natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Proces zajišťování takových důkazů však komplikuje rozdílnost názorů na způsob posuzování kvality výzkumných studií hodnotících účinnost či efektivnost a na to, která výzkumná metoda (např. kvantitativní nebo kvalitativní) je při pořizování příslušných důkazů o fungování jednotlivých intervencí nejvhodnější.
The process of establishing evidence is, however, complicated by the fact that there are divergent views on how to judge the quality of the research studies investigating efficacy or effectiveness and on which type of research method (e.g. quantitative or qualitative) is the most appropriate to establish evidence of what works.
Závěry ohledně toho, co funguje, se proto mohou lišit.
As a consequence, conclusions about what works can differ.
Zůstává obtížné určit, jak hodnotit a porovnávat různé zdroje důkazů v rozhodovacím procesu.
It remains a challenge to determine how to evaluate and weigh the different sources of evidence in the decision-making process.
Ještě obtížnější situace pak bude v případě intervencí, které se zatím nemohou opřít o komplexní korpus výzkumem ověřených poznatků, ale o jejichž efektivitě vypovídají dosavadní zkušenosti.
This will be even more difficult in the case of interventions for which a comprehensive evidence base has not yet been established but the experience of which would suggest may be effective.
Přes tyto problémy se i nadále vychází z předpokladu, že výzkumem ověřených poznatků je možné zdokonalit zdravotnickou praxi a politiku a že je zapotřebí dále rozvíjet diskusi o postupech založených na těchto ověřených skutečnostech, a to společně s jasnými kritérii pro hodnocení takových důkazů.
Despite these difficulties, the guiding assumption remains that evidence can help to improve healthcare practice and policy, and that discussion of evidence-based practices needs to be fostered, accompanied by clear criteria for evaluating evidence.
Účinnost je měřítkem úspěšnosti intervence v ideálních výzkumných podmínkách.
Efficacy is a measure of how well an intervention works under ideal research conditions.
Účinnost se ideálně určuje provedením kontrolované klinické studie, během níž jsou někteří její účastníci vystaveni testované intervenci, zatímco kontrolní skupina absolvuje jinou intervenci, případně není vystavena žádné intervenci, nebo ještě lépe v rámci randomizované kontrolované studie, při níž jsou účastníci náhodně rozděleni do skupin, v nichž jsou vystaveni jedné z těchto dvou intervencí (Cochrane Collaboration, 2007).
Efficacy is ideally determined by carrying out a controlled trial, in which some participants receive the intervention under test while a control group receives another intervention or no intervention, or, better still, in a randomised controlled trial, in which participants are randomly allocated to receive one of the two interventions (Cochrane Collaboration, 2007).
Obecně se má za to, že jedině na základě randomizované kontrolované studie nebo kontrolované studie, pokud možno v kombinaci s evaluací procesu, je možné stanovit účinnost určité intervence, a poskytnout tak východisko pro budoucí praxi a politiku.
It is generally believed that only randomised controlled trials or controlled trials, preferably combined with process evaluation, can establish the efficacy of an intervention and so provide a basis for future practice and policy.
Náhodné rozřazení účastníků takovým způsobem, aby byli buď vystaveni určité intervenci, nebo tvořili kontrolní skupinu, však není vždy realizovatelné.
Unfortunately, however, the random allocation of participants to either an intervention or control group is not always feasible.
Efektivnost je měřítkem úspěšnosti intervence v běžných podmínkách.
Effectiveness is a measure of how well an intervention works in ordinary circumstances.
Intervence, které vykazují slibné výsledky při kontrolovaných studiích, jsou následně realizovány v každodenní praxi, aby se zjistilo, jak budou fungovat za běžných okolností.
Frequently, interventions that have shown promise in controlled trials are implemented in the community to investigate how well they work under routine conditions. Effectiveness studies, e.g. national treatment outcome studies, are
EMCDDA chce přispět k této výměně a dalšímu šíření praxe založené na ověřených poznatcích, a pracuje proto na vývoji on-line portálu, který bude poskytovat přehled o nejnovějších dostupných vědeckých poznatcích ohledně efektivnosti různých intervencí a nástrojů, jichž je možné využít ke zvýšení kvality jednotlivých intervencí, a současně o konkrétních příkladech nejlepší praxe realizovaných v členských státech EU.
To contribute to this exchange and further the dissemination of evidence-based practices, the EMCDDA is developing an online portal that will provide an overview of the latest available evidence regarding the effectiveness of different interventions as well as tools available to improve the quality of interventions and concrete best-practice examples implemented in Member States of the EU.
Významným zdrojem informací pro tento portál bude Cochrane Collaboration.
The Cochrane Collaboration will be an important source of information to the portal.
sociálně-emocionálního sdělení (pokus změnit pohled např. na užívání konopí).
mass media campaigns) to the provision of social–emotional information (trying to change perceptions about, for example, cannabis use).
Například v Nizozemsku kampaň přinášela sdělení „Nejsi blázen, když nekouříš konopí,
For example, in the Netherlands a campaign put across the message ‘You are not mad if you are not smoking cannabis, because 80 % of all young people
14 protože 80 % všech mladých lidí ho také nekouří“ (
14 do not smoke either’ (
Některé prvky irské národní kampaně drogové prevence navíc mají rozptýlit určité mýty, které se kolem konopí objevují, jako například tvrzení, že je „organické“ a „přírodní“.
national drug prevention campaign in Ireland seek to dispel some of the myths that surround cannabis, such as claims that it is ‘organic’ and ‘natural’.
Strategie zaměřené na prostředí u legálních látek
Environmental strategies on licit substances
Při hodnocení skotské kampaně proti kokainu nazvané „Know the score“ autoři Binnie a kol.
In an evaluation of Scotland’s ‘Know the score’ cocaine campaign, Binnie et al.
(2006) zjistili, že 30 % uživatelů mělo po shlédnutí reklamy nižší pravděpodobnost užití kokainu, avšak 56 % uvedlo, že kampaň nezvrátila jejich úmysl užívat kokain a 11 % tvrdilo, že naopak tím spíše kokain užívat bude.
(2006) found that 30 % of users were less likely to take cocaine after seeing advertisements, although 56 % reported that the campaign did not alter their intentions to use cocaine and 11 % claimed that they were more likely to use.
Navíc nedávné přehodnocení kampaně americké vlády proti konopí potvrdilo dřívější zjištění, že zatímco kampaň (přes pozitivní míru odezvy (recall rates) a diferenciaci podle cílových skupin) neměla žádný účinek na postoje mladých neuživatelů k užívání konopí, bylo působení kampaně spojeno s nežádoucími účinky v tom, jak mladiství vnímali užívání marihuany u ostatních (GAO, 2006).
In addition, the recent re-evaluation of the US government’s cannabis campaign confirmed previous findings that while the campaign (despite positive recall rates and differentiation by target groups) had no effect on the attitudes of young non-users towards cannabis use, exposure to the campaign was associated with unfavourable effects on youths’ perceptions of others’ use of marijuana (GAO, 2006).
V několika ojedinělých případech však došlo k posunu od důrazu kladeného na zlepšení znalostí (cíl většiny kampaní v hromadných sdělovacích prostředcích) k předání
In a few isolated cases, however, there has been a shift in emphasis from knowledge enhancement (the aim of most
Zvyšování ceny látky a/nebo zákonem stanovené věkové hranice pro její konzumaci má prokazatelně kladný účinek na snižování je spotřeby, avšak je použitelné pouze v případě legálních látek, jako je alkohol a tabák (Bühler a Kröger, 2006).
Increasing the price of a substance and/or the legal age limit for its consumption have been shown to have a positive effect in reducing use, but are available only in the case of licit substances such as alcohol and tobacco (Bühler and Kröger, 2006).
Takovéto strategie zaměřené na prostředí dosud byly spíše fenoménem severských zemí a USA, přičemž se soustředily především na alkohol, a to se slibnými výsledky (Lohrmann a kol., 2005; Stafström a kol., 2006).
Such environmental strategies have until now been something of a Nordic or US phenomenon, focusing predominantly on alcohol, and with promising results (Lohrmann et al., 2005; Stafström et al., 2006).
Stále hojněji se však objevují komplexní přístupy na úrovni komunit, kdy
Increasingly, however, comprehensive community approaches that treat alcohol and tobacco similarly to illicit substances are emerging.
Výroční zpráva za rok 2007: Stav drogové problematiky v Evropě umožňuje společné standardy implementace, a to i tam, kde jsou podmínky ve školách a komunitách velmi nesourodé.
Annual report 2007: the state of the drugs problem in Europe programmes focuses on raising awareness, providing information and organising isolated events (such as expert
16), bez ohledu na důkazy, které svědčí o tom, že odborníků) ( jiné metody jsou pravděpodobně účinnější.
16), despite evidence which suggests that other visits) ( methods may be more effective.
jsou alkohol a tabák chápány podobně jako nezákonné látky.
Social influence programmes in schools are widespread, particularly in the United Kingdom and in countries offering standardised programmes, such as Germany, Ireland, Greece, Spain, Norway and, soon, Denmark.
Belgie, Bulharsko, Dánsko, Litva, Lucembursko, Nizozemsko, Polsko, Slovensko a Norsko nyní vesměs hlásí existenci strategií na úrovni komunit nebo diskuse o dalším zdanění alkoholu a tabáku nebo zákonech regulujících jejich dostupnost.
Slovakia and Norway all now report the existence of community-based strategies or discussions about additional taxes or laws regulating alcohol and tobacco availability.
Cílem těchto strategií je snížit spotřebu mezi mladými lidmi, vytvořit bezalkoholové zóny nebo zvýšit bezpečnost v nočních podnicích.
Such strategies are aimed at reducing consumption among young people, creating alcohol-free zones or increasing security in nightlife settings.
Co se týká škol, nedávné studie z Evropy (Kuntsche a Jordan, 2006) a jiných zemí (Aveyard a kol., 2004) potvrzují, že normativní klima a neformální sítě silně ovlivňují chování spotřebitelů legálních drog a konopí.
As far as schools are concerned, recent studies from Europe (Kuntsche and Jordan, 2006) and elsewhere (Aveyard et al., 2004) confirm that the normative climate and informal networks strongly influence consumption behaviour of legal drugs and cannabis.
O zavedení školních norem se nyní ve větší míře uvažuje v Německu, Irsku a Itálii (15).
The introduction of school norms is now receiving greater consideration in Germany, Ireland and Italy (15).
Co se týká prevence v komunitách, dvanáct členských států hlásí, že ve většině obcí nebo ve všech obcích jsou k dispozici protidrogové plány, v deseti zemích tyto plány představují politickou prioritu.
As regards universal community-based prevention, 12 Member States report that drug plans are available in most or all municipalities, and in 10 countries they are a political priority.
Tyto programy mají převážně formu informačních akcí, v menší míře pak zajišťování alternativních aktivit pro trávení volného času.
Such schemes principally take the form of information events and, to a lesser extent, the provision of alternative leisure-time pursuits.
Všeobecnou prevenci v rodinách většinou tvoří rodičovská setkání nebo informační přístupy, méně často pak intenzivní kurzy pro rodiče.
Universal family-based prevention mostly consists of parents’ evenings or information approaches, and infrequently in intensive training for parents.
To znamená, že tyto komunity je třeba identifikovat, například s použitím standardizovaných nástrojů hodnocení, jako je třeba britský index vícenásobné deprivace (index of multiple deprivation), nebo pomocí socioekonomických ukazatelů, jako je například úroveň bydlení nebo vzdělání (počet žáků, kteří zaostávají se školní docházkou, nebo počet žáků pobírajících příspěvek na vzdělání).
be identified, for example using standardised assessment tools, such as the United Kingdom’s Index of Multiple Deprivation, or by socio-economic indicators, such as standards of accommodation or education (number of pupils behind in their schooling or number of subsidised pupils).
Někteří komentátoři tvrdí, že všeobecné zdravotní programy spojené s doplňkovými programy zaměřenými na životní dovednosti vedou ke větším změnám než dovednostní výchovné programy samy o sobě, což nasvědčuje tomu, že intervence je nejlepší začlenit do kvalitně zpracované osnovy zdravotní výchovy (Hawks a kol., 2002).
Some commentators have suggested that complementary general health/life skills programmes produce greater change than skills-based education programmes alone, suggesting that interventions are best integrated within a well-founded health curriculum (Hawks et al., 2002).
To se podle všeho podařilo ve většině členských států.
This seems to have been achieved in almost all Member States.
Navíc několik členských států (např.
Furthermore, some new Member States (Bulgaria, Hungary, Lithuania, Poland and Romania) report much on interventions aimed at vulnerable families.
Itálie, Litva, Nizozemsko, Slovensko, Spojené království) řeší drogovou prevenci spolu se zdravotními a sociálními aspekty, jako je např. násilí, problémy duševního zdraví, sociální vyloučení, prospěchové problémy a užívání tabáku a alkoholu v rámci prevence veřejného zdraví, což také obrací větší pozornost k řešení konkrétních potřeb ohrožených skupin.
The focus in most Member States is on substance use in the family, although a few countries (Greece, Lithuania, Hungary, the United Kingdom) have adopted a broader focus aimed at all socially disadvantaged families.
Často uváděným důvodem, proč nerealizovat modelové programy, je to, že by nebyly přizpůsobitelné místním podmínkám a neřešily by individuální potřeby komunit (Ives, 2006).
A reason frequently given for not implementing model programmes is that they would not be adaptable to local conditions and would not address individual communities’ needs (Ives, 2006).
Proti tomu však stojí argument, že standardizované programy prevence přinášejí tu výhodu, že jejich protokoly dávají jasné pokyny pro zajištění stabilních realizačních infrastruktur a vytvoření vzdělávacích systémů pro učitele, což
However, a counter argument is that the advantages of standardised prevention programmes are that protocols provide clear guidelines to enable stable delivery infrastructures and teacher training systems to be created; and this facilitates common implementation standards, even where schools and community conditions are very disparate.
Jakmile jsou vymezeny cílové komunity (např. ve Francii se rozlišují „citlivé městské zóny“ nebo v případě škol „zóny s výchovnými prioritami“), mohou být k těmto deprivovaným skupinám nasměrovány dodatečné finanční prostředky.
In many Member States (Bulgaria, Italy, Latvia, Lithuania, Luxembourg, Austria, Romania) the content of prevention
V Irsku, na Kypru a ve Spojeném království jsou projekty selektivní prevence již realizovány ve většině těchto oblastí, Portugalsko na provádění takové strategie pracuje.
While also used in universal prevention, peer-based approaches are increasingly being reported for the delivery of selective prevention (Ireland, the Netherlands, Austria, Poland and Norway).
Dále některé členské státy (Bulharsko, Maďarsko, Litva, Polsko a Rumunsko) hlásí
Parkin and McKeganey (2000), in
(15) Viz též http://www.emcdda.europa.eu/?nnodeid=19197(16) Údaje z SQ 22 a 25.
) See also http://www.emcdda.europa.eu/?nnodeid=19197) Data from SQ 22 and 25.)
Kapitola 2: Řešení drogové problematiky v Evropě – přehled rozsáhlé intervence zaměřené na ohrožené rodiny.
Chapter 2: Responding to drug problems in Europe — an overview treatment of liver disease, has become more common, and the use of drug maintenance treatment to stabilise clients has increased.
Charakteristika ambulantně léčených uživatelů drog
Characteristics of drug users attending outpatient treatment
Přístupy založené na vrstevnických skupinách, třebaže se používají i ve všeobecné prevenci, jsou v rostoucí míře hlášeny při provádění selektivní prevence (Irsko, Nizozemsko, Rakousko, Polsko a Norsko).
As their review of peer-based approaches, concluded that the greatest impact of such schemes is on peer educators themselves, rather than the target group.
Zdá se, že tyto přístupy mohou být účinnější při změně znalostí a postojů než při změně chování.
It seems that such approaches may be more effective at changing knowledge and attitudes than in changing behaviour.
Vrstevnické projekty jsou málokdy vůbec hodnoceny, ale pokud jsou (např. Free Style v Norsku), pak typicky hodnotí pouze úspěch při náboru mladých vedoucích skupin ve školách a zda došlo k upevnění znalostí nebo postojů vedoucích skupin.
Peer projects are rarely evaluated at all, but when they are (e.g. Free Style in Norway) they typically assess only success in recruiting young leaders in schools and whether the peer leaders’ knowledge or attitudes were strengthened.
Přestože selektivní prevence nabývá na popularitě, je třeba postupovat opatrně, zvláště při zapojování rizikových mladých lidí do vrstevnických programů (Cho a kol., 2005; Dishion a Dodge, 2005), protože mezi ohroženými skupinami může dojít k negativnímu „efektu nakažení“.
Although selective prevention is gaining in popularity, caution is required, especially when involving young people at risk in peer-to-peer programmes (Cho et al., 2005; Dishion and Dodge, 2005), because negative ‘contagion effects’ can occur among vulnerable groups.
Tyto nezamýšlené efekty, které způsobí sama intervence, mohou vést ke zvýšenému užívání látek nebo rizikovému chování.
These unintended effects, which are caused by the intervention itself, can lead to increased substance use or risk behaviour.
Avšak tyto nežádoucí účinky se nevztahují pouze na selektivní prevenci, ale jsou zaznamenávány rovněž v případě osvěty v hromadných sdělovacích prostředcích i při jednotlivých preventivních akcích (viz výše).
However, such undesirable outcomes are not unique to selective prevention but are also observed in the case of mass media information provision as well as individual prevention events (see above).
V roce 2005 poskytlo dvacet z 29 evropských zemí informaci o tom, že do ambulantních středisek léčby drogové závislosti dochází 315 000 klientů.
In 2005, 20 out of 29 European countries reported information on 315 000 drug clients attending outpatient treatment centres.
Údaje pocházely z více než 4 000 léčebných zařízení.
The data came from about 4 000 treatment units.
Přibližně polovina (53 %) ambulantních klientů se léčí pro primární užívání opiátů a druhá polovina pro užívání jiných primárních drog, zvláště konopí (22 %) a kokainu (16 %).
Approximately half (53 %) of the outpatient clients are treated for primary opioid use and the other half for primary use of other drugs, in particular cannabis (22 %) and cocaine (16 %).
To, která droga je nejčastěji užívána jako primární, se mezi zeměmi liší.
The drug that is most commonly the primary drug of consumption varies between countries.
Léčebné postupy a minimalizace škod
Treatment and harm-reduction responses
Nejnovější vývoj v léčebných systémech
Recent developments in treatment systems
Léčba uživatelů drog většinou probíhá ambulantně, včetně ordinací praktických lékařů.
Most treatment of drug users takes place in outpatient settings, including general practice.
Rozšíření sítí ambulantní léčby v posledních letech pokračovalo a další geografické rozšíření proběhlo v několika zemích, včetně Bulharska, Estonska, Řecka, Litvy, Rumunska a Řecka. Naproti tomu počet lůžkových zařízení zůstal ve většině zemí neměnný.
The enlargement of outpatient treatment networks has continued in recent years, and a further geographical expansion took place in several countries, including Bulgaria, Estonia, Greece, Lithuania, Romania and Finland; in contrast, the number of inpatient facilities has remained stable in most countries.
Asi 80 % ambulantně léčených klientů jsou muži, průměrně ve věku kolem 30 let (28 let u nových pacientů v léčbě) a jejich životní podmínky jsou obecně špatné ve srovnání s běžnou populací ve stejném věku.
About 80 % of outpatient treatment clients are male, with a mean age of around 30 years (28 years among those new to treatment), and their living conditions are generally poor compared with the general population of the same age.
Kolem 60 % ambulantních klientů má pouze základní vzdělání, z toho asi jedna desetina klientů základní vzdělání ani nedokončila.
Around 60 % of outpatient clients have not achieved a level of education beyond primary, and about one tenth of those clients have not even completed primary education.
Asi polovina klientů měla před zahájením ambulantní léčby stálé zaměstnání, druhá polovina byla nezaměstnaná; většina ambulantních klientů má stálé bydlení (85 %), z nich 40 % bydlí se svými rodiči a 19 % samostatně.
Around half of the clients were in regular employment before entering outpatient treatment and the other half were unemployed; most outpatient clients are in stable accommodation (85 %), of whom 40 % live with their parents and 19 % live alone.
Významná menšina ambulantně léčených klientů (15 %) žije s dětmi, buďto samostatně nebo se svou družkou/druhem, což přestavuje komplikující skutečnost v životě uživatele drog a rizikový faktor pro děti.
A significant minority of drug outpatient clients (15 %) live with children, either alone or with their partner, representing a complicating aspect in the drug user’s life and representing a risk factor for the children.
Informace o socioekonomické situaci drogově závislých klientů v léčbě doplňují národní informace z některých zemí v rozdělení podle hlavní užívané látky.
Information on the socio-economic situation of drug clients in treatment is complemented by national information from some countries broken down by main substance used.
Například
New developments
K zemím, v nichž je geografické pokrytí území specializovanými zařízeními pro léčbu drogové závislosti velmi sporé, patří Lotyšsko, Maďarsko, Slovensko a Rumunsko.
Treatment in residential facilities, formerly the predominant approach to the treatment of heroin use in many European countries, is relatively less common nowadays, and the majority of opioid users are treated in outpatient settings.
I přes nedávné rozšíření sítě poskytovatelů služeb v Řecku a také v Maďarsku a Polsku i nadále existují pořadníky na substituční léčbu.
Residential services are, however, of growing importance in the care of elderly and long-term drug users with complex treatment needs because of the coexistence of serious somatic and psychological co-morbidity.
Právní rámce substituční léčby v Německu je 67 % uživatelů heroinu nezaměstnaných nebo ekonomicky neaktivních, ve srovnání s 53 % uživatelů kokainu a 35 % uživatelů konopí, a 74 % uživatelů opiátů má nízký stupeň vzdělání, ve srovnání s 63 % uživatelů kokainu (Sonntag a kol., 2006).
Legal frameworks of substitution treatment pharmacological treatment options have been expanded to meet the needs of specific user groups with the aim of increasing treatment coverage. For example, buprenorphine maintenance treatment is now licensed in Malta (19
V roce 2006 byl v rámci specializované sítě legislativních zpravodajů proveden průzkum zaměřený na zjištění bližších informací o zákonech a oficiálních předpisech ohledně přijímacích kritérií pro substituční léčbu a také ohledně praxe při předepisování a vydávání příslušných preparátů.
In 2006, a survey was carried out among the specialised network of legal correspondents to obtain further information about laws and official regulations regarding admission criteria for substitution treatment as well as about prescribing and dispensing practice. Results were obtained from 17 countries and complemented a 2003 report from the