natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Zaprvé je důvodné připomenout, že ačkoliv Soudní dvůr nemůže v souladu s ustálenou judikaturou v rámci řízení o předběžné otázce rozhodovat o otázkách, které spadají do vnitrostátního práva členských států, ani o souladu vnitrostátních ustanovení s právem Společenství, přesto může podat výklad práva Společenství, který umožní vnitrostátnímu soudu rozhodnout spor, který mu byl předložen (viz zejména rozsudky ze dne 23. listopadu 1989, Eau de Cologne & Parfümerie-Fabrik 4711, C-150/88, Recueil, s. I-3891, bod 12, jakož i ze dne 21. září 2000, Borawitz, C-124/99, Recueil, s. I-7293, bod 17). 12
First, it must be borne in mind that, in accordance with settled caselaw, although in a reference for a preliminary ruling the Court cannot give a ruling either on questions which fall within the national law of the Member States or on the compatibility of national provisions with Community law, it can, however, supply a ruling on the interpretation of Community law so as to enable the national court to decide the case before it (see, inter alia, Case C-150/88 Eau de Cologne & Parfümerie-Fabrik 4711 [1989] ECR 3891, paragraph 12, and Case C-124/99 Borawitz [2000] ECR I-7293, paragraph 17). 12
Je tak třeba usoudit, že podstatou položené otázky předkládajícího soudu je, zda článek 28 ES a článek 7 směrnice 76/768 brání vnitrostátnímu ustanovení, které zavazuje dovozce kosmetických prostředků sdělit ministerstvu zdravotnictví a kraji zejména jméno nebo obchodní název podniku, jeho sídlo a sídlo jeho výrob-
It must also be remembered that, in the question referred, the national court is asking, in essence, whether Article 28 EC and Article 7 of Directive 76/768 preclude a national provision which requires the importer of cosmetic products to communicate to the Ministry of Health and to the Region, inter alia, the name or corporate
ROBY PROFUMI ního závodu, jakož i úplný a podrobný seznam látek použitých a látek obsažených v uvedených prostředcích.
ROBY PROFUMI name of the business, its registered office and that of the manufacturing plant and a full and detailed list of the substances used and contained in those products.
Jak přitom Soudní dvůr již rozhodl, pokud je otázka předmětem harmonizace na úrovni Společenství, vnitrostátní právní předpisy, které se jí týkají, musejí být posouzeny s ohledem na ustanovení tohoto harmonizačního předpisu, a nikoliv na ustanovení Smlouvy o ES (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Eau de Cologne & Parfümerie-Fabrik 4711, bod 28; rozsudky ze dne 12. října 1993, Vanacker a Lesage, C-37/92, Recueil, s. I-4947, bod 9, jakož i ze dne 13. prosince 2001, DaimlerChrysler, C-324/99, Recueil, s. I-9897, bod 32). 15
As the Court has already held, when the question referred concerns harmonisation at Community level, the national measures relating thereto must be assessed in the light of the provisions of that harmonising measure and not those of the EC Treaty (see, to that effect, Eau de Cologne & Parfümerie-Fabrik 4711, paragraph 28; Case C-37/92 Vanacker and Lesage [1993] ECR I-4947, paragraph 9, and Case C-324/99 Daimler-Chrysler [2001] ECR I-9897, paragraph 32). 15
Z toho vyplývá, že Soudní dvůr se při odpovědi na předběžnou otázku musí omezit na výklad směrnice 76/768.
It follows that, in order to reply to the question referred, the Court must restrict itself to the interpretation of Directive 76/768.
Odpověď Soudního dvora
Reply of the Court
Nejprve je třeba konstatovat, že zákonodárce Společenství přijetím směrnice 76/768 zamýšlel uvést do souladu cíl volného pohybu kosmetických prostředků a cíl ochrany veřejného zdraví (viz rozsudek ze dne 13. září 2001, Schwarzkopf, C-169/99, Recueil, s. I-5901, bod 27).
It should, first, be stated that, in adopting Directive 76/768, the Community legislature sought to reconcile the objective of achieving the free movement of cosmetic products and that of safeguarding public health (see Case C-169/99 Schwarzkopf [2001] ECR I-5901, paragraph 27).
Jak totiž vyplývá z druhého a třetího bodu odůvodnění směrnice 76/768, zákonodárce Společenství měl za to, že rozdíly mezi vnitrostátními ustanoveními týkajícími se kosmetických prostředků zavazují výrobce ke změnám výroby podle členského státu, pro který jsou výrobky určeny, a že tyto změny jsou překážkou obchodu s uvedenými výrobky, nicméně konstatoval, že tato vnitrostátní ustanovení sledují cíl ochrany veřejného zdraví, a že v důsledku toho se harmonizace Společenství v této oblasti musí inspirovat stejným cílem.
As is clear from the second and third recitals in the preamble to Directive 76/768, the Community legislature, although finding that the differences between national laws on cosmetic products obliged Community cosmetic producers to vary their production according to the Member State for which the products were intended and that those differences impeded free movement of those products, concluded that those national provisions had the aim of safeguarding public health and that, consequently, Community harmonisation in that area must pursue the same objective.
Úpravy vnesené později do směrnice 76/768 byly vedeny týmiž úvahami (viz výše uvedený rozsudek Schwarzkopf, bod 28).
The amendments subsequently made to Directive 76/768 were guided by those same considerations (see Schwarzkopf, paragraph 28).
7 odst. 1, podle níž členské státy nesmějí odmítnout, zakázat nebo omezit uvedení na trh jakýchkoli kosmetických prostředků, které splňují požadavky této směrnice a jejích příloh.
The rules laid down by Directive 76/768 include the obligation, laid down in Article 7(1), on Member States not to refuse, prohibit or restrict the marketing of any cosmetic products which comply with the requirements of that directive and the annexes thereto.
Toto ustanovení, které se nachází v rámci směrnice směřující zejména k zajištění svobody pohybu kosmetických prostředků, jak vyplývá zejména z druhého a třetího bodu jejího odůvodnění, sleduje také cíl ochrany zdraví lidí ve smyslu článku 30 ES (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Estée Lauder, bod 25).
That provision, which is incorporated in a directive primarily designed (according to, in particular, the second and third recitals in its preamble) to ensure freedom of trade in cosmetic products, also seeks to protect human health, within the meaning of Article 30 EC (see, to that effect, Estée Lauder, paragraph 25).
7 odst. 3 směrnice 76/768, musí však respektovat zásadu proporcionality (viz v tomto smyslu výše uvedené rozsudky Unilever, bod 27; Estée Lauder, bod 26, jakož i Linhart a Biffl, bod 26).
The measures which the Member States are required to take for the implementation of Article 7(3) of Directive 76/768 must however be consistent with the principle of proportionality (see, to that effect, Unilever, paragraph 27; Estée Lauder, paragraph 26, and Linhart and Biffl, paragraph 26).
V projednávaném případě z vnitrostátních právních předpisů, které jsou předmětem věci v původním řízení, vyplývá, že dovozci kosmetických prostředků musí sdělit orgánům odpovídajícím za ochranu zdraví a života lidí jméno nebo obchodní název výrobce, jeho sídlo a sídlo jeho výrobního závodu, jakož i úplný a podrobný seznam látek obsažených ve výrobku uváděném na trh.
In this instance, in the case in the main proceedings, it is clear from the national legislation that importers of cosmetic products are required to communicate to the authorities responsible for protection of health and life of humans the name or corporate name of the manufacturer, its registered office and that of the manufacturing plant and a full and detailed list of the substances contained in the product being marketed.
Tato sdělovací povinnost umožňuje příslušným orgánům v případě potíží předat lékařské službě co nejrychleji informaci nezbytnou pro rychlé a účinné ošetření.
That obligation to provide information allows the competent authorities, in the event of difficulties, to send to the medical services as quickly as possible the necessary information for prompt and appropriate treatment.
7 odst. 3 směrnice 76/768, neboť zajišťuje, aby příslušné vnitrostátní orgány měly k dispozici podrobnou informaci o dotčeném výrobku.
Such an obligation to provide information is proportionate to the objective of protecting human health, contained in Article 7(3) of Directive 76/768, since it ensures that the competent national authorities have at their disposal detailed information on the relevant product.
Pouze na základě této informace tak bude možno předepsat vhodné ošetření.
It is only on the basis of that information that appropriate treatment can be prescribed.
S ohledem na výše uvedené je třeba odpovědět tak, že článek 7 směrnice 76/768 nebrání vnitrostátnímu ustanovení, které v zájmu rychlého a účinného lékařského ošetření v případě potíží zavazuje dovozce kosmetických prostředků sdělit ministerstvu zdravotnictví a kraji jméno nebo obchodní název podniku, jeho sídlo a sídlo jeho výrobního závodu, jakož i úplný a podrobný seznam látek použitých a látek obsažených v uvedených prostředcích.
Having regard to the foregoing, the reply must be that Article 7 of Directive 76/768 does not preclude a national provision which, in the interests of prompt and appropriate medical treatment in the event of difficulties, requires the importer of cosmetic products to communicate to the Ministry of Health and to the Region the name or the corporate name of the business, its registered office and that of the manufacturing plant, and a full and detailed list of the substances used and the substances contained in those products.
Článek 7 směrnice Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků, ve znění směrnice Rady 93/35/EHS ze dne 14. června 1993, nebrání vnitrostátnímu ustanovení, které v zájmu rychlého a účinného lékařského ošetření v případě potíží zavazuje dovozce kosmetických prostředků sdělit ministerstvu zdravotnictví a kraji jméno nebo obchodní název podniku, jeho sídlo a sídlo jeho výrobního závodu, jakož i úplný a podrobný seznam látek použitých a látek obsažených v uvedených prostředcích.
Article 7 of Council Directive 76/768/EEC of 27 July 1976 on the approximation of the laws of the Member States relating to cosmetic products, as amended by Council Directive 93/35/EEC of 14 June 1993, does not preclude a national provision which, in the interests of prompt and appropriate medical treatment in the event of difficulties, requires the importer of cosmetic products to communicate to the Ministry of Health and to the Region the name or the corporate name of the business, its registered office and that of the manufacturing plant, and a full and detailed list of the substances used and the substances contained in those products.
Věc C-294/06
Case C-294/06
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)] „Dohoda o přidružení EHS-Turecko – Volný pohyb pracovníků – Rozhodnutí Rady přidružení č.
(Reference for a preliminary ruling from the Court of Appeal (England and Wales) (Civil Division))
1/80 – Článek 6 odst. 1 první odrážka – Pracovník působící na řádném trhu práce – Povolení ke vstupu pro studenta nebo osobu vykonávající práci au pair – Vliv na právo pobytu“
(EEC-Turkey Association Agreement — Freedom of movement for workers — Decision No 1/80 of the Association Council — First indent of Article 6(1) — Worker duly registered as belonging to the labour force — Leave to enter as a student or as an au pair — Effect on the right to remain)
Stanovisko generální advokátky J. Kokott přednesené dne 18. července 2007 . .
Opinion of Advocate General Kokott delivered on 18 July 2007 . . . . .
Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 24. ledna 2008 . . . . . . .
Judgment of the Court (Third Chamber), 24 January 2008 . . . . . . .
Mezinárodní dohody – Dohoda o přidružení EHS-Turecko – Volný pohyb osob – Pracovníci – Právo tureckých státních příslušníků na prodloužení povolení k pobytu
International agreements — EEC-Turkey Association Agreement — Freedom of movement for persons — Workers — Right of Turkish nationals to an extension of their leave to remain
SHRNUTÍ – VĚC-294/06 rozhodnutí č. 1/80, nemohou být zbaveni práv, která jim toto ustanovení přiznává odstupňovaně v závislosti na délce trvání jejich závislé činnosti.
SUMMARY — CASE C-294/06 in the three indents of Article 6(1) of Decision No 1/80, they cannot be deprived of the rights which that provision progressively grants them on the basis of the duration of their paid employment.
Tato okolnost nemůže v důsledku toho bránit uvedenému státnímu příslušníkovi, aby se dovolával tohoto ustanovení k tomu, aby dosáhl prodloužení svého pracovního povolení a získal právo pobytu, které s ním souvisí.
Accordingly, that fact cannot prevent that national from being able to rely on that provision for the purposes of obtaining renewed permission to work and a corollary right of residence.
6 odst. 1 dotčeného rozhodnutí, se totiž nezohledňuje účel povolení vstupu dotyčných osob na území dotčeného členského státu, jelikož tento článek neváže uznání práv, která uděluje tureckým pracovníkům, na žádnou podmínku týkající se důvodu, pro který jim bylo právo vstupu, právo být zaměstnán a právo pobytu původně přiznáno.
In order to determine whether Turkish nationals meet the conditions laid down in Article 6(1) of the decision in question, no account is to be taken of the aim pursued in permitting the persons concerned to enter the Member State in question, since that article does not make recognition of the rights which it confers on Turkish workers subject to any condition connected with the reason for which the right to enter, work or reside was initially granted.
Za těchto podmínek nelze mít za to, že student nebo osoba vykonávající práci au pair může obejít právní předpisy hostitelského členského státu k postupnému získání neomezeného práva přístupu na pracovní trh tohoto státu, jelikož tyto osoby vykonávají pouze právo výslovně stanovené rozhodnutím č. 1/80.
In those circumstances, it cannot be accepted that a student or au pair could circumvent the legislation of the host Member State, in order progressively to obtain an unlimited right of access to the labour market of that State, since they are merely exercising a right expressly provided for in Decision No 1/80.
Jinak by tomu bylo pouze tehdy, pokud by tyto osoby získaly podvodně právo vstupu na území členského státu a předstíraly by nepravdivě, že mají úmysl studovat nebo vykonávat práci au pair.
It would only be otherwise if they had fraudulently obtained a right of entry into the territory of a Member State by falsely claiming that they intended to study or act as an au pair.
(viz body 40, 45–46, 49 a výrok)
(see paras 40, 45, 46, 49, operative part)
PAYIR A DALŠÍ
PAYIR AND OTHERS
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKYJULIANE KOKOTT přednesené dne 18. července 2007 1
OPINION OF ADVOCATE GENERAL
1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení (dále jen „rozhodnutí č.
Community and Turkey (‘the Association Agreement’) was signed in Ankara on 12 September 1963 by the Republic of Turkey of the one part and the Member States of the EEC and the Community of the other part, and was concluded, approved and confirmed on behalf of the Community by Council Decision 64/732/EEC of 23 December 1963. 2
II – Právní rámec
II — Legal context
Článek 36 dodatkového protokolu k dohodě zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem ze dne 23. listopadu 1970 stanoví, že Rada přidružení stanoví nutná pravidla k zajištění postupného zavádění volného pohybu pracovníků mezi členskými státy Společenství a Tureckem v souladu se zásadami uvedenými v článku 12 dohody o přidružení.
Under Article 36 of the Additional Protocol to the Association Agreement of 23 November 1970, the Association Council is to lay down the rules necessary for the securing by progressive stages of freedom of movement for workers between the Member States of the Community and Turkey on the basis of Article 12 of the Association Agreement.
Dohoda zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a Tureckem (dále
The Agreement establishing an Association between the European Economic
Rada přidružení podle toho přijala rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení 3.
The Association Council accordingly adopted Decision No 1/80 of 19 September 1980 on the development of the Association. 3
— je oprávněn v tomto členském státě po čtyřech letech řádného zaměstnání k volnému přístupu k jakékoli zaměstnanecké činnosti dle svého výběru.“ (neoficiální překlad)
— shall enjoy free access in that Member State to any paid employment of his choice, after four years of legal employment.’
Aniž jsou dotčena ustanovení článku 7 o volném přístupu jeho rodinných příslušníků k zaměstnání, turecký pracovník působící na řádném trhu práce v členském státě:
Subject to Article 7 on free access to employment for members of his family, a Turkish worker duly registered as belonging to the labour force of a Member State:
— má právo v tomto členském státě po třech letech řádného zaměstnání a s výhradou přednosti, která bude poskytnuta pracovníkům z členských států Společenství, odpovědět na jinou nabídku ve stejné profesi u zaměstnavatele dle svého výběru učiněnou za obvyklých podmínek a zaregistrovanou u pracovních úřadů tohoto členského státu;
— shall be entitled in that Member State, after three years of legal employment and subject to the priority to be given to workers of Member States of the Community, to respond to another offer of employment, with an employer of his choice, made under normal conditions and registered with the employment services of that State, for the same occupation;
3 — Rozhodnutí nebylo zveřejněno v Úředním věstníku.
3 — The decision was not published in the Official Journal.
Je dostupné v dokumentu „Dohoda o přidružení a protokoly EHS-Turecko a další základní texty, Úřad pro úřední tisky Evropských společenství, Brusel 1992“.
It is available in EEC-Turkey Association Agreement and Protocols and Other Basic Texts, Office for Official Publications of the European Communities, Brussels 1992.
Pravidla použitelná na osoby vedené jako au pair jsou stanovena články 88 až 93 HC 395.
The entry of au pairs is governed by Rules 88 to 93 of HC 395.
Článek 88 definuje pracovní místo au pair jako smlouvu, na základě které osoba ve věku 17 až 27 let přichází do Spojeného království s cílem se zde naučit anglicky, žije určitou dobu jako člen anglicky mluvící rodiny, kde využívá adekvátní možnosti studovat, vykonává pomocné práce v domácnosti v rozsahu nepřesahujícím 5 hodin denně, za něž jí přísluší přiměřené kapesné a dva dny volna týdně.
Rule 88 defines an au pair placement as an arrangement whereby a person aged from 17 to 27 comes to the United Kingdom for the purpose of leaning the English language. An au pair lives for a time as a member of an Englishspeaking family with appropriate opportunities for study and helps in the family’s home for a maximum of five hours a day, with two free days a week, for a reasonable allowance.
Osoba, která si přeje obdržet povolení ke vstupu do Spojeného království jako au pair, nesmí v souladu se článkem 89 mít v úmyslu pobývat ve Spojeném království déle než 2 roky jako zaměstnanec au pair a musí mít v úmyslu opustit Spojené království na konci svého pobytu jako au pair.
A person seeking leave to enter the United Kingdom as an au pair may not, under Rule 89, inter alia intend to stay in the United Kingdom for more than two years as an au pair, and must intend to leave the United Kingdom on completion of the stay as an au pair.
obsahuje v tomto ohledu další upřesnění.
Paragraph 4 of the Immigration Directorate’s Instructions.
Osoba, která je oprávněna vstoupit nebo pobývat jako student za podmínky omezující její právo zastávat pracovní místo (na místo zákazu zastávat pracovní místo), disponuje obecným pracovním povolením, které stanoví, že práce nesmí přesáhnout 20 hodin týdně, mimo období prázdnin.
Under that provision, a person who has been granted leave to enter or remain as a student subject to a condition restricting his freedom to take employment (rather than prohibiting employment) has a general permission to work, provided that the work does not exceed 20 hours a week during any period in term-time.
Ustanovení, kterými se řídí přijetí studentů, jsou uvedena v článcích 57 až 62 HC 395.
Provisions on the entry of students are contained in Rules 57 to 62 of HC 395.
III – Skutkový stav a původní řízení
III — Facts and main proceedings
Původní žadatelé jsou turečtí státní příslušníci, kteří obdrželi povolení ke vstupu do Spojeného království, aby tam buď zastávali pracovní místo au pair (E. Payir), nebo aby tam studovali (B. Akyuz a B. Ozturk).
The claimants in the main proceedings are Turkish nationals who were given leave to enter the United Kingdom to take up an au pair placement (Ms Payir) or a course of study (Mr Akyuz and Mr Ozturk) there.
Podle článku 57 osoba, která žádá povolení ke vstupu do Spojeného království jako student musí být přijata ke studiu a být schopna a mít v úmyslu absolvovat celodenní školní docházku a mít v úmyslu opustit Spojené království po ukončení svého studia.
Under Rule 57, a person seeking leave to enter the United Kingdom as a student must have been accepted for a course of study and be able and intend to follow a recognised full-time course.
Nesmí mít v úmyslu zabývat se samostatně výdělečnou činností nebo závislou činností s výjimkou prací na částečný úvazek a letních brigád, které vyžadují povolení.
He must intend to leave the United Kingdom at the end of his studies, and must not intend to engage in business or take employment, other than part-time or vacation work, for which permission is required.
Podle článku 58 osobě, která žádá o povolení ke vstupu na území Spojeného království jako student, může být uděleno povolení s podmínkou omezující její právo vykonávat zaměstnaneckou činnost.
Under Rule 58, a person seeking leave to enter the United Kingdom as a student may be admitted subject to a condition restricting his freedom to take employment.
Kapitola 3 příloha A bod 4 „Immigration Director´s Instructions“ (pokyny ředitele odboru pro imigraci)
Further details are regulated in Chapter 3, Annex A,
Ezgi Payir obdržela povolení ke vstupu do Spojeného království v roce 2000.
Ms Payir was given leave to enter the United Kingdom in 2000.
Toto povolení obsahovalo mimo jiné podmínku, že nesmí přijmout jinou placenou nebo neplacenou práci než au pair.
That leave included inter alia a condition that she did not take up paid or unpaid employment other than as an au pair.
Po vstupu do země byla zaměstnána u dvou rodin.
After entering the country she was engaged by two families.
S druhou rodinou pobývala od března 2001 a pracovala 15 až 25 hodin týdně v domácnosti a u dětí.
She was with the second family from March 2001, and worked for 15 to 25 hours a week in the household and looking after the children.
Za to dostávala zdarma byt a stravu a 70 GBP týdně.
In return she received board and lodging and GBP 70 a week.
Ezgi Payir by ráda pokračovala s prací v této rodině.
Ms Payir would like to continue working for that family.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY J. KOKOTT – VĚC C-294/06 nutí Secretary of State z důvodu, že žadatelé spadají do působnosti čl.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-294/06
Burhan Akyuz vstoupil do Spojeného království jako student v roce 1999 a Birol Ozturk v roce 1997.
Mr Akyuz and Mr Ozturk entered the United Kingdom as students in 1999 and 1997 respectively.
Za tímto účelem obdrželi povolení ke vstupu a poté povolení k pobytu, které jim umožnilo přijmout zaměstnání v délce nejvýše 20 hodin týdně.
They were given leave to enter for that purpose, followed by leave to remain, in which they were allowed to take employment for a maximum in term-time of 20 hours a week.
Vedle studií pracovali oba v povoleném rozsahu na částečný úvazek jako číšníci.
Alongside their studies, they both worked part-time, within the permitted limit, as waiters.
Zaměstnavatelé jim nabídli obnovení pracovní smlouvy.
Their employers have each offered to continue their employment.
IV – Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce a řízení před Soudním dvorem
IV — Reference for a preliminary ruling and procedure before the Court