natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Směrnice spíše stanoví obecný rámec pro boj s diskriminací založený na důvodech uvedených ve směrnici, přičemž „zdrojem zásady, na níž spočívá zákaz těchto forem diskriminace, jsou, jak vyplývá z prvního a čtvrtého bodu odůvodnění uvedené směrnice, různé mezinárodně právní instrumenty a ústavní tradice společné členským státům“ 12.
Rather, it establishes a general framework for combating discrimination on the grounds covered by the directive, ‘the source of the actual principle underlying the prohibition of those forms of discrimination being found, as is clear from the [first] and fourth recitals in the preamble to the directive, in various international instruments and in the constitutional traditions common to the Member States’.
Soudní dvůr dále uvedl:
12 The Court continued:
Z žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce jasně vyplývá, že otázky předkládajícího soudu se zakládají na předpokladu, odvozeném z rozsudku Soudního dvora ve věci Mangold, že v právu Společenství existuje obecná zásada zakazující diskriminaci na základě věku.
The order for reference makes it clear that the referring court’s questions are based on the premiss, derived from the Court’s judgment in Mangold, that there is a general principle in Community law prohibiting age discrimination.
Spojené království tento předpoklad zpochybňuje.
The United Kingdom challenges that premiss.
Tvrdí, že mezinárodní instrumenty ani ústavní tradice členských států neposkytují potřebný základ pro uznání takovéto zásady.
It argues that neither international instruments nor the constitutional traditions of Member States provide an adequate basis for recognition of such a principle.
Zjevná snaha autorů článku 13 ES umožnit zákonodárci Společenství přijetí opatření pro boj mimo jiné s diskriminací na základě věku svědčí o tom, že takováto zásada neexistuje.
The evident intention of the drafters of Article 13 EC to allow the Community legislator to determine measures to combat, inter alia, age discrimination implies that no such principle exists.
Obdobně BSH zpochybňuje existenci dostatečných zdrojů, které by mohly založit obecnou zásadu diskriminace na základě věku.
BSH similarly questions the existence of sufficient sources to found a general principle prohibiting age discrimination.
Německo tvrdí, že takováto zásada by měla za následek, že by přijetí a provedení směrnice 2000/78 bylo nadbytečné.
Germany submits that such a general principle would render the enactment and implementation of Directive 2000/78 superfluous.
Nizozemsko se na jednání ztotožnilo s písemnými vyjádřeními Německa a Spojeného království.
At the hearing, the Netherlands endorsed the written observations of Germany and the United Kingdom.
Pokud vnitrostátní právní úprava spadá do rozsahu působnosti práva Společenství, což je případ [dotčené právní úpravy, která provádí směrnici 1999/70] [ 13] […] je Soudní dvůr, je-li mu podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, povinen poskytnout všechny prvky výkladu nezbytné k tomu, aby vnitrostátní soud posoudil soulad této právní úpravy s takovou zásadou […].
made to the Court for a preliminary ruling, the Court must provide all the criteria of interpretation needed by the national court to determine whether those rules are compatible with such a principle ….
Anglická verze rozsudku chybně odkazuje na třetí bod odůvodnění namísto prvního.
The English text of the judgment refers in error to the third recital, rather than the first.
13 — Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368).
13 — Council Directive 1999/70/EC of 28 June 1999 concerning the framework agreement on fixed-term work concluded by ETUC, UNICE and CEEP (OJ 1999 L 175, p. 43).
Soudní dvůr v rozsudku Mangold uvedl, že samotná směrnice 2000/78 nezakotvuje
In Mangold, the Court observed that Directive 2000/78 does not itself lay down
Rozsudek ve věci Mangold vyvolal v akademických kruzích určitou kritiku.
Mangold has attracted a certain amount of academic criticism.
Leitmotivem této kritiky je, že Soudní dvůr (svévolně, bez pádného důvodu a proti vůli zákonodárce) rozšířil rozsah působnosti směrnice 14tak, aby jí ještě před uplynutím lhůty k jejímu provedení zajistil horizontální účinky, tím, že novátorsky odkázal na obecnou zásadu práva Společenství 15.
The general theme of the criticism is that the Court (of its own volition, without good reason and against the wishes of the legislature) extended the scope of a directive, 14to give it effect before the end of its transitional period and in horizontal circumstances, by making an innova tive reference to a general principle of Community law.
V důsledku toho řada komentátorů vyjádřila názor, že Soudní dvůr podkopal účel přímého účinku 16.
15 Consequently, a number of commentators have expressed the opinion that the Court has undermined the purpose of direct effect.
Rozsudek je navíc kritizován s poukazem na to, že vytvořil situaci značné právní nejistoty 17.
16 Furthermore, the ruling is criticised for having produced a situation of considerable legal uncertainty. 17
Rozsudek Mangold komentovali i čtyři generální advokáti.
Four Advocates General have also commented on Mangold.
78. […] Je věcí vnitrostátního soudu, aby zajistil plný účinek obecné zásady nediskriminace na základě věku tím, že nepoužije žádné [odporující] ustanovení vnitrostátního práva […], a to i v případě, že lhůta k provedení [směrnice 2000/78] ještě neuplynula.“
(78) … It is the responsibility of the national court to guarantee the full effectiveness of the general principle of nondiscrimination in respect of age, setting aside any provision of national law which may conflict with Community law, even where the period prescribed for trans -position of [Directive 2000/78] has not yet expired.’
Generální advokát Geelhoed ve věci Chacón Navas 18 poukázal na možné daleko- sáhlé hospodářské a finanční důsledky žalob týkajících se rovného zacházení založených na zákazech stanovených v článku 13 ES.
In Chacón Navas, 18Advocate General Geelhoed noted the potentially far-reaching economic and financial consequences of claims to equal treatment based on the prohibitions set out in Article 13 EC.
Výklad opatření založených na článku 13 ES nemůže být rozšířen na základě formulace „v rámci pravomocí svěřených Společenství [Smlouvou]“ obsažené v tomto článku, a tím méně na základě obecné politiky rovnoprávnosti.
The interpretation of measures based on Article 13 EC must not be stretched by relying on the words ‘[w]ithin the limits of the powers conferred by [the Treaty] upon the Community’ in that article, and still less by relying on the general policy of equality.
Takovýto přístup by negativně zasáhl do rozhodnutí členských států přijatých při výkonu pravomocí, které jim dosud zůstaly.
Such an approach would impinge upon decisions made by the Member States in the exercise of powers which they still retain.
Generální advokát proto hájil restriktivnější výklad, než jaký byl přijat Soudním dvorem v rozsudku Mangold.
Accordingly, he advocated a more restrained interpretation than that adopted by the Court in Mangold.
Generální advokát J. Mazák předložil rozsáhlou kritiku rozsudku Mangold ve svém stanovisku k věci Palacios de la Villa 20.
Advocate General Mazák offered an extended criticism of Mangold in Palacios de la Villa.
Poukázal na to, že mezinárodní instrumenty a ústavní tradice, na které se Soudní dvůr v rozsudku Mangold odvolává, skutečně uznávají obecnou zásadu rovného zacházení. Dovozovat z toho, že existuje zvláštní zásada zakazující diskriminaci na základě věku, je však podle něj smělý návrh a výrazný posun.
20 He noted that the international instruments and constitutional traditions referred to in Mangold enshrine the general principle of equal treatment, but that it was a bold proposition and a significant move to infer from that the existence of a specific principle prohibiting age discrimination.
Obecná zásada rovnosti v sobě potenciálně zahrnuje zákaz diskriminace na základě jakéhokoliv důvodu, který je možno považovat za nepřijatelný, takže specifické zákazy jsou zvláštním výrazem obecné zásady.
A general principle of equality potentially implies a prohibition of discrimination on any ground which may be deemed un -acceptable, so that specific prohibitions constitute particular expressions of that general principle.
Vyvodit z obecné zásady rovnosti existenci zákazu diskriminace na základě zvláštního důvodu je však něco docela jiného a důvody pro takovýto postup nejsou ani zdaleka přesvědčivé.
However, it is quite a different matter to infer from the general principle of equality the existence of a prohibition of discrimination on a specific ground and the reasons for doing so are far from compelling.
Krom toho článek 13 ES ani směrnice 2000/78 nutně nevyjadřují již existující zákaz všech forem diskriminace, na které se vztahují.
Moreover, neither Article 13 EC nor Directive 2000/78 necessarily reflect an already existing prohibition of all the forms of discrimination to which they refer.
Úmyslem, ze kterého se zde vycházelo, bylo v obou případech spíše ponechat na zákonodárci Společenství a na členských státech, aby v tomto směru přijali příslušná opatření.
Rather, the underlying intention was in both cases to leave it to the Community legislature and the Member States to take appropriate action to that effect.
Zdá se, že i Soudní dvůr navrhuje totéž v rozsudku Grant 21, ve kterém dospěl k závěru, že právo Společenství v tehdejší době nepokrývalo diskriminaci na základě sexuální orientace.
That is what the Court, too, seems to suggest in Grant, 21 in which it concluded that Community law, as it stood, did not cover discrimination based on sexual orientation.
Ve věci Lindorfer 19jsem zaujala stanovisko, že zákaz diskriminace na základě věku formulovaný Soudním dvorem ve věci Mangold je zvláštním výrazem obecné zásady rovnosti před zákonem.
In Lindorfer, 19 I suggested that the prohibition of age discrimination identified by the Court in Mangold was a particular expression of the general principle of equality before the law.
Proto jsem měla za to, že rozsudek Mangold je vhodnější chápat tak, že diskriminace na základě věku byla vždy zakázána na základě obecné zásady rovnosti a že směrnice 2000/78 zavedla zvláštní podrobný rámec pro zacházení mimo jiné s takovouto diskriminací.
Accordingly, I felt that the better reading of Mangold was that discrimination on grounds of age had always been precluded by the general principle of equality, and that Directive 2000/78 had introduced a specific, detailed framework for dealing with, inter alia, that discrimination.
O tomto navrhovaném výkladu pojednám podrobněji níže.
I expand on that suggested interpretation below.
20 — Rozsudek ze dne 16. října 2007, C-411/05, Sb. rozh. s. I-8531, konkrétně body 87 až 97 a body 132 až 138 stanoviska.
20 — Case C-411/05 [2007] ECR I-8531, in particular points 87 to 97 and points 132 to 138 of the Opinion.
19 — Rozsudek ze dne 11. září 2007, C-227/04 P, Sb. rozh. s. I-6767, konkrétně body 52 až 58 stanoviska.
19 — Case C-227/04 P [2007] ECR I-6767, in particular points 52 to 58 of the Opinion.
21 — Rozsudek ze dne 17. února 1998, C-249/96, Recueil, s I-621.
21 — Case C-249/96 [1998] ECR I-621.
BARTSCH že rozsudky Chacón Navas a Maruko se týkaly diskriminace na základě zdravotního postižení a diskriminace na základě sexuální orientace, není velkým překvapením, že v nich Soudní dvůr na diskriminaci na základě věku neodkázal.
BARTSCH is less surprising that the Court omitted any reference to age discrimination in Chacón Navas and Maruko, which concerned, respectively, disability discrimination and discrimination on the basis of sexual orientation.
Maruko 22stanovisko, že „podstatná povaha“ práva na nediskriminaci z důvodu sexuální orientace je jiného druhu než ta, kterou Soudní dvůr přiznal zásadě nediskriminace na základě věku v rozsudku Mangold.
Maruko 22 that the ‘essential character’ of the right to nondiscrimination on the ground of sexual orientation is of a different order to that which the Court attributed to the principle of nondiscrimination based on age in Mangold.
Soudní dvůr již vydal rozsudky ve všech čtyřech věcech.
The Court has now delivered its judgments in those four cases.
I přes (nebo možná s ohledem na) komentáře generálních advokátů, Soudní dvůr v žádném z těchto rozsudků nepřehodnotil – a ani nezmínil – své rozhodnutí ve věci Mangold ohledně existence obecné zásady práva Společenství zakazující diskriminaci na základě věku.
Despite (or possibly, in the light of) the comments of its Advocates General, in none of those judgments did the Court review — or indeed mention — its decision in Mangold in respect of the existence of a general principle of Community law prohibiting age discrimination.
Rozsudek Palacios de la Villa se týkal právě diskriminace na základě věku.
Palacios de la Villa specifically concerned age discrimination.
Soudní dvůr v něm uvedl, že dotčená vnitrostátní úprava (podle které skutečnost, že pracovník dosáhl důchodového věku stanoveného touto právní úpravou, vedla automaticky k ukončení jeho pracovní smlouvy) vytvořila rozdíl v zacházení, který se přímo zakládá na věku.
There, the Court first determined that the national legislation at issue (according to which the fact that a worker had reached the retirement age laid down by that legislation led to automatic termination of his employment contract) created a difference in treatment directly based on age.
Soudní dvůr dále určil, že směrnice 2000/78, jejíž lhůta k provedení v rozhodné době již uplynula, je použitelná na skutkový stav sporu v původním řízení.
The Court next established that Directive 2000/78, whose transposition period had already expired at the material time, was applicable to the events giving rise to the dispute before the national court.
Proto mohl o věci rozhodnout s odkazem na tuto směrnici.
Hence it was able to decide the case by reference to the directive.
Soudní dvůr rozhodl, že opatření bylo objektivně a rozumně odůvodněno legitimním cílem souvisejícím s politikou zaměstnanosti a trhem práce, a uznal, že bylo přiměřené a nezbytné k dosažení tohoto cíle.
The Court ruled that the measure was objectively and reasonably justified by a legitimate aim relating to employment policy and the labour market and accepted that it was an appropriate and necessary means to attain that aim.
Soudní dvůr nijak nezmínil obecnou zásadu zakazující diskriminaci na základě věku.
The Court made no mention of a general principle prohibiting age discrimination.
V rozsudku Lindorfer znovuotevřel Soudní dvůr ústní část řízení a nařídil nové jednání, na kterém zúčastněné vyzval, aby se vyjádřili mimo jiné k dosahu zásady zakazující diskriminaci na základě věku při výpočtu pojistně-matematické hodnoty důchodových nároků nabytých ve vnitrostátních důchodových systémech při jejich převodu do důchodového systému Společenství.
In Lindorfer, the Court had reopened the oral procedure and convened a new hearing at which it had asked the parties to express their views on, inter alia, the scope of the principle prohibiting age discrimination when calculating actuarial values in the transfer to the Community pension scheme of rights acquired under a national pension scheme.
Věc nicméně rozhodl čistě na základě diskriminace z důvodu pohlaví.
Nevertheless, it decided the case purely on the basis of sex discrimination.
22 — Rozsudek ze dne 1. dubna 2008, C-267/06, Sb. rozh. s. I-1757, bod 78 stanoviska a související poznámky pod čarou.
22 — Case C-267/06 [2008] ECR I-1757, point 78 of the Opinion and the footnotes thereto.
Přístup Soudního dvora ve věci Palacios de la Villa spočívající v tom, že
The Court’s approach in Palacios de la Villa, which analyses national legislation
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY E. SHARPSTON – VĚC C-427/06 o rovnosti před zákonem lze nalézt v ústavních tradicích, které jsou společné členským státům 24.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-427/06 that explicitly provides for unfavourable treatment on the ground of age through the prism of Directive 2000/78 and concludes that it is acceptable, is very different from the approach in Mangold, in which the Court stated that it was the responsibility of the national court to set aside any provision of national law which conflicts with the principle of age discrimination.
Obecná prohlášení o rovném zacházení se rovněž objevují v řadě mezinárodních instrumentů 25.
Provisions on equality before the law are to be found in the constitutional traditions common to the Member States.
úmluva o lidských právech ve svém člán -ku 14 (s názvem „Zákaz diskriminace“) stanoví: „Užívání práv a svobod přiznaných touto Úmluvou musí být zajištěno bez diskrimi -nace založené na jakémkoli důvodu, jako je pohlaví, rasa, barva pleti, jazyk, náboženství, politické nebo jiné smýšlení, národnostní nebo sociální původ, příslušnost k národnostní menšině, majetek, rod nebo jiné postavení“ 26.
25 Specifically, the European Convention on Human Rights provides, in Article 14 (entitled ‘Prohibition of discrimination’): ‘The enjoyment of the rights and freedoms set forth in this Convention shall be secured without discrimination on any ground such as sex, race, colour, language, religion, political or other opinion, national or social origin, association with a national minority, property, birth or other status’.
Na obecnou zásadu rovnosti lze tedy důvodně nazírat jako na „zásadu, na níž spočívá zákaz těchto forem diskriminace, [jejichž výčet je obsažen v článku 13 ES,]“ a její „zdroj“ je „v různých mezinárodně právních instrumentech a ústavních tradicích společných členským státům“ 27.
26 The general principle of equality may thus plausibly be regarded as ‘the actual principle underlying the prohibition of those forms of discrimination [listed in Article 13 EC]’ and its ‘source’ is indeed ‘found … in various international instruments and in the constitutional traditions common to the Member States’. 27
V projednávané věci (stejně jako ve věci Mangold) lhůta k provedení směrnice 2000/78 v rozhodné době ještě neuplynula.
In the present case (as in Mangold) the period for transposing Directive 2000/78 had not expired at the material time.
Otázka, zda existuje zvláštní zásada práva Společenství zakazující diskriminaci na základě věku, se tedy potenciálně vrací před Soudní dvůr.
The question whether there is a specific principle of Community law prohibiting age discrimination is therefore again potentially before the Court.
Existuje v právu Společenství obecná zásada zakazující diskriminaci na základě věku?
Is there in Community law a general principle prohibiting age discrimination?
24 — Viz zprávu Komise o právní úpravě potírání diskriminace v členských státech přístupnou na http:// ec.europa.eu/employment_social/labour_law/docs/ reportmsdiscrimination_en.pdf.
24 — See the Commission’s Report on the Member States’ Legal Provisions to Combat Discrimination, available online at http://ec.europa.eu/employment_social/labour_law/docs/reportmsdiscrimination_en.pdf.
25 — Viz výše poznámku pod čarou 5.
25 — See footnote 5 above.
Obecná zásada rovnosti je součástí základů Společenství 23. Ustanovení
The general principle of equality forms part of the foundations of the Community. 23
26 — Jak jasně vyplývá z formulace „přiznaných touto Úmluvou“, článek 14 není samostatně stojícím ustanovením, ale působí ve spojení s jinými subjektivními právy upravenými Úmluvou. Protokol č.
26 — As is clear from the phrase ‘set forth in this Convention’, Article 14 is not a freestanding provision, but operates in conjunction with other substantive rights guaranteed by the Convention.
Za povšimnutí stojí, že diskriminace na základě věku není konkrétně zmíněna v žádném z těchto dlouhých výčtů (které ovšem nejsou taxativní).
It will be noted that discrimination on grounds of age is not specifically identified in either of those long (though non-ex-haustive) lists.
27 — Všechny citace pochází z rozsudku Mangold citovaného v poznámce pod čarou 2, bod 74.
23 — See Case C-17/05 Cadman [2006] ECR I-9583, paragraph 28.
Formulace „ústavní tradice společné členským státům“ se ustáleně používá jako základ pro označení obecné zásady práva Společenství (viz čl. 6 odst.
The phrase is used, with minor variations, throughout the Court’s caselaw, starting apparently with Joined Cases 117/76 and 16/77 Ruckdeschel [1977] ECR 1753, paragraph 7.
23 — Viz rozsudek ze dne 3. října 2006, Cadman (C-17/05, Sb. rozh. s. I-9583, bod 28).
27 — All quotations from Mangold, cited in footnote 2, paragraph 74.
Kořeny jasného a specifického zákazu diskriminace na základě věku sahají do méně vzdálené minulosti.
The roots of any clear and specific pro -hibition on discrimination on grounds of age go back less far.
Jak jsem uvedla ve svém stanovisku ve věci Lindorfer, specifický zákaz diskriminace na základě věku je jak ve vnitrostátním, tak i mezinárodním kontextu příliš nový a rozdílně formulovaný na to, aby vyhovoval tomuto vzorci 28.
As I noted in my Opinion in Lindorfer, such a specific prohibition is, in both national and international contexts, too recent and uneven comfortably to fall within that formula. 28Indeed, as recently as 1999 redheads from restaurants as being unjust, that is based on the premiss that, as regards the enjoyment of a meal in a restaurant, hair colour is irrelevant.
Komise v roce 1999, tj. velmi nedávno, prohlásila: ‚,Diskriminace na základě věku je v členských státech právně upravena jen ve velmi omezené míře“ 29.
It is therefore clear that the criteria of relevant resemblances and differences vary with the fundamental moral outlook of a given person or society. 32 the Commission publicly stated: ‘There is very little legislation on age discrimination in the Member States.’ 29
Z krátké historické reflexe vyplývá, že tvrzení ohledně „rovnosti“, jsou-li analyzována, často znamenají „rovné zacházení v konkrétních ohledech s těmi, kteří se nacházejí uvnitř magického kruhu“ spíše než „rovné zacházení v každém relevantním ohledu s naprosto každým“.
A moment’s historical reflection will show that statements about ‘equality’, when deconstructed, have often meant ‘equality of treatment, in particular respects, for those inside the magic circle’ rather than ‘equality of treatment in every relevant respect for absolutely everyone’.
V Periklově Athénách se občané polis mohli domáhat práva na rovné zacházení při přístupu ke spravedlnosti a při zastávání úřadů 33, koncept rovnosti však vylučoval, aby v těchto ohledech bylo stejně jako s občany zacházeno i s míšenci 34 nebo otroky.
In the Athens of Pericles, citizens of the polis might claim a right to equal treatment in respect of access to justice or civic advancement; 33but the concept of equality excluded equal treatment with citizens in those respects for metics 34or slaves. Spartan equality — a
Je vhodné se na tomto místě zastavit a zjistit, proč tomu tak je.
It is worth pausing to enquire why that should be so.
Klasická aristotelovská formulace zásady rovnosti – „se stejnými případy musí být zacházeno stejně“ 30 – ponechává otevřenou klíčovou otázku, které aspekty mají být považovány za relevantní pro rovné zacházení, a které nikoli 31.
A classic formulation of the principle of equality, such as Aristotle’s ‘treat like cases alike’ 30leaves open the crucial question of which aspects should be considered relevant to equal treatment and which should not.
Jakákoli skupina lidí bude v některých ohledech podobná jiné skupině a v jiných ohledech se bude lišit.
31 Any set of human beings will resemble each other in some respects and differ from each other in others.
Maxima, jako ta Aristotelova, proto zůstává prázdným pravidlem, dokud není určeno, které rozdíly jsou pro daný účel relevantní.
A maxim like Aristotle’s therefore remains an empty rule until it is established what differences are relevant for the purposes at hand.
Pokud například kritizujeme
For example, if we criticise a law banning
28 — Stanovisko ve věci Lindorfer citované v poznámce pod čarou 19, bod 55, odkazující na rozsudek Mangold citovaný v poznámce pod čarou 2, bod 74.
28 — Opinion in Lindorfer, cited in footnote 19, point 55, referring to Mangold, cited in footnote 2, paragraph 74.