natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ze znění tohoto bodu napadeného rozsudku jasně vyplývá, že Soud na úvahy týkající se skupiny, do které náleží Glunz, odkázal pouze pro úplnost, poté, co již dospěl k závěru, že mezi oběma dotčenými podniky existuje soutěžní vztah.
It is clear from reading that paragraph of the judgment under appeal that the Court referred to considerations relating to the group to which Glunz belongs only for the sake of completeness, after already having concluded that a competitive relationship existed between the two undertakings in question.
Soud tedy v žádném případě závěr, ke kterému dospěl v bodě 44 napadeného rozsudku, nezaložil pouze na tomto základě.
Thus the Court did not in any way base the conclusion it reached in paragraph 44 on that ground alone.
Z toho vyplývá, že tento argument musí být zamítnut jako irelevantní.
It follows that that argument must be rejected as inoperative.
S ohledem na výše uvedené je třeba zamítnout první důvod kasačního opravného prostředku vznesený Spolkovou republikou Německo, jakož i druhý důvod kasačního opravného prostředku vznesený společnostmi Glunz a OSB.
In view of the above, the first ground of appeal of the Federal Republic of Germany and the second ground of appeal of Glunz and OSB must be dismissed.
Soud údajně porušil rozsáhlou posuzovací pravomoc, kterou Komise má při uplatňování čl. 87 odst.
According to those parties, the Court of First Instance failed to have regard to the wide discretion enjoyed by the Commission when applying Article 87(3) EC, pursuant to which it adopted and applied the multisectoral framework of 1998.
3 ES, v jejímž rámci přijala a uplatnila víceodvětvový rámec z roku 1998. Soud tak údajně relevantní body tohoto víceodvětvového rámce vyložil způsobem, který je v rozporu s jeho zněním, smyslem a cílem tím, že měl za to, že tržní dopady dotčené regionální podpory mají být posuzovány ve světle jak využití kapacit dotyčného sektoru, tak i existence trhu v propadu.
It thus interpreted the relevant points of the multisectoral framework of 1998 in a manner contrary to their wording, meaning and object, by holding that the repercussions of the regional aid at issue on competition had to be assessed in the light of both the capacity utilisation of the sector concerned and the existence of a declining market.
Konkrétněji, Soud údajně porušil pořadí, ve kterém měla být vzata v úvahu kritéria přezkumu, tak, jak je stanoveno v bodech 3.2 až 3.4 víceodvětvového rámce.
More precisely, it ignored the order in which those assessment criteria have to be taken into account, as laid down in points 3.2 to 3.4 of that framework.
Z těchto ustanovení totiž údajně vyplývá, že otázka, zda je dotyčný trh v propadu, představuje pouze podpůrné kritérium kontroly, které je třeba zohlednit pouze tehdy, pokud jsou údaje týkající se využití kapacit nedostatečné.
It is apparent from those provisions that the question whether the relevant market is declining is merely an alternative review criterion which must be taken into account only where the data relating to the capacity utilisation are insufficient.
O takový případ se však nejedná v projednávaných věcech, neboť všechny údaje v oblasti využití kapacit byly k dispozici.
That is, however, not the position in the present cases, since all the capacity utilisation data were available.
Kronofrance namítá, že ze znění bodu 3.10 víceodvětvového rámce výslovně vyplývá, že v rámci svého posouzení soutěžního postavení na trhu, dotčeném záměrem podpory, má Komise vždy určit, zda záměr způsobuje zvýšení kapacit v sektoru, ve kterém existují nadbytečné strukturální kapacity, a zda je určen pro trh v propadu.
Kronofrance contends that the wording of point 3.10 of the multisectoral framework of 1998 makes it expressly clear that, in its appraisal of the competitive situation of a market affected by an aid project, the Commission should always ascertain whether the project involves a capacity expansion in a sector with structural overcapacity, and whether it is intended for a declining market.
Jak Soud zdůraznil v napadeném rozsudku, toto posledně uvedené hledisko má být vždy zkoumáno, neboť podpora určená pro trh v propadu způsobuje vážné riziko narušení hospodářské soutěže.
As the Court of First Instance pointed out in the judgment under appeal, the latter aspect should always be examined because aid granted in a declining market carries serious risks of distorting competition.
Je však třeba uvést, že se Komise přijetím pravidel chování a zveřejněním oznámení, že je napříště použije na případy jimi dotčené, sama omezuje při výkonu uvedené pravomoci a nemůže se od těchto pravidel odchýlit, aniž by byla případně sankcionována z důvodu porušení obecných právních zásad, jako je zásada rovného zacházení nebo ochrana legitimního očekávání (rozsudek ze dne 28. června 2005, Dansk Rørindustri a další v. Komise, C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P až C-208/02 P a C-213/02 P, Sb. rozh. s. I-5425, bod 211).
However, it should be pointed out that, in adopting rules of conduct and announcing by publishing them that they will henceforth apply to the cases to which they relate, the Commission imposes a limit on the exercise of its aforementioned discretion and cannot depart from those rules under pain of being found, where appropriate, to be in breach of general principles of law, such as equal treatment or the protection of legitimate expectations (Joined Cases C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P to C-208/02 P and C-213/02 P Dansk Rørindustri and Others v Commission [2005] ECR I-5425, paragraph 211).
Ve specifické oblasti státních podpor již Soudní dvůr zdůraznil, že Komise je vázána pokyny a sděleními, které přijímá, pokud se neodchylují od norem Smlouvy a jsou-li akceptovány členskými státy (viz zejména výše uvedené rozsudky ze dne 13. února 2003, Španělsko v. Komise, body 69 a 95, jakož i Itálie v. Komise, bod 45).
Thus, in the specific area of State aid, the Court has already had occasion to stress that the Commission is bound by the guidelines and notices that it issues, inasmuch as they do not depart from the rules in the Treaty and are accepted by the Member States (see, for example, Case C-409/00 Spain v Commission, paragraphs 69 and 95, and Italy v Commission, paragraph 45, both cited above).
V napadeném rozsudku přitom Soud právě přezkoumal, zda Komise tím, že přijala sporné rozhodnutí, dodržela svůj víceodvětvový rámec z roku 1998.
In the judgment under appeal, the Court of First Instance reviewed precisely whether the Commission, in adopting the contested decision, complied with its multisectoral framework of 1998.
Jak totiž vyplývá zvláště z bodu 86 napadeného rozsudku, analýza, kterou Soud provedl, spočívala v rozhodnutí otázky, zda Komise na základe znění uvedeného rámce mohla na dotčenou podporu použít opravný koeficient rovný 1 na základě faktoru T „hospodářská soutěž“, aniž by přezkoumala, zda uvedená podpora byla určena pro trhu v propadu.
As is clear in particular from paragraph 86 of the judgment under appeal, the analysis undertaken by the Court involved ascertaining whether the Commission was entitled, on the basis of the text of that framework, to apply to the aid measure in question an adjustment factor of 1 in respect of factor T (the competition factor) and not to examine whether that aid was intended for a declining market.
Za těchto podmínek se nejeví, že Soud tím, že takovou analýzu sporného rozhodnutí provedl, překročil úroveň přezkumu, kterou mu judikatura přiznala v oblasti, ve které má Komise provádět komplexní hospodářské a sociální posouzení.
In those circumstances it does not appear that, by embarking upon such an analysis of the contested decision, the Court of First Instance exceeded the limits of its power of review established by caselaw in an area giving rise to complex economic and social assessments on the part of the Commission.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že ačkoli je Komise vázána pokyny a sděleními, které přijímá v oblasti státních podpor, je tomu tak pouze v rozsahu, v němž se tyto předpisy neodchylují od řádného uplatnění norem Smlouvy, jelikož tyto předpisy nemohou být vykládány ve smyslu, který by omezoval dosah článků 87 ES a 88 ES nebo odporoval cílům sledovaným těmito články (viz v tomto smyslu výše uvedené rozsudky Deufil v. Komise, bod 22; ze dne 26. září 2002, Španělsko v. Komise, bod 53,
In that respect, although the Commission is bound by the guidelines and notices that it issues in the field of State aid, that is so only to the extent that those texts do not depart from the proper application of the rules in the Treaty, since the texts cannot be interpreted in a way which reduces the scope of Articles 87 EC and 88 EC or which contravenes the aims of those articles (see, to that effect, Deufil v Commission, paragraph 22; Case C-351/98 Spain v Commission, paragraph 53; Italy v Commis­sion, point 45, all cited above; and, by analogy, Joined Cases C-182/03 and C-217/03 Belgium and Forum 187 v Commission [2006] ECR I-5479, paragraph 72).
NĚMECKO A DALŠÍ v. KRONOFRANCE a Itálie v. Komise, bod 45, jakož i obdobně rozsudek ze dne 22. června 2006, Belgie a Forum 187 v. Komise, C-182/03 a C-217/03, Sb. rozh. s. I-5479, bod 72).
GERMANY AND OTHERS v KRONOFRANCE
Soud tak v bodě 89 napadeného rozsudku právem rozhodl, že víceodvětvový rámec z roku 1998 je třeba vykládat s ohledem na článek 87 ES a zásadu neslučitelnosti veřejných podpor v něm obsaženou k dosažení cíle stanoveného tímto ustanovením, tedy cíle nenarušené hospodářské soutěže v rámci společného trhu.
The Court of First Instance was therefore justified in holding, in paragraph 89 of the judgment under appeal, that the multisectoral framework of 1998 should be interpreted in the light of Article 87 EC and of the principle of incompatibility of public aid set out therein, in order to attain the objective sought by that provision, namely undistorted competition in the common market.
Nezbytnost posouzení legality sporného rozhodnutí s ohledem na víceodvětvový rámec z roku 1998, jak byl vykládán ve světle článků 87 ES a 88 ES, byla v projednávaném případě odůvodněna tím více, že znění tohoto rámce vykazuje určitou nejednoznačnost, na kterou Soud upozornil v bodě 89 napadeného rozsudku.
The need to appraise the legality of the contested decision with regard to the multisectoral framework of 1998, as interpreted in the light of Articles 87 EC and 88 EC, was all the more justified in the present case in view of a certain ambiguity in the wording of that framework, which the Court of First Instance drew attention to in paragraph 89 of the judgment under appeal.
Tato nejednoznačnost vyplývá zejména z použití spojek „a/nebo“ ve znění bodu 3.10.1 uvedeného rámce, které se týkají právě prvků, které Komise musí zohlednit za účelem stanovení opravného koeficientu rovného 1 na základě faktoru T „hospodářská soutěž“.
That ambiguity arises in particular from the use of the conjunctions ‘and/or’ in point 3.10.1 of the framework in relation to the very criteria which the Commission is bound to take into consideration for the purposes of allocating an adjustment factor of 1 in respect of factor T (the competition factor).
Avšak právě ve světle zásad stanovených v článcích 87 ES a 88 ES, jakož i cíle předcházení narušením způsobeným podporami, uvedeného zejména v bodě 1.2 víceodvětvového rámce z roku 1998, se Soud domníval, že bod 3.10.1 písm. iv) uvedeného rámce by měl být vykládán v tom smyslu, že uplatnění nejvyššího opravného koeficientu rovného 1, který maximalizuje výši podpory, která může být prohlášena za slučitelnou se společným trhem, předpokládá předchozí zjištění o neexistenci jak nadměrných strukturálních kapacit dotčeného sektoru, tak trhu v propadu.
It was in the light of the principles set out in Articles 87 EC and 88 EC as well as the objective of preventing the effects of distortion caused by aid, as expressed for example in point 1.2 of the multisectoral framework of 1998, that the Court of First Instance held that point 3.10.1(iv) of that framework had to be interpreted as meaning that the application of the top adjustment factor of 1, which provides the maximum amount of aid capable of being declared compatible with the common market, implies a prior finding that there is no structural overcapacity in the sector concerned and also that the market is not declining.
V tomto ohledu je třeba konstatovat, že odlišný výklad, podle kterého by k odůvodnění uplatnění maximálního opravného koeficientu postačovala existence pouze jednoho z těchto obou prvků, by mohl být v rozporu se zásadami a cílem připomenutými v předcházejícím bodě tohoto rozsudku.
In that respect, it is clear that a different interpretation, whereby the presence of only one of those two factors would be sufficient to justify applying the maximum adjustment factor, would be liable to go against the principles and the objective referred to in the previous paragraph of this judgment.
Jednak by totiž takový výklad Komisi umožnil použít nejvyšší opravný koeficient na záměry, které by mohly způsobit
First, such an interpretation would allow the Commission to apply the top adjustment factor to projects that were likely to result in an increase in capacity in a sector which might be characterised by an abso-
2008 – SPOJENÉ VĚCI C-75/05 P a C-80/05 P zvýšení kapacit v sektoru, který by se mohl vyznačovat absolutním poklesem poptávky, aniž by Komise tuto okolnost vzala v úvahu.
2008 — JOINED CASES C-75/05 P AND C-80/05 P lute decline in demand, without the Commission having taken that circumstance into account.
Krom toho by tento výklad měl za následek, že by pro použití opravného koeficientu rovného 1 byla situace sektoru, ve kterém Komise konstatovala neexistenci nadměrných strukturálních kapacit, postavena na roveň situaci, ve které tento orgán nemohl takové zjištění učinit z důvodu, že neměl k dispozici údaje, aniž by však mohla být existence takových nadměrných kapacit vyloučena.
Second, that interpretation would have the consequence, for the purposes of applying the adjustment factor of 1, of making the situation of a sector in which the Commission found that there was no structural overcapacity equivalent to a situation in which it lacked the data to come to such a finding, without however being able to rule out the existence of such overcapacity.
Mimoto, na rozdíl od tvrzení navrhovatelek, ze znění bodu 97 napadeného rozsudku jasně vyplývá, že Soud nehodlal podat výklad víceodvětvového rámce z roku 1998 v tom smyslu, že Komise má v každém případě povinnost posoudit, zda je dotyčný trh v propadu.
Furthermore, contrary to what the appellants allege, it is clear from reading paragraph 97 of the judgment under appeal that the Court of First Instance did not propose interpreting the multisectoral framework of 1998 as meaning that the Commission is obliged to assess in every case whether the market concerned is declining.
Takové posouzení je totiž podle nalézacího soudu nezbytné pouze v případě, že Komise nedisponuje dostatečnými údaji pro zjištění existence nadměrných strukturálních kapacit, nebo pokud, jak tomu je v projednávaném případě, hodlá Komise použít maximální opravný koeficient rovný 1 na základě faktoru T „hospodářská soutěž“.
Such an assessment is required according to the Court only if the Commission does not have sufficient data to come to the conclusion that there is structural overcapacity, or when, as in the present case, it intends to apply the maximum adjustment factor of 1 in respect of factor T (the competition factor).
Konečně je třeba uvést, že Soud v bodě 99 napadeného rozsudku činí obecný závěr, podle kterého Komise nemůže povolit podporu, aniž by předtím posoudila, zda je dotyčný trh v propadu.
Finally, it should be pointed out that in paragraph 99 of the judgment under appeal the Court of First Instance draws an inference of general application, namely that the Commission could not authorise an aid measure without having previously assessed whether the market concerned is declining.
Je přitom třeba konstatovat, že takový důsledek nejenže není odůvodněný s ohledem na předcházející úvahy, nýbrž je v rozporu s bodem 97 téhož rozsudku.
It is however clear that such an inference is not only unjustified in view of the findings which precede it but is in contradiction to paragraph 97 of the same judgment.
Tento rozpor však nijak neovlivňuje závěr, ke kterému Soud dospěl v bodě 103 napadeného rozsudku, pokud jde o řešení projednávaného případu, jelikož v uvedeném bodě se nalézací soud omezil na vyloučení toho, že by se Komise mohla vyhnout posouzení, zda je trh v propadu, pokud hodlá použít opravný koeficient rovný 1 na základě faktoru T „hospodářská soutěž“.
Nevertheless, that contradiction has no effect upon the conclusion that the Court reaches at paragraph 103 of the judgment under appeal as far as the outcome to the presence case is concerned, given that in that paragraph it finds merely that the Commission is precluded from refraining from an assessment of whether the market is declining when it intends to apply an adjustment factor of 1 in respect of factor T (the competition factor).
S ohledem na vše předcházející musí být druhý důvod kasačního opravného prostředku uplatněný Spolkovou republikou Německo, jakož i první důvod kasačního opravného prostředku uplatněný společnostmi Glunz a OSB rovněž zamítnuty.
In view of all the above, the second ground of appeal raised by the Federal Republic of Germany and the first ground of appeal raised by Glunz and OSB must also be rejected.
K porušení článku 64 jednacího řádu Soudu
Infringement of Article 64 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance
Ve třetím důvodu kasačního opravného prostředku se Spolková republika Německo, jakož i Glunz a OSB dovolávají porušení článku 64 jednacího řádu Soudu.
By their respective third grounds of appeal, the Federal Republic of Germany as well as Glunz and OSB allege infringement of Article 64 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
Jelikož byl důvod vycházející z nepřípustnosti žaloby vznesen Komisí poprvé na jednání, měl Soud za účelem rozhodnutí o aktivní legitimaci Kronofrance z úřední povinnosti shromáždit určité informace nezbytné k určení, zda Glunz a Kronofrance byly konkurenty, jako jsou údaje týkající se odbytišť nebo vzdáleností oddělujících jejich výrobní závody.
Since the plea alleging that the action was inadmissible had been raised for the first time by the Commission at the hearing, the Court of First Instance, in order to rule on whether Kronofrance had locus standi, should on its own initiative have obtained certain information necessary for ascertaining whether Glunz and Kronofrance were in competition, such as data relating to their marketing areas or the distances between their productions sites.
Získání těchto informací by přitom údajně Soud vedlo k rozhodnutí, že Kronofrance nebyla „osobně dotčena“ ve smyslu čl. 230 čtvrtého pododstavce ES.
Had that information been obtained, the Court would have held that Kronofrance was not ‘individually concerned’ within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC.
Podle Kronofrance Soud naopak článek 64 svého jednacího řádu neporušil.
According to Kronofrance, on the other hand, the Court of First Instance did not infringe Article 64 of its rules of procedure.
Pouze Soudu totiž přísluší rozhodnout, zda důkazy, kterými disponuje ve věci, musejí být doplněny.
It is a matter solely for that court to decide whether the evidence before it in a case needs to be supplemented.
Mimoto průkaznost těchto důkazů nepředstavuje otázku, která podléhá přezkumu Soudním dvorem, kromě případů zkreslení důkazů nebo pokud z písemností ve spise vyplývá věcná nesprávnost zjištění Soudu.
Furthermore, the probative value of that evidence does not constitute a question that is subject to review by the Court of Justice, except in the case of distortion or where it is apparent from the documents in the case-file that the findings of the Court of First Instance are inaccurate.
Jak vyplývá z bodů 38 až 41 napadeného rozsudku, měl Soud k dispozici dostatečné poznatky pro přijetí rozhodnutí.
Finally, it is clear from paragraphs 38 to 41 of the judgment under appeal that the Court had sufficient evidence to give judgment.
Neměl tedy žádný důvod opatřit si další údaje.
There was thus no reason to collect other information.
Průkazný nebo neprůkazný charakter procesních písemností spadá do jeho svrchovaného posouzení skutkových okolností, které nepodléhá přezkumu Soudního dvora v rámci kasačního opravného prostředku, s výjimkou případu zkreslení důkazů předložených Soudu nebo jestliže z dokumentů vložených do spisu vyplývá věcná nesprávnost zjištění Soudu (výše uvedený rozsudek Ismeri Europa v. Účetní dvůr, bod 19, jakož i rozsudek ze dne 7. listopadu 2002, Glencore a Compagnie Continentale v. Komise, C-24/01 P a C-25/01 P, Recueil, s. I-10119, body 77 a 78).
Whether or not the evidence before it is sufficient is a matter to be appraised by it alone and is not subject to review by the Court of Justice on appeal, except where that evidence has been distorted or the inaccuracy of the findings of the Court of First Instance is apparent from the documents in the case-file (Ismeri Europa v Court of Auditors, paragraph 19, and Joined Cases C-24/01 P and C-25/01 P Glencore and Compagnie Continentale v Commission [2002] ECR I-10119, paragraphs 77 and 78).
Jelikož v projednávaném případě nebylo vytýkáno žádné zkreslení důkazů nebo věcná nesprávnost, mohl se Soud právem domnívat, že poznatky obsažené ve spise a vysvětlení podaná během ústní části řízení, připomenuté v bodech 38 až 41 napadeného
Consequently, no distortion or inaccuracy having been alleged in the present case, it must be held that the Court of First Instance was fully entitled to consider that the evidence in the case-file and the explanations given during the hearing, as summarised in paragraphs 38 to 41 of the judgment under appeal, were sufficient to enable
NĚMECKO A DALŠÍ v. KRONOFRANCE rozsudku, byly dostačující k tomu, aby mu umožnily rozhodnout o otázce přípustnosti žaloby, aniž by byla nezbytná další organizační procesní opatření.
GERMANY AND OTHERS v KRONOFRANCE it to decide the question of the admissibility of the action, without any need for measures of organisation of the procedure.
Jelikož je tedy tento důvod zjevně neopodstatněný, je třeba jej zamítnout.
Since the present plea is therefore manifestly unfounded, it must be rejected.
K porušení čl. 230 druhého pododstavce ES
Infringement of the second paragraph of Article 230 EC
Konečně Glunz a OSB ve svém čtvrtém důvodu kasačního opravného prostředku uvádějí, že napadený rozsudek je v rozporu s čl. 230 druhým pododstavcem ES, protože obsahuje rozhodnutí nad rámec žalobních důvodů uplatněných na podporu žaloby.
Finally, by their fourth ground of appeal, Glunz and OSB maintain that the judgment under appeal is contrary to the second paragraph of Article 230 EC, in so far as it rules on matters outside the scope of the pleas raised in support of the action for annulment.
Soud totiž údajně zrušil sporné rozhodnutí z důvodu porušení Smlouvy spočívajícího v tom, že Komise nezohlednila skutečnost, že dotčený sektor je v propadu, přičemž však tento argument žalobkyní nebyl uplatněn v prvním stupni v rámci jejího žalobního důvodu týkajícího se porušení Smlouvy, nýbrž pouze na podporu žalobního důvodu, kterým se dovolávala zneužití pravomoci.
The Court of First Instance annulled the contested decision on the basis that it infringed the Treaty, in that the Commission had failed to take into account the fact that the sector in question was declining, whereas that argument had been raised by Kronofrance not in the context of its plea relating to infringement of the Treaty, but solely in support of the plea by which it alleged misuse of powers.