natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ve svém rozhodnutí veřejný ochránce práv poukázal na memorandum o porozumění mezi Evropským veřejným ochráncem práv a Evropským inspektorem ochrany údajů ze dne 30. listopadu 2006, které stanoví, že „Ani jeden úřad nepředpokládá, že bude zahájeno řízení, pokud se druhý úřad zabývá nebo zabýval tím, co je v podstatě stejnou stížností, pokud stěžovatel nepředloží významné nové důkazy v případě, kdy druhý úřad šetření již uzavřel.“ Veřejný ochránce práv tedy učinil závěr, že by nebylo vhodné, aby pokračoval ve svém šetření, pokud jde o první únik informací.
In his decision, the Ombudsman referred to the Memorandum of Understanding between the European Ombudsman and the European Data Protection Supervisor of 30 November 2006 which stipulates that “[n]either authority envisages opening an inquiry if the other authority is dealing, or has dealt, with what is essentially the same complaint, unless the complainant presents significant new evidence in a case where the other authority has already concluded its inquiry.”
Veřejný ochránce práv však požádal Komisi, aby mu poskytla informace o výsledku svých vnitřních šetření týkajících se informací obsažených ve druhém a třetím novinovém článku i seznam svých zaměstnanců nebo třetích stran, které měly povolen přístup k osobním údajům, jež se v každém z těchto tří novinových článků objevily.
The Ombudsman considered, therefore, that it would not be appropriate for him to continue his inquiry in so far as the first leak was concerned.
Ve své odpovědi Komise uvedla, že nebyl nalezen žádný důkaz, který by jí umožnil stanovit zdroj, z nějž údaje unikly. Rovněž uvedla, že úplný seznam osob, které měly přístup k informacím, na nichž se zakládaly novinové články, nelze vytvořit kvůli (i) vysokému počtu osob, které přišly do
However, the Ombudsman requested the Commission to provide him with information on the outcome of its own internal investigations into the information contained in the second and third press articles, as well as with lists of its sta� members and/or third parties who were authorised by it to have access to the personal data that appeared in each of the three press articles.
SHRNUTÍ ROZHODNUTÍ styku se složkami obsahujícími přihlášky na danou pozici, (ii) zapojení početného sekretariátu a personálu a (iii) potenciálnímu počtu osob, které měly přístup k předmětným údajům v elektronické podobě.
It also stated that an exhaustive list of persons having access to the information on which the press articles were based could not be established because of (i) the large number of recipients of the fi le containing the applications for the post, (ii) the numerous secretariats and sta� involved, and (iii) the potential number of people with access to the electronic data in question.
Ve svém rozhodnutí veřejný ochránce práv shledal, že Komise tím, že důvěrné osobní údaje poskytla „vysokému počtu osob“ a že „zapojila početný sekretariát a personál“, z čehož vyplývá následná nemožnost sestavení seznamu osob, které měly k těmto osobním údajům přístup, mohla podstatně zvýšit pravděpodobnost úniku těchto osobních údajů k nepovolaným osobám.
In his decision, the Ombudsman found that the Commission’s providing the confidential personal data to a “large number of recipients” and “numerous secretariats and sta�involved” and the subsequent impossibility to establish the lists of persons having access to that personal data might have reasonably increased the possibility of leaks of the personal data to unauthorised recipients.
Veřejný ochránce práv učinil kritickou poznámku, že tato situace není slučitelná s povinnostmi Komise podle nařízení 45/2001 a zakládá případ nesprávného úředního postupu.
The Ombudsman therefore made a critical remark that such a situation was not compatible with the Commission’s obligations under Regulation 45/2001 and constituted an instance of maladministration.
Tvrzení o neoprávněném utajování údajů v databázi SZP
Allegation of unjustified secrecy in CAP database
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 1693/2005/PB na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 1693/2005/PB against the European Commission
Aby stěžovatel zjistil, kdo jsou příjemci zemědělských dotací EU, požádal Komisi o veřejný přístup k ročním účetním zprávám, které členské státy Komisi zasílají v souvislosti se společnou zemědělskou politikou na základě nařízení 2390/1999.
In order to find out who are the beneficiaries of EU agricultural subsidies, the complainant asked the Commission for public access to the annual accounting reports sent by the Member States to the Commission in relation to the Common Agricultural Policy under Regulation 2390/1999.
Komise uvedla, že účetní údaje, které jí členské státy poskytují, jsou podle nařízení 2390/1999 tajné.
The Commission stated that the accounting information provided to it by the Member States was confidential under Regulation 2390/1999.
Uvedla rovněž, že tyto zprávy již neexistují v podobě „dokumentů“, neboť jejich obsah byl zanesen
It also stated that the reports no longer existed as
15 se stanoví veřejný přístup k „dokumentům“, nikoli do rozsáhlé databáze (v nařízení 1049/2001k údajům).
“documents” since their content had been loaded onto a very large database (Regulation 1049/2001provides for public access to “documents”, not information).
V návrhu na smírné řešení veřejný ochránce práv Komisi navrhl, že by dotčené údaje mohla stěžovateli poskytnout jako výraz řádné správy.
In a proposal for a friendly solution, the Ombudsman suggested to the Commission that it could provide the information concerned to the complainant as a ma4 er of good administration.
Komise tento návrh odmítla.
This was rejected.
Ve svém závěrečném rozhodnutí došel veřejný ochránce práv k závěru, že Komise neuvedla opodstatněné důvody k tomu, proč se opírala o ustanovení o důvěrnosti obsažená v nařízení 2390/1999.
In his closing decision, the Ombudsman found that the Commission had failed to give valid reasons for its reliance on the confidentiality provision in Regulation 2390/1999.
Komise se pouze obecně zmínila o ochraně zájmů a neposkytla odpovídající vysvětlení o použitelnosti příslušné výjimky.
The Commission had only referred in general terms to the interests protected and had not given adequate explanations about the applicability of a relevant exception.
Veřejný ochránce práv v této souvislosti poznamenal, že nové finanční nařízení16a nedávná politická dohoda Rady o novém nařízení, které členským státům
The Ombudsman noted in this context that the new Financial Regulation16 and a recent political agreement of the Council on a new Regulation obliging
17 ukládá povinnost zveřejňovat vnitrostátní seznamy příjemců dotací
Member States to publish national lists of beneficiaries17 ciaries17 undermined the Commission’s arguments as regards confidentiality. dentiality.
S ohledem na neexistenci zpráv v podobě „dokumentů“ Komise připustila, že je problém, aby k tak velkému množství údajů ve veřejných databázích nebyl obecně umožněn veřejný přístup.
With regard to the non-existence of the reports as “documents”, the Commission conceded that it was problematic to generally exclude the very large amounts of information in public databases from public access.
Proto se s „výstupy běžných operací“ začalo nakládat jako s „dokumenty“.
Outputs of “routine operations” were therefore dealt with as “documents”.
Nicméně údaje, které v tomto případě stěžovatel požadoval, nebylo možno získat pomocí „běžné operace“, nýbrž by vyžadovaly složité přeprogramování databáze.
However, the information requested by the complainant in this case could not be retrieved through a “routine operation”, but would require complex new programming of the database.
Veřejný ochránce práv došel k závěru, že obecný postoj Komise ohledně veřejného přístupu k údajům v databázích je neuspokojivý.
The Ombudsman concluded that the Commission’s general position regarding public access to information in databases was not satisfactory.
Veřejný ochránce práv se nicméně této záležitosti dále nevěnoval a poukázal zejména na to, že se jedná o složitou obecnou novou právní otázku, kterou by zákonodárci Společenství mohli posoudit v rámci reformy nařízení 1049/2001.
The Ombudsman refrained, however, from pursuing this issue further, pointing out, in particular, that this was a complex general new legal issue that the Community legislator could examine in the context of the reform of Regulation 1049/2001.
53b odst. 2 písm. d) pozměněného finančního nařízení.
Articles 53b(2)(d) of the amended Financial Regulation.
Viz tisková zpráva zasedání Rady ve složení pro zemědělství a rybolov, 22.–23. října 2007 (k dispozici na: htt p://www.eu2007.pt/NR/rdonlyres/948633D2-DCD5-4413-AFCD-86688D5161F3/0/96806.pdf).
See press release of the Agriculture and Fisheries Council, 22-23 October 2007 (available at: h4 p://www.eu2007.pt/NR/rdonlyres/948633D2-DCD5-4413-AFCD-86688D5161F3/0/96806.pdf).
Odmítnutí poskytnout přístup k internímu poradnímu dokumentu
Refusal to grant access to an internal advisory document
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 1844/2005/GG na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 1844/2005/GG against the European Commission
Německý novinář požádal Komisi o přístup k dokumentu, který její útvary vypracovaly v roce 1995 při přípravě rozhodnutí o možném porušování právních předpisů proti Řecku ve vztahu k výstavbě nového letiště ve městě Spata.
A German journalist asked the Commission for access to a document its services had drawn up in 1995, in the preparation of a decision on possible infringement proceedings against Greece in relation to the construction of a new airport in Spata.
Komise žádost zamítla s tím, že odtajnění dokumentu by závažně narušilo její rozhodovací proces.
The Commission rejected the request, arguing that disclosure of the document would seriously undermine its decision-making process.
Novinář byl toho názoru, že by odtajnění dokumentu jen stěží mohlo mít takový dopad, vzhledem k tomu, že je tento dokument starý již téměř deset let.
The journalist took the view that disclosure of the document could hardly have such an e� ect, given that it was nearly ten years old.
Dále tvrdil, že existuje podstatný veřejný zájem na poskytnutí finančních zdrojů EU předmětnému projektu a že možné nesrovnalosti ohledně projektu již byly tématem článků ve významném tisku.
Furthermore, he argued that there was a substantial public interest in the provision of EU funds for the project in question and that possible irregularities concerning the project had already been the subject of articles in major newspapers.
Komise ve svém stanovisku vysvětlila, že dokument obsahuje posouzení a stanovisko jejích útvarů a odráží debatu mezi nimi.
In its opinion, the Commission explained that the document contained assessments and opinions of its services and reflected the debate between them.
Odkázala na pokyny, podle nichž se dokumenty, které se týkají porušování právních předpisů, zveřejňují po uzavření případu.
It referred to guidelines according to which documents relating to infringement proceedings were normally to be released once the case was closed.
Výjimky z tohoto pravidla se používají zřídka.
Exceptions to that rule were applied in a restrictive manner.
Dle názoru Komise by však zveřejnění dotčeného dokumentu vážně narušilo její schopnost účinně vykonávat pravomoci týkající se řízení pro porušení právních předpisů.
However, in the Commission’s view, disclosure of the document in question would seriously a� ect its ability e� ectively to exercise its powers in relation to infringement procedures.
Po pečlivém posouzení vypracoval veřejný ochránce práv pro Komisi návrh doporučení, v němž ji žádá, aby poskytla k dokumentu přístup.
Following a thorough assessment, the Ombudsman addressed a drarecommendation to the Commission, asking it to grant access to the document.
Podle jeho názoru byl výklad Komise týkající se příslušné výjimky z pravidla veřejného přístupu natolik obecný, že se zdálo, že výjimku zbavuje jejího smyslu.
In his view, the Commission’s interpretation of the relevant exception to the rule of public access was so general that it appeared to deprive the exception of its meaning.
Komise ve svém podrobném stanovisku trvala na tom, že přístup nelze poskytnout.
In its detailed opinion, the Commission insisted that access could not be granted.
Dále uvedla, že se její stanovisko zakládá pouze na citlivosti informací obsažených v dokumentu.
It added that this position was based solely on the sensitivity of the information contained in the document.
V citlivých případech, jako byl případ letiště ve městě Spata, je zásadní získat neomezené poradenství útvarů Komise a zachovat si svobodu neřídit se těmito doporučeními.
On delicate issues such as the Spata airport case, it was essential for it to receive unfe4 ered advice from its services and to keep the freedom of not following their recommendations.
Podle Komise by odtajnění tohoto dokumentu znovu otevřelo diskuse a vrhlo pochybnosti na zákonnost jejího rozhodnutí.
According to the Commission, disclosure of the document would reopen discussions and cast doubts as regards the legality of its decision.
Ve svém vyjádření stěžovatel zdůraznil, že pokud je dokument natolik „výbušné“ povahy, že by jeho odtajnění mohlo zpochybnit zákonnost rozhodnutí Komise, pak zájem na jeho odtajnění jasně převažuje nad jakýmikoli jinými zájmy.
In his observations, the complainant emphasised that, if the document was of such an “explosive” character that its disclosure could call into doubt the legality of the Commission’s decision, the interest in disclosure clearly outweighed any other interests.
Veřejný ochránce práv poznamenal, že Komise až ve svém podrobném stanovisku vysvětlila, proč zamítla přístup ke konkrétnímu dotčenému dokumentu, kdežto při vyřizování stěžovatelovy žádosti a ve svém stanovisku pouze odkazovala na ochranu svého rozhodovacího procesu obecně.
The Ombudsman noted that the Commission had only explained in its detailed opinion why it had refused access to the specific document in question, whereas, in its handling of the complainant’s application and in its opinion, it had only referred to the protection of its decision-making process in general terms.
Veřejný ochránce práv měl tudíž za to, že Komise nevyřídila žádost stěžovatele řádně.
Therefore, the Ombudsman considered that the Commission had failed to handle the complainant’s request properly.
Pokud jde o podstatu dokumentu, přijal veřejný ochránce práv nabídku Komise, že jej může prošetřit.
As regards the substance of the document, the Ombudsman accepted the Commission’s o� er that he could inspect it.
Po tomto šetření prohlásil, že není přesvědčen o tom, že by odtajnění dokumentu mělo nepříznivé dopady, na něž se odvolávala Komise.
Following this inspection, he stated that he was not convinced that disclosure of the document would have the negative consequences invoked by the Commission.
Veřejný ochránce práv případ uzavřel kritickou poznámkou.
The Ombudsman closed the case with a critical remark.
Nespravedlivé smluvní podmínky
Unfair contractual conditions
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 3008/2005/OV na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 3008/2005/OV against the European Commission
Čtyři stěžovatelé byli zaměstnáni jako mezinárodní smluvní civilní zaměstnanci u policejní mise Evropské unie s názvem Proxima ve Skopje v Bývalé jugoslávské republice Makedonii.
The four complainants were employed as International Contracted Civilians with the European Union Police Mission “Proxima” in Skopje in the Former Yugoslav Republic of Macedonia (FYROM).
Když vypršely jejich smlouvy Proxima I, byli vyzváni, aby podepsali smlouvy Proxima II, které měly začít platit hned následující den.
When their “Proxima I” contracts expired, they were invited to sign “Proxima II” contracts, which would take e� ect on the following day.
Stěžovatelé si všimli, že nové smlouvy obsahují podstatné změny týkající se platu, příspěvků na sociální zabezpečení, příspěvků na stěhování a zařazení.
The complainants noticed significant changes in the new contracts with regard to their salary, social security contributions, removal allowances, and grading.
Jelikož však alternativou bylo ocitnout se následující den bez práce, smlouvy podepsali.
Since the alternative was to be unemployed the next day, they signed the contracts.
Ve své stížnosti veřejnému ochránci práv stěžovatelé tvrdili, že byli o podmínkách nových smluv informováni příliš pozdě a že smlouvy museli podepsat pod tlakem. Stěžovatelé rovněž v podstatě
In their complaint to the Ombudsman, the complainants alleged that they were informed too late of the conditions of their new contracts and had to sign the contracts under pressure.
SHRNUTÍ ROZHODNUTÍ tvrdili, že co se týče platu, příspěvků sociálního zabezpečení, příspěvků na stěhování a zařazení, měli by mít nadále nárok na stejné podmínky jako dříve.
The complainants also claimed, in substance, that they should continue to enjoy the same conditions as before with regard to salary, social security contributions, removal allowances and grading.
Ve svém stanovisku Komise popřela, že by byl na stěžovatele vyvíjen nátlak.
In its opinion, the Commission denied that pressure had been put on the complainants.
Co se týče tvrzení stěžovatelů, Komise uvedla, že podepsáním nových smluv, které nebyly prodloužením smluv předchozích, souhlasili stěžovatelé s podmínkami, které v nich byly stanoveny.
As regards the complainants’ claims, the Commission argued that by signing the new contracts, which were not extensions of the previous contracts, the complainants had accepted the conditions stipulated therein.
Veřejný ochránce práv zaujal stanovisko, že Komise stěžovatele neinformovala o nových pracovních podmínkách s předstihem, a dopustila se tak nesprávného úředního postupu.
The Ombudsman took the view that the Commission had failed to inform the complainants in good time of their new conditions of employment and that this was an instance of maladministration.
Toto prodlení však samo o sobě neznamenalo, že by se stěžovatelé ocitli pod tlakem.
However, the delay had not, in itself, meant that the complainants were put under pressure.
Co se týče tvrzení stěžovatelů, veřejný ochránce práv nezjistil nesprávný úřední postup, neboť sdělení Komise ze srpna 2004 umožňovalo, aby smlouvy Proxima II obsahovaly jiné podmínky než smlouvy Proxima I.
With regard to the complainants’ claims, the Ombudsman found no maladministration, since a Commission Communication of August 2004 provided a basis on which Proxima II contracts could contain di� erent conditions from those that applied to Proxima I contracts.
Co se týče tvrzení stěžovatelů v souvislosti s příspěvky sociálního zabezpečení, veřejný ochránce práv zjistil, že při informování stěžovatelů o jejich nárocích na sociální zabezpečení došlo k dalšímu prodlení, které způsobilo, že stěžovatelé zbytečně dále platili příspěvky na své soukromé pojištění.
With regard to the complainants’ claim concerning the social security contributions, the Ombudsman found that there had been an additional delay in informing the complainants of their social security entitlements and that, because of this delay, the complainants had unnecessarily continued to contribute to their private insurances.
Úřad veřejného ochránce práv se v červnu 2007 se stěžovateli spojil a navrhl jim smírné řešení této stránky případu.
The Ombudsman’s o ce contacted the complainants in June 2007 with a view to proposing a friendly solution to this aspect of the case.
Stěžovatelé však dali najevo, že tuto možnost nechtějí využít.
The complainants indicated, however, that they did not want to pursue that possibility.
Veřejný ochránce práv tedy případ uzavřel.
The Ombudsman therefore closed the case.
Závěrečné rozhodnutí obsahovalo dvě kritické poznámky o nesprávném úředním postupu, který byl zjištěn.
The closing decision contained two critical remarks concerning the maladministration that had been identified. ed.
Odmítnutí přístupu ke korespondenci mezi Komisí a Dánskem
Refusal to provide access to correspondence between the Commission and Denmark
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 3193/2005/TN na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 3193/2005/TN against the European Commission
Během šetření veřejného ochránce práv Komise posléze přístup k požadovaným dokumentům poskytla.
In the course of the Ombudsman’s inquiry, the Commission eventually gave access to the documents requested.
Jelikož se však zdálo, že Komise obhajovala správnost svého původního zamítnutí, měl veřejný ochránce práv za to, že by bylo dobré posoudit, zda měla Komise právo zamítnout původní žádost stěžovatele o přístup k dokumentům.
However, since the Commission appeared to defend the propriety of its former refusal,
VÝROČNÍ ZPRÁVA 2007 nebylo stále jasné, zda Komise bude pokračovat ve svém úsilí o získání informací od Dánska dobrovolným způsobem.
The Commission argued that, at the moment of the complainant’s access request, it was still unclear whether it would pursue its e� orts to obtain the information from Denmark on a voluntary basis.
Veřejný ochránce práv poznamenal, že Komise při vyřizování žádosti o přístup uvedla, že by dotčené monitorování mohlo případně vést k zahájení řízení pro porušení právních předpisů na základě Smlouvy o Euratomu, přestože ve chvíli obdržení žádosti již měla potvrzené, že se Smlouva o Euratomu na Grónsko nevztahuje.
The Ombudsman observed that, in dealing with the request for access, the Commission had put forward that the monitoring could potentially result in an infringement procedure under the Euratom Treaty, even though, by the time the request was made, the Commission had already acknowledged that the Euratom Treaty does not apply to Greenland.
Veřejný ochránce práv poznamenal, že Komise nevysvětlila, jaké (jiné) šetření by v rámci své pravomoci mohla vést.
The Ombudsman noted that the Commission had not explained what (other) kind of investigation, within its competence, it could have conducted.
Došel proto k závěru, že původní zamítnutí Komise umožnit přístup k dopisům se nezakládalo na platném a odpovídajícím základě.
The Ombudsman therefore concluded that the Commission’s original refusal to provide access to the le4 ers was not based on valid and adequate grounds.
Údajné nespravedlivé zacházení ve výběrovém řízení
Alleged unfair treatment in tender procedure
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 3693/2005/ID (důvěrné) na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 3693/2005/ID (Confidential) against the European Commission
Tato stížnost se týkala odmítnutí nabídek stěžovatele na základě ustanovení vyhlášení veřejné zakázky, podle nějž „fyzická nebo právnická osoba může předložit maximálně šest přihlášek pro všechny položky (včetně právnických osob v rámci téže právní skupiny), ať už v jakékoli formě účasti (...)“.
This complaint concerned the rejection of the complainant’s bids on the basis of a provision of a procurement notice, under which “[n]o more than (...) six applications for all the lots can be submi4 ed by a natural or legal person (including legal persons within the same legal group), whatever the form of participation (...)”.
Stěžovatel, evropské hospodářské zájmové sdružení (EHZS), zřízené nařízením 2137/8519, tvrdilo, že Komise chybně obvinila X, člena EHZS, že podal přihlášky pro sedm položek.
The complainant, a European Economic Interest Grouping (EEIG) established under Regulation 2137/8519, alleged that the Commission was wrong to accuse
V souladu s tím přezkoumal, zda Komise poskytla platné a odpovídající odůvodnění pro napadené rozhodnutí.
X, a member of this EEIG, of applying for seven lots.
Navíc se výše uvedená kritéria musejí při posuzování účastníků výběrového řízení uplatňovat objektivně a jednotně na všechny účastníky.
The Ombudsman first noted that it is not his role to assess the admissibility of tenders and to substitute his judgment for that of the Institution concerned as to whether a tender meets the applicable admissibility/eligibility criteria.
Tyto informace velmi pravděpodobně ovlivní přípravu a formulování výběrového řízení a jsou zásadně důležité pro významný zájem Společenství poskytnout potenciálním účastníkům výběrového řízení příležitost soutěžit na rovném základě.
Accordingly, he examined whether the Commission provided valid and adequate grounds for its challenged decision.