natgillin/translations-raw huggingface dataset:
24 K tomu je třeba připomenout, že na základě čl. 2 bodu 1 šesté směrnice podléhají DPH pouze poskytování služeb uskutečněná osobou povinnou k dani, která jedná jako taková.
24 In that respect, it should be noted that, under Article 2, point 1, of the Sixth Directive, only supplies of services by a taxable person acting as such are subject to VAT.
26 Komise přitom nezpochybnila skutečnost, kterou uvedla portugalská vláda na jednání, že most přes řeku Tejo v Lisabonu, za jehož přejezd je vybíráno mýto, uživatelům zpřístupňuje veřejnoprávní subjekt, který vystupuje jako orgán veřejné správy.
26 Here, the Commission has not challenged the fact that, as the Portuguese Government stated at the hearing, it is a body governed by public law, acting as a public authority, that places the toll bridge over the Tagus in Lisbon at the disposal of its users.
5 šesté směrnice totiž jasně vyplývá, že členské státy nemají právo považovat veřejnoprávní subjekty za osoby povinné k dani v souvislosti s činností, kterou
It is clear from the wording of Article 4(5) of the Sixth Directive that Member
Je však třeba konstatovat, že Komise v průběhu postupu před zahájením soudního řízení nikdy nepoukázala na existenci takovéhoto narušení.
In this case, however, the Commission has not argued the existence of such distortions at any time during the prelitigation procedure.
V rámci toho řízení není třeba odpovídat na otázku, zda členský stát porušil jiná ustanovení téže směrnice.
In the context of the present action, it is not necessary to reply to the question whether Portugal has infringed other provisions of that directive.
30 Žalobu Komise je proto třeba zamítnout v rozsahu, v němž se týká mýta za přejezd mostu přes řeku Tejo v Lisabonu.“
30 The Commission’s action must therefore be dismissed in so far as it concerns tolls for crossing the bridge over the Tagus in Lisbon.’
Postup před zahájením tohoto soudního řízení pro nesplnění povinnosti
The prelitigation stage in the present proceedings
Následně po vyhlášení výše uvedeného rozsudku Komise v. Portugalsko se Komise rozhodla zahájit nové řízení pro nesplnění povinnosti.
After the judgment was delivered in Case C-276/98 the Commission decided to bring further proceedings for failure to fulfil obligations.
Výzva dopisem ze dne 19. prosince 2003 uváděla na adresu Portugalské republiky dvě výtky:
The letter of formal notice of 19 December 2003 listed two complaints against the Portuguese Republic:
4 odst. 5 šesté směrnice vzhledem k tomu, že předmětné služby neměly podléhat zdanění z důvodu, že byly poskytovány entitou, která nemá povinnost k DPH;
— main submission: the failure complained of resulted from the incompatibility of the VAT Code with Article 4(5) of the Sixth Directive, since the services in question, because they were supplied by a person not liable to VAT, should not have been subject to that tax;
– podpůrně, v případě, že by portugalské orgány považovaly předmětné služby za zdanitelné, bylo by uvedené nesplnění povinnosti vyvoláno případnou neslučitelností CIVA s články 12 a 28 téže směrnice, neboť podle Komise je třeba použít v tomto případě základní sazbu DPH, a nikoli sazbu sníženou.
— in the alternative: if the Portuguese authorities considered that the services in question were taxable, the failure would be constituted by the incompatibility of the VAT Code with Articles 12 and 28 of that directive, since standard rate VAT should be applied in this case and not a reduced rate.
Komise dne 9. července 2004 v reakci na odpověď portugalských orgánů na uvedenou výzvu dopisem zaslala Portugalské republice odůvodněné stanovisko, ve kterém zopakovala svoji hlavní i podpůrnou argumentaci, a vyzvala ji k přijetí nezbytných opatření ke splnění jejích povinností vyplývajících z tohoto odůvodněného stanoviska ve lhůtě dvou měsíců od jeho doručení.
In the light of the reply from the Portuguese authorities to that letter of formal notice, the Commission sent a reasoned opinion to the Portuguese Republic on 9 July 2004, restating its main and alternative submissions and requesting it to adopt the necessary measures to fulfil its obligations resulting from that opinion within a period of two months of receiving it.
Vzhledem k tomu, že členský stát nepřijal opatření ke změně své právní úpravy, rozhodla se Komise podat tuto žalobu pro nesplnění povinnosti.
As that Member State did not adopt measures to amend its legislation within the allotted time the Commission decided to bring the present action.
Komise se na podporu své žaloby dovolává pouze druhého z obou důvodů uvedených v bodě 13 tohoto rozsudku, a sice důvodu vycházejícího z toho, že na mýto za silniční přejezd řeky Tejo v Lisabonu není uplatňována základní sazba, nýbrž snížená sazba 5 %.
In support of its action, the Commission relies only on the second of the two complaints stated in paragraph 13 above, namely that it is not the standard rate of VAT that is applied to road tolls for crossing the Tagus at Lisbon but a rate of 5%.
Soudní dvůr si rozhodnutím ze dne 16. ledna 2007 vyhradil, že spojí tuto námitku s věcí samou a že ji posoudí zároveň s ní.
The Court, by order of 16 January 2007, decided to reserve its decision on that objection for the final judgment and consider them at the same time.
K námitce nepřípustnosti
The objection of inadmissibility
Portugalská republika vznáší námitku nepřípustnosti, kterou opírá o možnou překážku věci pravomocně rozsouzené.
The Portuguese Republic raises an objection of inadmissibility on the ground of res judicata.
Soudní dvůr podle ní již ve výše uvedeném rozsudku Komise v. Portugalsko rozhodl o otázce, která je tatáž jako otázka v projednávané věci.
It takes the view that in Case C-276/98 the Court had already given a ruling on the same issue as that raised in the present action.
Uvedený členský stát tvrdí, že i když se výzva dopisem a odůvodněné stanovisko týkající se tohoto řízení vztahovaly k jiným rozporům portugalské právní úpravy se šestou směrnicí, omezuje se ve skutečnosti předmět sporu na články 12 a 28 této směrnice, kterých se již Komise dovolávala ve věci, v níž byl vydán výše uvedený rozsudek Komise v. Portugalsko.
That Member State submits that, although the letter of formal notice and the reasoned opinion relating to the present proceedings concern other failings of the Portuguese legislation in relation to the Sixth Directive, in particular infringement of Article 4(5) of that directive, the subject-matter of this action is ultimately limited to Articles 12 and 28 of that directive, which were relied on in Case C-276/98.
Komise oponuje tvrzení Portugalské republiky, že její žaloba je nepřípustná.
The Commission challenges the inadmissibility pleaded by the Portuguese Republic in respect of its action.
Má jednak za to, že překážka věci pravomocně rozsouzené se týká pouze těch skutkových a právních otázek, které byly skutečně nebo nutně rozhodnuty výše uvedeným rozsudkem Komise v. Portugalsko, přičemž z výkladu bodů 23 až 28 tohoto rozsudku není možné dovodit, že bylo určeno, že je portugalská právní úprava slučitelná s články 12 a 28 šesté směrnice.
First, the Commission considers that res judicata only covers points of fact and of law actually or necessarily settled in Case C-276/98, and that a finding that the Portuguese legislation is compatible with Articles 12 and 28 of the Sixth Directive cannot be inferred from paragraphs 23 to 28 of the judgment in that case.
V uvedeném rozsudku Soudní dvůr pouze dospěl k závěru, že Komise neprokázala soukromoprávní povahu poskytovatele předmětných služeb.
In that judgment the Court merely found that the Commission had failed to prove that the operator of the services at issue was a private operator.
Komise má dále za to, že zjevně došlo ke změně skutkových okolností, na něž bylo v roce 2001 pohlíženo jako na prokázané, což podle ní brání výše uvedenému rozsudku Komise v. Portugalsko v tom, aby založil překážku věci pravomocně rozsouzené ve vztahu k novému řízení mezi týmiž účastníky řízení, jehož předmět je totožný s předmětem řízení, ve kterém byl vydán uvedený rozsudek.
Second, the Commission considers it is clear that there has been a change in the facts which were regarded as having been established in 2001, which prevents the judgment in Case C-276/98 from acquiring the force of res judicata in relation to new proceedings between the same parties which have the same subject-matter as the action which culminated in that judgment.
Komise k tomu poukazuje na nejednoznačnost a zjevnou rozporuplnost jednotlivých postojů, které postupně zaujaly portugalské orgány ohledně právního postavení entity pověřené provozováním mostů přes Tejo v Lisabonu, za jejichž přejezd se vybírá mýto.
In that regard, the Commission refers to the ambiguous and manifestly contradictory nature of the different positions taken successively by the Portuguese authorities regarding the legal status of the body responsible for operating the toll bridges over the Tagus at Lisbon.
Na jednání ve věci, v níž byl vydán výše uvedený rozsudek Komise v. Portugalsko, uvedené orgány tvrdily, že provozovatel má veřejnoprávní povahu, zatímco ve fázi postupu před zahájením tohoto soudního řízení poukazovaly na to, že provozovatel má povahu soukromé obchodní společnosti, a dále uvedly, že posouzení Soudní dvora v uvedeném rozsudku bylo výsledkem nedorozumění ohledně písemných a ústních prohlášení zástupců Portugalské republiky.
During the hearing in Case C-276/98 the authorities concerned stated that the operator was a body governed by public law; however, during the prelitigation stage of the present proceedings they argued that the operator concerned was a commercial company governed by private law, adding that the Court’s finding in that judgment was based on a misunderstanding of the written and oral statements made by the representatives of the Portuguese Republic.
I když je nesplnění povinnosti v projednávané věci, stejně jako ve věci, v níž byl vydán výše uvedený rozsudek Komise v. Portugalsko, spatřováno v porušení článku 12 a 28 šesté směrnice, je nicméně třeba poukázat na to, že v uvedené věci Portugalská republika ani ve fázi postupu před zahájením soudního řízení, ani během písemné části řízení před Soudním dvorem nezmínila, že by poskytovatel předmětných služeb měl povahu koncesionáře.
In the present case, although the failure alleged is, as in Case C-276/98, an infringement of Articles 12 and 28 of the Sixth Directive, it should be noted that in that case the Portuguese Republic made no mention, either at the prelitigation stage or during the written procedure before the Court, of the operator of the services concerned being a concession holder.
Jediná zmínka týkající se právní povahy poskytovatele pochází z jednání, během něhož zástupci tohoto členského státu pouze poukázali na postavení dotyčného poskytovatele coby veřejnoprávního subjektu vystupujícího jako orgán veřejné správy (viz v tomto ohledu výše uvedený rozsudek Komise v. Portugalsko, bod 26).
The only mention of the operator’s legal status was at the hearing, when the representative of that Member State simply referred to the operator in question as a body governed by public law, acting as a public authority (see in that connection Case C-276/98, paragraph 26).
Nicméně v průběhu postupu před zahájením soudního řízení vedeného v projednávané věci Portugalská republika poprvé připustila, že provozovatelem mostů je Lusoponte – Concessionária para a travessia do Tejo SA (dále jen „Lusoponte“), tj. konsorcium podniků, které na základě mezinárodního nabídkového řízení získalo na období, které uplyne 24. března 2030, koncesi, která zahrnuje vytvoření projektu, stavbu, financování a údržbu současného mostu Vasca de Gamy, jakož i provozování a údržbu původního mostu – mostu 25. dubna.
However, during the prelitigation procedure in the present case the Portuguese Republic admitted for the first time that the operator of the bridges over the Tagus at Lisbon is Lusoponte — Concessionária para a travessia do Tejo SA (‘Lusoponte’), a consortium of companies which, following an international tendering procedure, was granted a concession expiring on 24 March 2030 and covering project design, construction, financing, operation and maintenance of the current Vasco de Gama Bridge, and also the operation and maintenance of an earlier bridge, namely the 25 de Abril Bridge.
2008 – VĚC C-462/05 správné použití vnitrostátních ustanovení určených k zajištění účinného provedení směrnice v praxi, je z velké části odkázána na informace předložené dotčeným členským státem; z toho důvodu tento členský stát nemůže namítat nekonkrétnost údajů o vnitrostátním právu a praxi předkládaných Komisí a od toho se odvíjející nepřípustnost žaloby (viz výše uvedený rozsudek Komise v. Nizozemsko, body 15 až 17 a citovaná judikatura, jakož i rozsudek ze dne 25. října 2007, Komise v. Irsko, C-248/05, Sb. rozh. s. I-9261, body 67 a 68 a citovaná judikatura).
2008 — CASE C-462/05 provisions of the EC Treaty and the measures taken by the institutions pursuant thereto are applied. When it is a question of checking whether the national provisions intended to ensure effective implementation of a directive are correctly applied in practice, the Commission is largely reliant on the information provided by the Member State concerned, and so that State cannot plead that there is a lack of specific information as to national law and practice put forward by the Commission and, therefore, the action is inadmissible (see Case C-408/97 Commission v Netherlands, paragraphs 15 to 17, and caselaw cited therein, and Case C-248/05 Commission v Ireland [2007] ECR I-9261, paragraphs 67 and 68, and caselaw cited therein).
Za těchto podmínek Portugalská republika nemůže s úspěchem uplatnit překážku věci pravomocně rozsouzené, neboť předmět tohoto sporu a sporu ve výše uvedené věci Komise v. Portugalsko je rozdílný, a to právě kvůli informacím poskytnutým v rámci tohoto sporu uvedeným členským státem Komisi.
In those circumstances, the Portuguese Republic cannot validly plead res judicata, since the subject-matter of the present case and that of Case C-276/98 are different, precisely on account of the information which that Member State supplied to the Commission in the context of the present case.
Z toho vyplývá, že námitka nepřípustnosti vznesená Portugalskou republikou proti žalobě Komise musí být zamítnuta jako neopodstatněná.
Therefore, the objection of inadmissibility raised by the Portuguese Republic against the Commission’s action must be rejected as unfounded.
4 odst. 5 první pododstavec šesté směrnice použitelný, nemohly by být dodávky zboží a poskytování služeb za protiplnění v tuzemsku zdaněny, jelikož by byly provedeny entitou, která není povinná k DPH.
If Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive is applicable, the supply of goods or services effected for consideration within a country can not be taxed if they are effected by a body not liable to VAT.
Druhý pododstavec odstavce 5 vyžaduje, aby předmětné služby podléhaly DPH pouze v případě, že by skutečnost, že entita nepodléhá DPH podle prvního pododstavce téhož odstavce, vedla k výraznému narušení hospodářské soutěže.
It is only where the non-taxability provided for in that first subparagraph leads to significant distortions of competition that the second subparagraph of Article 4(5) requires the services in question to be subject to VAT.
4 odst. 5 prvního a druhého pododstavce šesté směrnice
Applicability of Article 4(5), first and second subparagraphs, of the Sixth Directive
– Argumentace účastníků řízení k prvními pododstavci
— Arguments of the parties concerning Article 4(5), first subparagraph
Portugalské orgány ve své odpovědi adresované Komisi ve fázi před zahájením soudního řízení potvrdily, že Lusoponte je hospodářským subjektem soukromoprávní povahy, který je koncesionářem veřejné stavby pověřeným provozováním mostů přes řeku Tejo v Lisabonu a vybíráním mýta za přejezd těchto staveb od 1. ledna 1996, pokud jde o most 25. dubna, a od 29. března 1998, pokud jde o most Vasca da Gamy.
The Portuguese authorities confirmed, in the replies they sent to the Commission at the prelitigation stage, that Lusoponte, which is responsible for operating the bridges over the Tagus at Lisbon and collecting tolls for crossing those bridges, from 1 January 1996 in the case of the 25 de Abril Bridge and from 29 March 1998 in the case of the Vasco de Gama Bridge, is an operator governed by private law holding the concession to run a public work.
První z obou kumulativních podmínek vyžadovaných judikaturou Soudního dvora, a sice veřejnoprávní povaha provozovatele, tak není splněna.
Consequently, the first of the two cumulative conditions required under the caselaw of the Court for the applicability of that provision, namely that the operator must be a body governed by public law, is not met.
Portugalská republika připouští, že provozovatelem uvedených mostů, na nichž se vybírá mýto, je konsorcium portugalských podniků, jednoho anglického podniku a jednoho podniku francouzského.
The Portuguese Republic accepts that the operator of the toll bridges in question is a consortium comprising Portuguese companies, a United Kingdom company and a French company.
Podle ní je však toto konsorcium veřejnoprávním subjektem vzhledem k předmětu a cíli správy, která mu byla svěřena, ke skutečnosti, že je nadán výsadami moci veřejné, a k tomu, že podléhá správnímu právu.
However, it claims that the consortium is a body governed by public law, given the object and purpose of the operation entrusted to it, the fact that it has public authority powers and the fact that it is subject to administrative law.
Tento členský stát dochází k závěru, že jak znění uvedeného ustanovení, tak zásada neutrality DPH vyžadují, aby do režimu vynětí z povinnosti k DPH byly zahrnuty i „veřejnoprávní subjekty“, jako je Lusoponte.
The Member State concerned concludes that both the wording of that provision and the principle of the neutrality of VAT require that ‘bodies governed by public law’, such as Lusoponte, should be included in the arrangement for non-taxa-ble persons.
I-4247, bod 18; viz též výše uvedené rozsudky Komise v. Francie, bod 39; Komise v. Irsko, bod 37; Komise v. Spojené království, bod 49; ze dne 12. září 2000, Komise v. Nizozemsko, bod 34; Komise v. Řecko, bod 34; Komise v. Španělsko, bod 11, a ze dne 13. prosince 2007, Götz, C-408/06, Sb. rozh. s. I-11295, bod 41).
See also Commission v France, paragraph 39; Case C-358/97 Commission v Ireland, paragraph 37; Commission v United Kingdom, paragraph 49; Case C-408/97 Commission v Netherlands, paragraph 34; Commission v Greece, paragraph 34; Case C-83/99 Commission v Spain, paragraph 11, and Case C-408/06 Götz [2007] ECR I-11295, paragraph 41).
V projednávaném sporu Portugalská republika předkládá podrobnou argumentaci na podporu tvrzení, že Lusoponte je veřejnoprávním subjektem. Tato argumentace však postrádá jakoukoli analýzu struktury, ať už korporační, či institucionální, této entity.
In the present case, the Portuguese Republic sets out a detailed set of arguments to show that Lusoponte is a body governed by public law, although those arguments do not contain an analysis of the corporate or institutional structure of that body.
Tento subjekt by mohl být kvalifikován jako veřejnoprávní pouze z hlediska předmětu nebo cíle jeho činnosti.
It submits that the object or purpose of the latter’s activity allows it to be described as a body governed by public law.
Přímá či nepřímá závislost této entity na veřejné správě nebo její začlenění do veřejné správy nehraje v tomto ohledu žádnou roli.
Whether that body is directly or indirectly dependent in relation to the public service, or even forms part of the public service, is said to be irrelevant in that regard.
Teze Portugalské republiky nemůže být přijata.
The Portuguese Republic’s argument cannot be accepted.
V projednávané věci je nesporné, že Lusoponte je třetí osobou, která není začleněna do veřejné správy a není k ní v žádném vztahu závislosti.
In the present case, it is common ground that Lusoponte is a third party which does not form part of the public service and is not dependent in relation to it.
Konkrétně se jedná, jak bylo uvedeno v bodě 25 tohoto rozsudku, o konsorcium – založené ve formě akciové společnosti vlastněné portugalskými podniky, jedním francouzským podnikem a jedním podnikem ze Spojeného království –, které na základě nabídkového řízení získalo koncesi udělenou portugalskou veřejnou správou.
More specifically, as was stated in paragraph 25 above, it is a consortium of companies set up in the form of a limited liability company owned by Portuguese companies, by a French company and by a United Kingdom company and, following a tendering procedure, that consortium was granted a concession by the Portuguese authorities.
Za těchto podmínek nelze než konstatovat, že Lusoponte nemůže být považováno za „veřejnoprávní subjekt“ ve smyslu čl. 4 odst.
In those circumstances, it is clear that Lusoponte cannot be regarded as a ‘body governed by public law’ for the purposes of Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive.
5 prvního pododstavce šesté směrnice.
That provision is not therefore applicable in the present case.
4 odst. 5 první pododstavec šesté směrnice není na projednávaný případ použitelný, platí totéž i o druhém pododstavci uvedeného odstavce 5, neboť toto ustanovení se použije pouze na entity, na něž se vztahuje první pododstavec.
As Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive is not applicable in the present case, the second subparagraph of Article 4(5) does not apply, since that provision applies only to bodies covered by the first subparagraph.
28 odst. 2 písm. e) šesté směrnice
Failure to comply with Article 12(3)(a), and Article 28(2)(e), of the Sixth Directive
28 odst. 2 písm. e) uvedené směrnice, je Komise toho názoru, že ani toto ustanovení nepřipouští použití snížené sazby stanovené CIVA.
Article 28(2)(e) of the Sixth Directive does not permit application of the reduced rate provided for in the VAT Code either.
I když byla k 1. lednu 1991 uplatňována snížená sazba, jakmile byly předmětné služby zdaňovány základní sazbou, tj. v daném případě od 24. března 1992 do 31. prosince 1994, nelze již znovu zavést sníženou sazbu.
Even if a reduced rate had been applied on 1 January 1991, since the services at issue were taxed at the standard rate, from 24 March 1992 to 31 December 1994 in the present case, a reduced rate cannot be reintroduced.
202), a dále o to, že uvedené ustanovení má povahu výjimky a je přechodné povahy, což si podle Komise vynucuje jeho restriktivní výklad.
1), and the derogating and transitional nature of that provision, which requires it to be interpreted strictly.
28 odst. 2 písm. e) šesté směrnice z důvodu, že u mýta za silniční přejezd řeky Tejo v Lisabonu stanoví sazbu nižší než 12 %.
At any event, even if the Court was not able to support such a strict interpretation, the Commission submits it should find that the Portuguese legislation, in providing for a rate that was lower than 12% for road tolls for crossing the Tagus at Lisbon, infringes Article 28(2)(e) of the Sixth Directive.
Portugalská republika zastává názor, že Soudní dvůr ve svém rozsudku bude moci nanejvýš konstatovat případnou nepoužitelnost sazby ve výši 5 % a určit sazbu, která by měla být používána namísto sazby stanovené v CIVA.
The Portuguese Republic concludes that the Court’s judgment should go no further than finding that the 5% rate is inapplicable, and setting a rate which should be applied instead of the rate provided for in the VAT Code.
Pokud by Soudní dvůr rozhodl, že došlo k nesplnění povinností vyplývajících z článků 12 a 28 šesté směrnice, je uvedený členský stát v každém případě toho názoru, že přetrvávají důvody pro uplatňování střední sazby ve výši 12 % namísto základní sazby ve výši 21 %.
In any event, according to that Member State, if the Court were to find there had been an infringement of Articles 12 and 28 of the Sixth Directive, there would be grounds for applying an intermediate rate of 12% instead of the standard 21%.
28 odst. 2 písm. e) šesté směrnice naráží v projednávané věci na dvě právní překážky.
There are two legal obstacles in the present case to applying the transitional arrangement provided for in Article 28(2)(e) of the Sixth Directive.