natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V opačném případě, čin byl spáchán na francouzském státním území a poškozený: b) zavedly nebo zachovávaly ustanovení pro účely odškodnění obětí trestných činů spáchaných mimo jejich území nebo jiných osob postižených takovými trestnými činy, s výhradou všech podmínek, které pro tento účel členské státy případně stanoví.“
(b) introducing or retaining provisions for the purpose of compensating victims of crime committed outside their territory, or any other person affected by such a crime, subject to any conditions that Member States may specify for that purpose.’
– buďto je státním příslušníkem některého členského státu Evropského hospodářského společenství;
— either a citizen of one of the Member States of the European Economic Community,
Článek 706-3 francouzského trestního řádu stanoví, že: nebo, s výhradou mezinárodních smluv a dohod, v době spáchání činu nebo v době podání žádosti řádně pobývá ve Francii.
Article 706-3 of the French Code de procédure pénale (Code of Criminal Procedure) provides:
„Každému, kdo byl poškozen následkem úmyslného či neúmyslného jednání naplňujícího skutkovou podstatu trestného činu, může být poskytnuta neomezená náhrada
— or, subject to the provisions of international treaties and agreements, lawfully resident in France at the time of the offence or of the application.
III – Skutkový stav a původní řízení odškodnění přísluší pouze francouzským státním příslušníkům.
III — Facts and main proceedings other family members, does not have French nationality, he does not have a right to compensation.
Zmíněný nárok by mu příslušel pouze tehdy, kdyby k dopravní nehodě jeho dcery došlo ve Francii.
He would only have a right to compensation if the accident involving his daughter had occurred in France.
James Wood je britským státním příslušníkem žijícím ve Francii déle než 20 let.
James Wood is a British national who has lived in France for more than 20 years.
Spolu se svou družkou, která je francouzskou státní příslušnicí, má tři děti, jež mají rovněž francouzskou státní příslušnost.
He and his partner, a French national, had three children together, who also have French nationality.
Návrhem ze dne 11. ledna 2005 pak J. Wood podal žalobu na garanční fond ke Komisi pro odškodňování Tribunal de Grande Instance de Nantes.
On 11 January 2007, Mr Wood brought an action against the Guarantee Fund before the Compensation Board of the Tribunal de grande instance de Nantes (Regional Court, Nantes).
Svoji žalobu opírá o článek 7 Smlouvy o EHS (nyní článek 12 ES), který zakazuje jakoukoli diskriminaci na základě státní příslušnosti.
He based his claim on the overriding provisions of Article 7 of the Treaty of Rome (now Article 12 EC), which prohibit all discrimination on grounds of nationality.
Rodina Woodových se poté obrátila na Komisi pro odškodňování obětí trestných činů v Nantes (Commission nantaise d’indemnisation des victimes d’infractions, dále jen „Komise pro odškodňování“) s žádostí o odškodnění majetkových a nemajetkových újem vzniklých v důsledku úmrtí Heleny Wood.
The Wood family brought a claim before the Compensation Board for Victims of Crime, Nantes (Commission nantaise d’indemnisation des victimes d’infractions) (‘the Compensation Board’), seeking compensation for the material and non-pecuni-ary losses they suffered as a result of Helena Wood’s death.
K jeho diskriminaci dochází z toho pouhého důvodu, že jelikož nemá francouzskou státní příslušnost, nezískal odškodnění ve prospěch obětí ze stejného titulu jako jeho družka a jeho děti, kteří jsou francouzskými státními příslušníky, přestože má bydliště ve Francii déle než 20 let, že zde pracuje a odvádí daně.
According to Mr Wood, the discrimination consists in the fact that, even though he has lived, worked and paid taxes in France for more than 20 years, he was not awarded the same compensation for victims of crime as his partner and his children, who are French nationals, on the sole ground that he does not have French nationality.
Matce, bratrovi a sestře byl přiznán nárok na odškodnění a s příslušným garančním fondem (Fonds de Garantie) dospěli k dohodě o jeho výši.
The mother and the siblings were awarded a right to compensation in an amount agreed with the relevant Guarantee Fund (Fonds de garantie).
IV – Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce a řízení před Soudním dvorem
IV — The reference for a preliminary ruling and the procedure before the Court
Naproti tomu garanční fond odmítl přiznat nárok na odškodnění otci zesnulé, a to z důvodu, že nesplňoval podmínky článku 706-3 trestního řádu.
However, the Guarantee Fund refused to pay compensation to the dead girl’s father, on the ground that he did not fulfil the requirements under Article 706-3 of the Code de procédure pénale.
Toto ustanovení stanoví, že pokud ke spáchání činu, který způsobil škodu, došlo v zahraničí, nárok na
In accordance with that provision, only French nationals have a right to compensation if the event giving rise to the harm was committed outside French territory. Given that Mr Wood, unlike the
Rozhodnutím ze dne 16. března 2006 přerušila Komise pro odškodňování Tribunal de Grande Instance de Nantes řízení, které bylo před ní vedeno, a položila Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
By decision of 16 March 2007, the Compensation Board of the Tribunal de grande instance de Nantes stayed proceedings and referred the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Výklad předběžné otázky
Interpretation of the question
„Jsou ustanovení článku 706-3 francouzského Code de Procédure Pénale (trestní řád) s ohledem na obecnou zásadu zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti zakotvenou v článku 7 Římské smlouvy slučitelná s právem Společenství, jestliže státní příslušník členského státu Evropského společenství, který bydlí ve Francii a je otcem dítěte s francouzskou státní příslušností, jež zahynulo mimo území Francie, je vyloučen z nároku na odškodnění poskytované Fonds de Garantie pouze z důvodu své státní příslušnosti?“
‘In the light of the general principle of nondiscrimination on grounds of nationality, set out in Article 7 of the Treaty of Rome, are the provisions of Article 706-3 of the French Code de procédure pénale compatible or not with Community law in that a citizen of the European Community, residing in France, the father of a child having French nationality who died outside [French] territory, does not have a right to compensation paid by the Fonds de garantie on the sole ground of his nationality?’
Předběžná otázka se týká článku 7 Římské smlouvy.
The question refers to Article 7 of the Treaty of Rome.
Zákaz diskriminace na základě státní příslušnosti se však nyní nachází v čl. 12 odst.
However, the prohibition of any discrimination on grounds of nationality now appears, in identical terms, in the first paragraph of Article 12 of the Treaty establishing the European Community (EC).
Vedle žalobce a žalovaného v původním řízení předložily písemná a ústní vyjádření během řízení před Soudním dvorem též francouzská vláda a Komise.
In the proceedings before the Court of Justice, James Wood and the Guarantee Fund submitted written and oral observations, as did the French Government and the Commission.
Krom toho italská a portugalská vláda předložily písemná vyjádření.
In addition, the Italian and the Portuguese Government submitted written observations to the Court of Justice.
Vzhledem k formulaci předběžné otázky je krom toho třeba upřesnit, že podle ustálené judikatury není Soudní dvůr příslušný rozhodovat na základě článku 234 ES o slučitelnosti vnitrostátního ustanovení s právem Společenství.
In the light of the wording of the question, it should moreover be noted, that, in accordance with consistent caselaw, in proceedings under Article 234 EC, the Court does not have jurisdiction to rule on the compatibility of a national measure with Community law.
Může však předkládajícímu soudu poskytnout všechny prvky výkladu práva Společenství, které mu mohou umožnit posoudit otázku slučitelnosti, aby rozhodl v řízení, které je před ním vedeno 4.
However, it does have jurisdiction to supply the national court with a ruling on the interpretation of Community law so as to enable that court to determine whether such compatibility exists in order to decide the case before it. 4
A – Přípustnost o předběžné otázce
A — Admissibility of the reference for a preliminary ruling
Předtím, než se budu zabývat předběžnou otázkou, musím se nejprve stručně vyjádřit ke dvěma aspektům přípustnosti žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce.
Before I examine the question referred for a preliminary ruling, I have briefly to address two issues relating to the admissibility of the question.
B – Meritorní posouzení předběžné otázky
B — Substantive analysis of the question referred
Lze si krom toho klást otázku, zda je Komise pro odškodňování, která podala projednávanou žádost o rozhodnutí o předběžné otázce k Soudnímu dvoru, soudem oprávněným položit předběžnou otázku ve smyslu článku 234 ES.
Moreover, one could ask whether, for the purposes of Article 234 EC, the Compensation Board which has referred the question to the Court of Justice is a court entitled to make a reference.
V této souvislosti lze nicméně odkázat na stanovisko přednesené ve věci Cowan, v němž generální advokát Lenz po detailním odůvodnění správně shledal, že Komise tohoto druhu musí být považována za soud ve smyslu článku 234 ES 5.
In this respect, reference can be made to the Opinion in Cowan, in which Advocate General Lenz correctly stated, following a detailed explanation, that such a board had to be regarded as a court for the purposes of Article 234 EC.
Uvedl, že Komise tohoto druhu je nezávislým orgánem, který rozhoduje o sporech týkajících se žádostí o odškodnění obětí; je zřízena na základě zákona, koncipována jako soud se zaváznou jurisdikcí a vydává rozhodnutí za použití právních předpisů, zejména pak trestního řádu.
5 He argued that such a board is an independent judicial body responsible for adjudicating on claims for compensation by victims of crime; it has a legislative basis, has been conceived as a court of compulsory jurisdiction and arrives at its decisions by the application of legal rules, in particular the Code de procédure pénale.
Dílčí závěry
Interim conclusion
Směrnice 2004/80 o odškodňování obětí trestných činů
Directive 2004/80 relating to compensation to crime victims
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Komise pro odškodňování Tribunal
Consequently, the reference for a preliminary ruling from the Compensation Board of the Tribunal de grande instance de Nantes is admissible.
5 — Stanovisko přednesené dne 6. prosince 1988 (186/87, Recueil, s. 195, bod 7).
5 — Opinion of Advocate General Lenz in Case 186/87 Cowan [1989] ECR 195, point 7.
V rozsudku Cowan (citovaný výše v poznámce pod čarou 2) Soudní dvůr mlčky vycházel z přípustnosti žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané takovou Komisí.
In its judgment in Cowan (cited in footnote 2), the Court of Justice tacitly assumed that such a board was entitled to make a reference.
Portugalská a italská vláda správně zdůrazňují, že oblast odškodňování obětí
The Portuguese and Italian Governments have rightly pointed out that the area
Působnost zákazu diskriminace trestných činů spáchaných mimo území určitého členského státu není harmonizovaná.
Scope of application of the prohibition of discrimination of compensation for victims of crimes committed outside the territory of a Member State has not been harmonised.
Existuje sice právní akt Společenství v oblasti odškodňování obětí trestných činů, a sice směrnice 2004/80.
It is true that, as regards the subject area of compensation for victims of crime, a Community act has been passed, namely Directive 2004/80.
Článek 17 této směrnice však jasně uvádí, že tato směrnice nebrání členským státům, aby zavedly nebo zachovávaly ustanovení pro účely odškodnění obětí trestných činů spáchaných mimo jejich území nebo jiných osob postižených takovými trestnými činy.
However, Article 17 of that directive makes it clear that it does not prevent Member States from introducing or retaining provisions for the purpose of compensating victims of crime committed outside their territory, or any other person affected by such a crime.
Článek 12 odst. 1 ES zakazuje v rámci použití Smlouvy jakoukoli diskriminaci na základě státní příslušnosti.
The first paragraph of Article 12 EC prohibits any discrimination on grounds of nationality within the scope of application of the Treaty.
Musím proto nejprve níže určit, zda všechny předložené okolnosti spadají do rámce použití Smlouvy.
Therefore, it must be examined first whether the circumstances of the present case bring it within the scope of application of the Treaty.
Obě vlády z této pravomoci členských států vyvozují, že z práva Společenství nevyplývají v této oblasti žádné požadavky ve vztahu k vnitrostátní právní úpravě.
Those two governments conclude, on the basis of the fact that the Member States retain that competence, that Community law does not determine Member State legislation in this area.
Takový závěr však nelze vyvodit na základě existence pravomocí členských států.
However, that is not a conclusion that can be drawn from the competence of the Member States.
Mezi situace patřící do rámce použití práva Společenství patří situace týkající se výkonu základních svobod zaručených Smlouvou, zejména situace spadající pod svobodu volného pohybu a pobytu na území členských států, kterou přiznává článek 18 ES, v souladu s judikaturou, která se v mezidobí stala ustálenou 7.
According to the settled caselaw of the Court of Justice, situations falling within the scope of application of Community law include those involving the exercise of the fundamental freedoms guaranteed by the Treaty, in particular those involving the freedom to move and reside within the territory of the Member States, as conferred by Article 18 EC. 7
Právě totiž v oblastech, v nichž ještě mají pravomoci, musí členské státy při výkonu svých pravomocí dodržovat právo Společenství 6.
Member States must exercise that competence consistently with Community law. 6
Níže tedy musím přezkoumat, zda ze zákazu diskriminace obsaženého v článku 12 ES vyplývají nějaká pravidla, a v případě kladné odpovědi na tuto otázku, o jaká pravidla se jedná.
Therefore, it has to be examined below whether the prohibition of discrimination laid down in Article 12 EC sets parameters, and, if so, what those parameters are.
6 — Rozsudek ze dne 18. prosince 2007, Skatteverket (C-101/05, Sb. rozh. s. I-11531, bod 19), a rozsudek Cowan, výše citovaný v poznámce pod čarou 2 (bod 19).
6 — See Case C-101/05 Skatteverket [2007] ECR I-11531, paragraph 19, and Cowan (cited in footnote 2), paragraph 19.
WOOD bylo umožněno požívat stejného právního zacházení bez ohledu na jejich státní příslušnost, s výhradou výjimek, které jsou v tomto ohledu výslovně stanoveny 8.
WOOD als of the Member States, enabling those among such nationals who find themselves in the same situation to enjoy the same treatment in law irrespective of their nationality, subject to such exceptions as are expressly provided for in that regard. 8
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce neobsahuje podrobné informace o profesní situaci J. Wooda.
The reference for a preliminary ruling does not contain detailed information concerning Mr Wood’s professional situation.
Pouze v jedné části upřesňuje, že J. Wood tvrdí, že bydlí a pracuje ve Francii déle než 20 let.
It merely mentions, on one occasion, that Mr Wood submits that he has been living and working in France for more than 20 years.
Nic však neupřesňuje, zda je zaměstnancem nebo osobou samostatně výdělečně činnou.
However, it is not made clear in the reference whether he is an employee or self-employed.
Není mi rovněž známo, zda tato tvrzení jsou prokázána, nebo zda tato část pouze reprodukuje tvrzení žalobce.
Nor is it clear whether his assertions are undisputed, or whether the reference merely repeats what the applicant has submitted.
Předkládajícímu soudu přísluší, aby určil, zda projednávaný případ konkrétně spadá do rámce použití Smlouvy na základě článku 39 ES, článku 43 ES nebo článku 18 ES.
It will be for the Compensation Board of the Tribunal de grande instance de Nantes to determine in concrete terms whether the present case falls within the scope of application of the Treaty by virtue of Article 39 EC, Article 43 EC or Article 18 EC.
Budu-li vycházet z tohoto údaje, J. Wood, pokud se jedná o otázku nároku na odškodnění, využil podle povahy výdělečné činnosti, kterou vykonává, buď svého práva na volný pohyb jakožto zaměstnanec podle článku 39 ES, nebo své svobody usazování podle článku 43 ES.
If one relies on this information, it means that at the moment in time that is relevant to determining whether a right to compensation exists, Mr Wood was either exercising his right to freedom of movement for workers under Article 39 EC or his right to freedom of establishment under Article 43 EC.
V konečném výsledku je však prokázáno, že situace J. Wooda spadá do rámce použití Smlouvy, a že se tedy může dovolávat svého práva na to, aby nebyl diskriminován na základě své státní příslušnosti.
To conclude, there is no doubt that Mr Wood’s situation falls within the scope of application of the Treaty, which means that he can invoke his right not to be subject to discrimination on grounds of nationality.
Nerovné zacházení
Unequal treatment
Podle judikatury Soudního dvora totiž občan Unie, který využil své svobody volného pohybu na základě čl. 18 odst.
Therefore, it has to be examined below whether Mr Wood has been subject to discrimination on the ground of his nationality.
Nyní je tedy třeba posoudit, zda J. Wood byl diskriminován na základě své státní příslušnosti. Garanční fond má za to, že se nejedná o nerovné zacházení.
However, if it transpires, in the course of the proceedings before the Compensation Board of the Tribunal de grande instance de Nantes, that Mr Wood was not working, the case would fall within the scope of application of the Treaty within the meaning of Article 12 EC by virtue of the Treaty provision on citizenship of the Union (Article 18 EC).
Své stanovisko odůvodňuje tím, že zejména uvádí, že J. Wood by býval měl nárok na odškodnění,
According to the caselaw, a Union citizen who has exercised his right to free movement under Article 18(1) EC falls within the scope of the Treaty and consequently may rely on the general principle of nondiscrimination laid down in the first paragraph of Article 12 EC.
Status občana Unie je totiž předurčen být základním statusem státních příslušníků členských států, aby těm státním příslušníkům, kteří se nacházejí ve stejné situaci,
The status of citizen of the Union is destined to be the fundamental status of nation-
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY J. KOKOTT – VĚC C-164/07 kdyby se vzdal své britské státní příslušnosti a nabyl francouzskou státní příslušnost.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-164/07 no unequal treatment. The Guarantee Fund states as a reason inter alia that Mr Wood would have received compensation if he had given up his British citizenship and accepted French nationality.
zacházení vyplývá výslovně z kritéria státní příslušnosti, jedná se o případ přímé diskriminace.
Given that the difference in treatment is based, explicitly, on the decisive factor of nationality, this is a form of direct discrimination.
Skutečnost, že změnou státní příslušnosti by J. Wood mohl získat nárok na odškodnění, tedy na rozdíl od toho, co tvrdí žalovaný, postrádá relevanci, pokud jde o existenci diskriminace.
Contrary to the submission of the Guarantee Fund, it is irrelevant for the purposes of establishing discrimination that Mr Wood could have acquired the right to compensation by changing his nationality.
Zákaz diskriminace vyžaduje, aby se srovnatelnými situacemi nebylo zacházeno odlišně a s odlišnými situacemi stejně, není-li takové zacházení objektivně odůvodněno 9.
According to consistent caselaw, the prohibition of discrimination requires that comparable situations must not be treated differently and that different situations must not be treated in the same way unless such treatment is objectively justified. 9
Zbývá tedy určit, zda tato diskriminace může být odůvodněna.
Therefore, the question that remains to be examined is whether that discrimination is justifiable.
Skutečnost, že je v projednávaném případě se srovnatelnými situacemi zacházeno odlišně, je zjevná, porovnáme-li situaci J. Wooda se situací jeho francouzské družky.
Comparing Mr Wood’s situation with that of his French partner, it becomes obvious that, in the present case, comparable situations are being treated differently.
Oba žijí déle než 20 let společně ve Francii a utrpěli ztrátu dcery z důvodu trestného činu spáchaného v zahraničí.
Both have lived together in France for more than 20 years and lost their daughter as a result of a crime committed outside French territory.
Nacházejí se ve stejné rodinné situaci ve vztahu k zesnulé, a utrpěli tedy stejnou újmu.
They are both related to the same degree to the deceased and have therefore suffered the same harm.
Rozdílné zacházení může být odůvodněno pouze tehdy, pokud se zakládá na objektivních hlediscích nezávislých na státní příslušnosti dotyčných osob a přiměřených legitimnímu cíli sledovanému vnitrostátním právem 10.
A difference in treatment can be justified only if it is based on objective considerations independent of nationality and is proportionate to the legitimate aim of the national provisions. 10
Je pochybné, zda vnitrostátní právní úprava, která obsahuje diskriminaci na
It is questionable whether a national rule that discriminates directly on grounds of
Se srovnatelnými situacemi je tedy zacházeno odlišně. Jelikož toto odlišné
Nevertheless, only Mr Wood’s partner receives compensation, while he does not.
10 — Rozsudky ze dne 15. března 2005, Bidar (C-209/03, Sb. rozh. s. I-2119, bod 54); ze dne 15. září 2005, Ioannidis (C-258/04, Sb. rozh. s.
9 — See Case C-300/04 Eman and Sevinger [2006] ECR I-8055, paragraph 57; Case C-344/04 IATA and ELFAA [2006] ECR I-403, paragraph 95; and Garcia Avello (cited in footnote 7), paragraph 31.
WOOD základě státní příslušnosti, může být vůbec odůvodněna 11.
WOOD generous in France and provides compensation in a particularly large number of cases.
Nárok na odškodnění tak mají nejen pouze přímé oběti trestných činů, ale i oběti nepřímé, přičemž pojem nepřímých obětí je vykládán obzvláště široce.
It compensates not only direct victims of crime, but also indirect victims, with a wide definition given to the concept of ‘indirect victim’.
v projednávaném případě posuzována, neboť i když vyjdeme z myšlenky takové možnosti odůvodnění, toto odůvodnění zde přesto není dáno.
nationality can ever be justified. 11 However, there is no need to discuss this here, since — even if one assumes that it may be possible to provide such a justification — it must be concluded that, in the present case, no such justification exists.
Portugalská vláda spatřuje odůvodnění v myšlence národní solidarity v tom smyslu, že určitý členský stát může omezit odškodnění za trestné činy spáchané mimo jeho území na své státní příslušníky.
The Portuguese Government considers that the idea of national solidarity provides a justification, so that a Member State can restrict the payment of compensation for crimes committed outside its own territory to its own nationals.
Každý občan jiného členského státu, který pobývá ve Francii pouze krátce z turistických důvodů, by tedy bez jakéhokoli omezení mohl uplatňovat nárok na odškodnění obětí, pokud by během jeho pobytu některý z jeho blízkých byl obětí trestného činu v jeho zemi původu nebo ve třetí zemi.
If no limits were imposed, any national of another Member State, even if he were just staying in France for a short tourist visit, could claim victim compensation in France, even in a situation in which, during his stay in France, a person close to him became a victim of crime, either in his country of origin or in a third country.
Francouzská vláda sama přiznává, že J. Wood by podle ní měl získat odškodnění stejně jako jeho družka a jeho děti.
The French Government itself admits that, in its view, Mr Wood should receive compensation, in the same way that his wife and his children did.