natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Z preambule šesté směrnice vyplývá, že vlastní zdroje Společenství zahrnují „i zdroje vycházející z daně z přidané hodnoty získané uplatněním společné sazby daně na vyměřovací základ určený jednotným způsobem podle pravidel Společenství“ 14, že „by mělo být zajištěno, aby společný systém daní z obratu nediskriminoval zboží ani služby podle původu, aby tak mohlo být konečně dosaženo společného trhu umožňujícího poctivou hospodářskou soutěž a podobajícího se skutečnému vnitřnímu trhu“ 15, a že „povinnosti daňových dlužníků musí být co možná nejvíce harmonizovány, aby byl zaručen jednotný způsob vybírání daně ve všech členských státech“ 16.
From the preamble to the Sixth Direct- ive it is clear that the Communities’ own resources ‘include those accruing from VAT and obtained by applying a common rate of tax on a basis of assessment determined in a uniform manner according to Community rules’; 14that ‘it should be ensured that the common system of turnover taxes is nondiscriminatory as regards the origin of goods and services, so that a common market permitting fair competition and resembling a real internal market may ultimately be achieved’; 15and that ‘the obligations of taxpayers must be harmonised as far as possible so as to ensure the necessary safeguards for the collection of taxes in a uniform manner in all the Member States’. 16
17 — Viz, například, rozsudek ze dne 8. prosince 2005, Jyske Finans (C-280/04, Sb. rozh. s. I-10683, bod 36).
17 — See, for example, Case C-280/04 Jyske Finans [2005] ECR I-10683, paragraph 36.
18 — Rozsudek ze dne 16. září 2004, Cimber Air (C-382/02, Sb. rozh. s. I-8379, bod 24).
18 — Case C-382/02 Cimber Air [2004] ECR I-8379, paragraph 24.
14 — Druhý bod odůvodnění; osmý bod odůvodnění směrnice 2006/112/ES.
19 — See, for example, Case C-85/95 Reisdorf [1996] ECR I-6257, paragraph 24; Case C-141/96 Langhorst [1997] ECR I-5073, paragraphs 17 and 28.
15 — Čtvrtý bod odůvodnění; není obsažen v preambuli směrnice 2006/112/ES.
14 — Second recital; Directive 2006/112.
20 — Viz, například, rozsudek ze dne 21. února 1989, Komise v. Itálie (203/87, Recueil, s. 371, bod 10).
20 — See, for example, Case 203/87 Commission v Italy [1989] ECR 371, paragraph 10.
16 — Bod 14 odůvodnění; bod 45 odůvodnění směrnice 2006/112/ES.
15 — Fourth recital; not in the preamble to Directive 2006/112.16 — 14th recital; recital 45 in the preamble to Directive 2006/112.
21 — Článek 395 směrnice 2006/112/ES.
21 — Article 395 of Directive 2006/112.
– neexistovaly žádné podstatné odlišnosti v zacházení s osobami povinnými k dani, buď v rámci jednoho členského státu nebo mezi členskými státy.
— there are no significant variations in the treatment of taxable persons either within a single Member State or between Member States.
Každý členský stát je tedy povinen přijmout všechna legislativní a správní opatření k zajištění toho, aby DPH byla vybrána na jeho území v plné výši stejným způsobem jako v jiných členských státech.
Each Member State is thus under an obligation to take all legislative and administrative steps to ensure that VAT is collected in full in its territory in the same way as in other Member States.
Ačkoli uvedená povinnost není výslovně v šesté směrnici stanovena, je nutným důsledkem celého znění uvedeného ustanovení, článku 10 ES a judikatury Soudního dvora 22.
Although the obligation is not explicitly set out in the Sixth Directive, it is a necessary inference from the whole of that measure, from Article 10 EC and from the Court’s caselaw.
Ačkoli harmonizace v této oblasti není úplná a některé správní aspekty musí být ponechány členským státům, z povinností stanovených článkem 22 šesté směrnice vyplývá existence podrobné harmonizace na legislativní úrovni.
22 And, whilst harmon -isation is not total and certain administrative aspects are of necessity left to the competence of the Member States, the obligations under Article 22 of the Sixth Directive do imply detailed harmonisation at the legislative level.
Itálie nepopírá, že členské státy jsou povinny kontrolovat a ověřovat, v rozsahu odpovídajícím jejich disponibilním zdrojům, dodržování předpisů DPH osobami povinnými k dani.
Italy does not deny that Member States are required to oversee and verify, to the extent of their available resources, compliance with the VAT rules by taxable persons.
Popírá však, že sporná ustanovení překračují meze legitimního prostoru pro uvážení, který jí přísluší při plnění uvedených funkcí.
It denies however that the disputed provisions overstep the bounds of the legitimate latitude accorded to them in the exercise of those functions.
Je tedy třeba nejprve přezkoumat praktické důsledky uvedených ustanovení.
Consequently, it is necessary first to examine the practical effects of those provisions.
Na základě uvedené harmonizace členské státy odpovídají za ověřování daňových přiznání, účetních výkazů a jiných relevantních dokumentů a za výpočet a výběr dlužné daně.
Pursuant to that harmonisation, Member States are responsible for verifying tax returns, accounts and other relevant documents, and for calculating and collecting the tax due.
Mají určitý prostor pro uvážení, pokud jde o co nejúčelnější a nejspravedlivější použití zdrojů, které mají k dispozici při uplatňování daně, přinejmenším v jednotlivých případech, avšak tento prostor pro uvážení je v každém případě omezen nutností zajistit, aby
They have a certain latitude as to how most effectively and most equitably to deploy the resources at their disposal when applying the tax, at least on a case-by-case basis, but that latitude is limited in any event by the need to ensure that
Účinky sporných ustanovení
Effects of the disputed provisions
– byly účinně vybírány vlastní zdroje Společenství, a
— the Community’s own resources are collected efficiently, and
22 — Itálie i Komise uvádějí věc C-128/05, Komise v. Rakousko (rozsudek ze dne 28. září 2006, C-128/05, Sb. rozh. s.
22 — Both Italy and the Commission have cited Case C-128/05 Commission v Austria [2006] ECR I-9265, in which the Court found that Austria was in breach of its obligations by excluding certain international transport operators entirely from VAT obligations.
I-9265), kde Soudní dvůr určil, že Rakouská republika tím, že zprostila některé provozovatele mezinárodní přepravy v plném rozsahu povinností v oblasti DPH, porušila své povinnosti. Viz rovněž rozsudek ze dne 14. září 2006, Stradasfalti (C-228/05, Sb. rozh. s.
See also Case C-228/05 Stradasfalti [2006] ECR I-8391, especially at paragraph 66; in that case, the Court stressed that Italy could not unilaterally impose on taxable persons a derogation from the right to deduct.
Komise tvrdí, že spornými ustanoveními jsou právní vztahy, jež jsou běžně spojeny s povinností platit DPH, nahrazeny novými vztahy, které uvedenou povinnost zcela ruší a nahrazují ji jinou povinností platit částky zcela nesouvisející s těmi, jež by měly být vyměřeny a odvedeny na základě běžných předpisů o DPH.
The Commission submits that the contested provisions replace the normal legal relationships surrounding VAT liability with new relationships which definitively extinguish that liability, substituting for it a different obligation to pay amounts quite unrelated to those which should have been assessed and accounted for under the normal VAT rules.
Popisuje amnestii jako „obecné, indiferentní a předchozí“ vzdání se práva na ověření a dodatečné vyměření daně, přičemž podle směrnice by jakékoli ustanovení o osvobození osob
It describes the amnesty as a ‘general, indiscriminate and prior’ renunciation of the right of verification and reassessment, whereas under the directive any
KOMISE v. ITÁLIE povinných k dani mělo být posouzeno případ od případu.
COMMISSION v ITALY amnesty arrangement with taxable persons should be decided on a case-by-case basis.
Dochází navíc k vážnému narušení zásady neutrality DPH a rovnosti zacházení s osobami povinnými k dani.
Furthermore, there is serious disruption of the principle of VAT neutrality and of equality of treatment as between taxable persons.
mezi zdanitelnými vstupy a zdanitelnými výstupy) než byla přiznána původně, a) musí zaplatit částku odpovídající dlužné DPH z dodatečně přiznané částky (nejméně však 300 eur) a b) získává imunitu, pokud jde o jakékoli dodatečné vyměření její daně na výstupu za dané období, a to až do výše dvojnásobku částky uhrazeného doplatku DPH.
VAT due on the additional amount (subject to a minimum of EUR 300) and (b) he gains immunity from any further reassessment of his output tax for that year, up to a limit of twice the amount of the additional VAT now paid.
Je třeba připomenout, že dotčená ustanovení jsou složitá a že se účastníci v průběhu řízení neshodli ohledně jejich praktických účinků.
It has to be acknowledged that the provisions are complex, and the parties have in the course of the proceedings disagreed over their practical effects.
Na základě jejich odpovědí na žádosti Soudního dvora o přesnější informace však mám za to, že je lze shrnout následovně.
However, in the light of their answers to requests from the Court for more precise information, I believe those effects may be summarised as follows.
Postup stanovený v článku 9 vede k odlišným výsledkům v závislosti na tom, zda bylo původně podáno přiznání, či nikoli, a na výši odečtené DPH na vstupu.
The Article 9 procedure leads to different results depending on whether a return had originally been filed or not, and on the amount of input VAT deducted.
Platba však musí být uhrazena za každé z dotčených období (bez ohledu na to, zda bylo pro dané období podáno přiznání, či nikoli a zda takové přiznání bylo správné, či nikoli) a žádné další odpočty nejsou možné.
However, a payment must be made in respect of each of the years concerned (whether a return was filed for that year or not, and whether any such return was accurate or not), and no further deductions are possible.
Pokud jde o období, za něž bylo přiznání podáno, výše platby je rovna součtu částky od 1 % do 2 % původně odečtené DPH na vstupu a částky od 1 % do 2 % původně přiznané DPH na výstupu pro dané období 23, nejméně však 500, 600 nebo 700 eur, v závislosti na výši dotčeného obratu.
For years in respect of which a return was filed, the payment is equal to between 1 and 2% of the input VAT initially deducted plus between 1 and 2% of output VAT initially declared for the year, 23 subject to a minimum of EUR 500, 600 or 700, depending on the amount of turnover concerned.
Za každé období, pro něž nebylo původně podáno přiznání, se hradí paušální částka ve výši 1 500 eur pro fyzické osoby a 3 000 eur pro společnosti, bez ohledu na skutečnou výši nepřiznané částky.
For each year in respect of which no returns were originally filed, a flatrate sum of EUR 1 500 for individuals, and EUR 3 000 for companies, is payable, regardless of the actual amount of underdeclaration or non-declaration.
Pokud osoba povinná k dani nepodala přiznání k DPH za žádné z dotčených daňových období, nemůže využít amnestii podle čl. 8 odst.
If a taxable person has filed no VAT returns at all for any of the tax years in question, he cannot benefit from the amnesty under Articles 8(4) or 9.
4 nebo článku 9. Může však využít ustanovení o amnestii podle článku 8 nebo článku 9, pokud a) podala (úplné nebo neúplné) přiznání za kterékoli z dotčených daňových období, ale nikoli za ostatní období, nebo b) podala přiznání za všechna dotčená daňová období, ale některá nebo všechna tato přiznání byla neúplná nebo nesprávná.
However, he may benefit from the amnesty provisions in either Article 8 or Article 9 if he has (a) filed (complete or incomplete) returns for any of the tax years in question but none for other years, or (b) filed returns for all of the tax years in question, but some or all of those returns are incomplete or inaccurate.
Na základě výše uvedených ustanovení, osoba povinná k dani, která využije postup
On that basis, a taxable person using the procedure under Article 8 will pay an
23 — Uvedený podíl je ještě nižší v případě dlužných částek přesahujících 11 600 000 eur, které jsou sníženy o 80 % – tedy na 0,2 % původně přiznané daně na vstupu nebo na výstupu.
23 — The percentage falls even lower for amounts payable in excess of EUR 11 600 000, which are reduced by 80% — thus to 0.2% of the input and/or output tax initially declared.
Pokud osoba povinná k dani podá za určité daňové období dodatečné přiznání na základě postupu stanoveného v článku 8 a takové dodatečné přiznání vykazuje vyšší částku zdanitelné přidané hodnoty (rozdíl
When, in respect of a particular tax year, a taxable person files a supplementary return under the Article 8 procedure, showing a greater amount of taxable added value (difference between taxed inputs and taxable outputs) than that originally declared, then (a) he must pay an amount equal to the
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY E. SHARPSTON – VĚC C-132/06 patrně výhodný, neboť zajišťuje imunitu proti dalšímu šetření výměnou za úhradu poloviny splatné částky DPH.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-132/06 procedure appears advantageous, providing immunity from further investigation in exchange for payment of half the amount of VAT due.
V případech, kde je míra podhodnocení nebo nepřiznání vyšší (a tedy spíše důsledkem úmyslného podvodu), postup podle článku 9 zajišťuje imunitu výměnou za úhradu částky odpovídající menšímu (a v extrémních případech zanedbatelnému 24) podílu dlužné, ale nepřiznané daně.
Where it has been more extensive (and thus perhaps more likely to be due to intentional fraud), the Article 9 proced- ure will provide immunity in exchange for payment of an amount equivalent to a smaller (and in extreme cases, vanishingly small 24) proportion of the tax due but not accounted for.
podle článku 8, zaplatí částku rovnou celé dlužné DPH z dříve nepřiznané, ale nyní přiznané, přidané hodnoty – pouze však za období, za něž nepředložila úplné a správné přiznání.
amount equal to the full VAT due on his previously undeclared, but now declared, added value — but only in respect of years for which he has not submitted a full, accur- ate return.
Je tak chráněna proti jakémukoli dodatečnému vyměření dlužných částek až do výše dvojnásobku této částky.
However, he is thereby protected from any further reassessment in respect of amounts due up to double that amount.
Je tedy patrně nepravděpodobné, že by v praxi přiznala více než polovinu své dříve nepřiznané přidané hodnoty.
It therefore seems unlikely, in practice, that he will declare more than half of his previously undeclared added value.
Daňové úřady tak získají nejvýše polovinu skutečně dlužné daně a zříkají se jakékoli možnosti získat druhou polovinu.
The tax authorities will then recover up to half the tax actually due while renouncing any possibility of recovering the other half.
Na základě postupu podle článku 9 musí osoba povinná k dani uhradit platbu za každé daňové období spadající do dotčeného období, bez ohledu na to, zda bylo pro dané daňové období podáno přiznání, či nikoli.
A taxable person using the Article 9 procedure must make a payment in respect of each year during the period concerned, whether an accurate return was originally made for that year or not.
Pokud bylo přiznání (správné nebo nesprávné) podáno, odpovídá výše platby malému podílu (do 2 %) původně přiznané částky daně na vstupu a na výstupu; pokud nebylo přiznání podáno, jedná se o paušální částku ve výši 1 500 eur nebo 3 000 eur, bez ohledu na výši nepřiznané DPH.
If a return (accur ate or inaccurate) was made, then the payment is a small proportion (up to 2%) of the amount of input and output tax initially declared; if no return was made, it is a flatrate sum of EUR 1 500 or EUR 3 000, regardless of the amount of VAT left undeclared.
V každém případě získává osoba povinná k dani imunitu, pokud jde o dodatečné vyměření daně.
In either case, the taxable person gains immunity from further reassessment.
Komise zdůrazňuje, že podle článku 9 se může jakákoli osoba povinná k dani vyhnout jakémukoli riziku ověření nebo dodatečného vyměření daně ve vztahu k po sobě jdoucím daňovým obdobím, výměnou za platbu zcela nesouvisející s částkou DPH, která by byla obvykle splatná ve výši 20 %.
The Commission stresses that under Article 9 any taxable person may eliminate any risk of verification or reassessment in respect of a series of tax years, in exchange for a payment quite unrelated to the amount of VAT normally due at the rate of 20%.
Amnestie podle článku 8 rovněž chrání osobu povinnou k dani před dalším ověřením nebo dodatečným vyměřením, i když výměnou za vyšší platbu.
The amnesty under Article 8 also protects the taxable person from further verification or reassessment, albeit in exchange for a higher payment.
Komise má za to, že takové obecné vzdání se ověřování daňovými úřady vážně narušuje neutralitu společného systému DPH.
Such a wholesale renunciation by the tax authorities of their powers of verification seriously distorts, in the Commission’s view, the neutrality of the common VAT system.
Různé osoby povinné k dani podléhají velmi rozdílnému zacházení, pokud jde o srovnatelná plnění, což dále vede k narušení poctivé hospodářské soutěže.
Different taxable persons are subjected to very different treatment in respect of comparable transactions, which in turn undermines fair competition.
24 — Komise uvádí případ, kdy osoba povinná k dani nepřiznala žádnou částku v průběhu daného daňového období, během něhož měla odvést částku ve výši 600 000 eur.
24 — The Commission cites the case of a taxable person having failed to submit any declaration in a given tax year, in which he should have accounted for EUR 600 000.
Na základě postupu podle článku 9 činí nejvyšší částka splatná za účelem získání úplné imunity 3000 eur – výsledná ztráta pro daňové orgány činí 597 000 eur.
Under the Article 9 procedure, the maximum payable in order to benefit from complete immunity is EUR 3 000 — a definitive loss for the tax authorities of EUR 597 000.
Dodávám, že podíl ušlé daně mohl být ještě vyšší, neboť dotčené ustanovení upravuje i platby přesahující 11 600 000 eur.
I would add that the proportion lost might be even more exorbitant, since the provision explicitly envisages payments in excess of EUR 11 600 000.
Má-li osoba povinná k dani možnost volby mezi oběma postupy (a hodlá jeden z nich použít), je přiměřené předpokládat, že zvolí méně nákladný postup.
Where a taxable person has a choice between the two procedures (and wishes to make use of one or other of them), it is reasonable to assume that he will opt for that which costs him less.
V případech, kdy je míra podhodnocení přiznané částky nebo nepřiznání nízká (a je tedy pravděpodobnější, že byla způsobena chybou v dobré víře), je postup podle článku 8
Where the degree of underdeclaration or non-declaration has been limited (and thus perhaps more likely to be due to honest error), the Article 8
Omezení ustanovení o amnestii
Limitations on the amnesty provisions
Komise popisuje spornou amnestii jako obecné, indiferentní a předchozí vzdání se práva na ověření a vyměření daně, zatímco italská vláda upozorňuje na řadu omezení možnosti využít ustanovení o amnestii.
The Commission describes the contested amnesty as a general and indiscriminate renunciation of the right of verification and reassessment, whereas the Italian Government draws attention to a number of limitations on the availability of the amnesty provisions.
Tato omezení jsou podle jejího názoru významná a znamenají, že amnestii nelze charakterizovat jako obecnou nebo indiferentní.
Those limitations are, in its view, significant and mean that the amnesty cannot be described as general or indiscriminate.
Opět nemohu než souhlasit s Komisí, že legislativní úprava, na jejímž základě poctiví a pozorní podnikatelé odvádějí DPH v plné výši, zatímco nepoctiví či nedbalí podnikatelé se mohou vyhnout jakékoli další kontrole výměnou za úhradu nejvýše jedné poloviny a případně i podstatně nižší části skutečně dlužné DPH, není v souladu s povinnostmi uloženými členským státům zejména články 2 a 22 šesté směrnice.
Again, I can only agree with the Commission that a legislative arrangement under which honest and assiduous traders account for VAT in full whereas fraudulent or negligent traders can escape any further scrutiny in exchange for a payment of at most half, and possibly very much less, of the VAT actually due is not in compliance with the obligations imposed on Member States by, in particular, Articles 2 and 22 of the Sixth Directive.
Konkrétněji, úprava vyplývající z článku 9 italského finančního zákona na rok 2003 zcela opomíjí podrobná ustanovení článku 22 šesté směrnice zmiňovaná Komisí 25, neboť nezahrnují prohlášení o skutečně provedených plněních a dlužné částky nejsou nijak spojeny s daní, která by měla být z takových plnění odvedena.
More specifically, the arrangements under Article 9 of the Italian Finance Law for 2003 completely disregard the detailed provisions of Article 22 of the Sixth Directive cited by the Commission 25in that they do not involve a declaration of transactions actually effected and in that the sums payable are not linked in any way to the tax which should have been accounted for on those transactions.
Komise rovněž správně podotýká, že dotčená amnestie je zcela indiferentní v tom smyslu, že nerozlišuje mezi náhodným a pravidelným přiznáváním nižších částek, mezi malými a velkými částkami, či mezi nedbalostí a podvodem.
And, as the Commission rightly points out, the amnesty is quite indiscriminate in that it makes no distinction between occasional and regular underdec -laration, between small sums and large, or between negligence and fraud.
Zaprvé, amnestii nemohou využít osoby povinné k dani, které původně nepodaly přiznání k DPH za žádné z dotčených daňových období 26.
First the amnesty is not available to taxable persons who did not initially submit any VAT returns at all for any of the tax years concerned.
Komise namítá, že tato okolnost je svou povahou zanedbatelná.
26That situation, the Commission replies, is by its nature purely marginal.
Lze totiž jen doufat, že taková okolnost není běžná, a Itálie ostatně nezpochybnila, že se jedná o „zanedbatelnou“ skutečnost.
One may indeed hope that such a situation is uncommon, and Italy has not taken issue with its description as ‘marginal’.
V praxi mohou jakékoli větší podniky, mají-li v úmyslu podvést daňové úřady, předložit dostatečně věrohodná přiznání, aby se vyhnuly jejich pozornosti.
In practice, businesses of any appreciable size may well, even if they wish to defraud the tax authorities, submit sufficiently plaus -ible returns to avoid attracting attention.
25 — Viz body 8 až 10 tohoto stanoviska.
25 — See points 8 to 10 above.
9 odst. 14 písm. c).
26 — Articles 8(4) and 9(14)(c).
Je navíc pravděpodobné, že u mnoha protiprávních činností nebude DPH vůbec přiznána, i pokud takové činnosti v zásadě podléhají dani 28.
In addition, it is probable that many illegal activities will not be declared at all for VAT purposes, even where in principle they are subject to the tax. 28
Mám tedy za to, že v konečném důsledku není pravděpodobné, že by vyloučení osob povinných k dani, které nepodaly přiznání za žádné z dotčených daňových období, mělo podstatný účinek z hlediska počtu osob, které amnestie využívají nebo chtějí využít.
On balance, therefore, it seems to me unlikely that the exclusion of taxable persons who have failed to submit any return at all for any of the tax years concerned will have a significant effect on the numbers benefiting or seeking to benefit from the amnesty.
Italská vláda zadruhé argumentuje, že amnestii nelze využít v případě, kdy již byly zjištěny nesrovnalosti 30.
Second, the Italian Government argues that the amnesty is not available where irregularities have already been brought to light. 30
Komise namítá, že vyloučení není úplné – v některých případech lze využít jiného postupu vyrovnání závazků podle článků 15 a 16 zákona č.
But such reasoning does not hold true for the invisible, or underground, economy, which has been estimated at over 26% of GDP in Italy. 29