natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Stejně bych otázku analyzovala i v případě, že by v rozporu s tím, co jsem uvedla výše, existovala zvláštní zásada práva Společenství zakazující diskriminaci na základě věku (spíše než obecná zásada rovného zacházení, která zahrnuje rovné zacházení bez rozdílu věku).
My analysis of this question would be the same if, contrary to what I have set out above, there were a specific principle of Community law prohibiting discrimination on grounds of age (rather than a general principle of equal treatment that includes equal treatment irrespective of age).
Mohou se obecné zásady Společenství uplatňovat horizontálně?
Can general principles of Community law be applied horizontally?
Je však otázkou, zda se každá zásada práva Společenství může uplatňovat horizontálně nebo by se tak uplatňovat měla.
The question is whether any general principle of Community law is, or should be, capable of horizontal application.
Jak je známo, z práva Společenství vyplývá, že je možné se obecných zásad dovolávat vertikálně vůči státu.
It is trite Community law that general principles of law are capable of being invoked vertically against the State.
Soudní dvůr tak například judikoval, že určitá vnitrostátní opatření jsou zakázána právem Společenství z důvodu jejich neslučitelnosti s obecnou zásadou rovného zacházení 73 nebo se speci- fickými projevy této zásady, jako jsou zákaz diskriminace na základě státní příslušnosti v nejrůznějších kontextech 74, dodržování základních práv 75, zásada ochrany legitimního očekávání 76 a zásada proporcionality 77.
Thus for example the Court has held that various national measures were precluded by Community law on the basis that they were incompatible with the general principle of equal treatment 73 or with specific manifestations of that principle, such as the prohibition of discrimination on grounds of nationality in various contexts, 74respect for fundamental rights, 75the prin- ciple of the protection of legitimate expecta-
Ve věci Bostock soudní dvůr judikoval, že zásada rovného zacházení nemůže, mimo jiné prostřednictvím přímého účinku, v situaci pramenící z komunitárního režimu mléčných kvót vyvolat se zpětnou účinností změnu vztahů mezi stranami nájemní smlouvy 78.
In Bostock, the Court held that the principle of equal treatment could not, in a situ -ation arising from the Community milk quota regime, bring about retroactive modification of the relations between the parties to a lease, inter alia, by means of direct effect.
Rozsudkem Otto bylo judikováno, že právo odepřít odpověď, pokud by vedla k přiznání porušení pravidel hospodářské soutěže Společenství, která patří mezi práva obhajoby jednotlivce, se nepoužije na situaci mezi dvěma jednotlivci 79.
78In Otto, the protection against admission of an infringement of Community competition rules, as part of the rights of defence of an individual, was held not to apply in a situation between two private parties. 79
73 — Viz například rozsudky Klensch a Wachauf citované v poznámce pod čarou 62 (oba se týkají společné organizace trhu mléka a mléčných výrobků); rozsudky citované generálním advokátem Tizzanem v poznámce pod čarou 27 jeho stanoviska k věci Mangold, citované v poznámce pod čarou 2; stanovisko generální advokátky Kokott k věci C-309/06, Marks & Spencer, přednesené dne 13. prosince 2007 (vracení DPH). 74 — Viz například rozsudek ze dne 13. února 1985, Gravie (293/83, Recueil, s. 593) (přístup k odbornému vzdělávání); rozsudek ze dne 2. února 1988, Blaizot (24/86, Recueil, s.
73 — See, for example, Klensch and Wachauf, both cited in footnote 62 (both involving the common organisation of the market in milk and milk products); the cases cited by Advocate General Tizzano in footnote 27 to his Opinion in Mangold, cited in footnote 2; and the Opinion of 13 December 2007 of Advocate General Kokott in Case C-309/06 Marks & Spencer (VAT refunds). 74 — See, for example, Case 293/83 Gravier [1985] ECR 593 (access to vocational training); Case 24/86 Blaizot [1988] ECR 379 (access to university education); Case 42/87 Commission v Belgium [1988] ECR 5445 (education allowances); Joined Cases C-92/92 and C-326/92 Phil Collins [1993] ECR I-5145 (intellectual property rights); Case C-43/95 Data Delecta [1996] ECR I-4661 (judicial proceedings).
I-5145) (práva k duševnímu vlastnictví); rozsudek ze dne 26. září 1996, Data Delecta (C-43/95, Recueil, s.
I do not think that those two judgments necessarily establish that general principles of Community law can never apply horizontally.
I-4661) (soudní řízení).
To have applied the principle of equal
76 — Viz například rozsudek ze dne 11. července 2002, Marks & Spencer (C-62/00, Recueil, s. I-6325) (legitimní očekávání v kontextu nové vnitrostátní promlčecí lhůty, v níž může být podána žaloba na vrácení částek vybraných v rozporu s právem Společenství). 78 — Rozsudek ze dne 24. března 1994, C-2/92, Recueil, s. I-955, bod 24.
76 — See, for example, Case C-62/00 Marks & Spencer [2002] ECR I-6325 (legitimate expectations in the context of a new national limitation period within which repayment of sums collected in breach of Community law may be sought). 78 — Case C-2/92 [1994] ECR I-955, paragraph 24.
Komentář k rozsudku Bostock a obecně k použití obecných zásad proti jednotlivcům viz Tridimas citovaný v poznámce pod čarou 59, s. 47 až 50.
For a comment on Bostock and generally on the application of general principles against individuals, see Tridimas, cited in footnote 59, pp. 47 to 50.
2 nařízení č. 1408/71); rozsudek Garage Molenheide, citovaný v poznámce pod čarou 64.
77 — See, for example, Joined Cases 41/79, 121/79 and 796/79 Testa [1980] ECR I-1979 (Member State discretion in extending the period of entitlement to unemployment benefits under Article 69(2) of Regulation No 1408/71; and Garage Molenheide, cited in footnote 64.
79 — Rozsudek ze dne 10. listopadu 1993, C-60/92, Recueil, s. I-5683, bod 16.
79 — Case C-60/92 [1993] ECR I-5683, paragraph 16.
Uplatněním zásady rovného zacházení ve věci Bostock by byl vnitrostátnímu právu přiznán zpětný účinek (čímž by došlo k porušení jiných základních zásad) 80.
BARTSCH treatment in Bostock would have accorded a domestic law retroactive effect (and thus offended other fundamental principles). 80
Zásada, jíž se účastníci dovolávali ve věci Otto, slouží k ochraně jednotlivce proti správním či trestním sankcím.
The principle invoked in Otto serves to protect an individual against administrative or penal sanctions.
Kdyby řízení mezi dvěma jednotlivci nemohlo ani nepřímo vést k takovému následku, byla by ochrana bezpředmětná 81.
Where proceedings between individuals could not lead, even indirectly, to such a consequence, the protection would be devoid of purpose.
na základě státní příslušnosti zakotvený v současných článcích 12 ES, 39 ES a 49 ES se uplatní nejen na činnost orgánů moci veřejné, ale rovněž na pravidla soukromoprávních organizací, jejichž cílem je kolektivní regulace výdělečné činnosti a služeb, a že se pravidlo nediskriminace uplatní na posuzování všech právních vztahů v rámci Společenství 83.
81 of nationality contained in what are now Articles 12, 39 and 49 EC applied not only to the action of public authorities but also to rules of private organisations which aimed at regulating in a collective manner gainful employment and services and that the rule on nondiscrimination applied in judging all legal relationships located within the Community.
Věc Walrave a Koch se týkala soukromého sdružení, které mělo regulační funkci, a které z tohoto důvodu bylo možné snad považovat za subjekt státní povahy.
83 Walrave and Koch concerned a private association which had a regulatory function and which could therefore perhaps be assimilated to an emanation of the State.
Soudní dvůr šel ještě dál v rozsudku Angonese, který se týkal přístupu k zaměstnání u soukromé banky, jímž judikoval, že „zákaz diskriminace na základě státní příslušnosti stanovený [článkem 39 ES] musí být považován za zákaz, který platí pro jednotlivce.“ 84
The Court went further in Angonese, which concerned access to employment in a private bank, and ruled that ‘the prohibition of discrimination on grounds of nationality laid down in [Article 39 EC] must be regarded as applying to private persons’. 84
Pokud jsou obecné zásady uplatňovány vertikálně, umožňují jednotlivcům domáhat se základních práv vůči státu.
To the extent that general principles are applied vertically, they allow individuals to assert fundamental rights against the State.
Avšak existuje riziko, že omezení možnosti dovolávat se takovýchto práv pouze na vertikální situace povede k vytvoření stejného (někdy umělého) rozlišení mezi veřejnoprávním a soukromoprávním sektorem, jak je tomu u směrnic 82.
However, to restrict reliance on such rights to vertical situations risks creating the same (sometimes artificial) distinction between the public and private sector as is familiar in the case of directives. 82
Ve věci Mangold použil Soudní dvůr zásadu rovného zacházení (včetně rovného
In Mangold the Court applied the general principle of equal treatment (including equal
Mimoto Soudní dvůr v některých případech uznal, že obecná zásada rovného zacházení se může uplatňovat horizontálně, je-li zakotvena v hmotněprávním ustanovení Smlouvy.
Moreover the Court has on occasion recognised that the general principle of equal treatment can be applied horizontally when it is incorporated in a substantive Treaty article.
Ve věci Walrave a Koch tak Soudní dvůr judikoval, že zákaz diskriminace
Thus in Walrave and Koch it held that the prohibition of discrimination on grounds
81 — Viz rozsudek Otto citovaný v poznámce pod čarou 79, bod 17.
80 — See point 37 of the Opinion of Advocate General Gulmann.81 — See Otto, cited in footnote 79, paragraph 17.
83 — Rozsudek ze dne 12. prosince 1974, 36/74, Recueil, s. 1405, body 17 a 18.
83 — Case 36/74 [1974] ECR 1405, paragraphs 17 and 18.
Soudní dvůr v rozsudku Viking výslovně nezmínil zákaz diskriminace, na němž stojí článek 43 ES.
In Viking the Court did not expressly refer to the prohibition of discrimination underlying Article 43 EC.
V rozsudku Laval nicméně připomněl svoji judikaturu, podle níž „se článek 12 ES, který zakotvuje obecnou zásadu zákazu diskriminace z důvodu státní příslušnosti, samostatně uplatňuje pouze v situacích upravených právem Společenství, pro něž Smlouva nestanoví zvláštní pravidlo o zákazu diskriminace […] Pokud jde o volný pohyb služeb, byla tato zásada provedena a upřesněna článkem 49 ES […]“ (body 54 a 55).
In Laval, however, it recalled its caselaw according to which ‘Article 12 EC, which lays down the general principle of the prohibition of discrimination on grounds of nationality, applies independently only to situations governed by Community law for which the Treaty lays down no specific prohibition of discrimination … So far as the freedom to provide services is concerned, that principle was given specific expression and effect by Article 49 EC …’ (paragraphs 54 and 55).
82 — Některé, nikoli však všechny, argumenty pro a proti horizontálnímu účinku směrnic mohou být použity i na obecné zásady.
82 — Some, but not all, arguments for and against a horizontal effect of directives can apply to general principles.
K diskusi o těchto argumentech viz S. Prechal, Directives in EC Law (2. vydání 2005), s 255 až 261.
For a discussion of those arguments, see S. Prechal, Directives in EC Law (2nd ed., 2005), pp. 255 to 261.
84 — Rozsudek ze dne 6. června 2000, C-281/98, Recueil, s. I-4139, bod 36.
84 — Case C-281/98 [2000] ECR I-4139, paragraph 36.
Mám tedy za to, že bychom si měli počínat opatrně, než vyloučíme možnost, že by se obecná zásada práva Společenství mohla za příhodných okolností uplatnit horizontálně.
It therefore seems to me that one should be slow to exclude the possibility that a general principle of Community law may, in appropriate circumstances, be applied horizontally.
Horizontální uplatnění v projednávaném případě?
Horizontal application in the present case?
Pokud však takovýto rámec neexistuje, což je případ projednávané věci, nemá se obecná zásada rovnosti, konkrétně pak rovného zacházení bez rozdílu věku, o co opřít.
However, where there is no such framework, as in the present case, the general principle of equality, and specifically equal treatment irrespective of age, has nothing on which to bite.
Proto, pokud zákonodárce Společenství nepřijme nezbytná podrobná opatření podle článku 13 ES a dokud neuplyne lhůta k jejich provedení, nelze tuto zásadu (horizontálně ani vertikálně) uplatnit.
It therefore cannot be applied (either vertically or horizontally) unless and until the Community legislator has enacted the necessary detailed measures under Article 13 EC and any transposition period has expired.
Jakmile k tomu dojde, obecná zásada bude používána, jak uvedl generální advokát J. Mazák 87, spíše pro účely výkladu prováděcích předpisů, než aby měla autonomní účinky.
Once that has happened, the general principle will — as Advocate General Mazák has indicated 87 — be used to interpret the implementing legislation rather than operating autonomously.
Již jsem uvedla, že podle mého názoru se na situaci, která byla podnětem k předložení žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, nepoužije právo Společenství 85.
I have already indicated that, in my view, the situation giving rise to the reference does not fall within the scope of Community law. 85
Tento přezkum zajišťuje, že se sociální a politická rozhodnutí učiněná členskými státy pohybují
That review ensures that the social and policy choices made by
Za těchto okolností zastávám názor, že obecnou zásadu rovnosti a konkrétně rovného zacházení bez rozdílu věku, jejíž existence byla určena v rozsudku Mangold, nelze uplatnit horizontálně.
In those circumstances, I consider that the general principle of equality, and specifically equal treatment irrespective of age as identified by the Court in Mangold, cannot be applied horizontally.
Přesto připouštím, že se tato zásada může uplatnit
In so saying, I accept that such a principle can apply (both vertically and horizontally) to the extent that it
86 — Viz diskusi výše v bodech 69 až 76.
86 — See the discussion at points 69 to 76 above.
87 — V bodu 136 jeho stanoviska k věci Palacios de la Villa citované v poznámce pod čarou 20.
87 — At point 136 of his Opinion in Palacios de la Villa, cited in footnote 20.
85 — Viz body 67 až 75.
85 — See points 67 to 75.
BARTSCH v rámci formulované výjimky, a tedy nepřekračují prostor pro uvážení, který byl členským státům ponechán 88.
BARTSCH the Member State fall within the terms of the derogation and hence within the margin of appreciation left to the Member State.
směrnice 2000/78 mimo jakoukoli pochybnost stanoví, že obecná zásada rovnosti, a konkrétně požadavek rovného zacházení bez rozdílu věku, jež působí prostřednictvím směrnice, se uplatní na „všechny osoby ve veřejném i soukromém sektoru, včetně veřejných subjektů, pokud jde o […] c) podmínky zaměstnání a pracovní podmínky včetně […] odměňování“.
88 general principle of equality, and specific -ally equal treatment irrespective of age, operating through the directive will apply to ‘all persons, as regards both the public and private sectors, including public bodies, in relation to … (c) employment and working conditions, including … pay’.
Je výslovně stanoveno, že tato rozhodnutí přísluší členským státům a že za ně nesou odpovědnost.
It is explicitly for the Member State to make those choices and to bear the responsibility for them.
uplyne lhůta k provedení směrnice 2000/78 89, bylo by skutečně možné dovo- lávat se obecné zásady rovnosti a konkrétně rovného zacházení bez rozdílu věku, „horizontálně“ prostřednictvím směrnice 2000/78, aniž by bylo třeba dalšího prvku, na jehož základě by byl pracovní poměr podřízen právu Společenství.
the general principle of equality, and specifically equal treatment irrespective of age, could indeed be invoked ‘horizontally’ operating through Directive 2000/78 without the need for any other element bringing the employment relationship within the scope of Community law.
Rozhodnutí, která členské státy učinily při provádění směrnice, bude třeba posuzovat na tomto podkladě.
The choices that Member States have made in implementing that directive will fall to be assessed against that background.
Ihned dodávám, že jakmile členský stát provedl směrnici 2000/78, podléhají jak pravidla, která členský stát zavede prostřednictvím své právní úpravy, tak způsob, jakým jednotliví zaměstnavatelé používají tato pravidla v rámci soukromoprávní úpravy vztahů se svými zaměstnanci, přezkumu vnitrostátních soudů a, je-li to potřebné, přezkumu Soudního dvora.
I add immediately that, once a Member State has implemented Directive 2000/78, both the rules that the Member State puts in place through its legislation and an individual employer’s application of those rules within his private law arrangements with his employees will be subject to judicial control by the national courts and, as appropriate, by this Court.
Článek 3 odst. 1
Article 3(1) of Directive 2000/78 makes it clear beyond doubt that the
Proto navrhuji (je-li to nezbytné), aby Soudní dvůr o druhé otázce předložené vnitrostátním soudem rozhodl tak, že obecná zásada rovnosti, konkrétně pak rovného zacházení bez rozdílu věku, se
Accordingly, I suggest that (if necessary) the Court should rule in answer to the second question referred by the national court that the general principle of equality, and specifically equal treatment irrespective of age,
88 — V tomto ohledu mají „členské státy bezpochyby rozsáhlý prostor pro uvážení při volbě opatření k dosažení svých cílů v oblasti sociální politiky a politiky zaměstnanosti“, viz rozsudek Mangold, citovaný v poznámce pod čarou 2, bod 63, a rozsudek Palacios de la Villa, citovaný v poznámce pod čarou 20, bod 68.
88 — Member States ‘unarguably enjoy broad discretion in their choice of the measures capable of attaining their object -ives in the field of social and employment policy’: see Mangold, cited in footnote 2, paragraph 63, and Palacios de la Villa, cited in footnote 20, paragraph 68.
V rozsudku Mangold Soudní dvůr dospěl k závěru, že předmětná opatření nevyhověla testu proporcionality (bod 65).
In Mangold, the Court concluded that the measures in question failed the proportionality test (paragraph 65).
V rozsudku Palacios de la Villa však měl za to, že vnitrostátní orgány si nepočínaly nepřiměřeně, když zaujaly stanovisko, že sporná opatření by mohla být nezbytná a přiměřená (bod 72).
In Palacios de la Villa, however, it considered that the national authorities were not unreasonable in taking the view that the contested measure might be necessary and appropriate (paragraph 72).
89 — V případě Německa se tak stalo dne 2. prosince 2006; viz bod 12.
89 — For Germany, that happened on 2 December 2006: see point 12.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY E. SHARPSTON – VĚC C-427/06 zacházení bez rozdílu věku?
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-427/06 of age?
Zadruhé, na co se má podle zákonodárce Společenství vztahovat zásada rovného zacházení bez rozdílu věku formulovaná ve směrnice 2000/78?
On the other, what did the Community legislator intend to cover by the principle of equal treatment irrespective of age formulated in Directive 2000/78?
nemůže uplatnit ve vztazích mezi soukromými zaměstnavateli na jedné straně a jejich zaměstnanci nebo příjemci podnikového důchodu a pozůstalými po nich na straně druhé coby základ pro napadení ustanovení soukromoprávní úpravy, které nebylo přijato pro účely splnění povinnosti vyplývající z práva Společenství nebo využití odchylky dovolené právem Společenství a pokud neexistuje žádná hmotněprávní norma práva Společenství, která by jinak byla použitelná.
cannot be applied between private employers on the one hand and their employees or pensioners and their survivors on the other as a ground for challenging a rule of private law that was not enacted in order to implement a Community law obligation or take advantage of a permissible derogation under Community law, and where there is no substantive rule of Community law that is otherwise applicable.
Analýza na podkladu obecné zásady zakazující diskriminaci na základě věku
Analysis on the basis of a general principle prohibiting age discrimination
Podstatou otázky předkládajícího soudu je, zda se na takové ustanovení, jako je ustanovení o věkovém rozdílu v úpravě podnikového systému důchodového zabezpečení, uplatní obecná zásada rovnosti, konkrétně pak rovného zacházení bez rozdílu věku.
The referring court essentially asks whether a provision such as an age-gap clause in an occupational pension scheme falls within the scope of the general principle of equality, and specifically equal treatment irrespective of age.
První otázkou je, zda se obecná zásada uplatní jak na relativní, tak na absolutní věk.
The first issue is whether the general principle covers relative as well as absolute ages.
Odpověď na tuto otázku závisí na tom, co se rozumí „diskriminací na základě relativního věku“.
The answer to that question depends on what is understood under ‘discrimination on grounds of relative age’.
Tento výraz může být chápán tak, že označuje méně příznivé zacházení s A (osoba) z důvodu, že je o určitý počet let starší (nebo mladší) než B (jiná osoba) nebo C (skupina osob).
The term might be taken to cover only less favourable treatment of A (an individual) because he is a particular number of years older (or younger) that B (another individual) or C (a group of individuals).
Z širšího úhlu pohledu by tento výraz mohl být rovněž chápán tak, že označuje méně příznivě zacházení s E a F (pár osob pojímaných dohromady), neboť věkový rozdíl mezi nimi jakožto páru je větší nebo menší než věkový rozdíl mezi srovnatelnými páry osob (G a H, I a J atd.).
More broadly, it might also be taken to cover less favourable treatment of E and F (a pair of individuals, taken together) because the age difference between them as a pair is greater or less than the age difference between other comparable pairs of individuals (G and H, I and J, and so on).
BARTSCH posuzování nároku na důchod.
BARTSCH from application of an age-related criter- ion (an age-gap of more than 15 years) to determine pension entitlement.
Birgit Bartsch je postižena tím, že jí není vyplácen důchod.
Mrs Bartsch is adversely affected by not receiving the pension.
Do osobní autonomie 90M. H. Bartsche bylo nepříznivě zasaženo tím, že mu bylo znemožněno náležitě pořídit ve prospěch své manželky pro případ své smrti, a tím, že byl penalizován za to, že využil své svobody vybrat si o více než 15 let mladší manželku.
The personal autonomy 90of Mr Bartsch has been adversely affected by the inability to make proper provision for his spouse after his death, and by penalising the exercise of his freedom to choose a spouse who is more than 15 years his junior.
Zastávám názor, že diskriminace na základě relativního věku zahrnuje obě tyto situace.
In my view, discrimination on grounds of relative age encompasses both those situations.
Obě používají věk jako kritérium odůvodňující rozdílné zacházení a nevidím žádný pádný důvod, aby byly rozlišovány.
Both make use of age as the criterion justifying differential adverse treatment and I cannot see a plausible reason for distinguishing between them.
Tatáž logika mě vede k závěru, že neexistuje důvod, aby diskriminace na základě relativního věku byla vyloučena z rozsahu působnosti obecné zásady rovnosti a konkrétně zásady rovného zacházení bez rozdílu věku.
The same logic leads me to the conclusion that there is no reason to exclude discrimination based on relative ages from the scope of the general principle of equality, and specifically equal treatment irrespective of age.
Věk určité osoby, třebaže je vyjádřen relativně, a nikoli absolutně, zůstává základem pro rozhodnutí, které má na tuto osobu nepříznivý dopad.
A person’s age, albeit expressed in relative rather than absolute terms, is still the basis for the decision which has an adverse effect on them.