natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rovněž uvádějí, že tato ustanovení WS porušují svobodu usazovat se v jiném členském státu a jsou v rozporu s článkem 12 ES ve spojení s články 17 ES a 18 ES.
They maintain also that those rules of the WS are prejudicial to the freedom to take up residence in another Member State and are contrary to Article 12 EC, read in conjunction with Articles 17 EC and 18 EC.
Belgický stát, odpůrce v původním řízení, zpochybňuje omezení volného pohybu kapitálu a tvrdí, že situace rezidentů a nerezidentů nejsou srovnatelné.
The Belgian State, the respondent in the main proceedings, disputes the restriction on the free movement of capital and contends that the situations of residents and nonresidents are not comparable.
Hof van Beroep v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce tvrdí, že je přesvědčen o tom, že H. Eckelkamp skutečně dlužila v den svého úmrtí částku 220 000 eur.
In the order for reference, the Hof van Beroep states that it is satisfied that Ms Eckelkamp actually had a debt of EUR 220 000 on the day of her death.
Po zaplacení dědické daně dědici podali dne 7. října 2004 daňovou žalobu, kterou usilovali mimo jiné o zrušení rozhodnutí ze dne 14. července 2004.
After they had paid the succession duties, the heirs filed a tax claim on 7 October 2004 seeking, inter alia, annulment of the decision of 14 July 2004.
Uvedená žaloba byla zamítnuta rozsudkem Rechtbank van Eerste Aanleg te Brugge (Soud prvního stupně v Bruggách) ze dne 30. května 2005.
That claim was dismissed by judgment of the Rechtbank van Eerste Aanleg te Brugge (Court of First Instance, Bruges) of 30 May 2005.
Ve svém rozsudku měl Rechtbank za to, že lhůta stanovená v článku 40 WS pro podání přiznání v každém případě uplynula dne 1. července 2004, zatímco daňová žaloba byla podána až 7. října 2004, což znamená, že přiznání k dědické dani je konečné a nelze vzít v úvahu závazek, který v něm nebyl uveden.
In its judgment, the Rechtbank considered that the period prescribed in Article 40 of the WS for filing a declaration of estate had in any event expired on 1 July 2004, whereas the fiscal claim was not filed until 7 October 2004, which meant that the declaration of estate was final and no account could be taken of a liability which was not mentioned therein.
Rechtbank byl též toho názoru, že
The Rechtbank also took the view that the appellants should have included the debt concerned in the declar-
ECKELKAMP A DALŠÍ a všichni byli též zastoupeni při jednání dne 13. prosince 2007.
ECKELKAMP AND OTHERS which were also represented at the hearing on 13 December 2007.
Za těchto okolností se Hof van Beroep te Gent rozhodl přerušit řízení a předložit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
In those circumstances, the Hof van Beroep te Gent decided to stay the proceedings and to request the Court of Justice to give a preliminary ruling on the following question:
„Brání článek 12 ES ve spojení s člán -ky 17 ES a 18 ES a článek 56 ES ve spojení s článkem 57 ES a 58 ES vnitrostátní právní úpravě členského státu, která stanoví, že je-li děděním nabyt nemovitý majetek, který se nachází v jednom členském státu (stát, kde se nemovitý majetek nachází), vybírá tento stát z hodnoty tohoto nemovitého majetku daň, přičemž odpočet ve výši hodnoty závazků, jimiž je tento nemovitý majetek zatížen (jako například dluh zajištěný hypoteční plnou mocí ohledně tohoto nemovitého majetku), sice připouští v tom případě, že zůstavitel bydlel v době svého úmrtí ve státu, kde se nemovitý majetek nachází, avšak nikoli v tom případě, že zůstavitel v době svého úmrtí bydlel v jiném členském státu (státu bydliště)?“
‘Do Article 12 EC, in conjunction with Art -icles 17 EC and 18 EC, and Article 56 EC, in conjunction with Article 57 EC, preclude national rules of a Member State under which, in the context of the acquisition, through inheritance, of immovable property situated in a Member State (the State in which the property is situated), that State imposes a tax on the value of the immovable property situated in that State, in respect of which that State allows a deduction corresponding to the value of charges on that immovable property (such as debts secured by the right conferred on a creditor to take out a mortgage against that immovable property) if the testator, at the time of his demise, was resident in the State in which the property is situated, but not if the testator, at the time of his demise, was living in a different Member State (the State of residence)?’
Dědicové zaprvé tvrdí, že belgické právní předpisy o zdanění nabytí nemovitého majetku děděním jsou diskriminační a porušují článek 56 ES ve spojení s člán -kem 58 ES tím, že – pro účely výpočtu základu daně – umožňují vzít v úvahu některé dluhy, pokud měl zemřelý v době úmrtí bydliště v Belgii, nikoliv však pokud měl zemřelý bydliště jinde.
The heirs submit, first, that the Belgian legislation on the taxation of the acquisition of immovable property through inheritance is discriminatory and infringes Article 56 EC, read in conjunction with Article 58 EC, in that — for the purposes of calculating the basis of assessment — it allows account to be taken of certain debts if the deceased was resident in Belgium at the time of death, but not if the deceased was resident elsewhere.
Dědicové tvrdí, že situace rezidenta a nerezidenta jsou v této souvislosti srovnatelné.
The heirs maintain that the situations of a resident and a nonresident are comparable in this context.
V tomto ohledu uplatňují, že belgické právní přepisy považují rezidenty i nerezidenty za daňové poplatníky pro účely výběru dědické daně.
They submit in that regard that the Belgian legislation in principle considers both residents and nonresidents to be taxable persons for the purposes of levying succession duties.
Odkazujíce na judikaturu Soudního dvora 7dědicové tvrdí, že v důsledku toho musí být s rezidenty a nerezidenty zacházeno stejně, pokud jde o odpočitatelnost závazků nebo dluhů.
Referring to the caselaw of the Court, 7the heirs argue that, as a consequence, residents and nonresidents must also be treated alike as regards the deductibility of charges or debts.
Dědicové zadruhé tvrdí – opírajíce se zejména o rozsudek ve věci Barbier 8 –
Secondly, the heirs submit — relying mainly on Barbier 8 — that the legisla-
A – Hlavní tvrzení účastníků řízení že dotčené právní předpisy představují omezení volného pohybu kapitálu, jelikož ustanovení bránící odpočtu dluhu souvisejícího s nemovitým majetkem mají za účinek snížení hodnoty dědictví tehdy, pokud byl
A — Main submissions of the parties tion at issue constitutes a restriction on the free movement of capital, as the provisions preventing the deduction of debts relating to immovable property have the effect of reducing the value of the inheritance where
7 — Rozsudky ze dne 28. ledna 1986, Komise v. Francie (270/83, Recueil, s. 273); ze dne 11. prosince 2003, Saint-Gobain (C-307/97, Recueil, s. I-6161), a Barbier, citovaný v poznámce pod čarou 3.
7 — In particular Case 270/83 Commission v France [1986] ECR 273; Case C-307/97 Saint-Gobain [1999] ECR I-6161; and Barbier, cited in footnote 3.
V tomto řízení předložili svá vyjádření dědicové, belgická vláda a Komise
In the present proceedings, observations have been submitted by the heirs, the Belgian Government and the Commission, all of
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA J. MAZÁKA – VĚC C-11/07 zásadou ochrany legitimního očekávání) 9, aby tak nečinili.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-11/07 could rely for the purposes of the principle of protection of legitimate expectations).
zemřelý nerezidentem, zatímco pokud byl zemřelý rezidentem v Belgii, k takovému snížení nedochází.
9 the deceased was a nonresident, while there is no such reduction if the deceased was resident in Belgium.
Proto osoba s bydlištěm v jiném členském státu může být odrazována od investování do nemovitého majetku v Belgii, bude-li vědět, že její dědicové budou muset platit vyšší dědické daně, než kdyby v Belgii neinvestovala nebo investovala jiným způsobem.
Thus, a person resident in another Member State may be discouraged from investing in an immovable property situated in Belgium, knowing that his heirs will have to pay higher succession duties than if he had not invested in Belgium or if he had invested in a different way.
Zatřetí, a na základě podobných argumentů, dědicové tvrdí, že dotčené belgické právní předpisy jsou v rozporu s právy občanů Unie, která jsou stanovena v článcích 12 ES a 18 ES, usazovat se v jiném členském státu a nebýt diskriminován.
Thirdly, and on the basis of similar arguments, the heirs submit that the Belgian legislation at issue runs counter to the rights of Union citizens, as laid down in Art -icles 12 EC and 18 EC, to take up residence in another Member State and not to be discriminated against.
Belgická vláda naopak tvrdí, že toto řízení o rozhodnutí o předběžné otázce má být prohlášeno za nepřípustné z důvodu, že předložená otázka je hypotetická a není relevantní pro rozhodnutí sporu v původním řízení.
The Belgian Government maintains, by contrast, that the present reference for a preliminary ruling should be declared inadmissible on the ground that the question referred is hypothetical and not relevant for the purposes of deciding the dispute in the main proceedings.
Zdůrazňuje, že dotyčný dluh nebyl uveden v přiznání k dědické dani, které se stalo konečným uplynutím lhůty stanovené ve WS pro jeho podání.
It emphasises that the debt in question was not mentioned in the declaration of estate, which became final on expiry of the period allowed under the WS for filing it.
Ústřední otázkou je tudíž uplynutí lhůty pro podání nebo opravu přiznání k dědické dani a Hof van Beroep neprokázal, jak by za těchto okolností mohl vzít v úvahu rozhodnutí o předložené předběžné otázce.
Thus the central issue is in fact the expiry of the period for filing or correcting the declaration of estate, and the Hof van Beroep has not shown how, in those circumstances, it could take account of a preliminary ruling on the question referred.
Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že právo Společenství obvykle nebrání použití takových procesních pravidel stanovených vnitrostátním právem, jakými jsou lhůty 10.
It appears from the caselaw of the Court that, as a rule, Community law does not prevent the application of procedural rules provided for under national law, such as time-limits. 10
K meritorní podstatě sporu belgická vláda uvádí, že rozdíl v zacházení, pokud jde o dluhy, podle toho, zda jde o dědění po rezidentovi, nebo nerezidentovi, nepředstavuje porušení ustanovení Smlouvy, uplatňovaných v projednávané věci.
On the substance of the case, the Belgian Government submits that the difference in treatment as regards debts, according to whether it is the inheritance of a resident or a nonresident, does not constitute an infringement of the Treaty provisions invoked in the present case.
Zdůrazňuje, že ve vztahu k přímým daním, zejména pokud jde o zdanění nabytí děděním, v zásadě není postavení rezidentů a nerezidentů srovnatelné.
It emphasises that in relation to direct taxes, in particular as regards the tax -ation of acquisition through inheritance, the situations of residents and nonresidents are, as a rule, not comparable.
9 — V tomto ohledu bylo odkázáno na rozsudek ze dne 14. září 2006, Elmeka (C-181/04 až C-183/04, Sb. rozh. s. I-8167).
9 — In that regard, reference was made to Joined Cases C-181/04 to C-183/04 Elmeka [2006] ECR I-8167.
10 — Rozsudek ze dne 16. prosince 1976, Comet (45/76, Recueil, s. 2043, bod 19).
10 — With reference to Case 45/76 Comet [1976] ECR 2043, paragraph 19.
Popírajíce argument belgické vlády založený na nepřípustnosti předložené žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, dědicové při jednání tvrdili, že dotčený dluh je – též podle belgického práva – dostatečně úzce spojen s předmětným nemovitým majetkem.
Opposing the argument put forward by the Belgian Government that the present reference for a preliminary ruling should be declared inadmissible, the heirs argued at the oral hearing that the debt at issue is — also according to Belgian law — sufficiently closely linked with the immovable property in question.
V tomto ohledu neexistuje relevantní rozdíl mezi hypotékou a dotčenou hypotéční plnou mocí.
There is no relevant difference in that regard between a mortgage and the mortgage mandate at issue.
Zdůraznili rovněž, že dluh ve výši 220 000 eur nebyl zahrnut v přiznání, protože podle belgického práva je zakázáno tak učinit, pokud byl zemřelý nerezidentem, a co víc, protože jim bylo sděleno příslušným vnitrostátním orgánem (tedy zdrojem informací, o který by se mohli opírat v souladu se
They also emphasised that the debt of EUR 220 000 was not included in the declaration because, under Belgian law, it is prohibited to do so where the deceased was a nonresident and, what is more, because they had been told not to by the competent national authority (that being a source of information on which they
Pro případ, že by členský stát, ve kterém se nachází nemovitý majetek, měl umožnit odpočet dluhů souvisejících s tímto majetkem, belgická vláda tvrdí, že by tomu tak mělo být pouze tehdy, pokud je dluh úzce spojen s nemovitým majetkem a pokud není odpočitatelný též v členském státu, kde měl zemřelý bydliště.
In the event that the Member State in which the immovable property is situated should have to allow the deduction of debts attributable to that property, the Belgian Government contends that this should apply only if the debt is closely associated with the immovable property and if it is not also deductible in the Member State of residence of the deceased.
Belgická vláda tvrdí, že pouze členský stát, ve kterém měl zemřelý bydliště, může jeho hospodářskou situaci posoudit v její úplnosti a vzít v úvahu při výpočtu dědické daně všechna aktiva a dluhy.
The Belgian Government contends that only the Member State in which the deceased was resident is in a position to assess his economic situation in its entirety and to take account of all assets and debts in the calculation of succession duties.
Takový dluh, jakým je dotčený dluh v projednávané věci, je tudíž v zásadě vždy vzat v úvahu členským státem bydliště zemřelého.
A debt such as that at issue is thus, in principle, always taken into account by the Member State of residence of the deceased.
Nicméně na úrovni Společenství neexistuje právní rámec pro koordinaci pravomocí členských států v oblasti dědické daně.
However, there is no legal framework at Community level for the coordination of the powers of the Member States in the area of inheritance taxation.
Odpočet takového dluhu, jakým je dotčený dluh v projednávané věci, v členském státu, kde se nachází nemovitý majetek, může ve skutečnosti vést ke dvojímu odpočtu, kterému členské státy mohou bránit.
The deduction of a debt such as that in issue in the Member State where the immovable property is situated could in fact lead to double-deduction, which Member States are allowed to prevent.
V projednávané věci jsou všechny dluhy tvořící součást pozůstalosti po zemřelé vzaty v úvahu v Německu, členském státu, kde měla bydliště.
In the present case, all debts forming part of the estate of the deceased are taken account of in Germany, the Member State where she resided.
Z obdobných důvodů je belgická vláda toho názoru, že dotyčné belgické předpisy nejsou v rozporu s články 12 ES, 17 ES a 18 ES.
For similar reasons, the Belgian Government takes the view that the Belgian legislation in question is not contrary to Art -icles 12 EC, 17 EC and 18 EC.
Komise tvrdí, že rozdíl mezi belgickými rezidenty a nerezidenty, pokud jde o výpočet dědických daní – s tím účinkem, že dědění nemovitého majetku po nerezidentovi podléhá dani z přechodu majetku bez odpočtu dluhů – představuje zakázané omezení volného pohybu kapitálu.
The Commission submits that the distinction which is drawn, as regards the calculation of succession duties, between residents and nonresidents of Belgium — with the effect that the inheritance of immovable property from a nonresident is subject to transfer duty without deduction of debts — constitutes a prohibited restriction on the free movement of capital.
Takové ustanovení může být považováno za slučitelné s volným pohybem kapitálu pouze tehdy, pokud by se rozdíl v zacházení použil na situace, které nejsou objektivně srovnatelné nebo pokud by byl odůvodněn naléhavými důvody obecného zájmu 12.
Such a provision could be regarded as compatible with the free movement of capital only if the difference in treatment applied to situations which are not objectively comparable or if it were justified by overriding reasons in the general interest. 12
Podle belgické vlády je třeba odlišit projednávanou věc od rozsudku ve věci Barbier 11, jelikož v uvedené věci dluh, který dědicové chtěli odečíst, představoval inherentní prvek nemovitého majetku zdanitelného v členském státu, kde se nacházel.
According to the Belgian Government, the present case must be distinguished from Barbier 11on the ground that in the latter case the debt that the heirs wanted to deduct constituted an inherent element of the immovable property taxable in the Member State where it was situated.
V projednávané věci naproti tomu nic nenasvědčuje, že dotyčný dluh – který je zajištěn pouze hypotéční plnou mocí, a nikoliv hypotékou – je dostatečně úzce spojen s nemovitým majetkem ve smyslu věci Barbier.
In the present case, by contrast, there is no indication that the debt in question — which is only secured by a mortgage mandate and not a mortgage — would be sufficiently closely linked with the immovable property within the meaning of Barbier.
Uvedená hypoteční plná moc se ve skutečností vztahuje k veškerému současnému i budoucímu majetku dotčené osoby.
That mortgage mandate relates in fact to all present and future estates of the person concerned.
Přípustnost předložené otázky
Admissibility of the question referred
Podle Komise je postavení rezidenta a nerezidenta pro tyto účely zcela srovnatelné.
According to the Commission, the situations of a resident and a nonresident are, for present purposes, wholly comparable.
Ve skutečnosti status zemřelého coby rezidenta nebo nerezidenta nemá vliv na hodnotu nemovitého majetku, který se nachází v Belgii a na související dluhy nebo dědictví.
In fact, the deceased’s status as a resident or nonresident has no bearing on the value of the immovable property situated in Belgium and the related debts or the inheritance.
Jak bylo objasněno při jednání, Komise má za to, že dluh v projednávané věci je přímo spojen prostřednictvím hypotéční plné moci s hodnotou nemovitého majetku.
As was clarified at the oral hearing, the Commission considers the debt in the present case to be directly linked, through the mortgage mandate, with the value of the immovable property.
Pokud jde o námitku nepřípustnosti uplatněnou belgickou vládou, je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury je věcí pouze vnitrostátního soudu, kterému byl spor předložen a jenž musí nést odpovědnost za soudní rozhodnutí, které bude vydáno, posoudit s ohledem na konkrétní okolnosti projednávané věci jak nezbytnost rozhodnutí o předběžné otázce pro vydání jeho rozsudku, tak i relevanci otázek, které klade Soudnímu dvoru 13.
As to the objection of inadmissibility raised by the Belgian Government, it should be recalled that, according to settled caselaw, it is solely for the national court before which the dispute has been brought, and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to determine in the light of the particular circumstances of the case both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court. 13
Krom toho nebyly uplatněny žádné naléhavé důvody obecného zájmu, které by odůvodňovaly dotyčný rozdíl v zacházení.
Moreover, no overriding reason relating to the general interest has been advanced which could justify the difference in treatment at issue.
Pokud jde konkrétně o údajné obtíže vnitrostátních orgánů při ověřování existence dluhů tehdy, pokud zemřelý měl bydliště v jiném členském státu, přísluší v každém případě dědicům, aby poskytli dostatečný důkaz takového dluhu.
As regards, in particular, the alleged difficulty for the national authorities to verify the existence of debts where the deceased was resident in another Member State, it is in any event for the heirs to provide sufficient proof of such a debt.
Komise dodává, že se členský stát pro účely odůvodnění omezení volného pohybu kapitálu nemůže opírat o daňový dobropis nebo úlevu, které jiný členský stát – pokud si to přeje – může poskytnout.
The Commission adds that a Member State cannot, in order to justify a restriction on the free movement of capital, rely on a tax credit or concession which another Member State may — if it so desires — provide for.
Jestliže se otázky položené vnitrostátními soudy týkají výkladu ustanovení práva Společenství, je Soudní dvůr v zásadě povinen rozhodnout, pokud není zjevné, že žádost o rozhodnutí o předběžné otázce ve skutečnosti směřuje k tomu, aby Soudní dvůr přiměla k rozhodnutí prostřednictvím fiktivního sporu, nebo k tomu, aby poskytl posudek k obecným nebo hypotetickým otázkám, že žádaný výklad práva Společenství nemá žádný vztah k realitě nebo předmětu
Where questions referred by national courts concern the interpretation of a provision of Community law, the Court of Justice is thus bound, in principle, to give a ruling unless it is obvious that the request for a preliminary ruling is in reality designed to induce the Court to give a ruling in a fictitious dispute, or to deliver advisory opinions on general or hypothetical questions, or that the interpretation of Community law requested bears no relation to the actual facts
Komise konečně nepovažuje za nezbytné odpovídat na otázku předloženou ohledně článků 12 ES, 17 ES nebo 18 ES.
Finally, the Commission does not consider it necessary to answer the question referred with regard to Articles 12 EC, 17 EC or 18 EC.
ECKELKAMP A DALŠÍ sporu v původním řízení nebo také že Soudní dvůr nedisponuje skutkovými nebo právními poznatky nezbytnými pro užitečnou odpověď na otázky, které jsou mu položeny 14.
ECKELKAMP AND OTHERS of the main action or its purpose, or that the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it. 14
Nicméně ze spisu a tvrzení dědiců je zjevné, že v projednávané věci jde o víc než o pouhou skutečnost, že lhůty stanovené pro podání prohlášení o pozůstalosti – které samy o sobě nepovažuji za zpochybnitelné – nebyly dědici dodrženy.
It is clear, however, from the case-file and from the submissions of the heirs that there is more to the present case than the mere fact that the time-limits laid down for the filing of the declaration of estate — which I do not consider to be objectionable as such — have not been complied with by the heirs.
Konkrétně se neuvedení dotčeného dluhu jeví jako související se skutečností, že belgické právní předpisy upravující dědictví nestanoví zahrnutí obdobných dluhů, a co více, se skutečností, že dědicům byla v tomto smyslu poskytnuta informace belgickými daňovými orgány.
In particular, the non-inclusion of the debt in question appears to relate to the fact that Belgian inheritance legislation does not provide for the inclusion of such debts and, what is more, to the fact that the heirs were given information to that effect by the Belgian tax authorities.
Je třeba uvést, že v projednávané věci je nesporné, že dotčený dluh nebyl dědici uveden ve lhůtě stanovené WS pro podání nebo opravu přiznání k dědické dani, které se uplynutím této lhůty stalo konečným.
It should be noted that in the present case it is common ground that the debt in question was not mentioned by the heirs within the period allowed under the WS for filing or correcting the declaration of estate, which became final on the expiry of that period.