natgillin/translations-raw huggingface dataset:
REACH je novým evropským nařízením týkajícím se chemikálií (nařízení č. 1907/2006, Úř. věst 2006 L 396, s.
REACH is the new European chemicals regulation (Regulation (EC) No 1907/2006, OJ 2006 L 396, p.
1) a znamená „registraci, hodnocení, povolování chemických látek“.
1) and stands for ”Registration, Evaluation and Authorisation of Chemicals”.
Například, že část této zprávy popisující „škatule hejhejte se“ byla ilustrována obrázkem panenky na klíček a že na přední straně této zprávy byla vyobrazena loutka vedená osobou, jejíž tvář nebyla viditelná.
For instance, that the ”revolving doors” part of the report was illustrated by a wind-up doll and that, on the front page of the report, there was a marione4 e operated by a person whose face was not visible.
Více informací o této „Evropské iniciativě pro transparentnost“ je k dispozici na webové stránce htt p://ec.europa.eu/commission_barroso/kallas/transparency_en.htm
More information on this ”European Transparency Initiative” is available on h4 p://ec.europa.eu/commission_barroso/kallas/transparency_en.htm
Ve své stížnosti veřejnému ochránci práv stěžovatel tvrdil, že delegováním pravomocí k umožnění přístupu k informacím na orgány členských států diskriminuje EIB občany, kteří nehovoří jazykem dotčeného členského státu.
In the complaint to the Ombudsman, the complainant argued that, by delegating responsibility for disclosure to the Member States’ authorities, the EIB discriminates against citizens who do not speak the language of the Member State concerned.
Stěžovatel se rovněž odvolával na Aarhuskou úmluvu, která stanoví práva jednotlivců na přístup k informacím o životním prostředí.
The complainant also referred to the Aarhus Convention, which provides for an individual right of access to environmental information.
Ve svém stanovisku ke stížnosti EIB uvedla, že jako banka musí zajistit vzájemnou důvěru se svými protějšky, kteří mají legitimní právo očekávat, že bude jednat ve stanoveném právním rámci a nebude předávat informace, které jsou chráněny povinností zachovávat bankovní tajemství.
In its opinion on the complaint, the EIB argued that, as a bank, it must ensure mutual trust with its counterparts, which have the legitimate right to expect that it will act within the established legal framework and will not divulge information protected by the obligation of banking confidentiality.
V tomto ohledu se EIB odvolala na svá pravidla veřejného přístupu, která byla od 28. března 2006 aktualizována jako součást její politiky poskytování informací veřejnosti.
In this regard, the EIB referred to its rules on public access, which had been updated from 28 March 2006 as part of its public disclosure policy.
Jak stará, tak nová pravidla stanoví výjimku v případě informací, na něž se vztahuje povinnost zachovávat bankovní tajemství.
Both the old and the new rules provide for an exception for information covered by the obligation of professional secrecy.
Nová pravidla posilují tento stav tím, že výslovně uvádějí, že nelze poskytovat veřejný přístup ke smlouvám o financování.
The new rules reinforce the position by explicitly mentioning the non-disclosure of finance contracts.
EIB nakonec uvedla, že je odhodlána podporovat přístup k informacím a že co se týče dokumentů, které nejsou k dispozici ve všech úředních jazycích EU, je možno uvažovat o překladu, pokud vznikne široký zájem o určitý dokument.
Finally, the EIB stated that it is commi4 ed to promoting access to information and that, for documents which are not available in all o cial EU languages, a translation can be considered whenever wide interest for a particular document arises.
Ve svém rozhodnutí veřejný ochránce práv uznal dvojí úlohu EIB, která je současně bankovní institucí působící na finančních trzích a orgánem Společenství.
The Ombudsman’s decision recognized the EIB’s dual role as both a banking institution operating in the financial markets and a Community body.
Veřejný ochránce práv měl za to, že EIB měla nárok odmítnout přístup na základě svých starých pravidel platných v daném okamžiku.
The Ombudsman considered that the EIB had been entitled to reject access on the basis of its old rules, which applied at the time.
Veřejný ochránce práv rozuměl tomu, že odkazem na svá nová pravidla, která výslovně uvádějí zákaz přístupu ke smlouvám o financování, EIB naznačila, že ve světle důvěrného bankovního vztahu mezi ní a jejím obchodními partnery je zavedenou praxí nezpřístupňovat za žádných okolností smlouvy o financování, a nezvažovat proto možnost částečného zpřístupnění.
The Ombudsman understood that, by also referring to its new rules, which explicitly mention the non-disclosure of fi finance contracts, the EIB indicated that the established practice was, in light of the confidential dential banking relationship between itself and its business partners, not to disclose finance contracts under any circumstances, and thus not to assess the possibility of partial disclosure.
Co se týče Aarhuské úmluvy, veřejný ochránce práv poznamenal, že nařízení 1367/200611 je pro EIB závazné, nicméně začalo platit až od 28. června 2007.
As regards the Aarhus Convention, the Ombudsman noted that Regulation 1367/200611 is binding on the EIB, but that it has been applicable only since 28 June 2007.
Nebylo tedy v platnosti v době stížnosti stěžovatele.
Thus it did not apply at the time of the complainant’s request.
Co se týče možného jazykového problému, s nimž se občané mohou setkat při zasílání žádostí vnitrostátním orgánům, veřejný ochránce práv učinil další poznámku, v níž EIB vyzval, aby do budoucna zvážila, zda se neobrátit na vnitrostátní orgány a neověřit si, zda existuje možnost zpřístupnit úplně nebo alespoň částečně smlouvy o financování, k nimž občané požadují přístup.
As regards the possible problem of languages which citizens might encounter in addressing requests to national authorities, the Ombudsman made a further remark encouraging the EIB to consider contacting the national authorities in the future, in order to ascertain the possibility of total or, at least, partial disclosure of the finance contracts to which citizens request that it grant them public access.
EIB by takto mohla přispět ke zmírnění jazykových problémů, s nimiž se někteří občané mohou setkat, když se se svými žádostmi o veřejný přístup obracejí na orgány dotčeného členského státu.
The EIB could, in this way, usefully contribute to mitigating language problems that some citizens may encounter in addressing the corresponding requests for public access to the authorities of the Member State concerned.
SHRNUTÍ ROZHODNUTÍ
Summary of decision on complaint 1779/2006/MHZ against the European Investment Bank (EIB)
Podle názoru veřejného ochránce práv mohla EIB (i) oprávněně posoudit, že polské úřady jednaly v souladu s příslušnými právními ustanoveními a (ii) oprávněně očekávat, že shodné polské úřady jí poskytnou věrohodné informace týkající se používání těchto ustanovení z jejich strany.
In the Ombudsman’s view, the EIB could (i) legitimately consider that the Polish authorities complied with the applicable legal provisions, and (ii) legitimately expect that the same Polish authorities would provide it with reliable information concerning the application of those provisions on their part.
Proto veřejný ochránce práv přijal důvody EIB, proč se při podepisování této půjčky spoléhala na informace, jež jí daly k dispozici tyto úřady.
Therefore, the Ombudsman accepted the EIB’s reasons for relying on the information made available by those authorities, when it signed the loan.
V této záležitosti proto neshledal žádný nesprávný postup.
He thus found no maladministration as regards this issue.
Veřejný ochránce práv také poznamenal, že EIB mezitím stěžovatele informovala o závěrech polských úřadů.
The Ombudsman also noted that, in the meantime, the EIB had informed the complainant about the conclusions of the Polish authorities.
Veřejný ochránce práv proto shledal, že v tomto nejsou žádná další šetření opodstatněná.
The Ombudsman therefore found that no further inquiries were justified in this respect.
Veřejný ochránce práv došel ke stejnému závěru co se týče tvrzení stěžovatele, s ohledem na to, že se ukázalo, že EIB již provedla příslušnou platbu.
The Ombudsman made the same finding as regards the complainant’s claim, given that it appeared that the EIB had already made the relevant payment.
Veřejný ochránce práv také odkazoval na poznatky polského veřejného ochránce práv, kterému stěžovatel podal paralelní stížnost na polské úřady.
The Ombudsman also referred to the findings of the Polish Ombudsman to whom the complainant had submi4 ed a parallel complaint against the Polish authorities.
V tomto ohledu učinil rovněž další poznámku o tom, že by v budoucnosti EIB mohla zvážit vytvoření komunikačních kanálů s informacemi, ze kterých by také informace mohla čerpat, s příslušnými národními a oblastními kontrolními instancemi, jako je veřejný ochránce práv, které by mohly sloužit jako doplňkové zdroje informací týkajících se shody projektů financovaných EIB s vnitrostátními nebo evropskými předpisy.
In this regard, he also made a further remark to the e� ect that, in the future, the EIB could consider establishing channels of communication with and seeking information from, relevant national and regional control instances, such as ombudsmen, which could serve as additional sources of information concerning compliance of projects financed by the Bank with national and European law.
Evropská agentura pro léčivé přípravky
The European Medicines Agency
Údajný nedostatek informací o antidepresivu
Alleged lack of information with regard to an antidepressant
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 2370/2005/OV na Evropskou agenturu pro léčivé přípravky (EMEA)
Summary of decision on complaint 2370/2005/OV against the European Medicines Agency (EMEA)
Manžel stěžovatelky spáchal sebevraždu, zatímco bral antidepresivum Seroxat/Paroxetine.
The complainant’s husband commi4 ed suicide while taking the antidepressant Seroxat/Paroxetine.
Po smrti svého manžela se stěžovatelka obrátila na Evropskou agenturu pro léčivé přípravky se žádostí o informace ohledně bezpečnosti daného léku a rizika sebevraždy.
A er her husband’s death, the complainant contacted the European Medicines Agency with regard to the drug’s safety and suicide risk.
Stěžovatelka mimo jiné požadovala informace o vědeckém stanovisku agentury k danému léku.
Among other things, the complainant requested information on the Agency’s scientific opinion on the drug.
Některé její e-maily však zůstaly bez odpovědi.
However, certain of her e-mails remained unanswered.
Stěžovatelka měla rovněž za to, že odpovědi, které agentura zaslala, nebyly dostatečné.
The complainant also considered that the replies that were sent by the Agency were unsatisfactory.
Ve své stížnosti veřejnému ochránci práv stěžovatelka uvedla tato tvrzení: nedostatek transparentnosti a informací ze strany agentury v souvislosti s jejími žádostmi; zbytečné prodlení; že nebyla vyslyšena v souvislosti s bezpečností léku a rizikem sebevraždy; nedostatečná aktivita ze strany agentury vzhledem k jejím obavám.
In her complaint to the Ombudsman, the complainant alleged: lack of transparency and information by the Agency with regard to her requests; undue delay; that she had not been heard with regard to the safety and suicide risk of the drug; and lack of action by the Agency with regard to her concerns.
PŘÍPADY VYŘEŠENÉ ORGÁNEM
CASESSETTLED BY THEINSTITUTION
Údajné neuspokojivé nakládání s žádostmi týkajícími se chovu koní v Rakousku
Alleged unsatisfactory handling of requests concerning horse breeding in Austria
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 3386/2005/WP na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 3386/2005/WP against the European Commission
Volksanwalt (veřejný ochránce práv) pro rakouskou oblast Vorarlberg zaslal veřejnému ochránci práv stížnost, kterou obdržel od chovatele koní usazeného v oblasti Vorarlberg.
The Volksanwalt (Ombudsman) for the Austrian region of Vorarlberg forwarded a complaint to the Ombudsman, which he had received from a horse breeder residing in the Vorarlberg region.
Stěžovatel měl za to, že některá oblastní pravidla plemenné knihy nebyla v souladu s právními předpisy Společenství.
The complainant considered that certain regional rules on stud-books were not in conformity with Community law.
Jeho stížnost se dále týkala i formátu a obsahu identifikačních dokumentů pro koně („cestovní pas koně“).
Furthermore, his complaint concerned the format and content of identification documents for horses (“horse passports”).
Stěžovatel v podstatě tvrdil, že Komise neodpověděla dostatečně na jeho žádost o právní vyjasnění.
The complainant essentially alleged that the Commission had failed properly to reply to his requests for legal clarification. cation.
Komise ve svém stanovisku tvrdila, že na základě stěžovatelových podání byla v neustálém kontaktu s příslušnými rakouskými orgány a podala jim návod na správný výklad právních předpisů Společenství.
In its opinion, the Commission submi4 ed that, on the basis of the complainant’s submissions, it had been in constant contact with the competent Austrian authorities and had given them indications as to the correct interpretation of Community law.
Zároveň pozměnila pravidla pro cestovní pasy koní.
In parallel, it had amended EU rules on horse passports.
Co se týče obecné otázky uplatňování právních předpisů Společenství týkajících se organizací, které vedou plemenné knihy, která již byla předmětem žádosti k Evropskému soudnímu dvoru o rozhodnutí v předběžné otázce, obdržela Komise stížnost na porušení právních předpisů, v jejímž rámci rakouské orgány opět kontaktovala.
As regards the general question of the application of Community law concerning organisations that maintain stud-books, which had already been the subject of a request for a preliminary ruling to the European Court of Justice, it had received an infringement complaint, in the framework of which it had again contacted the Austrian authorities.
Dále šetřila novou stížnost stěžovatele, v níž vznesl podezření na podvod, co se týče používání cestovních pasů koní v oblasti Vorarlberg.
In addition, it was investigating a new complaint from the complainant, in which he had raised suspicions of fraud in relation to the use of horse passports in Vorarlberg.
Po pečlivém zvážení tvrzení Komise a stěžovatele požádal veřejný ochránce práv Komisi o více informací k různým postupům, v rámci nichž řešila nebo dosud řeší otázky vznesené stěžovatelem.
A er careful consideration of the Commission’s and the complainant’s submissions, the Ombudsman asked the Commission for more information on the di� erent procedures in the framework of which it had been or was still dealing with the issues raised by the complainant.
Komise tudíž podala podrobný přehled dvou postupů řešení stížností stěžovatele, které byly obě stále v šetření.
Thereupon, the Commission gave a detailed overview of two complaint procedures related to the complainant’s concerns, both of which were still under investigation.
Prohlásila, že většina problémů je již vyřešena.
It stated that most of the problems had been resolved.
Všechny problémy, které nebyly vyřešeny a které se týkaly právních předpisů Společenství, byly stále v šetření.
All problems that had not been resolved and that were related to Community law were still being investigated.
Ve svých poznámkách a dalších kontaktech s úřadem veřejného ochránce práv stěžovatel uvedl, že bylo dosaženo určitých kladných výsledků, zejména co se týče cestovních pasů koní.
In his observations and further contacts with the Ombudsman’s services, the complainant reported that certain positive results had been achieved, particularly in relation to the horse passports.
Dodal, že je naprosto spokojen s tím, jak byla jeho stížnost řešena na úrovni EU, jak Komisí, tak veřejným ochráncem práv, a prohlásil, že je optimistou, pokud jde o to, že pokračování činnosti Komise povede k řešení zbývajících problémů.
He added that he was entirely satisfied with the way his complaint had been handled at the EU level, both by the Commission and by the Ombudsman, and stated that he was optimistic that the Commission’s continued activity would lead to the resolution of the remaining problems.
Veřejný ochránce práv uvítal podrobné vysvětlení, které Komise poskytla v rámci jeho šetření, a prohlásil, že věří, že se bude Komise ze všech sil snažit, aby přispěla k řešení zbývajících problémů.
The Ombudsman welcomed the detailed explanations the Commission had provided in the framework of his inquiry and expressed his confidence that it would do its best in order to contribute to the resolution of the remaining problems.
Veřejný ochránce práv učinil závěr, že se zdá, že Komise podnikla kroky k řešení záležitosti, a že tudíž stěžovatele uspokojila.
The Ombudsman concluded that the Commission appeared to have taken steps to se4 le the ma4 er and had thereby satisfied the complainant.
Spor týkající se formulace rozhodčí smlouvy
Dispute concerning formulation of an arbitration agreement
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 1126/2006/SAB (důvěrné) na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 1126/2006/SAB (Confidential) against the European Commission
Stěžovatel pracoval pro delegaci Komise ve třetí zemi na základě smlouvy o ALAT (o administrativním a místním technickém personálu).
The complainant was working for a Commission Delegation in a third country, on the basis of an ALAT (Administrative and Technical Local Sta�) contract.
Stížnost se týkala odmítnutí Komise částečně upravit znění návrhu smlouvy, jež Komise stěžovateli předložila a jež se týkalo mandátu rozhodčího orgánu rozhodujícího o oprávnění stěžovatele na příspěvek na vzdělání pro své děti.
The complaint concerned the Commission’s refusal to change, in part, the wording of a draagreement it had proposed to the complainant concerning the mandate of the arbitration body which would decide on the complainant’s entitlement to an education allowance for his children.
Příslušná část navrhované smlouvy odkazovala na příspěvek pro stěžovatelovy „dvě děti navštěvující mateřskou školu“.
The relevant part of the proposed agreement referred to an allowance for the complainant’s “two children who a4 end a kindergarten”.
Podle stěžovatele bylo toto znění zavádějící, neboť jeho děti navštěvovaly „mateřské“ oddělení francouzské školy, což bylo podle jeho názoru plnohodnotné vzdělávací zařízení. Stěžoval
According to the complainant, this wording was misleading, given that his children a 4 ended the “maternelle” section of the French school, which was, in his opinion, a fully-fledged edged educational establishment.
SHRNUTÍ ROZHODNUTÍ si, že uvedení výrazu jako „mateřská škola“ v rozhodčí smlouvě by zabránilo vzniku této záležitosti v jeho případě.
He argued that to include an expression such as “kindergarten” in the arbitration agreement would pre-empt the issue in his case.
Veřejný ochránce práv shledal dostatečné množství důkazů pro zahájení šetření v této záležitosti a ve svém úvodním dopise Komisi se výslovně dotázal, zda je ochotna přijmout jeho návrh příslušné náhradní formulace tohoto závažného bodu návrhu rozhodčí smlouvy.
The Ombudsman found su cient grounds for opening an inquiry into the ma4 er and, in his opening le4 er to the Commission, expressly asked it whether it was willing to accept his proposal for a specific alternative formulation of the crucial point of the dra arbitration agreement.
Ve svém stanovisku Komise navrhla znění rozhodčí smlouvy, jež se opírá o návrh veřejného ochránce práv a také řeší obavy Komise týkající se jasného určení této sporné záležitosti.
In its opinion, the Commission proposed a wording for the arbitration agreement which, building upon the Ombudsman’s proposal, also met the Commission’s concerns in relation to the clear identification of the issue in dispute.
Stěžovatel přijal tento konečný návrh a požádal veřejného ochránce práv o uzavření případu.
The complainant accepted this final proposal and asked the Ombudsman to close the case.
Veřejný ochránce práv tedy předpokládal, že Komise tuto záležitost vyřešila.
The Ombudsman, thus, considered that the Commission had se4 led the ma4 er.
Po uzavření tohoto případu stěžovatel informoval ochránce veřejných práv o tom, že rozhodčí vynesli rozsudek v jeho prospěch.
A er the closure of the case, the complainant informed the Ombudsman that the arbitrators had ruled in his favour.
Poděkoval ochránci veřejných práv za jeho účinný zásah a poznamenal, že tento zásah umožnil spravedlivý průběh rozhodčího řízení.
He thanked the Ombudsman for his e cient intervention, noting that it had allowed the arbitration to proceed in a fair way.
Neopodstatněné odmítnutí nabídky na překlady
Wrongful rejection of a translation tender
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 2633/2006/WP na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 2633/2006/WP against the European Commission
Překladatel žijící v Německu předložil nabídku v rámci nabídkového řízení na překladatelské služby do bulharštiny vyhlášeného Komisí.
A translator living in Germany submi4 ed a bid in reply to an invitation to tender for translation services into Bulgarian, launched by the Commission. The bid was rejected because, according
Nabídka byla odmítnuta, protože podle Komise její lingvistická kvalita nezískala minimální požadovanou známku 5/10.
ANNUAL REPORT 2007 to the Commission, its linguistic quality had not a4 ained the required minimum mark of 5/10.
Stěžovatel však byl názoru, že většina slov a frází, které byly v bulharském textu označeny jako chybné, byly ve skutečnosti správné.
However, the complainant considered that most of the words and phrases that had been marked as incorrect in the Bulgarian text in question were in fact correct.
Ve své stížnosti k veřejnému ochránci práv stěžovatel tvrdil, že Komise jeho nabídku odmítla neprávem.
In his complaint to the Ombudsman, the complainant alleged that the Commission had wrongly rejected his bid.
Tvrdil, že by Komise měla zrušit své rozhodnutí odmítnout jeho nabídku a měla by mu povolit dále ve výběrovém řízení pokračovat.
He claimed that the Commission should annul its decision to reject his bid and that it should admit it to the further selection procedure.
Ve svém stanovisku Komise prohlásila, že se po stěžovatelově stížnosti k veřejnému ochránci práv rozhodla znovu svolat interinstitucionální hodnotící výbor, aby se přezkoumalo nabídkové řízení a předešlo se možnému nespravedlivému zacházení.
In its opinion, the Commission stated that, further to the complainant’s complaint to the Ombudsman, it had decided to convene the interinstitutional evaluation commi4 ee once again in order to reexamine the tender and to avoid any possible unfair treatment.
Hodnotící výbor, kterému napomáhali dva bulharští lingvisté, se rozhodl přijmout dva ze stěžovatelových argumentů.
The evaluation commi4 ee, assisted by two additional Bulgarian linguists, had decided to accept two of the complainant’s arguments.
Konečný počet chyb v nabídce se tak snížil na pět a nabídka byla tudíž připuštěna do dalšího kola výběrového řízení.
The final number of errors contained in the bid had therefore been reduced to five, so that the tender had been admi4 ed to the rest of the selection procedure.
Nabídka byla nakonec přijata se známkou za kvalitu 12/20.
The bid had finally been accepted with a quality mark of 12/20.
Komise se stěžovateli omluvila za způsobené potíže.
The Commission apologised to the complainant for the inconvenience caused.
Komise dále uvědomila veřejného ochránce práv, že byla stěžovateli nyní nabídnuta rámcová smlouva.
The Commission furthermore informed the Ombudsman that the complainant had now been o � ered a framework contract.
Stěžovatel sdělil úřadu veřejného ochránce práv, že se způsobem, jakým Komise jeho problém vyřešila, je naprosto spokojen.
The complainant told the Ombudsman’s services that he was entirely satisfied with the way in which the Commission had resolved his problem.
Rovněž prohlásil, že jej ohromilo, v jak krátkém čase se záležitost urovnala, a poděkoval veřejnému ochránci práv za jeho zásah.
He also stated that he was impressed by the short period of time it had taken to se4 le the ma4 er and thanked the Ombudsman for his intervention.