natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jako důvod pro tento přezkum uvedl, že bylo tvrzeno, že směrnice zakládá povinnosti členských států, jejichž splnění by bylo v rozporu s povinnostmi těchto států podle mezinárodního práva, ačkoliv je ve směrnici výslovně uvedeno, že směrnicí tyto povinnosti nejsou dotčeny 55.
As grounds for embarking on the examination, the Court stated that it was argued that the directive imposed obligations on the Member States, fulfilment of which would breach their own obligations under international law, even though the directive itself claimed not to affect those obligations. 55
Předpoklad, podle kterého je Společenství vázáno provedením povinností podle mezinárodního práva, je rovněž podpořen judikaturou vytvořenou v souvislosti s GATT.
The assumption that the Community is bound through the implementation of obligations under international law is also based on caselaw developed in connection with GATT.
GATT a dohody WTO sice s ohledem na svou povahu a strukturu v zásadě nepatří mezi normy, ve vztahu k nimž Soudní dvůr kontroluje legalitu aktů orgánů Společenství 50.
It is true that, given their nature and structure, GATT and the WTO Agreements are not in principle among the rules in the light of which the Court is to review the legality of measures adopted by the Community institutions.
Nicméně za situace, kdy Společenství zamýšlelo splnit zvláštní povinnost, kterou na sebe vzalo v jejich rámci, nebo v případě, že akt Společenství výslovně odkazuje na konkrétní ustanovení těchto dohod, přísluší Soudnímu dvoru kontrola legality dotčeného aktu Společenství ve vztahu k ustanovením těchto dohod 51.
50 However, where the Community has intended to implement a particular obligation assumed in the context thereof, or where the Community measure refers expressly to the precise provisions of those agreements, it is for the Court to review the legality of the Community measure in question in the light thereof. 51
Tato judikatura se nicméně zakládá na tom, že GATT a dohody WTO jsou součástí práva Společenství, a jsou proto pro
However, this caselaw is based on the fact that GATT and the WTO Agreements form part of Community law and are therefore in principle binding on the Community
Není však zjevný právní základ pro přezkum sekundárního práva na základě mezinárodněprávních závazků členských států, které Společenství nepřevzalo.
Rather, such an examination would run counter to the finding made in the judgment in Netherlands v Parliament and Council that the Community is not bound by the Member States’ obligations under international law. 56
52 — Rozsudek International Fruit Company a další (uvedený v poznámce pod čarou 25, body 10 a násl.).
52 — International Fruit Company, cited in footnote 25, paragraphs 10 and 13 et seq.
53 — Rozsudek Nizozemsko v. Parlament a Rada (uvedený v poznámce pod čarou 21, body 61 a násl.).
53 — Netherlands v Parliament and Council, cited in footnote 21, paragraphs 61 and 62.
54 — Rozsudek Nizozemsko v. Parlament a Rada (uvedený v poznámce pod čarou 21, body 51 a násl.).
54 — Netherlands v Parliament and Council, cited in footnote 21, paragraphs 51 and 52.
55 — Rozsudek Nizozemsko v. Parlament a Rada (uvedený v poznámce pod čarou 21, body 55 a násl.). Viz čl.
55 — Netherlands v Parliament and Council, cited in footnote 21, paragraphs 55 and 56.
1 odst. 2 směrnice 98/44.
See Article 1(2) of Directive 98/44.
56 — Rozsudek Nizozemsko v. Parlament a Rada (uvedený v poznámce pod čarou 21, body 51 a násl.).
56 — Netherlands v Parliament and Council, cited in footnote 21, paragraphs 51 and 52.
Dodatečné závazky Společenství nemohou nicméně vyplývat z dohod členských států, které Společenství nepřevzalo.
Nevertheless, more extensive binding effects on the Community cannot arise from agreements of the Member States which the Community has not adopted.
Proto také cíl provedení směrnice 2005/35 neodůvodňuje použití Marpol 73/78 jako kritéria pro určení její legality.
Therefore, the implementation objective of Directive 2005/35 also does not mean that Marpol 73/78 can be used as a criterion for determining the legality of that directive.
Společenství může v důsledku toho v zásadě členským státům ukládat opatření, která jsou v rozporu s jejich mezinárodněprávními závazky.
Accordingly, the Community can in principle require the Member States to take measures which run counter to their obligations under international law.
To se ukazuje již na článku 307 ES, který upravuje rozpor mezi dřívějšími mezinárodními smlouvami a právem Společenství.
This is already demonstrated by Article 307 EC, which governs inconsistencies between pre-existing international agreements and Community law.
I když povinnosti členských států vyplývající z dřívějších smluv nejsou konflikty s právem Společenství nejdříve dotčeny, musí členské státy přesto přijmout všechny vhodné prostředky k odstranění těchto konfliktů.
Even if the Member States’ obligations under pre-existing agreements are initially unaffected by conflicts with Community law, the Member States must nevertheless take all appropriate measures to put an end to such conflicts.
To může dokonce vyžadovat vypovězení mezinárodních smluv 57.
This may even require the denunciation of international agreements. 57 Member
Členské státy se nemohou v zásadě vůči právu Společenství dovolávat smluv uzavřených po přistoupení 58.
States cannot in principle invoke agreements concluded after accession as against Community law. 58
5 odst. 2 směrnice 2005/35 s úmluvou o mořském právu ve spojení s Marpol 73/78
Compatibility of Article 4 of Directive 2005/35, in conjunction with Article 5(2) thereof, with the Convention on the Law of the Sea, in conjunction with Marpol 73/78
Konflikt mezi právem Společenství a mezinárodními závazky členských států vede nicméně vždy k problémům a může mít nepříznivý vliv na užitečný účinek dotyčných ustanovení práva Společenství nebo mezinárodního práva.
A conflict between Community law and Member States’ obligations under international law will, however, always give rise to problems and is likely to undermine the practical effectiveness of the relevant provisions of Community law and/or of international law.
Proto je smysluplné a s ohledem na loajalitu ke Společenství žádoucí usilovat o zabránění konfliktům, zejména při výkladu dotčených ustanovení.
It is therefore sensible and dictated by the principle of cooperation between Community institutions and Member States that efforts be made to avoid conflicts, particularly in the interpretation of the relevant provisions.
To platí obzvláště tehdy, když má dotčené opatření Společenství – jako v projednávaném případě – za cíl harmonizovat provedení mezinárodních závazků členských států.
This applies in particular where the Community measure concerned — as in this case — seeks to achieve the harmonised implementation of Member States’ obligations under international law.
57 — Rozsudek ze dne 4. července 2000, Komise v. Portugalsko (C-84/98, Recueil, s. I-5215, bod 58).
57 — Case C-84/98 Commission v Portugal [2000] ECR I-5215, paragraph 58.
58 — Rozsudek ze dne 5. listopadu 2002, Komise v. Spojené království (open skies) (C-466/98, Recueil, s. I-9427, body 26 a násl.).
58 — Case C-466/98 Commission v United Kingdom (‘open skies’) [2002] ECR I-9427, paragraphs 26 and 27.
Směrnice 2005/35 stanoví nejdříve v článku 4 obecná, na každého použitelná kritéria odpovědnosti a stanoví zejména odpovědnost v případě hrubé nedbalosti.
Firstly, Article 4 of Directive 2005/35 lays down general standards of liability applicable to all, including, in particular, liability for serious negligence.
Toto omezení se použije na určité mořské zóny, a sice průlivy, výlučnou hospodářskou zónu a volné moře.
This restriction applies in specific areas of the sea, namely in straits, in the exclusive economic zone and on the high seas.
Jen tyto mořské zóny jsou předmětem první otázky, a nikoliv teritoriální moře, které je
The first question covers only these areas of the sea and not the territorial sea to be classified as territory of the coastal States, which
INTERTANKO A DALŠÍ a) K odpovědnosti jiných osob než velitele nebo majitele třeba přiřadit ke státnímu území pobřežních států a které přezkoumám dále v souvislosti s druhou a třetí otázkou.
(a) Liability of persons other than the master and the owner
Správně se nicméně tato otázka vztahuje také na platnost článku 4, protože zrušení pouze čl.
I will deal with below in connection with the second and third questions.
5 odst. 2 by nezajistilo účinnost dotyčných pravidel Marpol, ale dále by ji omezilo.
However, this question rightly also extends to the validity of Article 4, since any repeal of Article 5(2) in isolation would not safeguard the effectiveness of the Marpol regulations concerned but rather reduce it further.
Na základě výkladu, který se zakládá pouze na znění, jde směrnice nad rámec Marpol 73/78, když má za to, že v případě poškození lodi postačuje jednání jiných osob než velitele nebo majitele k tomu, aby se aktivoval zákaz vypouštění.
On the basis of an interpretation founded solely on its wording, the directive goes further than Marpol 73/78 when it provides that, in the event of damage, the acts of persons other than the master or owner are sufficient to activate the prohibition on discharge.
Někteří zúčastnění tvrdili, že stanovit odpovědnost těchto dalších osob za vypouštění je neslučitelné s mezinárodními závazky Společenství.
It has been argued by some that it is incompatible with the Community’s international obligations to provide for the liability of these other persons in respect of discharges.
Pravidlo 9 přílohy I Marpol 73/78, resp. pravidlo 5 přílohy II zakazují vypouštění.
Regulation 9 of Annex I and Regulation 5 of Annex II to Marpol 73/78 prohibit discharges.
Tyto zákazy nicméně neplatí, pokud se uplatní výjimky upravené v pravidlech 11, resp. 6 těchto příloh.
However, these prohibitions do not apply where the exceptions laid down re- spectively in Regulations 11 and 6 of the annexes apply.
Podle písm. b) bod ii) těchto pravidel se zákazy nevztahují na vypouštění v důsledku poškození lodi nebo jejího vybavení, kromě případů, kdy se majitel nebo velitel dopustili buď jednání s úmyslem způsobit škodu, nebo z nedbalosti s vědomím, že pravděpodobně vznikne škoda.
Under subparagraph (b)(ii) of each of these regulations, the prohibitions are not to apply to discharge resulting from damage to a ship or its equipment except if the owner or the master acted either with intent to cause damage, or recklessly and with knowledge that damage would probably result.
Je sice možné zastávat spolu s Parlamentem názor, že Marpol 73/78 ohledně jiných osob mlčí.
It may, admittedly, be pointed out, as the Parliament does, that Marpol 73/78 is silent as regards other persons.
Tím by byl nicméně vyloučen pouze konflikt s Marpol 73/78.
However, that would merely rule out conflict with Marpol 73/78.
Společenství by bylo nadále vázáno ustanoveními úmluvy o mořském právu, která v mořských zónách dotčených v tomto případě připouští pro všechny osoby pouze pravidla, která uskutečňují standardy ochrany Marpol 73/78.
The Community would still be bound by the provisions of the Convention on the Law of the Sea, which, in the sea areas under consideration here, permits in respect of all persons only rules which give effect to the standard of protection laid down in Marpol 73/78.
Společenství by v důsledku toho nemohlo upravit jiné případy v těchto zónách dle vlastního uvážení, ale bylo by mu v tom bráněno.
Therefore, the Community would not be free to lay down rules on other cases in these areas at its own discretion but would rather be precluded from doing so.
Pokud srovnáme pouze znění těchto ustanovení se směrnicí 2005/35, vyvstanou dva podstatné rozdíly.
When the wording of these provisions is compared in isolation with Directive 2005/35, two essential differences appear.
Zaprvé se v rámci Marpol 73/78 zdá, že v případě vypouštění spojeného s poškozením je jednání jiných osob než majitele nebo velitele zcela irelevantní.
Firstly, under Marpol 73/78 the acts of persons other than the owner or master appear to be completely irrelevant in the case of discharge resulting from damage.
Vypouštění je zjevně zakázáno jen tehdy, když jedna z těchto dvou osob jednala úmyslně nebo z nedbalosti a s vědomím, že pravděpodobně vznikne škoda.
Discharge would appear to be prohibited only where one of these two persons acted with intent or recklessly and with knowledge that damage would probably result.
Naproti tomu může být podle článku 4 směrnice za vypouštění v zásadě odpovědný kdokoliv.
By contrast, under Article 4 of the directive anyone can in principle be liable in respect of a discharge.
Zadruhé podmínky osobní odpovědnosti podle článku 4 směrnice, a sice úmysl, vědomá nedbalost nebo hrubá nedbalost, nejsou podle svého znění totožné s podmínkami Marpol 73/78.
Secondly, the criterion of personal liability under Article 4 of the directive, namely intent, recklessness or serious negligence, does not, in terms of its wording, correspond with the Marpol 73/78 criterion.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY J. KOKOTT – VĚC C-308/06 vybavení by byla dovolena, jestliže by ani velitel, ani vlastník nejednali úmyslně nebo s nedbalostí.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 resulting from intentional damage to a ship or its equipment would be permitted as long as neither the master nor the owner acted with intent or recklessly.
Kromě toho mají rozhodná ustanovení úmluvy o mořském právu umožňovat účinnou ochranu mořského prostředí.
The relevant provisions of the Convention on the Law of the Sea are also intended to facilitate effective protection of the marine environment.
Této ochrany má být dosaženo na základě společných mezinárodních standardů, aby se požadavky na námořní dopravu definovaly předvídatelným způsobem.
This is to be achieved on the basis of common international standards in order to make the requirements imposed on shipping predictable.
Za tímto účelem není nezbytné omezit odpovědnost jen na velitele a majitele lodi.
It is not necessary to restrict liability to the master and owner in order to do so.
Je proto třeba nevykládat Marpol 73/78 jen s ohledem na její znění, ale zohlednit rovněž její cíle a funkci v rámci úmluvy o mořském právu.
It is thus necessary not only to interpret Marpol 73/78 in isolation on the basis of its wording, but also to take account of its objectives and its function within the framework of the Convention on the Law of the Sea.
Hlavním cílem Marpol 73/78 je podle jejího čtvrtého bodu odůvodnění ukončit úmyslné znečisťování a omezit na minimum znečisťování způsobené poškozením.
According to the fourth paragraph of the preamble thereto, the overarching objective of Marpol 73/78 is to achieve the complete elimination of intentional pollution and the minimisation of accidental pollution.
Na rozdíl od Marpol 73/78 toto ustanovení výslovně stanoví, že v zásadě má občanskoprávní odpovědnost pouze majitel, nikoliv ale řada jiných osob – jako například posádka, nájemce lodi nebo poskytovatel služeb pro loď.
60 Unlike Marpol 73/78, this provision expressly provides that in principle the owner alone bears civil liability and a number of other persons such as, for example, the crew, charterers or servants and agents, do not.
Tyto osoby jsou nicméně odpovědné, pokud jednají s úmyslem způsobit škodu nebo z nedbalosti s vědomím, že pravděpodobně vznikne škoda.
These persons are, however, liable if they act with intent or recklessly and with the knowledge that damage would probably result.
Výjimky zakotvené v pravidle 11 písm. b) bodu ii) přílohy I a pravidle 6 písm. b) bodu ii) přílohy II Marpol 73/78 mají především stanovit míru péče, která musí být dodržena, aby se zabránilo znečisťování způsobenému poškozením.
The exceptions under Regulation 11(b)(ii) of Annex I and Regulation 6(b)(ii) of Annex II to Marpol 73/78 are intended primarily to establish the standard of care to be met in order to avoid accidental pollution.
Pokud by každý stát stanovil své vlastní kritérium zavinění a tyto standardy by na volném moři platily dokonce kumulativně, bylo by pro aktéry námořní dopravy složité, aby posoudili svou odpovědnost.
If each State established its own standard of fault and these standards even applied cumulatively on the high seas, it would be difficult for shipping to assess its respective liability.
Toto ukazuje dvě věci.
This is demonstrated in two ways.
Zaprvé je odpovědnost určitých osob za znečisťování ropou vyloučena jen tehdy, když bylo toto vyloučení výslovně stanoveno, a zadruhé není
Firstly, the exclusion of certain persons from liability for oil pollution must be assumed only where such exclusion is expressly laid down
60 — Protokol je zveřejněn v Úř. věst. 2004 L 78, s. 32.
60 — The Protocol is printed in OJ 2004 L 78, p. 32.
Úplné znění úmluvy se nachází například na http://www.iopcfunds.org/npdf/Conventions%20English.pdf.
A complete version of the convention is to be found at, for example, http://www.iopcfunds.org/npdf/Conventions%20English.pdf.
Naopak se nedá rozeznat cíl Marpol 73/78, který by požadoval nebo jen prostě vysvětloval, proč se pouze velitel a majitel mají vyhnout znečisťování způsobenému poškozením.
On the other hand, it is not possible to discern any objective of Marpol 73/78 which would require that, or even merely explain why, the master and owner alone should avoid accidental pollution.
Tyto dvě osoby mají sice odpovědnost za celou loď. Přesto není možné obecně vyloučit, že i jiné osoby nesou rovněž odpovědnost a způsobí škody, které povedou k vypouštění.
Although both these persons bear responsibility for the vessel as a whole, it cannot be ruled out in general that other persons will also bear responsibility and cause damage resulting in discharge.
INTERTANKO A DALŠÍ odpovědnost v případě úmyslných nebo nedbalostních jednání s vědomím, že pravděpodobně vznikne škoda, omezena na majitele a velitele.
INTERTANKO AND OTHERS and, secondly, liability in the event of intentional or reckless acts in the knowledge that damage will probably occur is not restricted to the owner and the master.
velitel nebo posádka jednající na rozkaz velitele nejsou posuzovány podle toho, zda jednaly s úmyslem způsobit škodu nebo nedbalostně a s vědomím, že pravděpodobně vznikne škoda, která vedla k vypouštění.
persons other than the owner, the master or the crew when acting under the master’s responsibility are not judged by whether they acted with intent to cause damage or recklessly and with knowledge that damage leading to discharge would probably result.
Podle článku 4 směrnice je jejich odpovědnost posuzována spíše s ohledem na otázku, zda vypouštění způsobily úmyslně, následkem vědomé nedbalosti nebo hrubé nedbalosti.
Rather, their liability under Article 4 of the directive is determined by whether they caused a discharge with intent, recklessly or by serious negligence.
Toto kritérium odpovědnosti je podle názorů žalobců a některých členských států přísnější než Marpol 73/78.
In the view of the claimants and some Member States, this standard of liability is stricter than Marpol 73/78.
V důsledku toho je třeba pravidlo 11 písm. b) bod ii) přílohy I a pravidlo 6 písm. b) bod ii) přílohy II chápat v tom smyslu, že jsou zde velitel a majitel lodi uvedeni jen příkladmo.
Consequently, Regulation 11(b)(ii) of Annex I and Regulation 6(b)(ii) of Annex II must be construed as referring to the master and owner merely by way of example.
Pokud jsou výjimečně jiné osoby rovněž odpovědné za vypouštění způsobené poškozením, platí pro ně stejné podmínky jako pro velitele a majitele.
Where, in exceptional circumstances, other persons also are responsible for discharges resulting from damage, the same conditions apply to them as apply to the master and the owner.
V důsledku toho směrnice 2005/35 není v rozporu ani s Marpol 73/78, ani s úmluvou o mořském právu, když činí jiné osoby než velitele a majitele odpovědné za vypouštění způsobené poškozením.
Therefore, Directive 2005/35 infringes neither Marpol 73/78 nor the Convention on the Law of the Sea by making persons other than the master and the owner liable for discharges resulting from damage.
b) Ke kritériím osobní odpovědnosti
(b) Criteria relating to personal liability
Jak již bylo ukázáno 61, úmluva o mořském právu zakazuje Společenství, aby stanovilo v dotčených mořských zónách přísnější kritéria odpovědnosti, než jsou stanovena v Marpol 73/78.
As has been shown, 61 the Convention on the Law of the Sea prohibits the Community from laying down in the sea areas concerned stricter standards of liability that those provided for in Marpol 73/78.
To musí zvláště platit pro jiné osoby, než je velitel a majitel.
This must apply in particular to persons other than the master and the owner.
Posledně uvedení jsou obzvláště odpovědní za to, aby se zabránilo poškozením lodi, která by mohla vést k vypouštění znečisťujících látek.
The latter have a particular responsibility to avoid damage to the vessel which could result in the discharge of polluting substances.
Pokud jsou odpovědní pouze za úmysl a nedbalost s vědomím pravděpodobnosti vzniku škody, pak nemohou jiné osoby podléhat přísnějším podmínkám odpovědnosti.
If they are liable only for intent and recklessness in the knowledge that damage was probable, other persons could not be subject to stricter liability.
2 směrnice 2005/35 má zřejmě za účinek, že jiné osoby než majitel,
The effect of Article 5(2) of Directive 2005/35, however, appears to be that
61 — Viz výše, bod 60 a násl.
61 — See point 60 et seq. above.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY J. KOKOTT – VĚC C-308/06 i) K pojmu „vědomá nedbalost“ v článku 4 směrnice 2005/35 odpovědnosti Marpol 73/78 pro neúmyslné jednání.
The term ‘recklessly’ in Article 4 of Directive 2005/35
Tento způsob četby také odpovídá povinnosti vykládat ustanovení sekundárního práva Společenství v nejvyšší možné míře v souladu s mezinárodními dohodami uzavřenými Společenstvím 64.
This reading is also consistent with the requirement that provisions of secondary law must, so far as is possible, be interpreted in a manner that is consistent with international agreements concluded by the Community.
Jestliže směrnice používá v jiných jazykových zněních jiné pojmy, musí být rovněž takto vykládány.
64Where the directive uses different terms in other language versions, they must also be construed in this manner.
Již odpovědnost za jednání s vědomou nedbalostí podle článku 4 směrnice 2005/35 by mohla být přísnější než Marpol 73/78, protože vědomí pravděpodobnosti vzniku škody není v článku 4 uvedeno.
Liability for reckless acts under Article 4 of Directive 2005/35 could be stricter than Marpol 73/78, since Article 4 makes no reference to knowledge that damage will probably result.
Navíc jazyková znění směrnice se ohledně tohoto pojmu neshodují.
Furthermore, the language versions of the directive do not tally as regards this term.
Obzvláště přinejmenším řecké, maltské a portugalské znění mluví zjevně o prosté nedbalosti 62, to znamená mírnější formě zavinění než hrubá nedbalost.
In particular, at least the Greek, Maltese and Portuguese versions seem to speak of simple negligence, 62that is to say, a lower form of fault than serious negligence.
Kromě toho nejsou pojmy používané pro vědomou nedbalost v jednotlivých právních řádech vždy přesně definovány.
In addition, the terms used for recklessness in the respective legal systems are not always defined precisely.
Přes rozdíly v jazykových zněních musí být ale článek 4 směrnice 2005/35 ve všech členských státech vykládán jednotně na základě obecné struktury a smyslu ustanovení 63.
However, in spite of the differences in the language versions, Article 4 of Directive 2005/35 must be interpreted uniformly in all the Member States by reference to the purpose and general scheme of the rules concerned. 63
Odpovědnost za vypouštění, které nebylo způsobeno úmyslně, se podle Marpol 73/78 vyznačuje dvěma kritérii, a sice jednak vědomím o tom, že pravděpodobně vznikne škoda, a jednak nedbalostí.
Under Marpol 73/78, liability for unintentional discharge is characterised by two features, that is to say, first, knowledge that damage would probably result and, second, recklessness.