law No 249/1997, for the grant of rights to operate on the analogue television broadcasting market.
Vzhledem k tomu, že Centro Europa 7 získala licenci na základě těchto kritérií, nebyla tato kritéria společností Centro Europa 7 zpochybňována ani v řízení u předkládajícího soudu, ani ve vyjádřeních, která předložila Soudnímu dvoru.
Nor are those criteria disputed by Centro Europa 7, either before the national court or in the observations it has submitted to the Court, since Centro Europa 7 was granted rights in accordance with those criteria.
Soudní dvůr se k těmto kritériím proto nemusí vyjadřovat.
There is therefore no need for the Court to give a ruling on those criteria.
3 odst. 7 tohoto zákona zavedl přechodný režim ve prospěch stávajících kanálů, v jehož důsledku bylo provozovatelům bez rádiových frekvencí, jako je Centro Europa 7, zabráněno v přístupu na předmětný trh.
The national court has doubts as to the compatibility of Law No 249/1997 with Community law only in so far as Article 3(7) of that Law set up transitional arrangements in favour of the incumbent networks, which had the effect of preventing operators without radio frequencies, such as Centro Europa 7, from accessing the market in question.
249/1997 a článku 1 nařízení s mocí zákona č. 352/2003, bylo provozovatelům bez rádiových frekvencí zabráněno v přístupu na předmětný trh.
In that regard, the successive application of the transitional arrangements structured in favour of the incumbent networks in Article 3(7) of Law No 249/1997 and Article 1 of Decree-Law No 352/2003 had the effect of preventing operators without broadcasting radio frequencies from accessing the market in question.
Zaprvé, tato opatření totiž jsou nebo byla způsobilá omezit poskytování služeb v oblasti televizního vysílání tím, že fakticky omezují počet provozovatelů, kteří smějí vysílat na předmětném trhu.
First, by limiting de facto the number of operators able to broadcast on the market in question, those measures are and/or were likely to hinder the provision of services in the area of television broadcasting.
Zadruhé, tato opatření mají nebo měla za následek zakonzervování vnitrostátní struktury trhu a ochranu postavení vnitrostátních provozovatelů, kteří na tomto trhu již působí.
Secondly, those measures have and/or have had the effect of freezing the structures on the national market and protecting the position of the operators already active on that market.
K tomu je třeba připomenout, že z judikatury Soudního dvora vyplývá, že licenční režim, který omezuje počet provozovatelů na státním území, může být odůvodněn cíli obecného zájmu (viz v tomto smyslu výše citovaný rozsudek Placanica a další, bod 53), pokud jsou omezení, která z něj vyplývají, přiměřená a nepřekračují meze toho, co je k dosažení uvedených cílů nezbytné.
In that respect, it is clear from the caselaw of the Court that a licensing system which restricts the number of operators in the national territory is capable of being justified by general-interest objectives (see, to that effect, Placanica and Others, paragraph 53), on condition that the restrictions resulting from them are appropriate and do not go beyond what is necessary to attain those objectives.
1 odst. 3 rámcové směrnice výslovně dovoluje přijmout a zachovat v souladu s právem Společenství ustanovení, která sledují cíle veřejného zájmu, zejména s ohledem na audiovizuální politiku.
Thus, the NCRF expressly allows the Member States, under Article 1(3) of the Framework Directive, to adopt or maintain, in compliance with Community law, provisions pursuing general-interest objectives, in particular relating to audiovisual policy.
Avšak, jak uvedl generální advokát v bodech 34 a 37 svého stanoviska, k tomu, aby takový režim, který v zásadě porušuje článek 49 ES a NSPR, byl odůvodněný, musí nejen sloužit cílům obecného zájmu, ale musí být rovněž upravený na základě objek-
However, as the Advocate General stated in points 34 and 37 of his Opinion, in order for such arrangements, which generally adversely affect Article 49 EC and the NCRF, to be justified they must not only comply with general-interest objectives but also
2008 – VĚC C-380/05 tivních, transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií (viz v tomto smyslu výše citovaný rozsudek Placanica, bod 49 a tam citovaná judikatura).
2008 — CASE C-380/05 be structured on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria (see, to that effect, Placanica and Others, paragraph 49 and the caselaw cited).
Článek 9 odst. 1 rámcové směrnice tedy stanoví, že členské státy zajišťují, že se při rozdělování a přidělení rádiových frekvencí vnitrostátními regulačními orgány vychází z objektivních, průhledných, nediskriminačních a přiměřených kritérií.
Accordingly, Article 9(1) of the Framework Directive provides that the Member States are to ensure that the allocation and assignment of radio frequencies by the national regulatory authorities are based on objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria.
7 odst. 3 autorizační směrnice, „[p]okud je třeba omezit udělování práv na užívání rádiových frekvencí, udělují členské státy tato práva na základě výběrových kritérií, která musí být objektivní, průhledná, nediskriminační a přiměřená“.
Likewise, pursuant to Article 7(3) of the Authorisation Directive, ‘[w]here the granting of rights of use for radio frequencies needs to be limited, Member States shall grant such rights on the basis of selection criteria which must be objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate’.
Tento požadavek je potvrzen čl. 4 bodem 2 směrnice o hospodářské soutěži, podle kterého „příděl rádiových [frekvencí] pro služby elektronických komunikací je založen na objektivních, průhledných, nediskriminačních a přiměřených kritériích“.
That requirement is backed up by point 2 of Article 4 of the Competition Directive, under which ‘the assignment of radio frequencies for electronic communication services shall be based on objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria’.
Z informací poskytnutých předkládajícím soudem ovšem vyplývá, že ve věci v původním řízení nebylo na základě zákona č. 249/1997 při přidělování rádiových frekvencí omezenému počtu provozovatelů postupováno podle výše uvedených kritérií.
In the main proceedings, according to the information supplied by the national court, under Law No 249/1997 the allocation of radio frequencies to a limited number of operators was not carried out in accordance with such criteria.
Zadruhé, provozovatelům jako je Centro Europa 7 nebyly přiděleny rádiové frekvence, přestože jim podle tohoto zákona byly licence uděleny.
Secondly, operators such as Centro Europa 7 were not allocated radio frequencies even though they had been granted rights under that Law.
Proto tedy nezávisle na cílech sledovaných zákonem č. 249/1997 ve vztahu k režimu přidělování rádiových frekvencí omezenému počtu provozovatelů je třeba mít za to, že článek 49 ES takovémuto režimu brání.
Consequently, irrespective of the objectives pursued by Law No 249/1997 with regard to the system for the grant of radio frequencies to a limited number of operators, the view must be taken that Article 49 EC precluded such a system.
Výše uvedená omezení nelze každopádně odůvodnit nutností zajistit rychlý přechod k digitálnímu televiznímu vysílání.
In any event, the restrictions established above cannot be justified by the need to ensure a swift transformation to digital television broadcasting.
Nezávisle na tom, zda takový cíl může být cílem obecného zájmu, kterým lze odůvodnit takováto omezení, je totiž třeba dospět k závěru, v souladu s tím, co Komise správně uvedla ve svém vyjádření předloženém Soudnímu dvoru, že italská právní úprava, zejména pak zákon č. 112/2004, nejenže přiznává stávajícím provozovatelům přednostní právo na získání rádiových frekvencí, ale vyhrazuje jim toto právo jako právo výlučné, a to aniž by privilegované postavení těchto provozovatelů časově omezoval a aniž by stanovil povinnost uvolnit nadlimitní rádiové frekvence po přechodu na digitální televizní vysílání.
Irrespective of whether such an objective may constitute a general-interest objective capable of justifying such restrictions, it is clear, as the Commission rightly pointed out in the observations which it submitted to the Court, that the Italian legislation, in particular Law No 112/2004, does not merely allocate to the incumbent operators a priority right to obtain radio frequencies, but reserves them that right exclusively, without restricting in time the privileged position assigned to those operators and without providing for any obligation to relinquish the radio frequencies in breach of the threshold after the transfer to digital television broadcasting.
K první a třetí otázce
The first and third questions
Svou první otázkou předkládající soud v podstatě žádá Soudní dvůr, aby se vyjádřil k tomu, zda článek 10 EÚLP v rozsahu, v němž na ni odkazuje článek 6 EU, brání v oblasti televizního vysílání vnitrostátní právní úpravě, jejíž uplatnění znemožňuje provozovateli, který získal licenci, jako je Centro Europa 7, vysílat z důvodu, že mu nebyly přiděleny vysílací rádiové frekvence.
By its first question, the national court asks the Court, essentially, to state whether the provisions of Article 10 of the ECHR, in so far as Article 6 EU refers thereto, preclude, in television broadcasting matters, national legislation the application of which makes it impossible for an operator holding rights, such as Centro Europa 7, to broadcast without the grant of broadcasting radio frequencies.
Svou třetí otázkou se předkládají soud táže Soudního dvora na povinnost uvést licence do souladu s právem Společenství, a tedy povinnost přidělit Centro Europa 7 vysílací rádiové frekvence nezbytné pro výkon činnosti televizního vysílání, která členskému státu, jenž udělil licence na uvedenou činnost, plyne z případného přímého účinku článku 17 autorizační směrnice od okamžiku její použitelnosti.
By its third question, the national court questions the Court in regard to the obligation, arising from the possible direct effect of Article 17 of the Authorisation Directive from the date on which it became applicable, on the Member State which has granted rights for television broadcasting activity, to bring those rights into line with Community law and, therefore, to allocate to Centro Europa 7 the broadcasting radio frequencies necessary for it to carry on that activity.
Za pomoci těchto otázek má tedy předkládající soud v úmyslu ověřit existenci porušení práva Společenství pro účely rozhodnutí o návrhu na náhradu škody, která jimi byla způsobena.
By those questions, the national court is thus seeking to determine whether there are infringements of Community law for the purpose of ruling on an application for compensation for the losses flowing from such infringements.
2008 – VĚC C-380/05 právní úpravě, jejíž uplatnění znemožňuje provozovateli, který získal licenci, vysílat z důvodu, že mu na základě objektivních transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií nebyly přiděleny vysílací rádiové frekvence.
2008 — CASE C-380/05 application of which makes it impossible for an operator holding rights to broadcast in the absence of broadcasting radio frequencies granted on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria.
Samotná tato odpověď tudíž předkládajícímu soudu umožňuje rozhodnout o návrhu Centro Europa 7 na náhradu vzniklé škody.
That answer, by itself, thus enables the national court to rule on the application made by Centro Europa 7 for compensation for the losses suffered.
S ohledem na odpověď Soudní dvora na druhou, čtvrtou a pátou otázku tedy není třeba se vyjadřovat k první a třetí otázce.
Consequently, regard being had to the Court’s answer to the second, fourth and fifth questions, it is not necessary to rule on the first and third questions.
K šesté, sedmé a osmé otázce
The sixth, seventh and eighth questions
5 odst. 2 druhý pododstavec autorizační směrnice a článek 4 směrnice o hospodářské soutěži musí být vykládány tak, že v oblasti televizního vysílání brání vnitrostátní právní úpravě, jejíž uplatnění znemožňuje provozovateli,
It follows from the answer to the fourth and fifth questions that, from the date on which they became applicable, the second subparagraph of Article 5(2) of the Authorisation Directive and Article 4 of the Competition Directive must be interpreted as precluding, in television broadcasting matters, national legislation the application of
CENTRO EUROPA 7 který získal licenci, vysílat z důvodu, že mu na základě objektivních transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií nebyly přiděleny vysílací rádiové frekvence.
CENTRO EUROPA 7 which makes it impossible for an operator holding rights to broadcast in the absence of broadcasting radio frequencies granted on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria.
Proto není třeba vyjadřovat se k případným dalším podmínkám, za kterých se uvedená výjimka uplatní, zmíněným v šesté, sedmé a osmé otázce.
There is therefore no need to rule on any other potential conditions for the application of that derogation, such as those referred to in the sixth, seventh and eighth questions.
Proto vzhledem k odpovědi Soudního dvora na čtvrtou a pátou otázku posuzovaným společně s druhou otázkou není třeba se k šesté, sedmé a osmé otázce vyjadřovat
Consequently, having regard to the Court’s answer to the fourth and fifth questions, taken together with the second question, there is no need to give a ruling on the sixth, seventh and eighth questions.
3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice), jakož i článek 4 směrnice Komise 2002/77/ES ze dne 16. září 2002 o hospodářské soutěži na trzích sítí a služeb elektronických komunikací musí být vykládány tak, že v oblasti televizního vysílání brání vnitrostátní právní úpravě, jejíž uplatnění znemožňuje provozovateli, který získal licenci, vysílat z důvodu, že mu na základě objektivních transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií nebyly přiděleny vysílací rádiové frekvence.
Article 49 EC and, from the date on which they became applicable, Article 9(1) of Directive 2002/21/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on a common regulatory framework for electronic communications networks and services (Framework Directive), Article 5(1), the second subparagraph of Article 5(2) and Article 7(3) of Directive 2002/20/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on the authorisation of electronic communications networks and services (Authorisation Directive), and Article 4 of Commission Directive 2002/77/EC of 16 September 2002 on competition in the markets for electronic communications networks and services must be interpreted as precluding, in television broadcasting matters, national legislation the application of which makes it impossible for an operator holding rights to broadcast in the absence of broadcasting radio frequencies granted on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria.
CHRONOLOGICKÝ SEZNAM ROZHODNUTÍ ZVEŘEJNĚNÝCH V ROČNÍKU 2008
CHRONOLOGICAL TABLE OF THE DECISIONS PUBLISHEDFOR THE YEAR 2008
Část I – Judikatura Soudního dvora
Section I — Court of Justice
Svazek 1
Part 1
Věc C-70/06: Komise Evropských společenství v. Portugalská republika („Nesplnění povinnosti státem – Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti – Nevyhovění rozsudku – Peněžitá sankce“) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Case C-70/06: Commission of the European Communities v Portuguese Republic (Failure of a Member State to fulfil obligations — Judgment of the Court establishing the failure of a Member State to fulfil its obligations — Noncompliance — Financial penalty) . . . . . . . . . . . . . . . .
Stanovisko generálního advokáta J. Mazáka přednesené dne 9. října 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Mazák delivered on 9 October 2007 . . . .
Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. ledna 2008 . . .
Judgment of the Court (First Chamber), 10 January 2008 . . . . . . . . .
Věc C-152/05: Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo („Nesplnění povinnosti státem – Články 18 ES, 39 ES a 43 ES – Vnitrostátní právní předpisy – Podmínky přiznání dotace na výstavbu nebo nabytí obytné nemovitosti pro účely vlastního bydlení – Obytná nemovitost, která se musí nacházet na území dotyčného členského státu“) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Case C-152/05: Commission of the European Communities v Federal Republic of Germany (Failure of a Member State to fulfil obligations — Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC — National legislation — Conditions for the grant of a subsidy for the construction or purchase of a dwelling for personal occupation — Dwelling required to be situated in the territory of the Member State concerned) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Stanovisko generálního advokáta Y. Bota přednesené dne 28. června 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Bot delivered on 28 June 2007 . . . . . . .
Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. ledna 2008 . . .
Judgment of the Court (Second Chamber), 17 January 2008 . . . . . . . .
Stanovisko generálního advokáta P. Mengozziho přednesené dne 13. září 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Mengozzi delivered on 13 September 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. ledna 2008 . . . .
Judgment of the Court (Third Chamber), 17 January 2008 . . . . . . . .
Věc C-246/06: Josefa Velasco Navarro v. Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) („Sociální politika – Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele – Směrnice 80/987/EHS, ve znění směrnice 2002/74/ES – Přímý účinek – Odstupné z důvodu neplatné výpovědi, dohodnuté v průběhu soudního řízení o smíru – Platba zajištěná záruční institucí – Platba podmíněná vydáním soudního rozhodnutí“) [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Španělsko)] . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Case C-246/06: Josefa Velasco Navarro v Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) (Social policy — Protection of workers in the event of insolvency of their employer — Directive 80/987/EEC amended by Directive 2002/74/EC — Direct effect — Compensation for unfair dismissal agreed under a judicial conciliation settlement — Payment guaranteed by the guarantee institution — Payment conditional upon the adoption of a judicial decision) (Reference for a preliminary ruling from the Juzgado de lo Social Único de Algeciras) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. ledna 2008 . . .
Judgment of the Court (Fourth Chamber), 17 January 2008 . . . . . . . .
Věc C-256/06: Theodor Jäger v. Finanzamt Kusel-Landstuhl [„Volný pohyb kapitálu – Články 73b a 73d Smlouvy o ES (nyní články 56 ES a 58 ES) – Dědická daň – Oceňování majetku, který je součástí dědictví – Zemědělský a lesní majetek v jiném členském státě – Méně výhodný způsob oceňování majetku a výpočtu splatné daně“] (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof) . . . . . . . . . . . . .
Case C-256/06: Theodor Jäger v Finanzamt Kusel-Landstuhl (Free movement of capital — Articles 73b and 73d of the EC Treaty (now Articles 56 EC and 58 EC) — Inheritance tax — Valuation of assets forming part of the estate — Agricultural and forestry assets in another Member State — Less favourable method of valuation of assets and calculation of the tax payable) (Reference for a preliminary ruling from the Bundesfinanzhof)
Stanovisko generálního advokáta J. Mazáka přednesené dne 11. září 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Mazák delivered on 11 September 2007 .
Věc C-19/07: Dědici Paula Chevassus-Marchea v. Groupe Danone a další („Sbližování právních předpisů – Směrnice 86/653/EHS – Nezávislí obchodní zástupci – Nárok na provizi zástupce, kterému je svěřena určitá územní oblast – Obchody uzavřené bez účasti zmocnitele“) [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie)] . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Case C-19/07: Heirs of Paul Chevassus-Marche v Groupe Danone and Others (Approximation of laws — Directive 86/653/EEC — Selfemployed commercial agents — Right of an agent entrusted with a specific geographical area to a commission — Transactions concluded without any action on the part of the principal) (Reference for a preliminary ruling from the Cour de cassation (France)) . . . . . . . . . . . . . .
Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. ledna 2008 . . .
Judgment of the Court (First Chamber), 17 January 2008 . . . . . . . . .
Věc C-105/07: Lammers & Van Cleeff NV v. Belgische Staat („Svoboda usazování – Volný pohyb kapitálu – Daňové právní předpisy – Korporační daň – Úroky zaplacené dceřinou společností z úvěru poskytnutého mateřskou společností usazenou v jiném členském státě – Překvalifikování úroků na zdanitelné dividendy – Nepřekvalifikování v případě úroků zaplacených společnosti-rezidentovi“) (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . I - 173
Case C-105/07: Lammers & Van Cleeff NV v Belgische Staat (Freedom of establishment — Free movement of capital — Tax legislation — Corporation tax — Interest paid by a subsidiary on funds lent by the parent company established in another Member State — Reclassification of the interest as taxable dividends — No such reclassification where interest payments are made to a resident company) (Reference for a preliminary ruling from the rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen) . . . . . . . . I - 173
Věc C-257/06: Roby Profumi Srl v. Comune di Parma („Článek 28 ES – Směrnice 76/768/EHS – Ochrana zdraví – Kosmetické prostředky – Dovoz – Sdělení informací týkajících se kosmetických prostředků orgánům státu dovozu“) (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Case C-257/06: Roby Profumi Srl v Comune di Parma (Article 28 EC — Directive 76/768/EEC — Protection of health — Cosmetic products — Importation — Communication of information on cosmetic products to the authorities of the State of importation) (Reference for a preliminary ruling from the Corte suprema di cassazione) . . . . . . . . . . . . . . . . .
Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. ledna 2008 . . .
Judgment of the Court (Second Chamber), 24 January 2008 . . . . . . . .
Stanovisko generální advokátky J. Kokott přednesené dne 18. července 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Kokott delivered on 18 July 2007 . . . . .
Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 24. ledna 2008 . . . .
Judgment of the Court (Third Chamber), 24 January 2008 . . . . . . . .
Věc C-532/06: Emm.
Case C-532/06: Emm.