natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rovněž je třeba připomenout, že úloha „vůdce“ zastávaná jedním nebo více podniky v rámci kartelové dohody musí být zohledněna pro účely výpočtu výše pokuty v rozsahu, v jakém podniky, které takovou úlohu zastávaly, musejí z tohoto důvodu nést zvláštní odpovědnost v porovnání s ostatními podniky (rozsudky Soudu ze dne 29. dubna 2004, Tokai Carbon a další v. Komise, bod 165 výše, bod 301, a BASF v. Komise, bod 120 výše, bod 281; viz rovněž v tomto smyslu rozsudek Soudu ze dne 14. května 1998, Mayr-Melnhof v. Komise, T-347/94, Recueil, s. II-1751, bod 291).
It must also be borne in mind that the role of ‘leader’ played by one or more undertakings in a cartel must be taken into account for the purposes of calculating the fine, since the undertakings which have played such a role must for that reason bear particular responsibility by comparison with the other undertakings (judgment of 29 April 2004 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 165 above, paragraph 301, and BASF v Commission, paragraph 120 above, paragraph 281; see also, to that effect, Case T-347/94 Mayr-Melnhof v Commission [1998] ECR II-1751, paragraph 291).
V souladu s uvedenými zásadami stanoví bod 2 pokynů pod názvem „Přitěžující okolnosti“ příkladmý výčet okolností, které mohou odůvodnit zvýšení základní částky pokuty a které zahrnují zejména „vedoucí úlohu při protiprávním jednání nebo podněcování k němu“ (třetí odrážka).
In accordance with those principles, Section 2 of the Guidelines establishes, under the heading ‘Aggravating circumstances’, a non-exhaustive list of circumstances which may justify an increase in the basic amount of the fine, including, inter alia, the ‘role of leader in, or instigator of the infringement’ (third indent).
V tomto rámci musí dotčený podnik, aby mohl být kvalifikován jako vůdce, představovat pro kartelovou dohodu významnou hybnou sílu (viz v tomto smyslu rozsudek BASF v. Komise, bod 120 výše, bod 374).
In that context, in order to be characterised as a leader, the undertaking in question must have represented a significant driving force in the cartel (see, to that effect, BASF v Commission, paragraph 120 above, paragraph 374).
V projednávané věci je zaprvé třeba uvést, že ačkoli byly všechny skutečnosti. o které se Komise opírala v rozhodnutí pro účely odůvodnění námitky vedoucí úlohy, uvedeny již v oznámení námitek, byly tyto skutečnosti uvedeny v různých bodech daného oznámení, aniž by byly propojeny, a aniž by je Komise jakkoli kvalifikovala.
In the present case, first, it must be observed that, although all the elements of fact on which the Commission relied in the Decision to substantiate the objection that the applicant was a leader of the cartel were already to be found in the statement of objections, they were set out at various points in that statement of objections, without any link being established between them and without being characterised in any particular way by the Commission.
Teprve ve fázi rozhodnutí byly uvedené skutečnosti spojeny a objevila se jasná námitka vedoucí úlohy vůči Hoechst.
It was only at the stage of the Decision that those elements were brought together in a single part and that the objection that Hoechst was a leader was clearly apparent.
Konkrétněji pouze bod 60 oznámení námitek, mezi body uvedenými Komisí na podporu její žalobní odpovědi, používá ohledně Hoechst pojem „vůdce“ („leader“ v anglickém znění a „führende Rolle“ v německém znění uvedeného oznámení).
More specifically, only paragraph 60 of the statement of objections, among the paragraphs on which the Commission relies in support of its defence, uses the word ‘leader’ (‘führende Rolle’ in the German version of the statement of objections) with respect to Hoechst.
Nicméně celá dotčená věta zní takto: „Hoechst byla spolu s Daicel vůdcem společných setkání se čtyřmi japonskými výrobci“.
However, the sentence concerned, as a whole, reads as follows: ‘Hoechst was a leader … of the joint meetings held with the four Japanese producers, together with Daicel’.
Podobná věta byla obsažena v bodě 64 oznámení námitek ohledně Daicel („[Daicel] byla spolu s Hoechst vůdcem společných setkání […]“).
A similar sentence was set out at paragraph 64 of the statement of objections, concerning Daicel (‘[Daicel] … was a leader of the joint meetings, along with Hoechst’).
Nicméně výše uvedená věta v bodě 60 oznámení námitek může znamenat, že Hoechst měla zvláštní úlohu při konání společných setkání – jak ostatně prokazují další skutečnosti uvedené v tomtéž bodě, které se týkají věcné organizace uvedených setkání – aniž by však jasně uváděla, že Hoechst byla „vůdcem protiprávního jednání“ ve smyslu pokynů.
However, the abovementioned sentence at paragraph 60 of the statement of objections may mean that Hoechst had had a particular role in arranging the joint meetings — as is demonstrated, moreover, by the other matters set out at the same paragraph, which deal with the actual organisation of those meetings — without giving the clear impression that Hoechst was a ‘leader of the infringement’ for the purposes of the Guidelines.
Tento výklad je ostatně podpořen skutečností, že Komise změnila terminologii použitou v rámci rozhodnutí.
That interpretation is borne out, furthermore, by the fact that the Commission changed the terminology used in the Decision.
V bodě 92 odůvodnění rozhodnutí tak Komise uvádí: „Hoechst byla spolu s Daicel pověřena stanovením dat společných setkání a jejich předsednictvím“.
Thus, at recital 92 to the Decision the Commission states: ‘Along with Daicel, Hoechst was in charge of scheduling and chairing the joint meetings’.
Tatáž změna byla vložena ohledně Daicel, přičemž Komise v rozhodnutí uvedla: „Daicel byla spolu s Hoechst pověřena stanovením dat společných setkání a jejich předsednictvím“ (bod 89).
The same change was made with respect to Daicel; the Commission states in the Decision: ‘Along with Hoechst, [Daicel] was in charge of scheduling and chairing the joint meetings’ (recital 89).
Krom toho zatímco Komise v rozhodnutí upřesňuje, že Hoechst spolu s Daicel „stanovovala data“ společných setkání, byla tato úloha v oznámení námitek přičítána výhradně Daicel, jak vyplývá z bodu 64 uvedeného oznámení, který zní takto: „[Daicel] organizovala přípravná setkání, stanovovala data společných setkání a spolu s Hoechst byla vůdcem společných setkání“.
In addition, although the Commission states in the Decision that Hoechst, along with Daicel, was in charge of ‘scheduling’ the joint meetings, in the statement of objections that role seemed to be attributed solely to Daicel, as may be seen from paragraph 64 of the statement of objections, which reads: ‘[Daicel] organised the pre-meetings, it was in charge of scheduling the joint meetings and was a leader of the joint meetings, along with Hoechst’.
Zadruhé pokud jde o skutečnost uvedenou v bodě 77 oznámení námitek, že Hoechst „obvykle“ jako první oznámila novou cenu v Evropě, následována japonskými výrobci, je třeba zdůraznit, že pouhá skutečnost, že účastník kartelové dohody jako první oznámil novou cenu nebo zvýšení ceny, nelze považovat za důkaz o jeho vedoucí úloze v kartelové dohodě, jestliže okolnosti daného případu ukazují, že dotčená cena nebo zvýšení ceny byly stanoveny předem společnou dohodou s ostatními účastníky kartelové dohody a že účastníci kartelové dohody rovněž rozhodli, kdo z nich o tom učiní oznámení jako první, neboť tento způsob určování účastníků nazna -čuje, že první oznámení ceny nebo zvýšení ceny je pouze aktem striktního dodržení schématu předem vymezeného společnou vůlí, a nikoli tedy spontánní iniciativou, která byla impulsem pro kartelovou dohodu (rozsudek BASF v. Komise, bod 120 výše, bod 427).
Second, as regards the fact, stated at paragraph 77 of the statement of objections, that Hoechst was ‘usually’ the first to announce the new price in Europe, followed by the Japanese producers, it must be emphasised that the mere fact that a member of a cartel was the first to announce a new price or a price increase cannot be regarded as indicating that it had the role of leader of the cartel when the circumstances of the case show that the price or price increase in question was previously fixed by joint agreement with the other members of the cartel and when those other members also decided which of them would be first to make the announcement, such a designation showing that the fact of being first to announce the price or price increase is merely an act of strict observance of a plan predefined by common intention and not a spontaneous initiative giving an impetus to the cartel (BASF v Commission, paragraph 120 above, paragraph 427).
V projednávané věci, jak vyplývá z bodů 150, 158 a 190 oznámení námitek, byla některá oznámení cen naplánována účastníky kartelové dohody, kteří případně stanovili, který podnik uskuteční oznámení jako první.
In this case, as shown at paragraphs 150, 158 and 190 of the statement of objections, certain price announcements were scheduled by the members of the cartel, who decided which undertaking would be the first to make them.
HOECHST v. KOMISE bod 77 oznámení námitek tedy s ohledem na další skutečnosti obsažené v daném oznámení neumožňuje učinit jasný závěr, že oznámení cen uskutečněná Hoechst byla spontánní iniciativou, která byla impulsem pro kartelovou dohodu.
HOECHST v COMMISSION permit the clear conclusion, in the light of the other elements in that document, that the price announcements made by Hoechst corresponded to a spontaneous initiative giving impetus to the cartel.
Zatřetí pokud jde o skutečnost uvedenou v bodě 94 oznámení námitek, že Daicel a Hoechst se domlouvali na rozvrhu společných setkání, je třeba konstatovat, jak vyplývá z bodu 207 oznámení námitek, že rozvrhy společných setkání byly nejdříve vypracovány japonskými výrobci na přípravných setkáních a poté navrženy Hoechst.
Third, as regards the fact, described at paragraph 94 of the statement of objections, that Daicel and Hoechst agreed on the agenda for the joint meetings, it must be noted, as shown by paragraph 207 of the statement of objections, that the agenda for the joint meetings were first of all prepared by the Japanese producers during the preparatory meetings and then proposed to Hoechst.
Jak vyplývá z bodu 204 oznámení námitek, uvedená přípravná setkání rovněž japonským výrobcům umožnila dohodnout se na cílových cenách a kvótách objemu, které následně navrhli Hoechst.
Those preparatory meetings also enabled the Japanese producers, as may be seen from paragraph 204 of the statement of objections, to agree upon the target prices and volume allocations, which were then proposed to Hoechst.
Začtvrté pokud jde o okolnost, uvedenou v bodě 166 oznámení námitek, že Hoechst měla přístup, jako člen CIPEC, ke statistikám japonských vývozů, zatímco japonští výrobci nemohli mít přístup k oficiálním německým statistikám, nelze ji samu o sobě vykládat tak, že to znamená, že Hoechst byla hybnou silou kartelové dohody.
Fourth, the fact, set out at paragraph 166 of the statement of objections, that Hoechst, as a member of CIPEC, had access to the Japanese export statistics, whereas the Japanese producers could not have access to the official German statistics, cannot be interpreted as meaning in itself that Hoechst represented a driving force for the cartel.
Zapáté pokud jde o dvoustranné kontakty Hoechst s japonskými výrobci uvedené v bodech 210 a 211 oznámení námitek, je třeba poznamenat, že i kdyby uvedené kontakty byly většinou navázány s Daicel, udržovala Hoechst vztahy rovněž s Ueno a Nippon Synthetic, jak uvádí bod 211 oznámení námitek.
Fifth, concerning the bilateral meetings between Hoechst and the Japanese producers referred to at paragraphs 210 and 211 of the statement of objections, it must be observed that even if those contacts were to a large extent with Daicel, Hoechst also maintained relations with Ueno and Nippon Synthetic, as stated at paragraph 211 of the statement of objections.
Pokud jde o další dvoustranné kontakty uvedené v bodech 212 a následujících oznámení námitek, je třeba konstatovat, že jak vyplývá zejména z bodů 219 a 220 uvedeného oznámení, některé z daných kontaktů byly výsledkem vůle všech účastníků kartelové dohody, dokonce i samotných japonských výrobců.
As regards the other bilateral contacts referred to at paragraph 212 et seq. of the statement of objections, it must be held that, as stated in particular at paragraphs 219 and 220 of the statement of objections, certain of those contacts were the result of the intention of all the members of the cartel, or indeed of the Japanese producers alone.
Zašesté, pokud jde o větu uvedenou v bodě 282 oznámení námitek, a zdůrazněnou Komisí, podle které Hoechst byla jedním z hlavních účastníků kartelové dohody,
Sixth, as regards the sentence set out at paragraph 282 of the statement of objections, and highlighted by the Commission, namely that Hoechst was one of the main players in the cartel, it must be placed in its context.
2008 – VĚC T-410/03 musí být vrácena do svého kontextu.
2008 — CASE T-410/03
Body 281 a následující oznámení námitek totiž prokazatelně směřují k upřesnění rozsahu odpovědností Hoechst na jedné straně a Nutrinova na druhé straně, neboť posledně uvedený podnik převzal od září 1997 úsek činnosti Hoechst v odvětví sorbátů.
Hoechst and those of Nutrinova, in so far as Nutrinova took over Hoechst’s sorbates business from September 1997.
Tuto větu v žádném případě nelze chápat tak, že jakkoli dostatečně vymezuje vedoucí úlohu společnosti Hoechst.
That sentence could not be taken, in any event in a sufficiently precise manner, as delimiting any role as leader played by Hoechst.
Některé skutkové okolnosti uvedené v oznámení námitek, zejména v bodech 79 (návrh stanovit rozdílné ceny pro kyselinu sorbovou a sorban draselný), 178 (návrh zvýšit kvótu objemu Hoechst) a 179 (návrh svěřit údaje o prodejích japonských výrobců neutrální organizaci), zajisté dokazují příležitostné podněty Hoechst.
Admittedly, certain factual elements set out in the statement of objections, notably at paragraphs 79 (a proposal to establish a price difference between sorbic acid and potassium sorbates), 178 (a proposal to increase Hoechst’s volume quota) and 179 (a proposal to provide the Japanese producers’ sales figures to a neutral organisation), reflect occasional initiatives on Hoechst’s part.
Jako celek však skutečnosti uvedené Komisí v oznámení námitek, které podporují její závěr vyvozený v rozhodnutí o vedoucí úloze Hoechst, byly nedostatečně přesné, pokud jde o jejich rozsah a kvalifikaci.
Taken together, however, the elements mentioned by the Commission in the statement of objections, and on which the Commission based its conclusion in the Decision that Hoechst had played a role as leader, were insufficiently precise as to their scope and their characterisation.
Navíc i kdyby Komise v bodě 295 oznámení námitek dala najevo, že zohlední vedoucí úlohu „některých podniků“, tato zmínka není dostatečná s ohledem na nepřesnost zbývající části oznámení námitek, aby umnožila Hoechst zjistit, zda se jí případná kvalifikace jako vůdce týká, či nikoli.
Furthermore, even though the Commission gave the impression, at paragraph 295 of the statement of objections, that it would take account of the leading role played by ‘some companies’, that indication was not sufficient, in light of the lack of precision of the rest of the statement of objections, to allow Hoechst to determine whether or not it was concerned by any characterisation as leader.
Ze všech výše uvedených důvodů je třeba mít za to, že i kdyby skutečnosti vytýkané Hoechst byly v oznámení námitek uvedeny, Komise je nekvalifikovala s dostatečnou přesností, aby žalobkyni umožnila se užitečně hájit.
For all of the foregoing reasons, it must be considered that, even though the facts in respect of which Hoechst is criticised were addressed in the statement of objections, the Commission did not characterise them sufficiently precisely to enable the applicant to defend itself properly.
Ostatně je třeba v tomto ohledu uvést, že v odpovědi na oznámení námitek Hoechst upřesnila:
It should further be observed in that regard that, in its response to the statement of objections, Hoechst stated:
„Hoechst/Nutrinova neměly v kartelové dohodě určující úlohu.
‘Hoechst/Nutrinova did not play a determining role in the cartel.
Pojem ‚vůdce‘ uvedený v bodě 60 oznámení námitek není v tomto ohledu jasný […] Odkaz na
The word “leader” used in para. 60 of the [statement of objections] is unclear in this respect. … The
‚vůdce‘ v bodě 60 oznámení námitek se týká výhradně úlohy Hoechst/Nutrinova jako hostitele a organizátora společných setkání, která se konala v Evropě.“
60 of the [statement of objections] concerns exclusively Hoechst/Nutrinova’s role as host and organiser of those joint meetings held in Europe.’
Na tomtéž setkání, které se konalo dne 24. dubna 2003, poradci Hoechst a Nutrinova rovněž prohlásili, že uvedený podnik splnil veškeré podmínky k získání ochrany před pokutou, a upřesnili toto:
Likewise, at the hearing on 24 April 2003, counsel for Hoechst and Nutrinova declared that that undertaking satisfied all the conditions for obtaining immunity from a fine, stating that:
„Pokud jde o úlohu Hoechst a Nutrinova jako hostitelů společných setkání v Evropě, je třeba zdůraznit, že vzhledem k tomu, že moji klienti byli jediným evropským podnikem, který se účastnil společných setkání, bylo zcela přirozené, že byli odpovědní za organizaci setkání v Evropě.
‘As regards the role played by Hoechst and Nutrinova as hosts of the joint meetings held in Europe, it must be emphasised that as my clients were the only European undertaking to have participated in those joint meetings, it was quite natural that they should be responsible for organisation of the meetings in Europe.
Nevyplývá však z toho úloha vůdce kartelové dohody.“
However, that does not mean that they played any role as leader of the cartel.’
Z toho vyplývá, že nepřesnost oznámení námitek ohledně kvalifikace Hoechst jako vůdce vedla tento podnik k tomu, že se soustředil na organizaci společných setkání, jediné téma původně uvedené Komisí v bodě 60 oznámení námitek.
It follows that the lack of precision in the statement of objections concerning the characterisation of Hoechst as a leader led that undertaking to focus on the organisation of the joint meetings, the only topic initially addressed by the Commission at paragraph 60 of the statement of objections.
Vzhledem k neexistenci dalšího upřesnění a s ohledem na rozptýlení dalších skutečností v oznámení námitek si Hoechst nemohla v tomto ohledu připravit užitečnou obhajobu.
In the absence of greater precision, and as the other factual elements were scattered throughout the statement of objections, Hoechst was not placed in a position to adopt an effective defence on that point.
Nadto je třeba připomenout, že Komise o nepřesnosti pojmu „vůdce“ použitého v bodě 60 oznámení námitek věděla.
It must further be borne in mind that the Commission was aware of the lack of precision of the word ‘leader’ used at paragraph 60 of the statement of objections.
Vyplývá to zejména ze skutečností, že změnila terminologii použitou v rámci rozhodnutí.
That may be seen, in particular, from the fact that the Commission altered the wording used in the Decision.
Ze všech těchto důvodů musí být druhý žalobní důvod přijat.
For all of those reasons, the second plea must be upheld.
Proto, aniž je třeba analyzovat šestý žalobní důvod, je nezbytné změnit rozhodnutí v rozsahu, v jakém proti Hoechst uplatňuje přitěžující okolnost vedoucí úlohy.
Accordingly, without there being any need to analyse the sixth plea, the Decision must be varied in that it establishes the aggravating circumstance of having been a leader of the cartel as against Hoechst.
Konkrétní důsledky této změny budou určeny později.
The consequences of that variation will be determined below.
E – K sedmému žalobnímu důvodu, vycházejícímu z neodůvodněného zvýšení pokuty za opakování protiprávního jednání
E — The seventh plea, alleging that the increase in the fine imposed for a repeated infringement was unjustified
Bod 363 odůvodnění rozhodnutí zní takto:
Recital 363 to the Decision reads as follows:
„V případě Hoechst je závažnost protiprávního jednání posílena těmito okolnostmi: a) Hoechst měla úlohu vůdce kartelové dohody (body 92 až 95); b) Hoechst byla objektem dřívějších rozhodnutí konstatujících protiprávní jednání téhož druhu.“ (neoficiální překlad)
(a) Hoechst’s role as a leader of the cartel (recitals 92 to 95);
Poznámka pod čarou na straně č. 211 vložená za bod 363 odůvodnění rozhodnutí zní takto:
Footnote 211, which accompanies recital 363 to the Decision, reads as follows:
„Viz rozhodnutí Komise 94/599/ES (PVC II) (Úř. věst. L 239, 14.9.1994, s. 14), 89/191/EHS (PVC I) (Úř. věst. L 74, 17.3.1989, s. 21), 86/398/EHS (Polypropylén)
‘See Commission Decisions 94/599/EC (PVC II) (OJ L 239, 14.9.1994, p. 14), 89/191/EEC (PVC I) (OJ L 74, 17.3.1989, p. 21), 86/398/EEC (Polypropylene) (OJ L 230, 18.8.1986, p.
V bodě 368 odůvodnění rozhodnutí Komise uvádí:
At recital 368 to the Decision, the Commission states:
„Je nezbytné počínat si tak, aby pokuta měla dostatečný odrazující účinek.
‘It is necessary to ensure that the level of the fine has sufficient deterrent effect.
Komise poznamenává, že v dřívějších rozhodnutích určených Hoechst byla uvedená společnost vyzvána, aby ukončila své protisoutěžní jednání a napříště se tohoto jednání zdržela (viz bod 363).
The Commission notes that previous Decisions addressed to Hoechst ordered the company to put an end to its anticompetitive conduct and to refrain from repeating it (see recital 363).
To ji mělo vést k tomu, aby věnovala zvláštní pozornost dodržování práva Společenství v oblasti hospodářské soutěže a zdržela se jakéhokoli vědomého protiprávního jednání.
This should have prompted it to pay special attention to compliance with Community competition law and refrain from all deliberate violations.
Skutečnost, že opakovala totéž jednání prokazuje, že dřívější pokuty na ní neměly dostatečně odrazující účinek, aby své chování změnila.“ (neoficiální překlad)
The fact that it repeated the same conduct shows that the previous fines were not such a deterrent as to make it change its conduct.’
V odpovědi na argumenty předložené Hoechst Komise v bodě 372 odůvodnění rozhodnutí upřesňuje:
In response to the arguments put forward by Hoechst, the Commission states at recital 372 to the Decision:
„Pokud jde o opakování protiprávního jednání ze strany Hoechst, Komise uvádí, že poslední rozhodnutí nařizující tomuto podniku, aby ukončil své protisoutěžní jednání a napříště se tohoto jednání zdržel, bylo vydáno v červenci 1994.
‘Concerning Hoechst’s position as recidivist, the Commission notes that the last decision ordering Hoechst to put an end to its anticompetitive conduct and to refrain from repeating it dates from July 1994.
Po vydání uvedeného rozhodnutí Hoechst více než dva roky pokračovala v protiprávním jednání, které je předmětem tohoto řízení.
After that decision Hoechst continued the infringement which is the subject of these proceedings for more than two years.
To jasně prokazuje, že dřívější rozhodnutí ji neodradilo od účasti na podobné kartelové dohodě.“ (neoficiální překlad)
This clearly shows that the previous decision did not deter Hoechst from continuing its participation in a similar cartel.’
S ohledem na uvedené skutečnosti a za účelem zohlednění opakování protiprávního jednání ze strany Hoechst, Komise zvýšila základní částku pokuty o 50 % na základě přitěžujících okolností (bod 373 odůvodnění rozhodnutí).
In the light of those facts, and to take account of the fact that Hoechst’s conduct constituted a repeated infringement, the Commission increased the basic amount off the fine by 50% to reflect the aggravating circumstances (recital 373 to the Decision).
Hoechst uvádí, že Komise za opakování protiprávního jednání zvýšila o 50 % základní částku její pokuty ve výši 110 milionů eur.
Hoechst states that the Commission increased the basic amount of its fine, EUR 110 million, by 50% because this was a repeated infringement.