natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Z těchto důvodů relevantní právní předpisy nařizují kvantifikaci nákladů spojených s plněním povinností SZP a spravedlivé rozložení těchto nákladů mezi pojistiteli SZP prostřednictvím RES.
For those reasons, the relevant legislation requires that the costs associated with discharging the PMI obligations be quantified and apportioned between the PMI insurers on an equitable basis by means of the RES.
Naopak pojistitelé SZP mohou svobodně určit pojistné a svou výnosnost podle tržních podmínek, RES není určeno k vyrovnávání nákladů v závislosti na jejich efektivnosti a pojistitelé SZP si ponechávají prospěch z jejich řádné správy.
On the other hand, as the PMI insurers are free to determine their premiums and their profitability according to market conditions, the RES is not intended to equalise costs which depend on their efficiency and the PMI insurers retain the benefit of their good management.
Konečně s ohledem na skutečnost, že RES přiznává pojistitelům SZP vyrovnání pouze za rozdíl mezi jejich vlastním rizikovým profilem a průměrným tržním rizikovým profilem, nemůže pojistitel SZP považovat RES za podnět k neefektivnosti.
Last, since the RES grants compensation to PMI insurers only in respect of the difference between their own risk profile and the average risk profile on the market, a PMI insurer cannot consider the RES to be an incentive not to be efficient.
Metoda výpočtu vyrovnání totiž v praxi vylučuje, aby použití RES záviselo na nákladech způsobených špatnou správou pojistitele SZP.
In effect, the method used to calculate the compensation precludes, in practice, the application of the RES from depending on the costs generated by the poor management of a PMI insurer.
Podle článku 3 RES mechanismus výpočtu plateb RES zohledňuje pouze náklady vzniklé na základě žádostí o náhradu zaslaných pojistitelům SZP, s vyloučením jiných nákladů, jako jsou administrativní náklady a náklady marketingu, takže je vyloučeno, aby tento způsob výpočtu vedl k podpoře případných nedostatků efektivnosti všech pojistitelů SZP.
Under Article 3 of the RES, the mechanism for calculating RES payments takes account only of the costs generated by requests for payment addressed to PMI insurers, to the exclusion of other costs, such as administrative and marketing costs, which means that this method of calculation cannot have the consequence that any inefficiencies are borne by all PMI insurers.
Krom toho má RES prostřednictvím této metody vyrovnávat pouze náklady vyplývající z odchylek mezi rizikovými profily uvedených pojistitelů, ale nikoliv náklady nesené za poskytování služeb SZP jako takových, ani odpovídající příjmy a zisky.
In addition, the RES aims only to equalise, by means of that method, the burdens resulting from the variations between the risk profiles of those insurers and not of the burdens incurred in providing PMI services as such, or the corresponding receipts or profits.
Žalovaná a Irsko rovněž zpochybňují argument žalobkyně, podle kterého mají pojistitelé SZP možnost zabránit „špatným“ rizikům pomocí obchodních opatření.
The defendant and Ireland also contest the applicants’ argument that PMI insurers are able to reject ‘bad’ risks by taking commercial measures. In practice, it is not
V praxi není možné rozdělit trh podle rizik prostřednictvím pružného stanovení pojistného a pojistit dráže spotřebitele s vysokým rizikem, aby se pokryly náklady způsobené dodatečnými žádostmi o náhradu.
2008 — CASE T-289/03 possible to segment the market according to risk by means of a flexible determination of premiums and to impose more expensive cover on high-risk consumers to cover the costs occasioned by additional requests for payment.
Jednak není možné stáhnout spotřebitele s vysokým rizikem z pojištění nižší úrovně, protože to by znamenalo ztrátu prospěchu ze společného sazebníku.
On the one hand, high-risk consumers do not withdraw from a lower level of cover because that would entail losing the benefit of community rating.
Kromě toho s ohledem na konkurenční tlak trhu nemůže být portfolio pojištěnců s vysokým rizikem jednoduše vyrovnáno prostřednictvím vyššího pojistného.
On the other hand, in view of the competitive pressure on the market, a portfolio of high-risk insured persons would not readily be offset by means of higher premiums.
Konečně opačné tvrzení žalobkyň je popřeno jejich vlastní strategií přizpůsobení cen jejich služeb SZP cenám služeb VHI.
Last, the applicants’ argument to the contrary is contradicted by their own strategy of aligning the prices for their PMI services with those of the VHI.
Žalovaná, podporovaná VHI, doplňuje, že výpočet plateb RES není prováděn ve vztahu ke všem škodným událostem vyřizovaným pojistiteli SZP, ale je omezen pouze na škodné události pokryté nejčastěji prodávanými a nejlevnějšími pojištěními SZP.
The defendant, supported by the VHI, further submits that the RES payments are calculated not by reference to all claims settled by the PMI insurers, but only by reference to claims covered by the most widely-sold and the least expensive PMI covers.
Kromě toho korektiv představovaný faktorem posouzení zdravotního stavu, omezeným na 50 %, RES v současnosti nezohledňuje.
Furthermore, the corrective constituted by the health status weight, which is limited to 50%, is not currently taken into consideration by the RES.
Nezbytnost takového korektivu nicméně vyplývá ze skutečnosti, že věk a pohlaví nemohou vysvětlit všechny rozdíly v rizikových profilech pojistitelů SZP, a tedy odrážet plně nerovnováhu, která z toho vyplývá.
The need for such a corrective factor, however, results from the fact that age and sex cannot explain all the differences between the risk profiles of the PMI insurers and, accordingly, cannot fully reflect the resulting disequilibrium.
2) Ke vztahu mezi RES a náklady vzniklými plněním povinností SZP
(2) The relationship between the RES and the costs generated by discharging the PMI obligations
Před přezkoumáním argumentů účastníků řízení ohledně povahy vyrovnání uskutečňovaného platbami RES, je třeba zaprvé ověřit opodstatněnost tvrzení žalobkyň, podle kterého takové vyrovnání není nezbytné, protože pojistitelé SZP se mohou vyhnout jakýmkoliv nákladům spojeným s dodržováním zejména povinnosti společného sazebníku tím, že rozdělí trh SZP podle pojistného rizika obchodními opatřeními, obzvláště prostřednictvím rozlišení pojištění SZP a odpovídajícího pojistného.
Before examining the parties’ arguments concerning the nature of the compensation made by the RES payments, in the first place, the Court will examine the merits of the applicants’ theory that such compensation is not necessary because the PMI insurers could avoid any burden linked with compliance with, inter alia, the community rating obligation by segmenting the PMI market according to the risk insured by adopting commercial measures, in particular by differentiating the PMI covers and the corresponding premiums.
I když je pravda, že pojistitelé SZP mají při neexistenci opačných vnitrostátních ustanovení v zásadě svobodu určit rozsah, kvalitu a cenu pojištění SZP podle potřeb různých skupin pojištěnců a podle vlastní obchodní strategie, tato svoboda je značně omezena povinnostmi SZP, jakmile pojistitel SZP přijme svou volbu ohledně přesného obsahu pojistky AMP a rozhodne se jí nabídnout na trhu (viz bod 192 výše).
While it is true that in the absence of national provisions to the contrary the PMI insurers are in principle free to determine the extent, the quality and the price of PMI cover according to the needs of the various groups of insured persons and according to their own commercial strategy, that freedom is severely restricted by the PMI obligations once the PMI makes its choice as to the precise terms of a PMI policy and decides to offer it on the market (see paragraph 192 above).
Povinnost společného sazebníku stanovená v článku 7 1994 Health Insurance Act, v platném znění, podle kterého se musí na každého pojištěnce, nezávisle na jeho věku, pohlaví a zdravotním stavu, vztahovat stejné pojistné za stejné pojištění SZP, totiž zakazuje diskriminaci v neprospěch pojištěnců, kteří představují zvýšené riziko tím, že se jim stanoví vyšší pojistné za stejné pojištění nebo tím, že se při zachování úrovně pojistného sníží rozsah nebo kvalita pojištění smlouvy SZP.
In effect, the community rating obligation laid down in section 7 of the Health Insurance Act, 1994, as amended, which provides that any insured person, independently of his age, sex and state of health, must benefit from the same premiums for the same PMI cover, prohibits discrimination to the detriment of higher-risk insured persons in the form of higher premiums for the same cover or any reduction in the extent or the quality of cover under the PMI contract at the same level of premium.
Žalobkyně přitom skutečně nezpochybnily, že dodržení této povinnosti s sebou pro pojistitele SZP nese dodatečné náklady v rozsahu, v němž mu zabraňuje přizpůsobit pojistné podle pojistného rizika, a vyrovnat tak vyššími pojistnými vyšší náhrady související se „špatnými“ riziky.
However, the applicants have not really contended that compliance with that obligation entails additional burdens for the PMI insurer in that it prevents the insurer from adjusting the premium according to the risk covered and from thus offsetting, by charging higher premiums, the higher payments corresponding to ‘bad’ risks.
Kromě toho, přes zpochybnění jejich tvrzení žalovanou a Irskem, žalobkyně dostatečně nevysvětlily důvody, pro které by tyto dodatečné náklady mohly být vyrovnány jakoukoliv praxí rozlišení pojištění a pojistného, která je přípustná s ohledem na povinnost společného sazebníku.
In addition, in spite of the fact that their theory was disputed by the defendant and by Ireland, the applicants have not sufficiently explained the reasons why those additional burdens might be offset by any practice of differentiating cover and premiums that would be lawful by reference to the community rating obligation.
Za tímto účelem pouhá skutečnost, že pojistitelé SZP, kteří jsou činní na irském trhu, nabízí pojistné SZP s rozdílnými rozsahy pojištění, přizpůsobenými potřebám různých skupin pojištěnců, nepostačuje k tomu, aby učinila tvrzení žalobkyň hodnověrným, protože i nejjednodušší pojištění, obecně upřednostňovaná mladými a zdravými osobami, zůstávají a musí zůstat přístupná rizikovým osobám, což odpovídá hlavnímu cíli povinností volného přístupu a společného sazebníku.
In that regard, the mere fact that PMI insurers active on the Irish market offer PMI policies providing distinct cover and adjusted to the needs of the different groups of insured persons is not sufficient to render the applicants’ theory plausible, since even the most basic cover, which is generally preferred by young persons in good health, remains and must remain accessible to persons at risk, thus satisfying the essential objective of the open enrolment and community rating obligations.
Přitom jak uplatňuje Irsko, žalobkyně neuvedly nic, co by prokázalo, že tyto rizikové osoby v reakci na případné změny smluv SZP již nebudou požadovat nebo zruší tato jednoduchá pojištění, jejichž cena je pro ně obzvláště atraktivní z důvodu společného sazebníku.
As Ireland asserts, the applicants have put forward no evidence to show that those ‘at risk’ persons will no longer request, or will give up, that basic cover, the price of which they find particularly attractive on account of the community rating, in response to any changes in the PMI contracts.
Navíc žalobkyně nezpochybnily podrobné informace poskytnuté žalovanou na podporu jejího argumentu, podle kterého pojištění SZP nabízená BUPA Ireland a VHI jsou velmi podobná a pojištěnci, zejména u VHI, zůstávají spíše lhostejní ohledně rozlišení výhod a pojistných (viz bod 147 výše).
Likewise, the applicants have not disputed the detailed information supplied by the applicant in support of its argument that the PMI cover offered by BUPA Ireland and that offered by the VHI are very similar and that the insured persons, notably those with VHI, remained rather indifferent to the differentiation of the benefits and premiums (see paragraph 147 above).
V tomto ohledu nemůže ani obstát argument, podle kterého se pojistitelé SZP mohou chránit před nadměrnými náklady způsobenými žádostmi o náhradu předloženými rizikovými osobami tím, že odmítnou pojistit osoby, které dosáhly věku 65 let nebo jim stanoví dlouhé počáteční čekací doby.
In that regard, the Court rejects the argument that the PMI insurers could protect themselves against excessive burdens caused by claims by persons at risk by refusing to cover persons who have reached the age of 65 or by imposing long waiting periods.
Jednak z úvah uvedených v bodě 198 výše vyplývá, že možnost odmítnout osoby ve věku 65 let a více se v praxi jeví jako velmi omezená, zejména z důvodu, že se může jednat pouze o osoby, které nikdy nepřistoupily k pojištění SZP.
On the one hand, it follows from the considerations set out at paragraph 198 above that the possibility of refusing to cover persons aged 65 or over seems very limited in practice, owing in particular to the fact that this applies only to persons who have never subscribed to PMI cover.
Kromě toho počáteční čekací doby, které představují legitimní prostředek ochrany trhu SZP podléhajícího volnému přístupu a společnému sazebníku (viz bod 199 výše), umožňují vyhnout se nákladům způsobeným „špatnými“ riziky pouze dočasně, protože jakmile tato doba uplyne, je pojistitel SZP plně vystaven žádostem o náhradu podaným rizikovými osobami, které musí přijmout podle povinnosti volného přístupu.
On the other hand, the initial waiting periods, which constitute a legitimate means of protecting the PMI market subject to open enrolment and community rating (see paragraph 199 above), allow only temporary avoidance of the burdens attributable to ‘bad’ risks, since, once that period has elapsed, the PMI insurer is fully exposed to the claims of the high-risk persons whom it is required to accept under the open enrolment obligation.
V rozporu s názorem žalobkyň tato omezení tedy nepostačují k tomu, aby vyrovnala dodatečné náklady vyplývající z převzetí „špatných“ rizik, kterým se pojistitelé SZP z důvodu povinností SZP nemohou vyhnout.
Accordingly, contrary to the applicants’ contention, those restrictions do not suffice to offset the additional costs resulting from the assumption of the ‘bad’ risks which PMI insurers are unable to avoid because of the PMI obligations.
Z toho vyplývá, že nemůže být přijat argument, který vychází z toho, že vyrovnání není nezbytné z důvodu svobody ponechané pojistitelům SZP určit obsah pojištění SZP a rozdělit trh podle pojistného rizika.
It follows that the argument that there is no need for compensation because the PMI insurers remain free to determine the terms of PMI cover and to segment the market according to the risk insured cannot be upheld.
Za druhé je namístě zkoumat argument, podle kterého, s ohledem na třetí podmínku uvedenou v rozsudku Altmark, bod 89 výše, musí být systém vyrovnávání stanovený RES přímo vázán na náklady způsobené dodržováním povinností SZP.
In the second place, the Court will examine the argument that, in the light of the third Altmark condition, the compensation system provided for by the RES should be directly linked with the costs occasioned by compliance with the PMI obligations.
V této souvislosti je třeba připomenout, že dotčený úkol služby obecného hospodářského zájmu spočívá v poskytování služeb SZP při dodržování povinností SZP (viz bod 175 výše).
In that context, it must be borne in mind that the SGEI mission in question consists in the supply of PMI services in compliance with the PMI obligations (see paragraph 175 above).
Proto není opodstatněný argument žalobkyň, podle kterého vyrovnání udělené prostřednictvím plateb RES nemůže být odůvodněno náklady poskytování
Therefore the applicants’ argument that the compensation awarded by means of the RES payments could not be justified by the costs of supplying the
BUPA A DALŠÍ v. KOMISE služeb SZP jako takovými, protože tyto služby nepředstavují služby obecného hospodářského zájmu.
PMI services as such, because those services do not constitute SGEIs, is unfounded.
Je kromě toho nesporné, že náklady zohledněné pro účely výpočtu plateb RES jsou pouze ty, které vznikly pojistitelům SZP při vyřizování žádostí o náhradu podaných pojištěnci (viz bod 33 výše) a že tedy tyto náklady jsou úzce spjaty s poskytováním dotčených služeb SZP.
It is common ground, moreover, that the costs taken into account for the purposes of calculating the RES payments are merely those incurred by the PMI insurers when settling members’ claims (see paragraph 33 above) and that, accordingly, those costs are closely linked with the supply of the PMI services in question.
Žalobkyně tedy neprávem popírají existenci vazby mezi náklady spojenými s poskytováním služeb SZP a vyrovnáním stanoveným RES.
The applicants are therefore wrong to deny the existence of a link between the costs associated with the supply of the PMI services and the compensation provided for by the RES.
Soud nicméně uvádí, že ve fungování systému vyrovnávání zavedeném RES neexistuje přímý vztah mezi částkami skutečně zaplacenými pojistiteli SZP v důsledku žádosti o náhradu a vyrovnáním uděleným prostřednictvím plateb RES.
The Court none the less observes that, in the functioning of the compensation system constituted by the RES, there is no direct relationship between the amounts actually paid by the PMI insurer following a claim and the compensation awarded by means of the RES payments.
Je třeba konstatovat, že platby RES nemají za cíl vyrovnat případné náklady nebo zvýšené náklady spojené s určitým poskytováním určitých služeb SZP, ale pouze vyrovnávat dodatečné náklady, u kterých se vychází z toho, že vyplývají z negativního odchýlení rizikového profilu pojistitele SZP vůči průměrnému tržnímu rizikovému profilu (viz bod 33 výše).
It must be emphasised that the RES payments do not aim to compensate any costs or additional costs associated with a specific supply of certain PMI services, but only to equalise the additional burdens which are supposed to result where a PMI insurer has a negative risk profile differential by comparison with the average market risk profile (see paragraph 33 above).
V tomto ohledu slouží částky skutečně uhrazené pojistiteli SZP během určitého období pouze jako základ pro výpočet průměrného tržního rizikového profilu, jakož i rozdílu mezi tímto profilem a osobním a skutečným rizikovým profilem každého z pojistitelů SZP podléhajících RES.
In that regard, the amounts actually paid by the PMI insurers during a given period serve only as a basis for calculating the average market risk profile and the differential between that risk profile and the individual and actual risk profile of each of the PMI insurers subject to the RES.
Osobní a skutečný rizikový profil pojistitele SZP představuje průměrné náklady na náhradu, které během tohoto období nese, jejichž částka je o to vyšší, když má tento pojistitel velký počet pojištěnců s vysokým rizikem, které předkládají často žádosti o náhradu, týkající se vysokých částek.
Thus, a PMI insurer’s individual and actual risk profile represents the average payment costs borne by that insurer during that period, the amount of which rises in proportion to the large number of high-risk members submitting frequent claims for high amounts.
Tento osobní a skutečný rizikový profil každého z pojistitelů SZP se dále srovnává s průměrným tržním rizikovým profilem, který představuje průměrné náklady nesené všemi pojistiteli SZP při vyřizování žádostí o náhradu, aby se tak co nejspolehlivěji zobrazil průměr nákladů, které vznikají všem pojistitelům na trhu SZP.
That individual and actual risk profile of each of the PMI insurers is then compared with the average market risk profile, which represents the average burdens borne by all PMI insurers when meeting claims, with the aim of reproducing, as faithfully as possible, the average of the burdens generated by all insured persons on the PMI market.
Přitom jak uplatňují žalovaná a Irsko, hlavním cílem povinností volného přístupu a společného sazebníku je spravedlivě rozložit tyto náklady na celém irském trhu SZP, takže každý pojistitel SZP ponese pouze náklady spojené s průměrným tržním rizikovým profilem.
In fact, as the defendant and Ireland claim, the essential purpose of the open enrolment and community rating obligations is to spread those burdens fairly over the entire Irish PMI market, so that any PMI insurer bears only the burdens linked with the average market risk profile.
Pokud by tyto náklady nebyly vyrovnávány, bylo by narušeno
If those burdens were not equalised, the functioning
2008 – VĚC T-289/03 fungování společného sazebníku směřující k rovnoměrnému rozložení rizik mezi pojistitele SZP za účelem umožnění křížových dotací pojistného mezi generacemi.
2008 — CASE T-289/03 of the community rating aimed at an equal allocation of risks between PMI insurers to enable the cross-subsidy of premiums between the generations would be impeded.
V důsledku toho dodatečné náklady, které musí pojistitel SZP nést z důvodu svého rizikového profilu, který je negativní ve srovnání s průměrným tržním rizikovým profilem, představují zvýšené náklady, které musí pojistitel SZP převzít na trhu SZP podléhajícímu volnému přístupu a společnému sazebníku z důvodu jeho povinnosti pojistit osoby se zvýšeným rizikem, aniž by stanovil částku pojistného v závislosti na pojistném riziku.
Consequently, the additional burdens which a PMI insurer must bear on account of its negative risk profile by comparison with the average market risk profile represent the additional costs which a PMI insurer must assume on a PMI market subject to open enrolment and community rating as a consequence of its obligation to cover high-risk persons without fixing the amount of the premiums according to the risk insured.
RES směřuje pouze k vyrovnání těchto zvýšených nákladů.
It is only those additional costs that the RES is designed to offset.
Za těchto okolností argument žalobkyň, podle kterého nejsou platby RES spojené s náklady způsobenými dodržováním povinností SZP a nemohou vyrovnat nerovné rozložení „špatných“ rizik na trhu SZP, nemůže obstát.
In those circumstances, the applicants’ argument that the RES payments are not linked with the costs occasioned by compliance with the PMI obligations and are not capable of compensating for the unequal allocation of the ‘bad’ risks on the PMI market cannot succeed.
V rámci omezeného přezkumu, který se provede v projednávaném případě (viz body 220 až 222 výše), nemůže být zpochybněna právoplatnost cílů sledovaných systémem vyrovnávání představovaným RES, tak jak je popsán v bodě 235 výše, a legalita pravidel, která upravují jeho fungování.
In the context of the restricted control that applies in the present case (see paragraphs 220 to 222 above), the validity of the objectives pursued by the compensation system constituted by the RES as described at paragraph 235 above and the legality of the rules governing its operation cannot be called in question.
V tomto ohledu je jistě třeba uvést, že toto fungování se radikálně liší od fungování systémů vyrovnávání, které byly předmětem rozsudků Ferring, bod 41 výše, a Altmark, bod 89 výše.
In that regard, it is indeed appropriate to observe that the operation of that system is radically different from that of the compensation systems forming the subjectmatter of the judgments in Ferring, paragraph 41 above, and Altmark, paragraph 89 above.
Proto není možno řídit se přesně třetí podmínkou uvedenou v rozsudku Altmark, bod 89 výše, která vyžaduje pravomoc určit náklady způsobené plněním povinnosti služby obecného hospodářského zájmu.
Accordingly, it cannot strictly fulfil the third Altmark condition, which requires that it be possible to determine the costs occasioned by the performance of an SGEI obligation.