natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pokud by naproti tomu založili své nároky pouze na základě zákona z roku 2003, a nikoliv navíc také na základě práva Společenství, bylo by třeba pouze jednoho soudního řízení, pro které by v každém případě zůstala právní cesta k irským pracovním soudům otevřena.
If, on the other hand, their claims were based only on the 2003 Act and not also on Community law, only one set of proceedings would be required, with recourse to the Irish labour courts being available in any event.
Podle výše uvedených úvah tak odkázání zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou, jako jsou žalobci, na právní cestu k obecným irským soudům pro období před 14. červencem 2003 a zamezení přístupu těchto žalobců k irským pracovním soudům tak představuje porušení jak zásady efektivity, tak také zásady rovnocennosti.
In accordance with the preceding remarks, therefore, both the principle of effectiveness and the principle of equivalence would be infringed if fixedterm workers such as the complainants were directed to seek legal redress in the ordinary Irish courts in respect of the period prior to 14 July 2003 and were denied access to the Irish labour courts.
Horší postavení žalobců nelze odůvodnit například tím, že pro období před 14. červencem 2003 neexistoval žádný irský prováděcí zákon ke směrnici 1999/70, jež by mohl založit příslušnost pracovních soudů.
The fact that the complainants are in a worse position cannot be justified, for example, on the ground that there was no Irish legislation to transpose Direct- ive 1999/70 in place before 14 July 2003 that could have established the jurisdiction of the labour courts, since a Member State cannot rely, as against individuals, on its own failure to transpose a directive. 39
Zamezením přístupu žalobců k irským pracovním soudům pro období před 14. čer -
It would, therefore, constitute an infringement of the principle of equivalence for the complainants to be denied access to the Irish labour courts in respect of the
Ze zásady spolupráce stanovené právem Společenství (článek 10 ES) vyplývá, že předkládající soud je povinen vykládat ustanovení o své vlastní příslušnosti, jakož i procesních podmínkách pro žaloby, které byly u něj podány, v co nejvyšším možném rozsahu ve smyslu účinné soudní ochrany práv, která procesním subjektům vyplývají ze směrnice 1999/70 a rámcové dohody 40.
It follows from the principle of Community loyalty (Article 10 EC) that the referring court must interpret the provisions relating to its own jurisdiction and the procedural rules governing actions brought before it in such a way as to ensure, wherever possible, the effective judicial protection of an individual’s rights under Directive 1999/70 and the Framework Agreement. 40
38 — Viz k tomu výše uvedené úvahy k zásadě efektivity v bodech 54 až 66 tohoto stanoviska.
38 — See, in that regard, the remarks on the principle of effectiveness in points 54 to 66 of this Opinion.
39 — Viz namísto mnoha rozsudky Ratti (bod 22) a Becker (body 24, 33 a 34) uvedené v poznámce pod čarou 30.
39 — See, by way of example, Ratti (cited in footnote 30), paragraph 22, and Becker (cited in footnote 30), paragraphs 24, 33 and 34.
40 — V tomto smyslu rozsudek Unibet (uvedený v poznámce pod čarou 16, bod 44).
40 — See, to that effect, Unibet (cited in footnote 16), paragraph 44.
Jak vyplývá z předkládacího rozhodnutí, spatřuje Labour Court v projednávaném případě také prostor pro takový výklad jeho příslušnosti v souladu s právem Společenství, který mu umožňuje prohlásit se za příslušného nejen pro období od 14. července 2003, ale také pro předcházející období a použít přitom přímo účinná ustanovení směrnice 1999/70, respektive rámcové dohody.
As the order for reference shows, the Labour Court sees some scope in the present case for its jurisdiction to be interpreted in conformity with Community law in such a way as to enable it to declare that it has jurisdiction in respect of the period not only from, but also before, 14 July 2003, and thus to apply the directly effective provisions of Directive 1999/70 or of the Framework Agreement.
mu k tomu nebyla sice ve vnitrostátním právu stanovena žádná výslovná příslušnost, ale je-li příslušný pro použití vnitrostátního prováděcího zákona přijatého později k takovému ustanovení a mohl-li se jednotlivec jinak přímo dovolávat takových ustanovení pro období před přijetím vnitrostátního prováděcího zákona pouze před ostatními vnitrostátními soudy a pouze za méně výhodných podmínek.
required to apply directly effective provisions of Community law where, although it has not been given express jurisdiction to do so under domestic law, it does have jurisdiction to apply national transposing legislation enacted subsequently in respect of those provisions, and, in respect of the period before that legislation was enacted, individuals would otherwise be able to rely directly on those provisions only before other domestic courts and only on less favourable terms.
B – K druhé otázce: zkoumání přímého účinku ustanovení 4 a 5 rámcové dohody
B — Question 2: Examination of the direct effect of Clauses 4 and 5 of the Framework Agreement
Za těchto okolností je předkládající soud podle zásad rovnosti a efektivity povinen použít přímo účinná ustanovení směrnice 1999/70, respektive rámcové dohody o pracovních smlouvách na dobu určitou v původním sporu, aby tak byla v každém jednotlivém případě zajištěna účinná ochrana práv jednotlivců vyplývající z těchto ustanovení 41.
In those circumstances, the referring court is required, in accordance with the principles of equivalence and effectiveness, to apply the directly effective provisions of Directive 1999/70 or of the framework agreement on fixedterm work in the main proceedings in order to ensure, in each case, the effective judicial protection of the rights of individuals conferred by that legislation. 41
Druhá otázka je pokládána pouze pro případ, že první otázka bude, jak navrhuji 42,
The second question is referred only in the event that Question 1 is, as I suggest, to be answered in the affirmative.
Mezitímní závěr zodpovězena kladně. Podstatou této druhé otázky předkládajícího soudu je, zda jsou ustanovení 4 bod 1 a ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou přímo použitelná, takže jednotlivec se může těchto ustanovení dovolávat před soudem.
42By the second question, the referring court asks whether Clauses 4(1) and 5(1) of the framework agreement on fixedterm work are directly applicable, so as to be capable of being relied upon by individuals before the courts.
Jako mezitímní závěr je tedy nutné konstatovat:
The following interim conclusion can therefore be drawn:
Podle zásad rovnocennosti a efektivity je vnitrostátní soud povinen použít přímo účinná ustanovení práva Společenství, pokud
In accordance with the principles of equivalence and effectiveness, a national court is
Skutečnost, že ustanovení směrnice mohou mít přímý účinek, odpovídá ustálené
It is settled caselaw that the provisions of directives may have direct
41 — Viz k tomu ještě bod 48 a poznámka pod čarou 19 tohoto stanoviska.
41 — See point 48 and footnote 19 of this Opinion.
judikatuře 43: ve všech případech, kdy se ustanovení směrnice z hlediska svého obsahu jeví jako bezpodmínečná a dostatečně přesná, se lze těchto ustanovení dovolávat při neexistenci prováděcích opatření přijatých ve lhůtách vůči jakýmkoli vnitrostátním předpisům neslučitelným se směrnicí nebo defi-nují-li práva, která jednotlivci mohou uplatňovat vůči státu 44.
44 Directly effective provi- sions of directives may also be relied upon as against the State in its capacity as employer. 45
K první části druhé otázky: ustanovení 4 rámcové dohody
First part of Question 2: Clause 4 of the Framework Agreement
První část druhé otázky [otázka 2 písm. a)] je věnována přímému účinku ustanovení 4 bodu 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou. V tomto ustanovení je zakotvena zásada zákazu diskriminace zaměstnanců zaměstnaných na dobu určitou.
The first part of Question 2 (Question 2(a)) concerns the direct effect of Clause 4(1) of the framework agreement on fixedterm work, which sets out the principle of nondiscrimination against fixedterm workers.
139 odst. 1 ES), přesto jsou nedílnou součástí směrnic Rady přijatých k jejich provedení (čl.
That caselaw can readily be applied to framework agreements since, while their content may have been agreed between management and labour at Community level (Article 139(1) EC), they are nevertheless an integral component of the directives adopted by the Council for the purposes of their implementation (Article 139(2) EC in conjunction with Article 137 EC) and have the same legal status.
2 ES ve spojení s článkem 137 ES) a sdílejí jejich právní povahu.
While the Court has already had occasion to interpret the provisions of the framework agreement on fixedterm work at issue
Zákazy diskriminace představují jeden z klasických případů použití přímého účinku práva Společenství.
The prohibition of discrimination is one of the classic examples of the application of the direct effect of Community law.
To platí nejen pro zákazy diskriminace obsažené v primárním právu – zvláště ve svobodách a ustanoveních, jako je článek 141 ES 48, ale také pro takové zákazy diskriminace, které zákonodárce
That applies not only in respect of the prohibitions of discrimination contained in primary legislation — particularly in the fundamental freedoms and in provisions such as Article 141 EC 48 — but also the prohibi-
43 — Rozsudky ze dne 4. prosince 1974, Van Duyn (41/74, Recueil, s. 1337, bod 12), Ratti (uvedený v poznámce pod čarou 30, body 19 až 23) a Becker (uvedený v poznámce pod čarou 30, body 17 až 25); viz také rozsudek Dorsch Consult (uvedený v poznámce pod čarou 17, bod 44).
43 — Case 41/74 Van Duyn [1974] ECR 1337, paragraph 12; Ratti (cited in footnote 30), paragraphs 19 to 23; and Becker (cited in footnote 30), paragraphs 17 to 25; see also Dorsch Consult (cited in footnote 17), paragraph 44.
46 — Viz k tomu rozsudky Adeneler, Marrosu a Sardino, Vassalo, jakož i Del Cerro Alonso, uvedené v poznámce pod čarou 3.
46 — See, in that regard, Adeneler, MarrosuandSardino, Vassallo and Del Cerro Alonso (all cited in footnote 3).
47 — V rozsudku Adeneler (uvedeném v poznámce pod čarou 3, body 28 a 107) opakuje Soudní dvůr pouze názor předkládajícího soudu k (neexistující) přímé účinnosti rámcové dohody, aniž by však k tomuto problému sám zaujal stanovisko.
44 — Case C-363/05 JP Morgan Fleming Claverhouse [2007] ECR I-5517, paragraph 58; see also Becker (cited in footnote 30), paragraph 25; Case 80/86 Kolpinghuis Nijmegen [1987] ECR 3969, paragraph 7; Case 103/88 Fratelli Costanzo [1989] ECR 1839, paragraph 29; and Case C-356/05 Farrell [2007] ECR I-3067, paragraph 37.
Společenství stanovil v sekundárním právu, zejména v některých pracovněprávních nebo sociálněprávních směrnicích 49.
49 application of the principle of nondiscrimination is subject.
případě podmínkou pro použití zásady zákazu diskriminace.
I agree with the referring court that the arrangements are merely to make easier the enforcement of the prohibition of discrimination and its observance in everyday work. 50
Žalovaná irská ministerstva přesto v projednávaném případě popírají přímý účinek zákazu diskriminace zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou.
Nevertheless, in the present case, the respondents contest the direct effect of the prohibition of discrimination against fixedterm employees.
Zaprvé jsou názoru, že tento zákaz diskriminace je po obsahové stránce neurčitý; to vyplývá například z použití neurčitých právních výrazů a odkazu na zásadu „poměrným dílem“ v ustanovení 4 bodě 2 rámcové dohody.
First, they take the view that that prohibition of discrimination is too vague in substance, as evidenced, for example, by the use of undefined legal terms and the reference to the principle of pro rata temporis in Clause 4(2) of the Framework Agreement.
Zadruhé s odkazem na bod 3 tohoto ustanovení uplatňují, že zákaz diskriminace není bezpodmínečný, neboť je zde ještě nutné, aby členský stát stanovil podmínky použití.
Second, they contend, by reference to Clause 4(3), that the prohibition of discrimination is not unconditional, as the arrangements for its application still need to be defined by the Member States.
Takové podmínky použití mohou být procesně technické povahy, mohou však také obsahovat ustanovení nebo pokyny týkající se obsahu, které vyvozují praktické důsledky ze zákazu diskriminace nebo znázorňují jeho dopady, například pomocí typických případů.
Such arrangements may be procedural in nature but may equally include substantive provisions or guidelines drawing out the practical consequences of the prohibition of discrimination or demonstrating its effects, perhaps by describing standard cases.
Tímto způsobem lze přihlížet ke konkrétní situaci v členských státech a k zvláštním okolnostem v určitých oblastech a zaměstnáních 51, ať již ve státních právních předpisech nebo kolektivních smlouvách.
In that way, account can be taken of the situation in each Member State and the special circumstances of particular sectors and occupations, 51whether in national legislation or in collective agreements.
Oba argumenty mě nepřesvědčují.
I am not persuaded by those arguments.
Z pouhé okolnosti, že je nutné stanovit takové podmínky použití, nelze vyvozovat, že zákaz diskriminace je podmíněn a že jednotlivec se nemůže bez stanovení uvedených
It cannot be inferred from the mere fact that such arrangements have yet to be defined that the prohibition of discrimina-
Co se nejprve týče ustanovení 4 bodu 3 rámcové dohody, nejsou „podmínky“, které musí stanovit členské státy, v žádném
As regards, first, Clause 4(3) of the Framework Agreement, the ‘arrangements’ to be defined by the Member States are certainly not a condition to which the
50 — Viz k tomu rozsudek Becker (uvedený v poznámce pod čarou 30, body 32 a 33) ve vztahu k „podmínkám“, které mají členské státy vytvořit v souvislosti s prováděním šesté směrnice o DPH.
50 — See, in that regard, Becker (cited in footnote 30), paragraphs 32 and 33, in relation to the ‘conditions’ to be established by the Member States in connection with the implementation of the Sixth VAT Directive.
Ve stejném smyslu rozsudek Reyners (uvedený v poznámce pod čarou 48, body 26 a 31) ve vztahu k jedné ze základních svobod.
Similarly, Reyners (cited in footnote 48), paragraphs 26 and 31, in relation to a fundamental freedom.
49 — Viz například rozsudky Marshall II (uvedený v poznámce pod čarou 45, bod 52), a ze dne 21. června 2007, Jonkman a další (C-231/06 až C-233/06, Sb. rozh. s.
51 — See paragraph 10 of the General Considerations of the Framework Agreement and the third paragraph in the preamble to the Agreement.
51 — Viz bod 10 obecného odůvodnění rámcové dohody a třetí pododstavec její preambule.
49 — See, for example, Marshall I (cited in footnote 45), paragraph 52, and Joined Cases C-231/06 to C-233/06 Jonkman and Others [2007] ECR I-5149, paragraph 19, on the prohibition in secondary legislation of discrimination on the ground of sex.
IMPACT podmínek dovolávat zákazu diskriminace 52. Nejsou-li stanoveny žádné podmínky použití, vyplývá požadovaná minimální ochrana pro zaměstnance v pracovním poměru na dobu určitou naopak ze samotné rámcové dohody.
52 Instead, where no arrangements for application are defined, the minimum protection required for fixedterm employees follows from the Framework Agreement itself.
Zákaz diskriminace je podle ustanovení 4 bodu 1 rámcové dohody výrazem obecné zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace a má zaměstnance chránit před tím, aby s nimi na základě jejich postavení jako zaměstnanci v pracovním poměru na dobu určitou nebylo zacházeno hůře než se srovnatelnými zaměstnanci v pracovním poměru na dobu neurčitou s ohledem na jejich pracovní podmínky.
The prohibition of discrimination under Clause 4(1) of the Framework Agreement expresses the general principle of equal treatment and nondiscrimination and is intended to protect employees from being treated less favourably — with regard to their employment conditions — on the grounds of their status as fixedterm workers by comparison with comparable permanent workers.
Použití takových požadavků pro konkrétní případ náleží ke klasickým úkolům soudů v působnosti práva Společenství.
Applying such guidance to individual cases is one of the classic examples of the work of courts within the scope of Community law.
Obecně platí, že přímý účinek ustanovení směrnice není vyloučen již proto, že směrnice ponechává členským státům k jejímu provedení určitý prostor pro uvážení 53.
It is generally the case that a provision of a directive is not precluded from having direct effect merely because the directive allows the Member States a certain discretion as to its implementation.
Takový prostor pro uvážení je dán spíše povahou směrnice, která je podle čl. 249 odst.
53Instead, such discretion is integral to a directive, which, according to the third paragraph of Article 249 EC, is binding only as to the result to be achieved and leaves the choice of form and methods to the national authorities.
3 ES závazná pouze, pokud jde o výsledek, jehož má být dosaženo, přičemž volba forem a prostředků provedení se ponechává vnitrostátním orgánům.
What determines whether the provision at issue in any given case is directly applicable must therefore be the question as to whether its content is determined with sufficient precision 54 and whether it is capable of being applied by any court. 55
Pouhá okolnost, že ustanovení práva Společenství, jako je v projednávaném případě dotčený zákaz diskriminace, je označován jako „zásada“ a jsou v něm použity neurčité právní pojmy jako „pracovní podmínky“ nebo „podmínky zaměst- nání“, nehovoří proti jeho obsahové určitosti a tím proti jeho přímému účinku 56.
The mere fact that a Community-law provision such as the prohibition of discrimination at issue here is described as a ‘principle’, and incorporates undefined legal terms such as ‘working conditions’ or ‘conditions of employment’, does not mean that that provision lacks precision as to its substance and therefore is not directly effective.
52 — Ve stejném smyslu rozsudky Reyners (uvedený v poznámce pod čarou 48, body 25, 26 a 29) a ze dne 17. září 2002, Baumbast a R (C-413/99, Recueil, s.
56Instead, any doubts as to the interpretation of such terms can be resolved by means of a reference for a preliminary ruling. 57
53 — Viz k tomu například rozsudky Becker (uvedený v poznámce pod čarou 30, bod 30), ze dne 24. března 1987, McDermott a Cotter (286/85, Recueil, s.
52 — Similarly, see Reyners (cited in footnote 48), paragraphs 25, 26 and 29; and Case C-413/99 BaumbastandR [2002] ECR I-7091, paragraphs 84 to 86, in relation to fundamental freedoms; also Becker (cited in footnote 30), paragraphs 33 and 34, in relation to a directive.
54 — Viz v tomto smyslu ještě rozsudek Pfeiffer (uvedený v poznámce pod čarou 53, bod 105).
54 — Similarly, see Pfeiffer (cited in footnote 53), paragraph 105.
56 — Viz například ustálená judikatura k „zásadě stejné odměny mužů a žen“ (článek 141 ES) od rozsudku Defrenne II (uvedeného v poznámce pod čarou 48, bod 28), jakož i ustálená judikatura k „zásadě rovného zacházení s muži a ženami“, nejen s ohledem na „pracovní podmínky“ (např. rozsudky Marshall I, uvedený v poznámce pod čarou 45, a Johnston, uvedený v poznámce pod čarou 20).
56 — See, for example, the settled caselaw on the ‘principle of equal pay for male and female workers’ (Article 141 EC) since Defrenne II (cited in footnote 48), paragraph 28, and the equally settled caselaw on the ‘principle of equal treatment for men and women’, not least in relation to ‘working conditions’, for example, Marshall I (cited in footnote 45) and Johnston (cited in footnote 20).
1585, bod 13); podobně rozsudky Marshall I (uvedený v poznámce pod čarou 45, bod 55), Marshal II (uvedený v poznámce pod čarou 53, bod 37) a stanovisko generálního advokáta Van Gervena ze dne 27. října 1993 ve věci Banks (C-128/92, Recueil, s. I-1209, bod 27).
55 — Case 131/79 Santillo [1980] ECR 1585, paragraph 13; similarly, Marshall I (cited in footnote 45), paragraph 55; Marshall II (cited in footnote 53), paragraph 37; and the Opinion of Advocate General Van Gerven in Case C-128/92 Banks [1994] ECR I-1209, point 27.
57 — V tomto smyslu rozsudek Van Duyn (uvedený v poznámce pod čarou 43, bod 14).
57 — See, to that effect, Van Duyn (cited in footnote 43), paragraph 14.
Stejně tak v projednávaném případě nevylučuje odkaz na „objektivní důvody“, které mohou odůvodnit rozdílné zacházení se zaměstnanci v pracovním poměru na dobu určitou a srovnatelnými zaměstnanci v pracovním poměru na dobu neurčitou (viz ustanovení 4 bod 1 rámcové dohody), přímý účinek zákazu diskriminace.
Nor does the reference in the present case to ‘objective grounds’, on which different treatment of fixedterm workers and com -parable permanent workers may be justified (see Clause 4(1) the Framework Agreement), preclude the direct effect of the prohibition of discrimination.
Naopak odpovídá ustálené judikatuře, že pouhá možnost odchýlit se ve výjimečných případech od ustanovení směrnice nebrání jejich přímému účinku 58.
On the contrary, it is settled caselaw that the mere fact that it is possible in exceptional cases to derogate from the provisions of directives does not deprive those provisions of direct effect. 58
Omezená doba setrvání zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou u jejich zaměstnavatele však může být právě takovým objektivním důvodem pro to, aby jim byly poskytovány určité výhody nikoliv v plném rozsahu, ale pouze poměrně (poměrným dílem) 60.
The limited period of service of fixedterm workers may, however, constitute just such an objective reason for granting them certain benefits only partly (pro rata temporis), not fully.
Zda a kdy tomu tak je, je otázkou posouzení konkrétních okolností jednotlivého případu.
60 Whether that is the case and in what circumstances is a matter of assessment of the particular facts of each case.
Na obsahové jasnosti zákazu diskriminace však nic nemění ani odkaz na zásadu „poměrným dílem“.
The clarity of the substance of the prohibition of discrimination is, in any event, equally unaffected by the reference to the principle of pro rata temporis.
V souhrnu tak zásada zákazu diskriminace stanovená v ustanovení 4 bodě 1 rámcové dohody splňuje všechny podmínky pro své přímé použití.
The principle of nondiscrimination set out in Clause 4(1) of the Framework Agreement does, as a whole, therefore, satisfy all the requirements for its direct application.
Podobnou objasňující funkci splňuje odkaz na zásadu „poměrným dílem“ s dodatkem „[j]e-li to vhodné“ v ustanovení 4 bodě 2 rámcové dohody.
The possibility of differentiation on objective grounds is recognised within the framework of all of the prohibitions of discrimination contained in Community law.
Při použití zásady zákazu diskriminace se však musí předkládající soud ujistit, že úředníky činné ve veřejné službě Irska lze skutečně ve vztahu k dočasným zaměstnancům v pracovním poměru na dobu určitou, jako jsou žalobci, považovat
In applying the principle of nondiscrimination, the referring court will, however, need to satisfy itself that the established civil servants employed in Ireland’s civil service can indeed be regarded as comparable permanent workers in relation
I-5567, bod 15), ze dne 9. září 1999, Feyrer (C-374/97, Recueil, s. I-5153, bod 24), a Pfeiffer (uvedený v poznámce 53, bod 105); ve stejném smyslu již rozsudek Marshall I (uvedený v poznámce pod čarou 45, body 53 až 55).
58 — Case C-156/91 Hansa Fleisch Ernst Mundt [1992] ECR I-5567, paragraph 15; Case C-374/97 Feyrer [1999] ECR I-5153, paragraph 24; and Pfeiffer (cited in footnote 53), paragraph 105; similarly Marshall I (cited in footnote 45), paragraphs 53 to 55.