natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Soudní dvůr této žádosti nevyhověl z toho důvodu, že mu došla před 1. březnem 2008, tedy datem vstupu ustanovení týkajících se řízení o naléhavé předběžné otázce v platnost.
The Court did not agree to that request on the ground that it arrived at the Court before 1 March 2008, the date of entry into force of the provisions concerning the urgent preliminary rulings procedure.
Naproti tomu rozhodl o projednání uvedené žádosti ve zrychleném řízení upraveném v článku 104a jednacího řádu.
On the other hand, it decided to deal with the case under the accelerated procedure, provided for in Article 104a of the Rules of Procedure.
Zadruhé přezkoumám pojmy „zdržuje se“ a „má trvalé bydliště“ ve smyslu čl. 4 bodu 6 rámcového rozhodnutí.
Secondly, I shall examine the meaning of the expressions ‘staying in’ and ‘a resident of’ as used in Article 4(6) of the Framework Decision.
Navrhnu Soudnímu dvoru, aby rozhodl tak, že se osoba zdržuje nebo má trvalé bydliště ve vykonávajícím členském státě ve smyslu tohoto ustanovení, pokud zde tato osoba soustředila své hlavní zájmy, takže výkon trestu v tomto státě se zdá nutný za účelem podpory jejího znovuzačlenění.
I shall propose to the Court that it should rule that a person is staying or residing in the executing Member State, within the meaning of that provision, if that is where the centre of his main interests lies, so that execution of the sentence in that Member State appears necessary in order to facilitate his reintegration.
Doplním, že vykonávající justiční orgán musí za účelem posouzení splnění této podmínky přezkoumat veškeré relevantní skutečnosti individuální situace dotčené osoby.
I shall state that, for the purposes of assessing whether that condition is satisfied, the executing judicial authority must examine all the facts relevant to the individual situation of the person concerned.
V souladu s čl. 104a pátým pododstavcem jednacího řádu rozhoduje Soudní dvůr v rámci zrychleného řízení „po vyslechnutí generálního advokáta“.
Pursuant to the fifth paragraph of Article 104a of the Rules of Procedure, under the accelerated procedure the Court is to rule ‘after hearing the Advocate General’.
Z důvodu novosti otázek položených předkládajícím soudem a jejich významu pro právní řád Spolkové republiky Německo se mi však zdálo nutné písemně předložit důvody, o které se opírají odpovědi, které navrhuji Soudnímu dvoru.
However, because the questions asked by the national court are new and because of their importance for the legal system of the Federal Republic of Germany, it appears to me necessary to present in writing the reasoning underlying the answers that I plan to propose to the Court.
V tomto názoru navrhnu Soudnímu dvoru, aby rozhodl zaprvé tak, že právní předpisy členského státu, které stanoví, že státní
In this View, I am going to propose that the Court should rule, first, that legislation of a Member State under which a national
Dále uvedu důvody, proč podle mého názoru okolnosti, že osoba, na kterou byl vydán evropský zatýkací rozkaz, přerušovaně pobývala ve vykonávajícím členském státě nebo zde vykonává trest odnětí svobody, nepředstavují rozhodující a relevantní kritéria za účelem posouzení, zda se zdržuje nebo má trvalé bydliště v tomto státě ve smyslu čl. 4 bodu 6 rámcového rozhodnutí.
I shall then set out the reasons for which, in my opinion, the fact that the person who is the subject of the European arrest warrant (‘the requested person’) has interrupted his stay in the executing Member State and that he is in custody there do not constitute decisive or relevant criteria for the purposes of assessing whether he is staying in that State, or is a resident of that State, within the meaning of Article 4(6) of the Framework Decision.
Článek 1 rámcového rozhodnutí je nazván „Definice evropského zatýkacího rozkazu a povinnost jej vykonat“.
Article 1 of the Framework Decision is entitled ‘Definition of the European arrest warrant and obligation to execute it’.
Stanoví:
It provides:
Nakonec uvedu, že okolnosti, že se dotčená osoba zdržuje ve vykonávajícím členském státě v rozporu s právními předpisy tohoto státu o vstupu a pobytu cizinců a že zde opakovaně páchá trestnou činnost, brání tomu, aby měla postavení osoby, která se v uvedeném státě zdržuje nebo zde má trvalé bydliště, pokud je tato osoba občanem Unie, pouze tehdy, pokud bylo rozhodnuto o jejím vyhoštění v souladu s právem Společenství.
I shall suggest, finally, that the fact that the person concerned is living in the executing Member State in breach of the legislation of that State governing the right of foreign nationals to enter and remain in the country and the fact that he systematically commits crimes there do not preclude him from having the status of a person who is staying in that State or who is a resident of that State, if that person is a citizen of the European Union, unless he has been the subject of an expulsion decision adopted in conformity with Community law.
Evropský zatýkací rozkaz je soudní rozhodnutí, které vydal některý členský stát proto, aby jiný členský stát zatkl a předal vyžádanou osobu za účelem trestního stíhání nebo výkonu trestu odnětí svobody nebo ochranného opatření [spojeného] s odnětím osobní svobody.
The European arrest warrant is a judicial decision issued by a Member State with a view to the arrest and surrender by another Member State of a requested person, for the purposes of conducting a criminal prosecution or executing a custodial sentence or detention order.
I – Právní rámec
I — The legal context
A – Rámcové rozhodnutí
A — The Framework Decision
Členské státy vykonají evropský zatýkací rozkaz na základě zásady vzájemného uznávání a v souladu s ustanoveními tohoto rámcového rozhodnutí.
Member States shall execute any European arrest warrant on the basis of the principle of mutual recognition and in accordance with the provisions of this Framework Decision.
Tímto rámcovým rozhodnutím není dotčena povinnost ctít základní práva a obecné právní zásady zakotvené v článku 6 Smlouvy o Evropské unii.“
This Framework Decision shall not have the effect of modifying the obligation to respect fundamental rights and fundamental legal principles as enshrined in Article 6 of the Treaty on European Union.’
Cílem rámcového rozhodnutí je zrušit mezi členskými státy formální postup vydávání osob upravený různými úmluvami, jejichž jsou tyto státy stranou, a nahradit jej systémem předávání mezi justičními orgány 4.
The aim of the Framework Decision is to abolish, as between the Member States, the formal extradition procedure provided for under the various Conventions to which those States are parties and to replace it with a system of surrender as between judicial authorities.
Rámcové rozhodnutí je založeno na zásadě vzájemného uznávání soudních rozhodnutí v trestní oblasti, která představuje „úhelný kámen“ justiční spolupráce 5.
4The Framework Decision is based on the principle of mutual recognition of judicial decisions in criminal matters, which constitutes the ‘cornerstone’ of judicial cooperation.
Systém evropského zatýkacího rozkazu zavedený rámcovým rozhodnutím je založen na „vysoké úrovni důvěry“ mezi členskými státy 6.
5The European arrest warrant mechanism established by the Framework Decision is based on a ‘high degree of confidence’ between the Member States. 6
4 — První a pátý bod odůvodnění rámcového rozhodnutí.5 — Šestý bod odůvodnění rámcového rozhodnutí.6 — Desátý bod odůvodnění rámcového rozhodnutí.
4 — First and fifth recitals in the preamble to the Framework Decision.
Je-li evropský zatýkací rozkaz vydán za účelem výkonu trestu odnětí svobody nebo ochranného opatření spojeného s odnětím osobní svobody, musí se v souladu s článkem 2 rámcového rozhodnutí jednat o trest v délce nejméně čtyř měsíců.
Where a European arrest warrant is issued for the purposes of executing a custodial sentence or detention order, the sentence involved must, under Article 2 of the Framework Decision, be of at least four months’ duration.
Tentýž článek 2 stanoví seznam 32 trestných činů, u kterých, pokud je lze ve vystavujícím členském státě potrestat trestem odnětí svobody s horní hranicí sazby v délce nejméně tři roky, musí být evropský zatýkací rozkaz vykonán, třebaže nejsou dotčené skutečnosti trestné ve vykonávajícím členském státě.
Article 2 of the Framework Decision also lists 32 offences, in respect of which, if they are punishable in the issuing Member State by a custodial sentence for a maximum period of at least three years, the European arrest warrant must be executed even if the facts in question are not punishable in the executing Member State.
U ostatních trestných činů může být předání osoby, na kterou byl vydán evropský zatýkací rozkaz, podmíněno vykonávajícím členským státem požadavkem jejich oboustranné trestnosti.
In the case of other offences, the executing Member State can make the surrender of the person requested conditional upon dual criminality.
Tento důvod, pro který je možné odmítnout výkon, je doplněn čl. 5 bodem 3 rámcového rozhodnutí, který se použije v případě, že je evropský zatýkací rozkaz vydán za účelem trestního stíhání.
That ground for optional nonexecution is supplemented by Article 5(3) of the Framework Decision, which applies where the European arrest warrant is issued for the purposes of prosecution.
Podle tohoto ustanovení může být předání osoby, na kterou byl vydán takový evropský zatýkací rozkaz, podmíněno tím, že tato osoba, je-li státním příslušníkem vykonávajícího členského státu nebo zde má trvalé bydliště, bude po vyslechnutí vrácena do tohoto státu, aby zde vykonala trest odnětí svobody nebo ochranné opatření spojené s odnětím osobní svobody jí uložené ve vystavujícím členském státě.
Under that provision, surrender of the requested person may be made subject to the condition that, where the person is a national or resident of the executing Member State, he must, after being heard, be returned to that State in order to serve there the custodial sentence or detention order passed against him in the issuing Member State.
Články 3 a 4 rámcového rozhodnutí se věnují důvodům pro povinné odmítnutí výkonu evropského zatýkacího rozkazu a důvodům, pro které je výkon evropského zatýkacího rozkazu možné odmítnout.
Articles 3 and 4 of the Framework Decision lay down, respectively, the grounds for mandatory nonexecution of the European arrest warrant and the grounds for optional nonexecution.
Článek 4 bod 6 tohoto rámcového rozhodnutí stanoví:
Article 4(6) of the Framework Decision states:
Rámcové rozhodnutí rovněž stanoví práva osoby, na kterou byl vydán evropský zatýkací rozkaz.
The Framework Decision also sets out the rights of the requested person.
Podle článku 11 tohoto rámcového rozhodnutí musí být tato osoba informována vykonávajícím justičním orgánem zejména o tom, že může souhlasit se svým předáním justičnímu orgánu vystavujícího členského státu (dále jen „vystavující justiční orgán“).
Under Article 11 of the Framework Decision, that person must be informed by the executing judicial authority, for example, that he has the possibility of consenting to his surrender to the judicial authority of the issuing Member State (‘the issuing judicial authority’).
Tento souhlas musí být vyjádřen před vykonávajícím justičním orgánem takovým způsobem, aby bylo zřejmé, že byl vyjádřen dobrovolně, přičemž dotčená osoba mohla využít pomoci právního zástupce a případně tlumočníka.
That consent must be given before the executing judicial authority, in such a way as to show that it has been given voluntarily, and the person concerned has the right to be assisted by legal counsel and, where appropriate, by an interpreter. Such consent is formally recorded and, in principle, may not be revoked.
Souhlas se zaznamená do protokolu a nelze jej v zásadě odvolat 7.
7 if the European arrest warrant has been issued for the purposes of execution of a custodial sentence or detention order, where the requested person is staying in, or is a national or a resident of the executing Member State and that State undertakes to execute the sentence or detention order in accordance with its domestic law.’
7 — Články 11 a 13 rámcového rozhodnutí.
7 — Articles 11 and 13 of the Framework Decision.
Vyžádaná osoba musí být poté předána co nejdříve vystavujícímu justičnímu orgánu, nejpozději do deseti dnů po přijetí pravomocného rozhodnutí o výkonu evropského zatýkacího rozkazu.
The requested person is to be surrendered as soon as possible to the issuing judicial authority and no later than 10 days after the final decision on the execution of the European arrest warrant.
Vykonávající justiční orgán může nicméně odložit předání této osoby, aby mohla vykonat svůj trest ve vykonávajícím členském státě, pokud již byla odsouzena za jiné jednání, než kterého se týká evropský zatýkací rozkaz 8.
However, if the person concerned has already been sentenced for an act other than that referred to in the European arrest warrant, the executing judicial authority may postpone the surrender so that the person may serve his sentence in the executing Member State. 8
Článek 17 rámcového rozhodnutí stanoví lhůty a postupy pro rozhodnutí o výkonu evropského zatýkacího rozkazu.
Article 17 of the Framework Decision lays down the timelimits and procedures for the decision to execute the European arrest warrant.
Evropský zatýkací rozkaz se projednává a vykonává jako neodkladná záležitost.
A European arrest warrant shall be dealt with and executed as a matter of urgency.
Článek 4 bod 6 rámcového rozhodnutí byl v německém právu proveden v různých ustanoveních podle toho, zda je dotčená osoba německým či cizím státním příslušníkem.
Article 4(6) of the Framework Decision has been transposed into German law by means of provisions which vary according to whether the person concerned is a German national or a foreign national.
Souhlasí-li vyžádaná osoba se svým předáním, mělo by být pravomocné rozhodnutí o výkonu evropského zatýkacího rozkazu přijato do deseti dnů od vyjádření tohoto souhlasu.
In cases where the requested person consents to his surrender, the final decision on the execution of the European arrest warrant should be taken within a period of 10 days after consent has been given.
V ostatních případech by mělo být pravomocné rozhodnutí o výkonu evropského zatýkacího rozkazu přijato do 60 dnů od zatčení vyžádané osoby.
In other cases, the final decision on the execution of the European arrest warrant should be taken within a period of 60 days after the arrest of the requested person.
Situace německých státních příslušníků je upravena § 80 odst. 3 zákona ze dne 23. prosince 1982 o mezinárodní právní pomoci v trestních věcech (Gesetz über die internationale Rechtshilfe in Strafsachen), ve znění zákona ze dne 20. července 2006 o evropském zatýkacím rozkazu (Europäisches Haftbefehlsgesetz) 9.
The situation of German nationals is governed by Paragraph 80(3) of the Law on international mutual legal assistance in criminal matters (Gesetz über die internationale Rechtshilfe in Strafsachen) of 23 December 1982, as amended by the Law on the European arrest warrant (Europäisches Haftbefehlsgesetz) of 20 July 2006.
Toto ustanovení zní následovně:
9 That provision reads as follows:
8 — Články 23 a 24 rámcového rozhodnutí.9 — BGBl. 2006 I, s.
8 — Articles 23 and 24 of the Framework Decision.9 — BGBl. 2006 I, p.
1721, dále jen „IRG“.
1721 (‘the IRG’).
„Vydání německého státní příslušníka za účelem výkonu trestu je možné pouze tehdy, pokud k vydání dala stíhaná osoba po poučení souhlas do soudního protokolu. […]“ o cizince, mezi státními příslušníky jiných členských států a státními příslušníky třetích států, byla přijata v návaznosti na rozhodnutí Bundesverfassungsgericht (Německo) vydané dne 18. července 2005, ve kterém prohlásil předchozí zákon za protiústavní z toho důvodu, že nepřiměřeným způsobem zasahuje do základního práva všech Němců nebýt vydán 10.
‘The extradition of a German national for the purposes of execution of sentence is permitted only if the requested person consents (such being minuted by the judge) after being informed of his rights …’ regard to foreign nationals between nationals of other Member States and those of third States, were adopted following a judgment of the Bundesverfassungsgericht (Federal Constitutional Court) (Germany) of 18 July 2005, declaring the earlier law to be unconstitutional on the ground that it infringed, in a disproportionate manner, the fundamental right of every German not to be extradited. 10
Situace cizinců bez ohledu na to, zda jsou státními příslušníky jiného členského státu nebo třetího státu, je upravena § 83b odst. 2 IRG. Tento odstavec stanoví:
The situation of foreign nationals, whether nationals of another Member State or of a third State, is governed by Paragraph 83b(2) of the IRG.
Z procesního hlediska předkládající soud uvádí, že rozhodnutí o výkonu evropského zatýkacího rozkazu vydané proti cizímu státnímu příslušníkovi je přijato, pokud dotčená osoba nesouhlasí se svým předáním, Generalstaatsanwaltschaft 11, a že toto rozhodnutí podléhá přezkoumání Oberlandesgericht.
At a procedural level, the referring court states that the decision to execute a European arrest warrant issued against a foreign national is taken, where the person does not consent to his surrender, by the Generalstaatsanwaltschaft 11 and that that decision is subject to review by the Oberlandesgericht.
Německé justiční orgány byly požádány o předání S. Kozłowského na základě evropského zatýkacího rozkazu ze dne 18. dubna 2007 vydaného soudem v Bydgoszcz (Polsko)
A request for the surrender of Mr Kozłowski was submitted to the German judicial authorities pursuant to a European arrest warrant issued on 18 April 2007 by the
10 — Článek 16 odst. 2 Základního zákona Spolkového republiky Německo (Grundgesetz für die Bundesrepublik Deutschland) stanoví:„Žádný Němec nesmí být vydán do zahraničí.
10 — Article 16(2) of the Basic Law of the Federal Republic of Germany (Grundgesetz für die Bundesrepublik Deutschland) provides:‘No German may be extradited to a foreign country.
Zákon může stanovit odchylnou úpravu pro vydání do členského státu Evropské unie nebo k mezinárodnímu soudu, jsou-li přitom zaručeny zásady právního státu.“
The law may provide otherwise for extraditions to a member state of the European Union or to an international court, provided that the rule of law is observed.’
11 — Služby státního zastupitelství u příslušného odvolacího soudu.
11 — Office of public prosecutor based at the appellate court having jurisdiction.
Předkládající soud uvádí, že v rozsahu, v němž tato ustanovení zvýhodňují německé státní příslušníky a nečiní rozdíl, pokud jde
The national court points out that those provisions, in so far as they favour German nationals and make no distinction with
KOZŁOWSKI za účelem výkonu trestu odnětí svobody v trvání pěti měsíců na základě pravomocného rozsudku.
Regional Court, Bydgoszcz (Poland), for the purposes of the execution of a five-month prison sentence imposed by a judgment which has become final.
Předkládající soud uvádí, že podle rozsudků, na základě kterých byl S. Kozłowski odsouzen, je svobodný a bezdětný.
The referring court states that, according to the judgments convicting Mr Kozłowski, he is unmarried and childless.
Německý jazyk ovládá jen omezeně, či spíše ho neovládá a od roku 2002 je závislý na alkoholu.
He has little or even no knowledge of German and has been an alcoholic since 2002.
Vyrostl v Polsku.
He grew up in Poland.
Po ukončení základní školy se vyučil kuchařem a jako kuchař pracoval až do konce roku 2003.
Following his schooling, he trained as a chef and worked as such until the end of 2003.
Szymon Kozłowski pobíral rok podporu v nezaměstnanosti ve výši přibližně 100 eur měsíčně. Jeho poslední bydliště v Polské republice bylo Sosno (Województwo kujawsko-pomorskie – Kujavsko-pomořanské vojvodství).
For approximately one year Mr Kozłowski drew unemployment benefit of roughly EUR 100 per month. His last place of residence in Poland was Sosno, in Województwo kujawsko pomorskie (KujawskoPomorskie Province).
V únoru 2005, jak je uvedeno v rozsudku ze dne 27. července 2006, přicestoval S. Kozłowski za prací do Německa.
According to the judgment of 27 July 2006, Mr Kozłowski went to Germany in February 2005 in order to take up work.
Byl zde příležitostně zaměstnán na stavbách a zdržoval se v Německu, s výjimkou přerušení během vánočního volna, až do svého zadržení dne 10. května 2006.
He was employed on an occasional basis on building sites and stayed in Germany until his arrest on 10 May 2006, with one interruption over the Christmas holiday period.
Szymon Kozłowski s tímto předáním nesouhlasil.
Mr Kozłowski did not consent to his surrender.
Generalstaatsanwaltschaft Stuttgart, německý vykonávající justiční orgán, mu dne 18. června 2007 oznámil, že má v úmyslu neuplatnit žádný důvod pro odmítnutí výkonu.
The Generalstaatsanwaltschaft Stuttgart, the executing judicial authority, informed him on 18 June 2007 that it did not intend to invoke any ground for nonexecution.
Podle tohoto orgánu totiž dotyčný neměl své obvyklé bydliště v Německu a jeho opakované pobyty v tomto členském státě měly za cíl pouze získat finanční prostředky z páchání trestné činnosti k nízké podpoře v nezaměstnanosti pobírané v Polsku a k materiální pomoci jeho rodičů.
According to that authority, Mr Kozłowski’s habitual residence was not in Germany and his regular visits to that Member State had the sole purpose of adding the amounts earned from the committing of crimes to the limited unemployment benefits received in Poland and to the material assistance provided by his parents.
Generalstaatsanwaltschaft měl rovněž za to, že není třeba, aby zahájil důkladná a z časového hlediska nákladná šetření, kde, kdy, u koho a za jakým účelem se vyžádaná osoba zdržovala.
The Generalstaatsanwaltschaft also considered that it was not for it to engage on its own initiative in the meticulous and time-consuming investigation of where, when, with whom and for what purpose the requested person had stayed.
Proto požádal Oberlandesgericht o povolení výkonu evropského zatýkacího rozkazu.
It had therefore applied to the Oberlandesgericht to allow execution of the European arrest warrant.
Naproti tomu podle rozsudku ze dne 25. ledna 2007 S. Kozłowski od ledna 2005 vícekrát pobýval ve Spolkové republice Německo, jinak se ale o něj starala rodina jeho rodičů.
On the other hand, according to the judgment of 25 January 2007, the defendant had visited Germany on numerous occasions since January 2005 but had otherwise been looked after by his parents’ family.
Při svém výslechu uvedl, že jeho cílem bylo přijít do Německa a najít zde práci, aby vydělal na úhradu nákladů za advokáta ve věci, ve které byl vydán evropský zatýkací rozkaz.
At his hearing, he stated that he had intended to go to Germany to find work there in order to pay the lawyers’ fees for the case in which the European arrest warrant had been issued.
Rovněž uvedl, že poznal špatné lidi a rád by po svém propuštění zůstal v Německu.
He also stated that he had fallen into bad company and wished to remain in Germany following his release.
NÁZOR GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-66/08 trestních činů, takže legalita jeho pobytu v Německu se zdá být nejistá, a
VIEW OF MR BOT — CASE C-66/08 ting crimes, meaning that the lawfulness of his stay in Germany was unclear, and
– ze skutečnosti, že S. Kozłowski je ve výkonu trestu odnětí svobody.
— the fact that Mr Kozłowski is in custody.
Oberlandesgericht uvádí, že před ním vyvstaly dvě následující otázky.
The Oberlandesgericht points out that it is confronted with the following two questions.
Zaprvé musí určit, zda měl S. Kozłowski své obvyklé bydliště na německém území nebo zda jej zde stále má.
First, it has to determine whether Mr Kozłowski’s habitual residence was in German territory and whether it is still situated there.
Pokud by na tuto otázku bylo odpovězeno záporně, povolil by Oberlandesgericht výkon evropského zatýkacího rozkazu, protože jsou splněny všechny ostatní podmínky dle německého práva.
If that question were to be answered in the negative, it would allow execution of the European arrest warrant, since all the other conditions required under German law in that regard are satisfied.