natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Přírodním kapitálem je zásoba přírodních zdrojů, z nichž může být získáno zboží a zachován tok ekosystémových služeb.
Natural capital is the stock of natural resources from which goods can be extracted and the flows of ecosystem services maintained.
Zásoby a toky vycházejí z ekosystémových struktur a funkcí, jako je krajina, půda a biologická rozmanitost.
The stocks and flows rely on ecosystem structures and functions such as landscapes, soil, and biodiversity.
Existují tři hlavní typy přírodního kapitálu, které vyžadují různé přístupy ke svému řízení:
There are three main types of natural capital which require different approaches to managing them:
• Neobnovitelné a vyčerpatelné zdroje – fosilní paliva, kovy apod.;• Obnovitelné, ale vyčerpatelné zdroje – rybí populace, voda, půda apod.;• Obnovitelné a nevyčerpatelné zdroje – vítr, vlny apod.
•non-renewable and exhaustable resources — fossil fuels, metals, etc.; •renewable but exhaustable resources — fish stocks, water, soil, etc.;•renewable and non-exhaustable resources — wind, waves, etc.
Přírodní kapitál poskytuje několik funkcí a služeb – poskytuje zdroje energie, potravy a materiálů; slouží k ukládání odpadu a k zachycování znečištění; zajištění klimatu a regulace vody, opylení; prostor pro život a volný čas.
Natural capital provides several functions and services — it provides the sources of energy, food and materials; the sinks for wastes and pollution; the services of climate and water regulation, pollination; and the space for living and leisure.
Využití přírodního kapitálu často přináší změny mezi těmito funkcemi a službami.
Using natural capital often involves trade-offs between these functions and services.
Například pokud je ekosystém příliš intenzivně zatěžován emisemi a odpady, může ztratit svoji kapacitu pro poskytování toků zboží a služeb: pobřežní vody, které přijímají znečištění a nadbytečné živiny, nebudou schopné podpořit předchozí úrovně populací ryb.
For example, if it is too intensively used for emissions and waste it can lose its capacity to provide flows of goods and services: coastal waters that receive pollution and excess nutrients will not be able to support previous levels of fish stocks.
Zdroj: EEA.
Source: EEA.
Evropský krajinný pokryv v roce 2006, hlavní katalog krajinného pokryvu Evropy krajiny v reakci na poptávku spotřebitelů a politická rozhodnutí mají dopady např. na ukládání uhlíku a emise skleníkový plynů.
European land cover in 2006, main land-cover categories of Europe
Urbanizovaná území
Artificial areas
Orná půda a trvalé kultury
Arable land andpermanent crops
Polopřírodní vegetace
Semi–natural vegetation
Otevřené prostory/holé půdy
Open spaces/bare soils
Poznámka: Na základě krajinné pokryvu CORINE z roku 2006; data zahrnují všech 32 členských zemí EEA – s výjimkou Řecka a Spojeného království – a 6 spolupracujících zemí EEA.
Based on Corine land cover 2006; data coverage includes all 32 EEA member countries — with the exception of Greece and the United Kingdom — and 6 EEA cooperating countries.
EEA, ETC pro využití půdy a územní informace.
Source: EEA, ETC Land Use and Spatial Information.
Rámeček 6.2
Box 6.2
Degradace půdy je hlavním environmentálním problémem s mnoha dimenzemi:
Soil degradation is a major environmental concern with many dimensions, including:
• Eroze půdy je odnášení svrchní vrstvy půdy vodou nebo větrem.
•Soil erosion is the wearing away of the land surface by water and wind.
Hlavními příčinami eroze půdy jsou nevhodné postupy hospodaření s půdou, odlesňování, nadměrné spásání, lesní požáry a stavební činnost.
The main causes of soil erosion are inappropriate land management practices, deforestation, overgrazing, forest fires and construction activities.
Míra eroze je velice citlivá na klima a využívání krajiny, ale také na ochranu přírody na místní úrovni.
Erosion rates are very sensitive to both climate and land use, as well as to detailed conservation practice at the field level.
Vzhledem k velice pomalému tempu tvorby půdy lze ztrátu půdy větší než 1 t/ha/rok považovat v časovém rozpětí 50-100 let za nevratnou.
Given the very slow rate of soil formation, any soil loss of more than 1 tonne per hectare per year can be considered as irreversible over a time span of 50–100 years.
Vodní eroze postihuje 105 milionů ha půdy neboli 16 % celkové rozlohy půdy v Evropě. Větrná eroze postihuje 42 milionů ha.
Water erosion affects 115 million hectares (ha) of soil or 12 % of Europe's total land area, and wind erosion 42 million ha.
Nejvíce postižený je Středomořský region.
The Mediterranean region is the most affected.
• Zábor půdy nastane v případě zastavění zemědělské nebo jiné venkovské půdy, kdy dochází ke ztrátě všech půdních funkcí.
•Soil sealing occurs when agricultural or other rural land is built on and all soil functions are lost.
Zastavěná plocha zaujímá v průměru 4 % celkové plochy členských států, ale ne všechna tato půda je skutečně zakrytá.
On average, built-up areas take up around 4 % of the total area of Member States, but not all of this is actually sealed.
V letech 1990-2000 se plocha zakryté půdy v EU-15 zvýšila o 6 % a poptávka po nových stavebních plochách z důvodu růstu měst a dopravní infrastruktury nadále stoupá.
In the decade 1990–2000, the sealed area in the EU-15 increased by 6 %, and the demand for new construction sites for urban sprawl and for transport infrastructures is continuing to rise.
• Zasolování půdy je důsledkem lidských zásahů, jako jsou nevhodné postupy zavlažování, používání vody pro zavlažování s vysokým obsahem soli a/nebo špatné podmínky pro odvodňování.
•Salinisation of soils results from human interventions such as inappropriate irrigation practices, use of salt-rich irrigation water and/or poor drainage conditions.
Vyšší obsah soli v půdě omezuje její agroenvironmentální potenciál a představuje značnou ekologickou a sociálně-ekonomickou hrozbu pro udržitelný rozvoj.
Elevated salt levels in soil limit its agro-ecological potential and represent a considerable ecological and socioeconomic threat to sustainable development.
Zasolování postihuje asi 3,8 milionů ha v Evropě.
Salinisation affects around 3.8 million ha in Europe.
Nejvíce postiženými oblastmi je Kampánie v Itálii a údolí řeky Ebro ve Španělsku, ale také některé oblasti v Řecku, v Portugalsku, ve Francii a na Slovensku.
The most affected areas are Campania in Italy and the Ebro Valley in Spain, but areas in Greece, Portugal, France and Slovakia are also affected.
• Desertifikace představuje degradaci půdy v aridních, semiaridních a suchých subhumidních oblastech v důsledku nejrůznějších faktorů včetně klimatické změny a lidské činnosti.
•Desertification means land degradation in arid, semi-arid and dry sub-humid areas resulting from various factors, including climatic variations and human activities.
Sucha jsou také spojována se zvýšeným rizikem eroze půdy a představují jednu z jejích příčin.
Droughts are also associated with or lead to an increased soil erosion risk.
Desertifikace postihuje oblast Středomoří a střední a východní Evropu.
Desertification is a problem in parts of the Mediterranean and central and eastern Europe.
• Kontaminace půdy v Evropě je velice rozšířeným problémem.
•Soil contamination is a widespread problem in Europe.
Mezi nejčastější znečišťující látky patří těžké kovy a minerální oleje.
The most frequent contaminants are heavy metals and mineral oil.
Počet míst s potenciálně znečišťujícími aktivitami nyní dosahuje přibližně 3 miliony (a).
The number of sites where potentially polluting activities have taken place now stands at approximately 3 million (a).
Zdroj: Na základě tematického hodnocení půdy SOER 2010.
Source: Based on SOER 2010
Očekává se, že budoucí klimatická změna situaci ještě zhorší.
Thematic assessment — Soil.
Hlavní případy výskytu sucha v Evropě, 2000–2009
Occurrence of floods in Europe, 198–2009
Hlavní období sucha v Evropě, 2000–2009
Main drought events in Europe, 2000–2009
Rámcová směrnice o vodě (11) je klíčovým politickým přístupem zaměřeným na řešení těchto problémů.
The Water Framework Directive (WFD) (11) is the key policy approach aimed at tackling these challenges.
Stanoví environmentální limity pro užívání vody člověkem a pro vodní hospodářství.
It sets ecological limits to human water use and management.
Dále zavazuje členské státy EU a regionální úřady ke koordinovaným opatřením, která se týkají například zemědělství, energetiky, dopravy a bydlení v kontextu územního plánování ve městech a na venkově a také berou v úvahu otázky zachování biologické rozmanitosti.
Furthermore, it obliges EU Member States and regional authorities to take coordinated measures regarding, for example, agriculture, energy, transport and housing, within the context of rural and urban spatial planning, while also taking biodiversity conservation concerns into account.
Jak bylo již uvedeno (kapitola 3 a 4), první pohled na plány řízení povodí řek ukazuje, že v nadcházejících letech je pro dosažení dobrého environmentálního stavu do roku 2015 zapotřebí velkého úsilí.
As noted already (Chapters 3 and 4), a first look at river basin management plans, shows that strong efforts are needed in the coming years to achieve good ecological status by 2015.
Pro úspěch rámcové směrnice o vodě je rozhodující integrovaná správa povodí řek, která zapojí dotčené zájmové skupiny do identifikace a implementace územních opatření, která často znamenají kompromisy mezi různými zájmy.
For the WFD to be successful, integrated management of river basins is crucial, involving relevant stakeholders in identifying and implementing spatially-differentiated measures that often involve trade-offs between different interests.
Řízení rizik povodní, zejména rozmístění hrází a obnovení zátopových území vyžaduje integrované urbánní a krajinné územní plánování.
The management of flood risks, in particular the relocation of dykes and reestablishment of flood plains, requires integrated urban and land-use planning.
Rámeček 6.3
Box 6.3
Evropa vyváží i dováží zemědělské produkty.
Linked yet competing issues: water-energy-food-climate
Voda přispívá k hospodářské činnosti včetně zemědělství a výroby energie klíčovým způsobem a představuje také důležitou dopravní cestu.
Water makes vital contributions to economic activities including agriculture and energy production, and as a key transport route.
Jako spojovací systém je vystavena mnoha různým tlakům a spojuje dopady některých hospodářských činností s jinými, například zemědělství s rybářstvím prostřednictvím splachování živin ze zemědělských ploch.
As a connecting system it is also exposed to many different pressures and links the effects of some economic activities to others, for example agriculture via nutrient run-off to fishing.
Klima ovlivňuje jak dodávku, tak poptávku po energii a vodě a procesy přeměny energie a čerpání vody mají potenciál přispívat ke změně klimatu.
Climate affects both the supply and demand for energy and water, and energy conversion and water extraction processes have the potential to contribute to climate change.
Na úrovni EU i jednotlivých členských států existují různé odvětvové politiky, politiky životního prostředí a opatření, která mohou být v rozporu s vodním hospodářstvím a cílem dosáhnout dobrého ekologického stavu vodních těles.
At the EU and national levels, there are different sectoral and environmental policies and measures that may conflict with water management and the objective of achieving a good ecological status of water bodies.
Příkladem jsou politiky pro bioenergetické plodiny a pro vodní energii, pro podporu zavlažování v zemědělství, rozvoj turismu a rozšiřování vnitrozemských vodních cest.
Examples are policies for bioenergy crops and hydro-energy, the promotion of irrigated agriculture, the development of tourism, and expanding inland waterway transport.
Rámcová směrnice o vodě poskytuje možnosti integrovaného řízení zdrojů na úrovni povodí.
The Water Framework Directive provides options to develop integrated resource management at water basin level.
To by mohlo pomoci nalézt rovnováhu mezi širšími politickými cíli – příklady související s výrobou energie a zemědělskou výrobou nebo snižováním emisí skleníkových plynů – stejně jako mezi výhodami a dopady na environmentální stav vodních těles, související krajinný ekosystém a mokřady.
This could help strike a balance between wider policy objectives — for examples related to energy and agricultural production, or reducing greenhouse gas emissions — as well as the benefits and impacts on the ecological status of water bodies, adjacent land ecosystems and wetlands.
Ekologická stopa v porovnání s biokapacitou (vlevo) a různé složky ekologické stopy (vpravo) v zemích EEA, 1961–2006
Ecological footprint compared with biocapacity (left), and different components of the footprint (right) in EEA countries, 1961–2006
Stopa z potravy, dřeva a zastavěné plochy (gha/osoba)
Food, fiber, timber and built footprint (gha/per person)
Poznámka: Ekologická stopa je plošná výměra potřebná k zajištění životního stylu populace.
The ecological footprint is a measure of the area needed to support a population's lifestyle.
Patří sem spotřeba potravy, paliv a dřeva.
This includes the consumption of food, fuel, wood, and fibres.
Znečištění, jako jsou např. emise oxidu uhličitého, se také považují za součást ekologické stopy.
Polution, such as carbon dioxide emisions, is also counted as part of the footprint.
Biokapacita měří biologickou produktivitu krajiny.
Biocapacity measures how biologicaly productive land is.
Ta se měří v globálních hektarech: hektar s průměrnou globální biokapacitou.
It is measured in 'global hectares': a hectare with the world average biocapacity.
Biologicky produktivní krajina zahrnuje zemědělskou půdu, pastviny, lesy a rybolov (b).
Biologicaly productive land includes cropland, pasture, forests and fisheries (b).
Globální síť pro ekologickou stopu (
Source: Global Footprint Network (
V tomto kontextu může územní plánování a management krajiny pomoci vyrovnat environmentální dopady hospodářské činnosti, zejména dopady související s dopravou, energetikou, zemědělstvím a výrobou napříč všemi sídly, regiony a státy.
Conversely — and in a global perspective — the conversion of forests and grasslands to agricultural land is one of the most important drivers for habitat loss and greenhouse gas emissions worldwide.
Zasvěcené řízení přírodního kapitálu a ekosystémových služeb více než kdy jindy nabízí integrovaný koncept řešení celé řady environmentálních priorit a jejich spojení s mnoha hospodářskými činnostmi, které na ně působí.
There are clear links between the use of farmland in Europe and global agricultural trends, and both relate to environmental trends.
Problémy životního prostředí v globálních souvislostech
Environmental challenges in a global context
Problémy životního prostředí v Evropě a ve zbytku světa jsou vzájemně propojeny
Environmental challenges in Europe and in the rest of the world are intertwined
Mezi Evropou a zbytkem světa existuje vzájemný vztah.
There is a two-way relationship between Europe and the rest of the world.
Evropa přispívá k zátěži životního prostředí a urychluje zpětnou vazbu v jiných částech světa následkem své závislosti na fosilních palivech, produktech těžby a jiných dovozech.
Europe is contributing to environmental pressures and accelerating feedbacks in other parts of the world through its dependence on fossil fuels, mining products and other imports.
A naopak v silně vzájemně závislém světě se změny, které se odehrávají v jiných částech světa, stále více projevují i blíže k domovu, a to jak přímo působením globálních změn životního prostředí, tak nepřímo prostřednictvím
Conversely, in a highly interdependent world, changes in other parts of the world are increasingly felt closer to home, both directly through the impacts of global environmental changes, or indirectly through intensified socioeconomic pressures (1
Jasným příkladem je změna klimatu.
Climate change is an obvious example.
Předpokládá se, že k nárůstu globálních emisí skleníkových plynů bude z převážné části docházet mimo Evropu, a to v důsledku rostoucího bohatství v lidnatých rozvíjejících se ekonomikách.
Most of the growth in global greenhouse gas emissions is projected to occur outside Europe, as a result of increasing wealth in populous emerging economies.
I přes úspěšné úsilí o omezení emisí a snížení podílu na jejich celosvětovém úhrnu zůstávají evropské státy i nadále významnými producenty skleníkových plynů (viz kapitola 2).
In spite of successful efforts to reduce emissions and a decreasing share in the global total, European societies continue to be major emitters of greenhouse gases (Chapter 2).
Tyto země jsou často silně závislé na odvětvích reagujících citlivě na změny podnebí, jako je zemědělství či rybolov.
outside the European continent, others are our direct neighbours (Often these countries are highly dependent on climate-sensitive sectors such as farming and fishing.
Ačkoliv se míra přizpůsobivosti takových zemí liší, často bývá spíše nízká, a to
Their adaptive capacity varies,
) ( klimatu, chudobou a politickými a bezpečnostními riziky a jejich
but is often rather low, in particular due to persistent poverty (The links between climate change, poverty and political and security risks and their relevance for Europe have been extensively
význam pro Evropu byly podrobně analyzovány (
analysed (
Přes určité povzbudivé výsledky a intenzivní politickou činnost
Biodiversity has continued to decline globally despite a few
Globální nadále klesá na celém světě biologická rozmanitost ( tempo vymírání druhů se zrychluje a dle odhadů nyní dosahuje
The encouraging achievements and increased policy action (
11 až tisícinásobku přirozené úrovně (
) ( global rate of species extinction is escalating and is now estimated to be up to 1 000 times the natural rate (11).
© John McConnico lidmi přeměněna přibližně jedna čtvrtina potenciální čisté primární produkce, a to buď prostřednictvím přímého obdělávání (53 %),
According to one estimate, approximately one quarter of the potential net primary production has been converted by humans, either through direct cropping (53 %), land-use-induced productivity
Problémy životního prostředí v globálních souvislostech
During the 20th century, global sea level rose by an average of 1.7 mm/year.
Problémy životního prostředí v globálních souvislostech
In 2007, the IPCC presented a projected rise of 0.18 to 0.59 m above a).
Globální přisvojování čisté primární produkce lidmi
Ocean acidification is a direct consequence of CO emissions to the
Rámeček 7.1
2 atmosphere.
Vzestup hladiny světových moří a acidifikace oceánů
The oceans have already taken up around a third of the CO
Během 20. století stoupala hladina světových moří v průměru o 1,7 mm/rok.
2 produced by humankind since the industrial revolution.
Bylo to způsobeno nárůstem objemu vody v oceánech působením zvyšující se teploty.
While this has limited the amount of CO in the atmosphere somewhat, it has come at the
V současnosti hraje stále významnější roli přítok vody z tajících ledovců a ledových příkrovů.
Evidence indicates that ocean acidification is likely to become a serious threat to many organisms and will have implications for food webs and ecosystems, for example, tropical coral reefs.
Na základě dat ze satelitů a přílivových vodočtů se v průběhu posledních 15 let vzestup hladiny moří zvyšoval, dosáhl v průměru přibližně 3.1 mm/rok, přičemž podíl přítoku z ledových příkrovů Grónska a Antarktidy výrazně narůstal.
It is expected that, at atmospheric carbon dioxide concentrations above 450 ppm, large areas of the polar oceans will probably become corrosive to shells of key marine calcifiers, an effect that will be strongest in the Arctic.
Předpokládá se, že v tomto a dalších staletích se hladina moří značně zvýší.
Already, loss of shell weight in planktonic Antarctic calcifiers has been observed.
Na základě projekce IPCC z roku 2007 by mělo zvýšení ke konci 21. století a dosáhnout hodnoty 0,18 až 0,59 m oproti hladině v roce 1990 (
The rate of change in ocean chemistry is high, and faster than previous ocean acidification-driven extinctions in the Earth's history ( e) ( f ).
Nedávné odhady uvádějí, že v případě nesnížení emisí skleníkových plynů dojde do roku 2100 k průměrnému zvýšení hladiny světových moří o přibližně 1,0 m, případně d
) ( figures should be treated with caution, they do give an indication of the substantial impact of humans on natural ecosystems.
(ačkoliv ne příliš pravděpodobně) až o 2,0 m (
It is the world's poor that bear the brunt of biodiversity loss, as they are usually most directly reliant on functioning ecosystem services (14).
Acidifikace oceánů je přímým důsledkem emisí CO do ovzduší. Oceány
The European environment _BAR_ State and outlook 2010
2 již absorbovaly přibližně třetinu CO vy produ ko v aného lidstv em od dob y
Environmental c l cha h all en ge llenges in a g s in a glo lob a bal context l context
2 v atmosféře, stalo se tak za cenu významné změny chemického složení oceánů.
Global human appropriation of net primary production
% NPP0 e f acidifikace oceánů v historii Země (
Global human appropriation of potential net primary production (NPP0
Zdroj: EEA.
% of NPP0
(HANPP) jako procentní podíl potenciální čisté primární produkce (
This map shows human-appropriated net primary production (HANP) as a percentage of potential net primary production (NP) (A).
Shrnutí
Page 136
Problémy životního prostředí v globálních souvislostech nestabilní strukturou veřejné správy.
S y n the he si s iss are already characterised by often fragile governance structures.
Navíc, snížená genetická rozmanitost zemědělských plodin a kulturních rostlin znamená pro Evropu budoucí ztráty hospodářských a sociálních přínosů v tak důležitých oblastech jako výroba potravin či poskytování moderní zdravotnické péče (15).
Moreover, reduced genetic variety in crops and cultivars implies future losses of economic and social benefits for Europe in such critical areas as food production and modern healthcare (15).
Globální získávání přírodních zdrojů z ekosystémů rostlo v posledních 25 letech víceméně rovnoměrně, a to ze 40 miliard tun v roce 1980 na 58 miliard tun v roce 2005.
Global extraction of natural resources from ecosystems and mines grew more or less steadily over the past 25 years, from 40 billion tonnes in 1980 to 58 billion tonnes in 2005.
Světové rozložení těžby surovin je nerovnoměrné, přičemž v roce 2005 připadal největší podíl na Asii (48 % z celkového množství, ve srovnání s 13 % v Evropě).
Resource extraction is unevenly distributed across the world, with Asia accounting for the largest share in 2005 (48 % of total tonnage, compared with Europe's 13 %).
Během tohoto období došlo k relativnímu decouplingu vývoje globálního získávání zdrojů a hospodářského růstu: získávání zdrojů vzrostlo zhruba o 50% a světová hospodářská produkce (HDP) přibližně o 110 % (16).
Over this period, a relative decoupling of global resource extraction and economic growth took place: resource extraction increased by roughly 50 % and world economic output (GDP) by about 110 % (16).
Využívání a získávání zdrojů se však v absolutním vyjádření stále zvyšuje, a převažuje tak nad nárůstem efektivity zdrojů.
Nonetheless, resource use and extraction is still increasing in absolute terms, outweighing gains in resource efficiency. Such a composite
Globální získávání přírodních zdrojů, 1980 až 2005/2007 ekvivalentu plného zdraví) (
Global extraction of natural resources from ecosystems and mines, 1980 to 2005/2007
Miliardy tun60
Billion tonnes60
Získávání zdrojů
Resource extraction Material intensity
Počet obyvatel i
GDP Population h i ).
Globální databáze materiálových toků SERI, vydání z roku 2010 (h
Source: SERI Global Material Flow Database, 2010 edition (
Mnoho zemí s nízkými a středními příjmy nyní čelí rostoucímu zatížení novými zdravotními riziky, zatímco stále pokračují v boji s tradičními zdravotními riziky.
Many low- and middle-income countries now face a growing burden from new risks to health, while still fighting an unfinished battle with the traditional risks to health.