natgillin/translations-raw huggingface dataset:
[…] g) libovolných nebo fiktivních hodnotách.“
(g) arbitrary or fictitious values.’
3, dále jen „prováděcí nařízení“), obsahuje přílohu 23 nazvanou „Vysvětlivky k celní hodnotě“.
1) (‘the implementing regulation’) contains an Annex 23 entitled ‘Interpretative Notes on Customs Value’.
31 odst. 1 celního kodexu Společenství stanoví:
Point 2 of the notes in that annex concerning Article 31(1) of the Community Customs Code provides as follows:
Tímto nařízením Komise stanovila soubor prováděcích ustanovení celního kodexu Společenství. Konkrétně čl.
In that regulation, the Commission laid down a series of provisions for the implementation for the Community Customs Code.
147 odst. 1 uvedeného nařízení, ve znění platném v červnu 1994, tedy v okamžiku dovozu zásilky hematitového železa původem z Ruska, která je základem sporu ve věci původním řízení, upřesňoval:
In particular, Article 147(1) of that regulation, as it was in force in June 1994, that is to say, at the moment when the consignment of hematite pig iron originating in Russia which is at the origin of the main proceedings was imported, provided as follows:
„Pro účely článku 29 [celního kodexu Společenství] se skutečnost, že prodávané zboží je v celním prohlášení navrženo na propuštění do volného oběhu, považuje za důkaz prokazující, že bylo prodáno na vývoz na celní území Společenství.
‘For the purposes of Article 29 of the [Community Customs] Code, the fact that the goods which are the subject of a sale are declared for free circulation shall be regarded as adequate indication that they were sold for export to the customs territory of the Community.
Články 178 až 181 prováděcího nařízení se zabývají náležitostmi celních prohlášení a předložením dokumentů týkajících se celní hodnoty.
Articles 178 to 181 of the implementing regulation concern the declaration of particulars and the documents to be furnished relating to customs value.
Celní orgány nemusí nezbytně určovat celní hodnotu dováženého zboží podle hodnoty transakce, pokud v souladu s postupem uvedeným v odstavci 2 mají odůvodněné pochybnosti, zda uváděná hodnota odpovídá celkové částce zaplacené nebo splatné podle článku 29 [celního kodexu Společenství].
The customs authorities need not determine the customs valuation of imported goods on the basis of the transaction value method if, in accordance with the procedure set out in paragraph 2, they are not satisfied, on the basis of reasonable doubts, that the declared value represents the total amount paid or payable as referred to in Article 29 of the [Community Customs] Code.
Spor v původním řízení a předběžná otázka
The main proceedings and the question referred to the Court
V květnu 1994 koupila Carboni od Commercio Materie Prime CMP SpA (dále jen „CMP“), se sídlem v Janově (Itálie), zásilku hematitového železa ruského původu, kterou CMP koupila od OME-DTECH Electronics LTD (dále jen „OME-DTECH“), se sídlem v Limassolu (Kypr).
In May 1994, Carboni acquired from Commercio Materie Prime CMP SpA (‘CMP’), which has its seat in Genoa (Italy), a consignment of hematite pig iron originating in Russia which CMP had itself acquired from OME-DTECH Electronics Ltd, a company with its seat in Limassol (Cyprus) (‘OME-DTECH’).
V červnu 1994 předložil celní zmocněnec Carboni, SPA-MAT Srl, jménem Carboni celnímu úřadu v Molfetta (Itálie) celní prohlášení týkající se dovozu této zásilky, jejíž celní hodnota byla uvedena na základě 151 ECU za tunu a která byla celně odbavena v tomto přístavu po zaplacení cla dne 14. června 1994.
In June 1994, Carboni’s customs agent, SPA-MAT Srl, presented the declaration relating to importation of the consignment to the customs at Molfetta (Italy) on behalf of Carboni, its value being declared on the basis of ECU 151 per tonne. The consignment was cleared through customs in that port after payment of customs duties on 14 June 1994.
Výměrem ze dne 16. července 1994 informovaly celní orgány Carboni prostřednictvím jejího zmocněnce SPA-MAT Srl, že vyúčtovaná částka musí být zvýšena podle rozhodnutí č. 67/94 o antidumpingové clo rovnající se rozdílu mezi cenou 149 ECU za tunu a celní hodnotou, jelikož tyto orgány zpochybňují věrohodnost celní hodnoty uvedené v celním prohlášení.
By notice of assessment of 16 July 1994, the customs office informed Carboni through SPA-MAT Srl that the amount payable had to be increased, pursuant to Decision No 67/94, by an antidumping duty equivalent to the difference between the price of ECU 149 per tonne and the customs value, on the ground that the customs office considered the declared value to be inaccurate.
Carboni poskytla záruku za platbu částky požadované na základě antidumpingového cla prostřednictvím garanta, tedy RAS, ale podala žalobu k Tribunale di Bari (soud v Bari) proti Ministero a RAS, ve které tvrdila, že požadavek na zaplacení antidumpingového cla a z toho vyplývající nezbytnost poskytnout záruku byly neopodstatněné.
Carboni provided security for payment of the amount demanded by way of antidumping duty through the intermediary of the guarantor, namely RAS, but brought an action before the Tribunale de Bari (Bari District Court) (Italy) against the Ministry and RAS in which it claimed that the demand for payment of an antidumping duty and, consequently, the need to lodge a guarantee were unfounded.
Carboni zejména tvrdila, že cena 151 ECU za tunu uvedená na faktuře vystavené CMP byla vyšší než minimální dovozní cena (149 ECU za tunu), takže nebyl důvod pro uložení antidumpingového cla.
Carboni claimed, inter alia, that the price of ECU 151 per tonne stated on the invoice issued by CMP was higher than the minimum import price (ECU 149 per tonne) and, consequently, that there were no grounds for levying an antidumping duty.
Ministero tvrdilo, že dovozní celní prohlášení bylo opatřeno neplatným potvrzením o původu a že cena uvedená na pro forma faktuře společnosti CMP byla nevěrohodná.
For its part, the Ministry contended that the import declaration was accompanied by an invalid certificate of origin and that the price indicated on the pro forma invoice from CMP was unreliable.
V tomto ohledu uvedlo, že faktura týkající se předchozího prodeje, vydaná společností OME-DTECH, uváděla cenu při prodeji CMP ve výši 130,983 ECU za tunu, a vykazovala tak záporný rozdíl ve vztahu k minimální dovozní ceně stanovené rozhodnutím č. 67/94.
It pointed out in this connection that the invoice in respect of the earlier sale, issued by OME-DTECH, showed that the sale price to CMP was ECU 130.983 per tonne and was therefore lower than the minimum import price fixed by Decision No 67/94.
Žaloba Carboni byla zamítnuta rozsudkem Tribunale di Bari ze dne 30. září 2000 zejména z důvodu, že ochrana evropského trhu prostřednictvím uložení antidumpingového cla se musí uskutečnit v okamžiku vstupu na území Společenství, tedy v okamžiku prvního nabytí zboží hospodářským subjektem Společenství.
Carboni’s action was dismissed by decision of the Tribunale di Bari of 30 September 2000 on the ground, inter alia, that the protection of the European market through the imposition of an antidumping duty had to take place at the time of entry into the Community, that is to say, at the time of first acquisition by a Community operator.
Carboni podala proti uvedenému rozsudku odvolání ke Corte d’apello di Bari (odvolací soud v Bari), který je zamítl jako neopodstatněné.
Carboni appealed against that decision to the Corte d’appello di Bari (Bari Court of Appeal), which dismissed the appeal as unfounded.
Podle uvedeného soudu se „propuštěním do volného oběhu“ ve smyslu článku 201 celního kodexu Společenství rozumí uvedení zboží na trh Společenství, kterým musí být obchodní fáze nabytí zboží prvním hospodářským subjektem Společenství.
According to that court, the expression ‘release for free circulation’ within the terms of Article 201 of the Community Customs Code means release onto the Community market, which must refer to the commercial stage of acquisition of the goods by the first Community operator.
V opačném případě by bylo totiž snadné antidumpingové předpisy obejít.
Were it otherwise, the antidumping legislation could easily be circumvented.
Carboni podala kasační opravný prostředek proti tomuto rozsudku ke Corte suprema di cassazione (kasační soud).
Carboni lodged an appeal on a point of law against that judgment before the Corte suprema di cassazione (Supreme Court of Cassation) (Italy).
V rámci tohoto kasačního opravného prostředku Carboni zejména tvrdila, zaprvé, že k propuštění do volného oběhu dochází až v okamžiku, kdy zboží vstupuje na celní území Společenství, a nikoli v okamžiku, kdy je pouze nabyto hospodářským subjektem Společenství ve státě, který není členem Společenství.
In that appeal, Carboni argued, inter alia, that release for free circulation occurs only at the time when the goods enter the customs territory of the Community, and not when they are simply acquired by a Community subject in a State outside the Community.
Funkcí antidumpingového cla totiž není sankcionovat stát výrobce za účelem zabránit mu ve vývozu za určitou cenu, ale vyhnout se tomu, aby se zboží prodávané pod cenou dostalo na trh Společenství a negativně ovlivnilo hospodářskou soutěž.
The purpose of the antidumping duty, it contended, is not to penalise the producing State in order to prevent it from exporting at a certain price, but to ensure that goods sold at below cost price do not enter the Community market, with adverse effects on competition.
29 odst. 1 celního kodexu Společenství, která stanoví, že „[c]elní hodnotou dováženého zboží je hodnota transakce, to je cena, která byla […] skutečně zaplacena“.
Carboni also referred to Article 1(2) of Decision No 1751/94 and the introductory part of the first subparagraph of Article 29(1) of the Community Customs Code, which provides that ‘[t]he customs value of imported goods shall be the transaction value, that is, the price actually paid’.
Carboni z toho vyvodila, že vzhledem k tomu, že neexistují žádné výhrady ohledně věrohodnosti faktury týkající se nákupu vydané společností CMP, je částka zaplacená posledně uvedenou společností irelevantní, jelikož rozdíl v ceně mezi těmito dvěma prodeji je odůvodněn různými faktory, jako jsou náklady na činnost zprostředkovatele, dopravní náklady a převzetí rizik.
Carboni argued that, as there were no doubts as to the correctness of the invoice relating to the purchase issued by CMP, the amount paid by the latter was irrelevant since the difference in price between the two sales was justified by various factors such as payment for intermediary activities, transport costs and assumption of risks.
Podle Ministero vede ratio legis antidumpingových právních předpisů k závěru, že k újmě trhu Společenství nedochází pouze v okamžiku konkrétního propuštění zboží pod cenou na celní území Společenství, ale i v případě, kdy hospodářský subjekt Společenství nakoupí uvedené zboží za cenu nižší, než je ta, kterou musí uhradit ostatní hospodářské subjekty Společenství.
According to the Ministry, the ratio legis of the antidumping rules leads to the conclusion that the prejudice to the Community market arises not only with the actual entry into the Community customs territory of goods being sold at below cost price, but also in the case where a Community operator acquires those goods at a lower price than that which other Community operators have to pay.
Corte suprema di cassazione se zabývá otázkou, zda mohou celní orgány použít jako základ pro účely uplatnění antidumpingového cla hodnotu odpovídající ceně stanovené za dotyčné zboží v rámci prodeje, který předcházel prodeji, na jehož základě bylo vystaveno celní prohlášení, nebo, jinými slovy, zda je rozhodný okamžik prodeje uskutečněného za účelem vývozu na celní území Společenství nezávisle na předložení zboží celnímu úřadu.
The Corte suprema di cassazione has doubts as to whether the customs authorities may use, as the basis for applying an antidumping duty, a value corresponding to the price indicated for the goods in a sale prior to the sale on the basis of which the customs declaration was made or, in other words, whether the relevant time is that of the sale concluded for purposes of export to the customs territory of the Community, independently of the submission to customs.
Corte suprema di cassazione má totiž za to, že je třeba určit, zda svobodě hospodářského subjektu zvolit si pro účely určení celní hodnoty cenu zaplacenou za dotyčné zboží při transakci předcházející té, na jejímž základě bylo vystaveno celní prohlášení, odpovídá totožná pravomoc na straně celní správy.
The Corte suprema di cassazione thus considers it necessary to establish whether the freedom of the operator to choose, for the purpose of determining the customs value, the price paid for the goods in question in a transaction prior to that on the basis of which the customs declaration was made, has its counterpart in an identical power on the part of the customs authorities.
Corte suprema di cassazione se poté, co konstatoval, že o právní otázce vznesené v původním řízení ještě nebylo Soudním dvorem rozhodnuto, rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
Having determined that the point of law raised in the main proceedings had not yet been decided by the Court, the Corte suprema di cassazione decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
„Může se celní orgán s ohledem na zásady celního práva Společenství pro účely uplatnění takového antidumpingového cla, jakým je clo uložené rozhodnutím č. 67/94[…], odvolávat na cenu prodeje téhož zboží, který předcházel prodeji, na jehož základě bylo vystaveno celní prohlášení, pokud kupujícím je subjekt Společenství nebo, v každém případě, pokud k prodeji došlo za účelem dovozu do Společenství?“
‘According to the principles of Community customs law and for the purpose of application of an antidumping duty such as that laid down by Commission Decision No 67/94 …, may the customs authority refer to the price indicated in a sale of the same goods which took place prior to that on the basis of which the customs declaration was made, where the buyer is a Community subject or, in any case, the sale took place for import into the Community?’
K předběžné otázce
The question referred to the Court
Podstatou otázky položené předkládajícím soudem je, zda pro účely uplatnění antidumpingového cla uloženého rozhodnutím č. 67/94 umožňují pravidla relevantních celních právních předpisů Společenství celním orgánům určit celní hodnotu na základě ceny stanovené za stejné zboží v rámci prodeje, který předcházel prodeji, na jehož základě bylo vystaveno celní prohlášení.
By its question, the referring court asks essentially whether, for the application of the antidumping duty established by Decision No 67/94, the rules laid down in the relevant Community customs legislation permit the customs authorities to determine the customs value on the basis of the price indicated in a sale of the same goods which took place prior to that in respect of which the customs declaration was made.
Aby bylo možné odpovědět na tuto otázku, je třeba zaprvé určit, zda se mohou celní orgány pro účely uplatnění antidumpingového cla uloženého uvedeným rozhodnutím obecně odvolávat na cenu stanovenou za stejné zboží v rámci předcházejícího prodeje, i když cena uvedená v celním prohlášení odpovídá ceně, která byla nebo
In order to answer that question, it is first of all necessary to determine whether the customs authorities may, as a general rule, refer, for the purpose of applying the antidumping duty established by the abovementioned decision, to the price indicated in a prior sale of the same goods, even if the declared price corresponds to the price actually paid or payable by the importer. If the answer to that question is in the negative,
CARBONI E DERIVATI má být skutečně zaplacena dovozcem. V případě záporné odpovědi je třeba zadruhé přezkoumat, zda celní orgány disponují touto možností přinejmenším případ od případu, pokud zpochybňují věrohodnost ceny uvedené v celním prohlášení.
CARBONI E DERIVATI it will then be necessary to determine whether the customs authorities may at least do so on a case-by-case basis in the case where they have doubts as to the accuracy of the price mentioned in the customs declaration.
K možnosti celních orgánů odvolávat se pro účely uplatnění antidumpingového cla uloženého rozhodnutím č. 67/94 na předcházející prodej, pokud cena uvedená v celním prohlášení odpovídá ceně, která byla nebo má být skutečně zaplacena dovozcem
Whether the customs authorities may refer to a prior sale for the purpose of applying the antidumping duty established by Decision No 67/94 in the case where the declared price corresponds to the price actually paid or payable by the importer
Úvodem je třeba uvést, že pojem „celní hodnota […]“ odpovídá takové celní hodnotě dováženého zboží, jaká je definována v rámci celních právních předpisů (viz, obdobně, rozsudek ze dne 29. května 1997, ICT, C-93/96, Recueil, s. I-2881, bod 14).
It must be pointed out, first of all, that the expression ‘customs value’ corresponds to the customs value of the imported goods, as defined by the customs rules (see, by analogy, Case C-93/96 ICT [1997] ECR I-2881, paragraph 14).
29 odst. 1 celního kodexu Společenství, který definuje tyto pojmy jako odpovídající „hodnotě transakce, to je ceně, která byla nebo má být skutečně zaplacena za zboží prodané pro vývoz na celní území Společenství“, případně upravené podle jiných relevantních ustanovení celního kodexu Společenství.
Bearing in mind the time at which the facts in the main proceedings took place, reference must be made to Article 29(1) of the Community Customs Code, which defines that expression as ‘the transaction value, that is, the price actually paid or payable for the goods when sold for export to the customs territory of the Community’, adjusted, where necessary, in accordance with the relevant provisions of the Community Customs Code.
29 odst. 1 upřesňuje, že se celní hodnota týká pouze zboží „prodaného pro vývoz na celní území Společenství“.
Article 29(1) provides that the customs value concerns only goods ‘sold for export to the customs territory of the Community’.
Z toho vyplývá, že v okamžiku prodeje musí
It follows that it must be agreed, at
147, ve znění platném v době, ve které nastaly skutkové okolnosti ve věci v původním řízení, upřesňovala, že se tento důkaz vztahuje i na další prodeje před určením celní hodnoty zboží.
The second sentence of Article 147(1), in the version in force at the time of the facts in the main proceedings, provided that that indication was also to apply in the case of successive sales before valuation.
29 odst. 1 celního kodexu Společenství ceny odpovídající prodejům uskutečněným po vývozu, ale před propuštěním do volného oběhu ve Společenství (viz, obdobně, výše uvedený rozsudek Unifert, bod 13).
Thus, in the case of successive sales, the prices relating to sales made after export, but before release into free circulation in the Community, may be taken into account for the purpose of determining the ‘transaction value’ within the meaning of Article 29(1) of the Community Customs Code (see, by analogy, Unifert, paragraph 13).
Z toho vyplývá, že v případě dalších prodejů zboží pro vývoz na celní území Společenství si může dovozce zvolit z cen dohodnutých pro každý z těchto prodejů cenu, kterou použije jako základ pro určení celní hodnoty dotyčného zboží, pokud může celním orgánům předložit všechny nezbytné náležitosti a dokumenty týkající se jím zvolené ceny (viz, obdobně, výše uvedený rozsudek Unifert, body 16 a 21).
It follows that, in the case of successive sales of goods for importation into the customs territory of the Community, the importer is at liberty to select from the prices agreed for each of the sales the price which he will take as a basis for determining the customs value of the goods in question, provided that he can furnish to the customs authorities all the necessary particulars and documents relating to the price which he chooses (see, by analogy, Unifert, paragraphs 16 and 21).
Dále je třeba na základě těchto objasnění týkajících se významu uvedeného pojmu „celní hodnota […]“, který odkazuje na celní právní úpravu, a tak dává dovozci možnost volby popsanou v předchozím bodě, určit význam dodatku tohoto pojmu „uvedená v celním prohlášení“, aby bylo možné odpovědět na otázku Corte suprema di cassazione, zda celní správa rovněž disponuje možností volby, která jí umožňuje použít cenu předcházejícího prodeje jako základ pro účely uplatnění antidumpingového cla.
Next, it is necessary, on the basis of those clarifications as to the meaning of the expression ‘customs value’, which refers to the customs rules and thus gives the importer the choice set out in the previous paragraph, to determine the meaning of the term ‘declared’ added to that expression for the purpose of answering the question asked by the Corte suprema di cassazione as to whether the customs administration also has a choice and may also refer to the price indicated in a prior sale as the basis for the application of an antidumping duty.
2 rozhodnutí č. 67/94 je zdůrazněno, že základem pro účely uplatnění antidumpingového cla není celní hodnota jako taková, ale celní hodnota, kterou uvedl dovozce v celním prohlášení.
The addition of the term ‘declared’ in Article 1(2) of Decision No 67/94 emphasises that the basis for applying an antidumping duty is not the customs value as such but the customs value declared by the importer.
2 rozhodnutí č. 67/94 brání možnosti celních orgánů zvolit si cenu prvního prodeje jako základ celní hodnoty pro účely určení antidumpingového cla.
It thus appears that the very terms of Article 1(2) of Decision No 67/94 preclude the customs authorities from being entitled to choose the price of the first sale as a basis for calculating the customs value for the purpose of determining an antidumping duty.
Italská vláda nicméně tvrdí, že ve věci v původním řízení celní orgány mohly určit clo na základě prodeje surového hematitového železa společností OME-DTECH společnosti CMP, jelikož tato posledně uvedená společnost byla hospodářským subjektem Společenství.
However, the Italian Government argues that, in the main proceedings, the customs authorities could have determined the customs duty on the basis of the sale of hematite pig iron by OME-DTECH to CMP, since the latter undertaking was itself a Community operator.
Komise, i když připouští, že znění rozhodnutí č. 67/94 neumožňuje vypočítat variabilní clo jinak než na základě ceny týkající se poslední transakce uvedené v celním prohlášení, tvrdí, že cíl antidumpingového opatření založeného na stanovení minimální dovozní ceny lze snadno obejít a že existuje „určité napětí“ při používání ceny stanovené v rámci posledního prodeje pro účely jednak celního práva, a jednak variabilních antidumpingových cel založených na minimální dovozní ceně.
For its part, the Commission, although it acknowledges that the terms of Decision No 67/94 do not permit the calculation of the variable duty on any basis other than that of the price of the last transaction presented in the customs declaration, points out that the objective of an antidumping measure based on the fixing of a minimum import price may easily be circumvented and there is a ‘certain tension’ in the use of the price indicated in the last sale for the purposes of customs law, on the one hand, and of variable antidumping duties based on a minimum import price, on the other.
2 rozhodnutí č. 67/94 výslovně a bez jakékoli nejednoznačnosti stanoví, že výchozím bodem pro určení antidumpingového cla je celní hodnota uvedená v celním prohlášení.
In this regard, the terms of Article 1(2) of Decision No 67/94 expressly and unambiguously provide that the point of reference in determining an antidumping duty is the declared customs value.