natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Oba koncepty schopnosti a soudržnosti byly od roku 1985 prosazovány Jacquesem Delorsem a umožňovaly mu hrát vedoucí roli při debatě o nové vizi pro Evropu – pravděpodobně všude s výjimkou anglosaského světa.
Both the concepts of eciency and cohesion were then advanced by Jacques Delors as of 1985 and they enabled him to dominate the debate about a new vision for Europe – maybe everywhere except the Anglo-Saxon world.
Druhý prvek se týká „postoupení“, což je politická myšlenka, která získala váhu v mnoha
The first one, the 'institutional moment', is not as important as it was. The legal text of 1987 said 'in order to make the ‘Single Act’ a success'.
STRANA28 členských státech na konci devadesátých let a vedla k vytvoření Výboru pro regiony v roce 1992.
The second element concerns 'devolution', a political idea which gained momentum in many Member States at the end of the 1990s and led to the creation of the Committee of the Regions in 1992.
Politika soudržnosti podpořila ty převážně proevropské aktéry na regionální úrovni, kteří byli zastánci Jednotného evropského aktu.
Cohesion Policy empowered those, mostly pro-European, actors at regional level who were in favour of the Single European Act.
evropskou důležitost.
are, of course, of utmost European importance, too.
Politická idea „jestliže si pomůžeš sám, Evropa ti pomůže“ byl v tomto smyslu zřejmý úspěch a já se domnívám, že nosná myšlenka strukturální politiky EU „ve službě Evropě“ má stále oprávnění i dnes, i když vyžaduje nové zamyšlení ve vztahu k budoucnosti.
The political idea 'if you help yourself, Europe will help you' was quite a success in this perspective and I think that the narrative of EU structural policy being 'at the service of Europe' is still justied today though it needs further reection as regards the future.
Co zůstává nevyřešenou otázkou uvnitř Komise, je otázka koordinace mezi generálními ředitelstvími řídícími různé fondy.
What remains an unsolved question inside the Commission is the question of coordination between the Directorate-Generals managing the dier-ent funds.
Protože „koordinace zvenčí“ prostřednictvím nového GŘ nebyl ten správný způsob, integrovaný přístup fondů zůstává na pořadu dne, protože se stalo zřejmým, že„jít společně“ nefunguje.
As coordination 'from the outside' through a new DG has not been the way, the integrated approach of the funds remains on the agenda because it has become evident, in my view, that 'marching together' does not work.
Třetím podpůrným prvkem na konci osmdesátých let byly intelektuální pokusy znovu obecně přehodnotit politiku rozvoje.
The third supporting element at the end of the 1980s was the intellectual attempt to rethink development policies in general.
Scéně tradičně dominovali ti akademici, kteří byli přesvědčeni, že by regionální sbližování mělo být závislé na investicích do infrastruktury.
The scene was traditionally dominated by those academics who were convinced that regional convergence would mainly be dependent on infrastructure investment.
Nová myšlenková škola byla ale přesvědčena, že pouze integrovaný přístup by mohl být schopen uvolnit vnitřní místní potenciál a vytvořit udržitelný růst.
A new school of thought, however, was convinced that only an integrated approach would be able to unlock the endogenous local potential and create sustainable growth.
Tento koncept rozvoje byl poprvé testován prostřednictvím IMP a zahrnoval převážně místní, namísto národních účastníků.
This development concept was tested for the first time by the IMPs and involved predominately local instead of national stakeholders.
Ačkoli původní myšlenka Jacquese Delorse, přijímat pouze programy navržené na regionální úrovni, nepřešla do praxe, vévodila jednáním s členskými státy a vedla k další decentralizaci úkolů.
Though the original idea of Jacques Delors, to accept only programmes suggested by the regional level was finally not put into practice, it dominated the negotiations with the Member States and led to further decentralisation of tasks.
„Delorsovou odpovědí bylo, že strukturální fondy by se měly transformovat do strukturální politiky zaměřené na sociální soudržnost“ Jérôme Vignon
Jean-Charles Leygues: Concerning your third point, Jérôme, on the 'ght of the two schools', the 'believers in infrastructure' and those convinced that innovation and an integrated approach would lead to a homogenous development, I think the final solution was simple and pragmatic.
Poslední prvek původního plánu zůstal v platnosti pro všechna následující období.
The last element of the original blueprint has been valid ever since for all subsequent periods.
A na závěr, při formulování cílů politiky musí tyto být pojmenovány, pojmenovány jménem, které dává najevo, že existuje „důležitý evropský důvod” jednat.
Finally, when formulating the policy’s objectives one has to give a name to these, a name which makes it clear that there is an 'important European reason' to act.
„Rozvoj venkova“ byl takovým důvodem, protože byl důležitou částí reforem CAP.
'Rural development' was such a reason because it was an important part of the CAP reform.
Dosáhnout úspěchu při rozšiřování, hospodářské restrukturalizaci a tvorbě společného trhu má samozřejmě také tu nejvyšší
Making enlargement, economic restructuring and the common market a success,
Tassos Bougas: Připomněl bych ekonomický a politický kontext a celkem důležité nesrovnalosti, které rámovaly tuto debatu.
Tassos Bougas: I would remind of the econ- omic and political context and the quite important disparities which framed that debate.
Rychlost růstu v osmdesátých létech byla v chudších členských státech docela nízká.
Growth rates in the 1980s, were quite modest in the poorer Member States.
Kromě toho byla politika soudržnosti vnímána jako regulační mechanismus v tom smyslu, že byla zamýšlena pro zmírnění potenciálních negativních vnějších projevů způsobených rozvojem politiky Společenství se zvláštním zaměřením na perspektivu společného trhu.
In addition, Cohesion Policy was perceived as a regulatory mechanism in the sense that it was meant to alleviate potential negative externalities produced by the development of Community policies, with a particular focus on the perspectives of Internal Market.
A na závěr, navíc k více pasivní nebo negativní „integraci zákonem“ potřebovalo Společenství politiku zaměřenou na občany a prostřednictvím nějakých nančních podnětů nastavit „pozitivní integraci“.
Finally, in addition to a more passive or negative 'integration by law', the Community needed policies that addressed the citizens and, through some community financial incentives set up a 'positive integration'.
Politika soudržnosti má trojí cíl: Oslovit nerovnosti, zmírnit možné negativní
Cohesion Policy had a three-
STRANA29 vedlejší důsledky a podpořit positivní integraci.
PAGE29 fold objective: address disparities; alleviate potential negative externalities and support positive integration.
Padoa-Schioppa předložil ve své zprávě přesně toto.
The Padoa-Schioppa report put these exact issues on the table.
dlo n+2), nebo když lidé kritizují programový přístup.
this in mind today when people argue against the automatic decommitment rule (the n+2 rule) or when people criticise the programming approach.
V reformě z roku 1989 byly prvky, které byly odezvou na skutečnost, že předchozí politika nefungovala.
There were elements of the 1989 reform which were a response to the fact that the previous policy had not worked.
„V Unii máme třetí politiku, která je součástí našeho arzenálu pro hospodářský růst a která nám poskytuje vyvažující faktor: politiku soudržnosti.“ Graham Meadows
“In the Union, we have a third policy which is a part of our economic growth armoury and which provides us with a balancing factor: Cohesion Policy.” Graham Meadows
Graham Meadows: Chci se vrátit k Tassosově třetímu a Jérômovu čtvrtému bodu, kterými je myšlenka, že existence evropské regionální politiky je oprávněná, jestliže na ni může být nahlíženo buď jako vyvažující negativní důsledky integrace nebo vyjadřující nějakou „velkou ideu“, jako „udělat z rozšíření úspěch“.
Graham Meadows: I want to come back to Tassos’s third and Jérôme’s fourth point, that is the idea that the existence of European regional policy is justified if it can be seen as either balancing the negative effects of integration or expressing some 'big idea', like 'making a success of enlargement'.
Myslím, že to je špatně, obzvláště z pohledu, že politika může být ospravedlněna pouze jako velká idea.
I think this is wrong, especially the view that the policy can only be justified in relation to a big idea.
Já si ve skutečnosti myslím, že trpíme tímto přístupem, který nám zanechává problém.
I actually find that we suffer from this approach which leaves us with a problem.
Druhý bod, který stojí za zmínku je, že předreformní politika byla omezená na spolunan-cování projektů veřejných výdajů a že veřejný sektor se již zmenšoval v důsledku privatizace.
A second point to mention is that the pre- reform policy was restricted to the co-nancing of public expenditure projects and that, already, the public sector was shrinking because of privatisation.
Reforma politiky úmyslně rozšířila svůj záběr, aby zahrnula tyto změněné podmínky.
The reform of the policy deliberately widened its scope to take account of these changing conditions.
Vzpomeňme si, že v té době byla britskou ministerskou předsedkyní paní Thatcherová.
Remember, the British Prime Minister at the time was Mrs Thatcher.
Ale před tím, než to rozeberu, dovolte mi jenom zmínit okamžik, který má vztah k začátku současné politické fáze v roce 1989.
But, before going into that, let me just mention a point which relates to the start of the present policy phase in 1989.
Jediná věc, která ještě nebyla zmíněna, je ta, že počátkem osmdesátých let Unii skutečně došly peníze, protože rozpočet CAP byl vyčerpán.
The only thing that hasn’t yet been mentioned is that, in the early 1980’s, the Union actually ran out of money because the CAP budget had been exhausted.
Přesvědčena, že někde nějaké peníze být musí, prohledávala Komise své různé rozpočty a nakonec objevila velké objemy nevyužitých platebních kreditů v EFRR a ESF, kde ležely nevyužity velké objemy vyčleněných částí rozpočtu.
Convinced that there must be some money somewhere, the Commission searched through its various budget lines and finally discovered large amounts of unused payment credits in the ERDF and ESF, where high levels of budget commitments lay unused.
Komise byla tedy postavena před situaci, ve které potřebovala převést zdroje pro zemědělství ale nemohla, protože, ačkoli platební kredity zůstávaly nevyužity, byly určeny pro strukturální fondy.
The Commission was therefore faced with a circumstance in which it needed to transfer resources to agriculture but could not because, although the payment credits lay idle, they had been committed to the Structural Funds.
Nyní bych rád řekl něco o nebezpečí Jerome-ho názoru, že evropská regionální politika potřebuje opodstatnění nějakou „une grande cause européenne“.
Now I would like to say a word about the danger of Jérôme’s view that European regional policy needs the justication of 'une grande cause européenne'.
Což odpovídá tomu, jako bychom řekli, že politika je částí jednoho nebo druhého údělu: „chcete jednotný trh, tak musíte platit“ a později „chcete jednotnou měnu, tak musíte platit“; a, znovu, „chcete rozšíření, tak musíte platit“.
Which is equivalent to saying that the policy is part of some deal or other: 'you want the Single Market, then you have to pay' and later 'you want the single currency, then you have to pay'; and, again, 'you want enlargement, then you have to pay.'
Odmítám tuto interpretaci jako cynickou, která vrhá na některé členské země špatné světlo a odmítá jejich legitimní argumenty o ekonomickém růstu a dává na jejich místo myšlenku, že se pouze snažily ukrást unijní dostavník.
I reject this interpretation as being cynical which casts some of the Member States in a bad light, dismissing their legitimate arguments about economic growth and putting in their place the idea that they were just trying to rob the Union stagecoach.
Komisi tato „krize nančních toků“ rozzlobila z důvodu lehkosti a snadnosti, s jakou byly fondy vyčleněny bez důsledného dohledu na straně výdajů.
The Commission became angry about this 'cash flow crisis' because of the lightness and ease with which funds had been committed without close follow-up on the expenditure side.
To vedlo k diskuzi o strukturálních fondech včetně požadavku zajistit od samého začátku, že vyčleněné peníze budou také nakonec spotřebovány.
This fed in to the discussion about the Structural Funds including the desire to make sure right from the beginning that money committed was nally spent.
Tento přístup odnímá politice její důstojnost.
This approach robs the policy of its dignity.
A to je špatně.
And it’s wrong.
Jestliže byla politika výsledkem úmluvy, proč stále ještě pokračuje?
If the policy was the result of a deal why is it still going on?
Proč se od té doby rozrostla?
Why has it increased in size since?
Chtěl, aby se bohatší státy trvale zajímaly a staly se součástí politiky a dal to velmi najevo například během sjednocování Německa, kdy se nové německé spolkové země okamžitě staly příjemci strukturálních fondů.
He wanted that the richer Member States should remain interested and involved in the policy and he made this, for example, very clear during the German reunification when the new German Länder became immediate beneficiaries of the Structural Funds.
„Úděl” se tím stává komplexním.
'The deal' is therefore a complex one.
ku politiky, které je nejen pravdivější, ale i více nám pomáhá, když se snažíme vyznačit další fázi vývoje této politiky.
explanation for the policy’s emergence which is not only more truthful but also more helpful to us as we plot the policy’s next phase of development.
Toto vysvětlení je, že politika je tady, aby vyvažovala růst.
This explanation is that the policy is in place to balance growth.
Unie má pro růst tři politiky.
The Union has three policies for growth.
Má jednotný trh, včetně jejích obchodních dohod se třetími zeměmi, a má jednotnou měnu.
It has the single market, including its trading agreements with third countries and it has the single currency.
Jako ekonomové víme, že toto přináší růst, a rovněž víme, že tento trhem hnaný růst bude určitě nevyvážený.
We know as economists that this produces growth, and we know as well that this market- driven growth is sure to be unbalanced.
To vede k neklidu v ekonomice, který zvětšuje příjmové nerovnosti a vidíme, že k tomu dochází v Číně a Brazílii, což jsou země, které mají méně vyvinutou regionální politiku než v Unii.
It produces a churning of the economy which widens income disparities; we see this happening in China and Brazil, both countries which have a less developed regional policy than the Union.
Graham Meadows: Skutečnost, že Jacques Delors chtěl, aby se politika stala něčím víc než redistributorem, je důležitá i dnes.
Graham Meadows: The fact that Jacques Delors wanted the policy to be more than redistributive is still important today.
Máme politiku, která je mnohem bohatší než jednoduchý distributivní mechanismus.
We have a policy that is much richer than a simple distributive mechanism.
Když přeceníme ideu „údělu“, podceníme hospodářskou důležitost vnitřního trhu a jednotnou měnu.
If we overplay the idea of 'the deal', we underplay the economic importance of the internal market and the single currency.
Vnitřní trh přinesl Německu, například, prospěch v roce 1989, a od té doby přinesl Německu prospěch každý rok.
The internal market brought Germany, for example, benet in 1989 and it has brought Germany benet in every single year since then.
Stejným způsobem, regionální politika a politika byla zapotřebí pro vyvážení růstu v roce 1989, a byly od té doby zapotřebí každý rok.
In the same way, Regional and Cohesion Policy was needed to balance growth in 1989 and has been needed in every year since then.
Vnitřní trh trvale vytváří růst a nerovnosti, evropská regionální politika a politika soudržnosti působí trvale na zmenšení těchto nerovností.
The internal market is constantly creating growth and disparities, European Regional and Cohesion Policy works constantly to lessen these disparities.
Dokud máme růst, budeme mít nerovnosti a práci pro jejich zmenšení a tím bude vyvážený růst konstantní.
As long as we have growth, we shall have disparities and the work to narrow them, and, thus, balance growth will be constant.
Ale v Unii máme třetí politiku, která je součástí našeho arzenálu pro hospodářský růst a která nám poskytuje vyvažující faktor: politiku soudržnosti.
But in the Union, we have a third policy which is a part of our economic growth armoury and which provides us with a balancing factor: Cohesion Policy.
Regionální politika a politika soudržnosti hledá jak vyvažovat nerovnosti, které jsou stále vytvářeny růstem, a jak pomoci pomaleji rostoucím regionům, aby rostly rychleji a aby dosáhly průměrné rychlosti růstu v Unii.
Regional and Cohesion Policy seeks to balance the disparities which are constantly created by growth and to help the slower- growing regions to grow more quickly and to reach the overall growth rate of the Union.
Shle-dávám toto vysvětlení správnější a důležitější. Obohacuje Jérômeho ideu o „údělu“.
I find this explanation more correct and more important.
Je možné, že regionální politika a politika soudržnosti byly vytvořeny v jistém okamžiku jako krátkodobý úděl, ale to neznamená, že to neomezuje její oprávnění pro existenci.
It is possible that Regional and Cohesion Policy was created at a certain moment as part of a short- term deal but that doesn’t mean that does not limit its justication for existence.The reason for the policy is that it gives the Union the chance to achieve growth in a more balanced way.
Důvodem politiky je to, že dává Unii šanci dosáhnout růstu vyváženějším způsobem.
“It should be 'a policy for all', not just for the poor.”
Jérôme Vignon: To mne přivádí k tomu, že musím na něčem trvat.
Jérôme Vignon: This brings me to insist on something.
Jacques Delors se opravdu snažil, aby nedošlo k tomu, že politika soudržnosti a strukturální fondy se změní na čistou redistribuci.
Jacques Delors was really keen to avoid that Cohesion Policy and the use of the Structural Funds would turn into pure redistribution.
„Úděl“ měl být protiváhou vlivů
'The deal' was to counteract the effects of the single market and the
Tassos Bougas: Nebylo volbou definovat politiku soudržnosti jako čistě redistributivní mechanismus na úrovni Společenství.
Tassos Bougas: It was not an option to de-ne Cohesion Policy as a purely redistributive mechanism at the Community level.
Chtěl bych zdůraznit skutečnost, že byla navržena jako politika podmíněné distribuce se třemi úrovněmi podmíněnosti. První je to, že priority politiky soudržnosti by měly přispívat implementaci priorit Společenství, druhou, že transfery politiky soudržnosti by neměly nahrazovat národní úsilí a měly by být využity pro investice a konečně povinnost zúčtovatelnosti a dobrého řízení.
I would highlight the fact that it was designed as a conditional distribution policy with three levels of conditionality.The first being, that the Cohesion Policy's priorities should contribute to the implementation of Community priorities, the second that the Cohesion Policy's transfers should not replace the national eort and should be used for investments and nally the obligation of accountability and good management.
Měla by to být „politika pro všechny“, ne pouze pro chudé.
It should be 'a policy for all', not just for the poor.
Bylo jasné od samého začátku, že by z ní měly mít prospěch všechny země.
It has been clear from the beginning that all countries should prot from it.
STRANA31 oslabila naši pozici.
The same is true for 'additionality'.
Když se tedy podívám do budoucnosti, zeptal bych se, zda jsme nemohli dosáhnout lepších výsledků a naplnit očekávání v otázce nančních inovací.
Some of the bigger Member States have failed to deliver on this, and these facts have weakened our position.
Philip Lowe: Jeden pozitivní faktor, který podceňujeme – v protikladu k původnímu pesimismu vycházejícímu z „masse critique” na
So, if I look into the future, I would question whether we could not better develop and deliver on the question of financial innovation.
„Klíčová zpráva politiky soudržnosti byla…vytvářet podmínky, ve kterých měl každý příležitost zúčastnit se a mít prospěch z vnitřního trhu.“ Philip Lowe
“The key message of Cohesion Policy was … creating the conditions in which everyone had the opportunity to participate in and benefit from the internal market.” Philip Lowe
Philip Lowe: Klíčovým poselstvím politiky soudržnosti nebyla redistribuce příjmů.
Philip Lowe: The key message of Cohesion Policy was not redistributing income.
Vytvářela podmínky, ve kterých měl každý příležitost zúčastnit se a mít prospěch z vnitřního trhu.
It was creating the conditions in which everyone had the opportunity to participate in and benet from the internal market.
Cílem bylo umožnit členským státům a regionům podpořit obchod a investice na svém vlastním území, ale uvnitř evropského rámce.
It was aimed at enabling Member States and regions to stimulate trade and investment on their own territories but within the European framework.
Neznamenalo to dát peníze chudým regionům, aby obdržely kompenzaci za liberalizaci.
It did not mean giving money to poorer regions to compensate them for liberalisation.
Nemůžete ale očekávat, že společnosti budou investovat v regionech, které jsou znevýhodněny špatnou infrastrukturou a nedostatečnou zkušeností pracovní síly – krátce všechno, co přispívá k možnosti úspěchu podnikání, ale které je vně dveří továrny.
But you cannot expect companies to invest in regions which are handicapped by poor infrastructures and inadequate skills in the labour force – in short everything that contributes to the possibility of success of business but which is beyond the door of a factory.
„Mobilizace energie v regionech” byla hnací silou politiky soudržnosti jako protiklad jednoduchému dávání části evropského rozpočtu regionům, protože byly chudé.
'Mobilising energy in the regions' was the driving force of Cohesion Policy as opposed to simply giving a part of the European budget to the regions because they were poor.
Politika soudržnosti nebyla denována „blokující menšinou v Radě”, jak měli někteří ve zvyku říkat.
Cohesion Policy was not dened by the 'blocking minority in the Council', as some used to say.
intervence strukturálních fondů v makroekonomických termínech – je pozitivní vliv politiky soudržnosti na podnikatelská očekávání.
Philip Lowe: One positive factor which we underestimate – in opposition to the initial pessimism on the 'masse critique' of Structural Funds intervention in macroeconomic terms – is the positive effect of Cohesion Policy on business expectations.
Důsledkem podpory EU byly významné investice do oblastí, které byly nejchudší, a zmenšení politického a podnikatelského rizika, a to je to, co dalo členství těmto mnohem chudším zemím.
Significant investment in areas which were poorest, and the reduction of the political and commercial risk which was a consequence of EU support, is what membership gave to these much poorer countries.
Zatímco maximum, kterého jsme dosáhli, byla 4 % pokud jde o HDP, efekt byl v mnoha případech mnohem větší.
Whereas the maximum we reached was 4 % in terms of GDP, the effect was in many cases much larger.
Což přispělo také k dalšímu efektu, který mi Grigoris Vars stále vysvětloval: „Nezapomeň, že nejednáme s nejslabšími zeměmi a regiony. Jednáme s nejslabšími administrativami”.
Which contributed also to another effect which Grigoris Varfis kept explaining to me: 'Do not forget that we are not dealing with the weakest countries and regions.
Máme země, které jsou relativně malé a kde si národní vlády nárokují monopol na slovo „inte-grace“.
We are dealing with the weakest administrations'.