natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V každém případě Soudní dvůr již upřesnil, že porušení práva Společenství je zjevně závažné, jestliže přetrvávalo i přes vyhlášení rozsudku určujícího vytýkané nesplnění povinnosti, rozsudku v řízení o předběžné otázce nebo i přes ustálenou judikaturu Soudního dvora v dané oblasti, z nichž vyplývá protiprávní povaha dotčeného jednání (výše uvedené rozsudky Test Claimants in the FII Group Litigation, bod 214, a Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 120).
On any view, the Court has already stated that a breach of Community law will clearly be sufficiently serious if it has persisted despite a judgment finding the infringement in question to be established, or a preliminary ruling or settled caselaw of the Court on the matter, from which it is clear that the conduct in question constituted an infringement (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 214, and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 120).
V projednávané věci musí vnitrostátní soud pro posouzení, zda porušení článku 43 ES nebo článku 56 ES, jehož se dopustil dotyčný členský stát, je dostatečně závažné, zohlednit skutečnost, že v takové oblasti, jako je oblast přímých daní, vycházely důsledky vyplývající z volného pohybu zaručeného Smlouvou najevo pouze postupně (výše uvedené rozsudky Test Claimants in the FII Group Litigation, bod 215, a Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 121).
In the present case, in order to determine whether a breach of Article 43 EC or Article 56 EC committed by the Member State concerned is sufficiently serious, the national court must take into account the fact that, in a field such as direct taxation, the consequences arising from the freedoms of movement guaranteed by the Treaty have been only gradually made clear (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 215, and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 121).
Pokud jde o třetí podmínku, a to požadavek přímé příčinné souvislosti mezi porušením povinnosti, která přísluší státu, a škodou způsobenou poškozeným, přísluší předkládajícímu soudu, aby ověřil, zda tvrzená škoda vyplývá dostatečně přímým
As regards the third condition, namely the requirement for a direct link between the breach of the obligation resting on the State and the loss or damage sustained by the injured parties, it is for the national court to assess whether the loss and damage
USNESENÍ ZE DNE 23. 4. 2008 – VĚC C-201/05 způsobem z porušení práva Společenství k tomu, aby byla státu uložena náhrada této škody (výše uvedené rozsudky Test Claimants in the FII Group Litigation, bod 218, a Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 122).
ORDER OF 23. 4.
S výhradou práva na náhradu škody majícího svůj základ přímo v právu Společenství, pokud jsou tyto podmínky splněny, musí totiž stát poskytnout náhradu za důsledky způsobené škody v souladu s vnitrostátními právními předpisy upravujícími odpovědnost, přičemž ovšem podmínky náhrady škody stanovené vnitrostátními právními předpisy nesmí být méně příznivé než podmínky platné pro podobné nároky vzniklé na základě vnitrostátního práva a nesmí být upraveny tak, aby v praxi znemožňovaly nebo nadměrně ztěžovaly získání náhrady škody (výše uvedené rozsudky Test Claimants in the FII Group Litigation, bod 219, a Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 123).
Indeed, subject to the right of reparation which flows directly from Community law where those conditions are satisfied, it is on the basis of the rules of national law on liability that the State must make reparation for the consequences of the loss and damage caused, provided that the conditions for reparation of loss and damage laid down by national law are not less favourable than those relating to similar domestic claims and are not so framed as to make it, in practice, impossible or excessively difficult to obtain reparation (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 219, and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 123).
Soudní dvůr rovněž upřesnil, že za účelem určení škody, za niž lze náhradu přiznat, může vnitrostátní soud ověřit, zda poškozený projevil přiměřenou snahu za účelem odvrátit škodu nebo omezit její rozsah, a zvláště zda včas využil všech dostupných právních prostředků (výše uvedený rozsudek Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 124).
The Court also made clear that, in order to determine the loss or damage for which reparation may be granted, the national court may inquire whether the injured person showed reasonable diligence in order to avoid the loss or damage or limit its extent and whether, in particular, he availed himself in time of all the legal remedies available to him (Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 124).
V tomto ohledu Soudní dvůr připomněl, že v bodě 106 rozsudku ze dne 8. března 2001, Metallgesellschaft a další (C-397/98 a C-410/98, Recueil, s. I-1727), rozhodl, co se týče daňových právních předpisů, které odepřely dceřiným společnostem- rezidentům mateřských společností-nerezidentů prospěch z režimu skupinového zdanění, že výkon práv svěřených jednotlivcům přímo použitelnými ustanoveními práva Společenství by byl nemožný nebo nadměrně obtížný, kdyby jejich žaloby na vrácení nebo jejich žaloby na náhradu škody založené na porušení práva Společenství musely být zamítnuty nebo částečně zamítnuty z toho jediného důvodu, že jednotlivci nepožádali o uplatnění daňového režimu, který jim vnitrostátní zákon odepřel,
In that regard, the Court recalled that it had held, in paragraph 106 of the judgment in Joined Cases C-397/98 and C-410/98 Metallgesellschaft and Others [2001] ECR I-1727, with respect to tax legislation which did not afford the possibility of benefiting from the group taxation regime to resident subsidiaries of nonresident parent companies, that the exercise of rights conferred on private persons by directly applicable provisions of Community law would be rendered impossible or excessively difficult if their claims for restitution or compensation based on infringement of Community law were rejected or reduced solely because the persons concerned
TEST CLAIMANTS IN THE CFC AND DIVIDEND GROUP LITIGATION za účelem napadnout odepření daňové správy právními opravnými prostředky za tímto účelem stanovenými, dovolávajíce se přednosti a přímého účinku práva Společenství (výše uvedený rozsudek Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 125).
TEST CLAIMANTS IN THE CFC AND DIVIDEND GROUP LITIGATION had not applied for a tax advantage which national law denied them, with a view to challenging the refusal of the tax authorities by means of the legal remedies provided for that purpose, invoking the primacy and direct effect of Community law (Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 125).
Z judikatury Soudního dvora rovněž vyplývá, že použití ustanovení o svobodě pohybu by bylo nemožné nebo nadměrně obtížné, kdyby žaloby na vrácení nebo žaloby na náhradu škody založené na porušení uvedených ustanovení musely být zamítnuty nebo částečně zamítnuty z toho jediného důvodu, že dotyčné společnosti nepožádaly daňovou správu o uplatnění daňového režimu, který jim vnitrostátní zákon případně ve vzájemném spojení s relevantními ustanoveními SDZ odepřel (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 126).
It is also clear from the Court’s caselaw that the application of the provisions relating to the freedoms of movement would be rendered impossible or excessively difficult if claims for restitution or compensation based on infringement of those provisions had to be rejected or reduced solely because the companies concerned had not applied to the tax authorities for the benefit of a tax regime which national law, combined, where appropriate, with the relevant provisions of the DTCs, denied them (see, to that effect, Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 126).
Předkládajícímu soudu tak přísluší, aby určil, pokud se ukáže, že vnitrostátní právní předpisy dotčené v původním řízení případně ve vzájemném spojení s relevantními ustanoveními SDZ představují omezení svobody usazování zakázané článkem 43 ES nebo omezení volného pohybu kapitálu zakázané článkem 56 ES, zda by použití těchto právních předpisů každopádně vedlo k neúspěchu v nárocích žalobkyň v původním řízení u daňové správy Spojeného království (výše uvedený rozsudek Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 127).
Thus, it is for the national court to determine whether, should it be established that the national legislation at issue in the main proceedings, combined, where appropriate, with the relevant provisions of the DTCs, constitutes a restriction on the freedom of establishment prohibited by Article 43 EC, or a restriction on the free movement of capital prohibited by Article 56 EC, the application of that legislation would, on any basis, have led to the failure of the claims of the claimants in the main proceedings before the United Kingdom tax authorities (Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 127).
S ohledem na výše uvedené je na šestou až dvanáctou otázku třeba odpovědět následovně:
In the light of the foregoing, the reply to the sixth to twelfth questions must be as follows:
– V případě neexistence právní úpravy Společenství přísluší vnitrostátnímu právnímu řádu každého členského státu, aby určil příslušné soudy a upravil procesní podmínky soudních řízení určených k zajištění ochrany práv, která právním
— In the absence of Community legislation, it is for the domestic legal system of each Member State to designate the courts and tribunals having jurisdiction and to lay down the detailed procedural rules governing actions for safeguarding
2008 – VĚC C-201/05 subjektům vyplývají z práva Společenství, včetně kvalifikace žalob podaných poškozenými před vnitrostátními soudy.
2008 — CASE C-201/05 rights which individuals derive from Community law, including the classification of claims brought by injured parties before national courts and tribunals.
Pokud jde o jiné škody někomu vzniklé v důsledku porušení práva Společenství přičitatelného členskému státu, musí tento členský stát nahradit škody způsobené jednotlivcům za podmínek uvedených v bodě 51 výše uvedeného rozsudku Brasserie du pêcheur a Factortame, aniž by to vylučovalo, že odpovědnost státu může být na základě vnitrostátního práva založena za méně omezujících podmínek.
As regards other loss or damage which a person may have sustained by reason of a breach of Community law for which a Member State is liable, the latter is under a duty to make reparation for the loss or damage caused to individuals under the conditions set out in paragraph 51 of the judgment in Brasserie du Pêcheur and Factortame, but that does not preclude the State from being liable under less restrictive conditions, where national law so provides.
– Pokud se ukáže, že právní předpisy členského státu představují omezení svobody usazování zakázané článkem 43 ES nebo omezení volného pohybu kapitálu zakázané článkem 56 ES, může předkládající soud za účelem určení škody, za niž lze náhradu přiznat, ověřit, zda poškození projevili přiměřenou snahu za účelem odvrátit tuto škodu nebo omezit její rozsah, a zvláště zda včas využili všech dostupných právních prostředků.
— Where it is established that the legislation of a Member State constitutes a restriction on freedom of establishment prohibited by Article 43 EC or a restriction on the free movement of capital prohibited by Article 56 EC, the national court may, in order to establish the recoverable losses, determine whether the injured parties have shown reasonable diligence in order to avoid those losses or to limit their extent and whether, in particular, they availed themselves in time of all legal remedies available to them.
Aby se však zamezilo tomu, že výkon práv, které články 43 ES a 56 ES přiznávají jednotlivcům, bude znemožněn nebo nadměrně ztížen, předkládající soud může určit, zda by použití těchto právních předpisů, případně ve vzájemném spojení s relevantními ustanoveními SDZ, každopádně vedlo k neúspěchu v nárocích žalobkyň v původním řízení u daňové správy dotyčného členského státu.
However, in order to prevent the exercise of the rights which Articles 43 EC and 56 EC confer on individuals from being rendered impossible or excessively difficult, the national court may determine whether the application of that legislation, coupled, where appropriate, with the relevant provisions of DTCs, would, in any event, have led to the failure of the claims brought by the claimants in the main proceedings before the tax authorities of the Member State concerned.
Článek 56 ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právním předpisům členského státu, které osvobozují od korporační daně dividendy, které společnostrezident obdrží od jiné společnostirezidenta, zatímco této dani podrobují dividendy, které společnostrezident obdrží od společnostinerezidenta, ve které společnostrezident vlastní alespoň 10 % hlasovacích práv, přičemž poskytují slevu na dani v souvislosti s daní skutečně uhrazenou rozdělující společností v členském státě, jehož je rezidentem, nepřevyšuje-li daňová sazba použitelná na dividendy zahraničního původu daňovou sazbu použitelnou na dividendy vnitrostátního původu a je-li sleva na dani alespoň rovna částce uhrazené v členském státě rozdělující společnosti až do výše částky daně uplatněné v členském státě společnosti-příjemce.
Article 56 EC is to be interpreted as meaning that it does not preclude legislation of a Member State which exempts from corporation tax dividends which a resident company receives from another resident company, when that State imposes corporation tax on dividends which a resident company receives from a nonresident company in which the resident company holds at least 10% of the voting rights, while granting a tax credit for the tax actually paid by the company making the distribution in the Member State in which it is resident, provided that the rate of tax applied to foreignsourced dividends is no higher than the rate of tax applied to nationally-sourced dividends and that the tax credit is at least equal to the amount paid in the Member State of the company making the distribution, up to the limit of the amount of the tax charged in the Member State of the company receiving the distribution.
Článek 56 ES musí být dále vykládán v tom smyslu, že brání právním předpisům členského státu, které osvobozují od korporační daně dividendy,
Article 56 EC is, furthermore, to be interpreted as meaning that it precludes legislation of a Member State which exempts from corporation tax dividends
2008 – VĚC C-201/05 které společnostrezident obdrží od jiné společnostirezidenta, zatímco této dani podrobují dividendy, které společnostrezident obdrží od společnostinerezidenta, ve které vlastní méně než 10 % hlasovacích práv, aniž by této společnosti-rezidentu poskytly slevu na dani v souvislosti s daní skutečně uhrazenou rozdělující společností ve státě, jehož je rezidentem.
2008 — CASE C-201/05 which a resident company receives from another resident company, where that State levies corporation tax on dividends which a resident company receives from a nonresident company in which it holds less than 10% of the voting rights, without granting the company receiving the dividends a tax credit for the tax actually paid by the company making the distribution in the State in which the latter is resident.
Uplatnění takového daňového opatření musí být tedy vyloučeno, pokud se na základě objektivních, třetími osobami zjistitelných skutečností ukáže, že bez ohledu na existenci důvodů daňové povahy je uvedená ovládaná zahraniční společnost skutečně usazena v hostitelském členském státě a vykonává zde skutečnou hospodářskou činnost.
Accordingly, such a tax measure must not be applied where it is proven, on the basis of objective factors which are ascertainable by third parties, that despite the existence of tax motives, that controlled foreign company is actually established in the host Member State and carries on genuine economic activities there.
Pokud jde o jiné škody někomu vzniklé v důsledku porušení práva Společenství přičitatelného členskému státu, musí tento členský stát nahradit škody způsobené jednotlivcům za podmínek uvedených v bodě 51 rozsudku ze dne 5. března 1996, Brasserie du pêcheur a Factortame (C-46/93 a C-48/93), aniž by to vylučovalo, že odpovědnost státu může být na základě vnitrostátního práva založena za méně omezujících podmínek.
As regards other loss or damage which a person may have sustained by reason of a breach of Community law for which a Member State is liable, the latter is under a duty to make reparation for the loss or damage caused to individuals under the conditions set out in paragraph 51 of the judgment in Joined Cases C-46/93 and C-48/93 Brasserie du Pêcheur and Factortame [1996] ECR I-1029, but that does not preclude the State from being liable under less restrictive conditions, where national law so provides.
Pokud se ukáže, že právní předpisy členského státu představují omezení svobody usazování zakázané článkem 43 ES nebo omezení volného pohybu kapitálu zakázané článkem 56 ES, může předkládající soud za účelem určení škody, za niž lze náhradu přiznat, ověřit, zda poškození projevili přiměřenou snahu za účelem odvrátit tuto škodu nebo omezit její rozsah, a zvláště zda včas využili všech dostupných právních prostředků.
Where it is established that the legislation of a Member State constitutes a restriction on freedom of establishment prohibited by Article 43 EC or a restriction on the free movement of capital prohibited by Article 56 EC, the national court may, in order to establish the recoverable losses, determine whether the injured parties have shown reasonable diligence in order to avoid those losses or to limit their extent and whether, in particular, they availed themselves in time of all legal remedies available to them.
Aby se však zamezilo tomu, že výkon práv, které články 43 ES a 56 ES přiznávají jednotlivcům, bude znemožněn nebo nadměrně ztížen, předkládající soud může určit, zda by použití těchto právních předpisů, případně ve vzájemném spojení s relevantními ustanoveními smluv o zamezení dvojího zdanění, každopádně vedlo k neúspěchu v nárocích žalobkyň v původním řízení u daňové správy dotyčného členského státu.
However, in order to prevent the exercise of the rights which Articles 43 EC and 56 EC confer on individuals from being rendered impossible or excessively difficult, the national court may determine whether the application of that legislation, coupled, where appropriate, with the relevant provisions of Double Taxation Conventions, would, in any event, have led to the failure of the claims brought by the claimants in the main proceedings before the tax authorities of the Member State concerned.
Věc C-55/06
Case C-55/06
Arcor AG & Co. KGv.Spolková republika Německo (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Köln)
Arcor AG & Co. KG v Bundesrepublik Deutschland (Reference for a preliminary ruling from the Verwaltungsgericht Köln)
„Telekomunikace – Nařízení (ES) č. 2887/2000 – Zpřístupnění účastnického vedení – Zásada nákladové orientace sazeb – Náklady – Úroky z investovaného kapitálu – Odpisy fixních aktiv – Posouzení místních telekomunikačních infrastruktur – Stávající náklady a historické náklady – Základ pro výpočet – Skutečné náklady – Již zaplacené náklady a odhadované náklady – Prokázání nákladů – Analytický model zdola nahoru a shora dolů – Podrobná vnitrostátní právní úprava – Prostor pro uvážení vnitrostátních regulačních orgánů – Soudní přezkum – Procesní autonomie členských států – Zásady rovnocennosti a efektivity – Zpochybnění rozhodnutí o schválení sazeb oznámeného operátora oprávněnými operátory před soudem – Důkazní břemeno – Řízení o dohledu a soudní řízení“
(Telecommunications — Regulation (EC) No 2887/2000 — Access to the local loop — Principle of costorientation — Costs — Interest on the capital invested — Depreciation of fixed assets — Valuation of local telecommunications infrastructures — Current costs and historic costs — Calculation basis — Actual costs — Costs already paid and forwardlooking costs — Proof of costs — ‘Bottom-up’ and ‘top-down’ analytical models — Detailed national legislation — Margin of discretion of the national regulatory authorities — Judicial review — Procedural autonomy of the Member States — Principles of equivalence and effectiveness — Challenge by the beneficiaries before the courts of decisions authorising the rates of the notified operator — Burden of proof — Supervisory and judicial procedures)
Stanovisko generálního advokáta M. Poiarese Madura přednesené dne 18. července 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Poiares Maduro delivered on 18 July 2007 . . . . I - 2938Judgment of the Court (Fourth Chamber), 24 April 2008 . . . . . . . . . . .
SHRNUTÍ – VĚC C-55/06
SUMMARY — CASE C-55/06
Sbližování právních předpisů – Odvětví telekomunikací – Zpřístupnění účastnického vedení – Nařízení č. 2887/2000 – Zásady nákladové orientace sazeb za zpřístupnění účast­nického vedení
Approximation of laws — Telecommunications sector — Unbundled access to the local loop — Regulation No 2887/2000 — Principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation
Sbližování právních předpisů – Odvětví telekomunikací – Zpřístupnění účastnického vedení – Nařízení č. 2887/2000 – Zásady nákladové orientace sazeb za zpřístupnění účast­nického vedení – Náklady
Approximation of laws — Telecommunications sector — Unbundled access to the local loop — Regulation No 2887/2000 — Principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation — Costs
Sbližování právních předpisů – Odvětví telekomunikací – Zpřístupnění účastnického vedení – Nařízení č. 2887/2000 – Zásady nákladové orientace sazeb za zpřístupnění účast­nického vedení – Dohled vnitrostátních regulačních orgánů
Approximation of laws — Telecommunications sector — Unbundled access to the local loop — Regulation No 2887/2000 — Principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation — Monitoring by the national regulatory authorities
Sbližování právních předpisů – Odvětví telekomunikací – Zpřístupnění účastnického vedení – Nařízení č. 2887/2000 – Zásady nákladové orientace sazeb za zpřístupnění účast­nického vedení – Použití
Approximation of laws — Telecommunications sector — Unbundled access to the local loop — Regulation No 2887/2000 — Principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation — Application
zajišťovat dlouhodobý rozvoj a modernizaci stávající infrastruktury.
upgrading of existing telecommunications infrastructures.
(viz body 60–61, 64, 69)
(see paras 60, 61, 64, 69)
Naproti tomu v rámci postupného otevírání telekomunikačního trhu hospodářské soutěži plyne z této zásady oznámeným operátorům povinnost nastavit sazby za zpřístupnění účastnického vedení v závislosti na nákladech vynaložených na jeho zřízení, přičemž oznámení operátoři musí mít současně ze stanovení sazeb za zpřístupnění účastnického vedení rozumný zisk, aby mohli
On the other hand, in the course of the gradual opening of the telecommunications market to competition, this principle requires notified operators to set the rates for access to the local loop in accordance with the costs incurred in putting it in place, while deriving a reasonable return from the setting of those rates in order to ensure the longterm development and
Úroky z investovaného kapitálu a odpisy fixních aktiv použitých pro zavedení účastnického vedení představují náklady, které je třeba zohlednit v souladu se
The interest on the capital invested and the depreciation of the fixed assets deployed for the initial implementation of the local loop are among the costs to be taken into account in accordance with