natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kromě zákona o elektronických komunikacích přijala Litevská republika k provedení čl.
In addition to the Law on electronic communications, the Republic of Lithuania adopted a number of other acts intended to implement Article 26(3) of the Universal Service Directive.
26 odst.
They include:
2008 – VĚC C-274/07 znepokojení spočívalo v tom, že v případě tísňových volání na jednotné evropské číslo tísňového volání „112“ z mobilního telefonu nejsou informace o místě, kde se volající nachází, poskytovány tísňovým službám.
2008 — CASE C-274/07 the Universal Service Directive. Those concerns arose from the fact that when emergency calls to the single European emergency number ‘112’ come from a mobile telephone, caller location information is not provided to the emergency services.
Ve své odpovědi zaslané dne 11. července 2006 potvrdily litevské orgány tuto skutečnost a současně vysvětlily, že ne všichni provozovatelé veřejných komunikačních sítí či služeb elektronické komunikace přístupných veřejnosti disponují technickým vybavením nezbytným k dosažení tohoto cíle a že orgány se s uvedenými provozovateli nedohodly ohledně převzetí nákladů spojených s určováním místa, kde se volající nachází.
In their response sent on 11 July 2006, the Lithuanian authorities confirmed that fact, explaining that not all the operators of public communications networks and electronic communications services accessible to the public had the technical equipment necessary for that purpose and that the authorities had not reached an agreement with the operators concerning the responsibility for costs related to locating callers.
Zároveň vyzvala tento členský stát k přijetí opatření nezbytných k tomu, aby vyhověl tomuto stanovisku ve lhůtě dvou měsíců od jeho oznámení.
At the same time, it called on that Member State to take the measures necessary in order to comply with that opinion within two months of its notification.
V odpovědi ze dne 12. ledna 2007 uvedla Litevská republika, že návrh zákona měnícího článek 65 zákona o elektronických komunikacích, který stanoví, že náklady, které v souvislosti se službou předávání údajů o místě, na kterém se volající nachází, nesou poskytovatelé služeb veřejných sítí mobilních telefonů, se hradí ze státního rozpočtu, byl předložen litevskému parlamentu.
In its reply of 12 January 2007, the Lithuanian Government indicated that a draft law amending Article 65 of the Law on electronic communications had been put before the Lithuanian Parliament, providing that the costs relating to the caller location information transmission service borne by the providers of public mobile telephone networks were to be financed from the national budget.
K tomuto dopisu byla připojena dohoda o službách určování místa, kde se volající nachází, uzavřená dne 4. prosince 2006 mezi společným centrem tísňových služeb a operátory mobilních telefonů.
Appended to that letter was an agreement concluded on 4 December 2006 between the Joint Emergency Services Centre and the mobile telephone operators relating to caller location services.
Jelikož však Komise usoudila, že situace zůstala neuspokojivá, podala projednávanou žalobu.
Taking the view, however, that the situation remained unsatisfactory, the Commission brought the present action.
Litevská republika uvádí, že žaloba musí být odmítnuta jako nepřípustná z toho důvodu, že se výhrady uvedené v odůvodněném stanovisku obsahově liší od těch, které byly uvedeny v žalobě.
The Lithuanian Republic submits that the action should be dismissed as inadmissible on the ground that the complaints set out in the reasoned opinion differed in their content from those raised in the application.
Zatímco důvody v odůvodněném stanovisku kladly důraz na skutečnost, že v případě volání na číslo „112“ z mobilního telefonu nejsou v Litvě informace o tom, kde se volající nachází, poskytovány podle metody „pull“, žaloba v tomto ohledu uvádí povinnost používat metodu „push“.
Whereas the statement of reasons in the reasoned opinion emphasised the fact that in Lithuania, as regards calls to the ‘112’ number from a mobile telephone, caller location information is not provided according to the ‘pull’ method, the application sets out an obligation to apply the ‘push’ method.
Ve své duplice Litevská republika tvrdí, že Komise teprve ve stadiu repliky objasnila svůj nový postoj, podle něhož členské státy nejen mohou, ale dokonce musí přijmout
In its rejoinder, the Republic of Lithuania submits that it is only at the stage of the reply that the Commission clarified its new position, according to which the Member
2008 – VĚC C-274/07 nejjednodušší technická opatření k zjištění místa, kde se volající nachází, to znamená použít metodu „pull“.
States not only may but must take the simplest technical measures to localise the caller, that is to say apply the ‘pull’ method.
Jelikož tedy postoj Komise zůstal neupřesněn až do tohoto stadia, jsou vytýkané skutečnosti, které vznesla, v rozporu s požadavkem přesné formulace předmětu žaloby pro nesplnění povinnosti.
Since the Commission’s position therefore remained unclear until that stage the complaints that it made did not comply with the requirement to precisely formulate the subjectmatter of an action for failure to fulfil obligations.
Je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury má postup před zahájením soudního řízení za cíl dát dotčenému členskému státu příležitost jednak splnit své povinnosti, které pro něj vyplývají z práva Společenství, a jednak užitečně uplatnit důvody na svou obranu proti výtkám Komise (viz zejména rozsudek ze dne 7. září 2006, Komise v. Spojené království, C-484/04, Sb. rozh. s. I-7471, bod 24 a citovaná judikatura).
First of all, it is settled caselaw that the purpose of the pre-litigation procedure is to give the Member State concerned an opportunity to comply with its obligations under Community law, on the one hand, and, on the other, to avail itself of its right to defend itself against the objections formulated by the Commission (see, in particular, Case C-484/04 Commission v United Kingdom [2006] ECR I-7471, paragraph 24, and the caselaw cited).
Řádný průběh tohoto postupu představuje základní záruku požadovanou Smlouvou o ES nejen pro ochranu práv dotčeného členského státu, ale i k zajištění, že předmět sporu případného soudního řízení bude jasně vymezen (viz rozsudek ze dne 15. února 2007, Komise v. Nizozemsko, C-34/04, Sb. rozh. s. I-1387, bod 49 a citovaná judikatura).
The proper conduct of that procedure constitutes an essential guarantee required by the EC Treaty not only in order to protect the rights of the Member State concerned, but also to ensure that any contentious procedure will have a clearly defined dispute as its subjectmatter (see, Case C-34/04 Commission v Netherlands [2007] ECR I-1387, paragraph 49, and the caselaw cited).
Z toho zaprvé vyplývá, že předmět žaloby podané na základě článku 226 ES je vymezen postupem před zahájením soudního řízení stanoveným v tomto ustanovení.
It follows, first, that the subjectmatter of the proceedings under Article 226 EC is delimited by the pre-litigation procedure governed by that provision.
Zadruhé musí odůvodněné stanovisko obsahovat souvislé a podrobné vylíčení důvodů, které vedly Komisi k přesvědčení, že dotčený stát nesplnil některou z povinností, které pro něj vyplývají z práva Společenství (viz výše uvedené rozsudky Komise v. Německo, bod 19, a ze dne 7. září 2006, Komise v. Spojené království, bod 26).
Second, the reasoned opinion must contain a cogent and detailed exposition of the reasons which led the Commission to the conclusion that the Member State concerned has failed to fulfil one of its obligations under Community law (see, Commission v Germany, cited above, paragraph 19, and Commission v United Kingdom, cited above, paragraph 26).
V projednávaném případě je třeba konstatovat, že vytýkaná skutečnost vznesená proti Litevské republice zůstala nezměněna po celou dobu postupu před zahájením soudního řízení i v průběhu soudního řízení.
In this case, it must be stated first of all that the complaint made against the Republic of Lithuania remained unchanged throughout the pre-litigation and contentious procedures.
Co se týče konkrétního obsahu a odůvodnění této vytýkané skutečnosti, Komise ve výzvě a v odůvodněném stanovisku tvrdila, že pro operátory pevných a mobilních telefonních linek v Litvě je technicky proveditelné poskytovat tyto informace přinejmenším podle metody „pull“, uvedené v doporučení 2003/558.
As regards the specific content and the reasoning of that complaint, the Commission relied, in the letter of formal notice and the reasoned opinion, on the fact that it was technically feasible for fixed and mobile telephone operators operating in Lithuania to provide that information at least according to the ‘pull’ method referred to in Recommendation 2003/558.
26 odst. 3 směrnice o univerzální službě v projednávaném případě skutečně uplatní, neboť je splněna podmínka technické proveditelnosti, jíž toto ustanovení podmiňuje uvedenou povinnost.
However, in so doing it had in no way imposed that method on the Republic of Lithuania, but merely stated that in its view the obligation laid down in Article 26(3) of the Universal Service Directive is in fact applicable in this case, since the condition of technical feasibility to which Article 26(3) subjects that obligation is satisfied.
Žaloba a replika, stejně jako předtím výzva a odůvodněné stanovisko, odkazují ve skutečnosti pouze na bod 4 doporučení 2003/558, aniž by vyžadovaly, aby byla použita jedna nebo druhá metoda uvedená v tomto bodě.
The application and the reply, like the letter of formal notice and the reasoned opinion before them, simply refer to point 4 of Recommendation 2003/558, without requiring one or other method mentioned in that paragraph to be implemented.
Komise tak zejména ve své replice netvrdila, že Litevská republika měla použít metodu „pull“, ale že se od tohoto členského státu vyžaduje provést alespoň nejjednodušší technická opatření k zajištění, aby informace o tom, kde se volající nachází, byly od data stanoveného v aktu o přistoupení skutečně předávány.
Thus, the Commission submitted — in particular in its reply — not that the Republic of Lithuania must use the ‘pull’ method, but that that Member State is required to implement at least the most simple technical measures in order to ensure that, from the date laid down in the Act of Accession, the relevant information is actually transmitted.
Tento postoj tedy zcela odpovídá postoji, který Komise vyjádřila v rámci postupu před zahájením soudního řízení.
That position corresponds exactly to the view expressed by the Commission during the pre-litigation procedure.
Z výše uvedeného vyplývá, že námitka nepřípustnosti vznesená Komisí musí být zamítnuta.
It is clear from the foregoing that the plea of inadmissibility raised by the Republic of Lithuania must be dismissed.
Komise se domnívá, že je pro litevské provozovatele veřejných mobilních telefonních sítí technicky proveditelné poskytovat informace o místě, kde se volající nachází, pokud volající zadá číslo „112“ do svého mobilního telefonu.
The Commission takes the view that it is technically feasible for Lithuanian operators of public mobile telephone networks to provide caller location information when the caller dials the ‘112’ number from a mobile telephone.
Z informací sdělených samotnou žalovanou tak vyplývá, že sítě mobilních telefonů v Litvě nevykazují specifické vlastnosti, které by z technického hlediska zabraňovaly předávání těchto údajů.
Therefore, it follows from the information provided by the defendant itself that the mobile telephone networks in Lithuania do not have specific characteristics which, from a technical point of view, prevent the transmission of that information.
Zejména dohoda o službách určování místa, kde se volající nachází, uzavřená dne 4. prosince 2006 mezi společným centrem tísňových služeb a poskytovateli služeb veřejných mobilních telefonních sítí, svědčí o tom, že je technicky možné předávat
In particular, the agreement concluded on 4 December 2006 between the Joint Emergency Services Centre and the providers of public mobile telephone network services
KOMISE v. LITVA uvedené informace, ale že by to mohlo vyžadovat dodatečné investice.
COMMISSION v LITHUANIA states that it is technically possible to transmit the information, but that that might require additional investment.
Ve své replice Komise uvádí, že bod 4 doporučení 2003/558, na nějž odkazuje ve své žalobě, nemůže vzhledem k právně nezávazné povaze tohoto doporučení zavazovat členské státy, aby pro předávání informací o místě, na němž se volající nachází, upřednostnily použití metody „push“ před metodou „pull“.
In its reply, the Commission states that point 4 of Recommendation 2003/558, to which it referred in its application, cannot, having regard to the non-binding nature of that recommendation, require the Member States to apply the ‘push’ method rather than the ‘pull’ method in order to transmit caller location information.
26 odst. 3 směrnice o univerzální službě byla v každém případě povinna provést alespoň nejjednodušší technická opatření k zajištění, aby operátoři veřejných telefonních sítí pevných i mobilních předávali informace od data stanoveného v aktu o přistoupení.
Although the Republic of Lithuania is therefore free as to the choice of method it must, however, in accordance with Article 26(3) of the Universal Service Directive, implement at least the most simple technical measures in order to ensure that the operators of fixed and mobile public telephone networks provide that information from the date set in the Act of Accession.
Litevská republika tvrdí, že Komisí uvedený žalobní důvod je neopodstatněný již z toho důvodu, že není náležitě formulován.
The Republic of Lithuania contends that the complaint made by the Commission is unfounded solely because it is not formulated in an appropriate manner.
Pokud jde o technickou proveditelnost, Litevská republika uvádí, že společné středisko tísňových služeb má k dispozici technické prostředky na přijímání informací o místě, kde se nachází osoba volající na číslo „112“.
As regards technical feasibility, the Republic of Lithuania explains that the Joint Emergency Services Centre has the technical means to receive the location information on a person calling the ‘112’ number.
Provozovatelé veřejných mobilních telefonních sítí působící v Litvě však stále nedisponují technickými prostředky k poskytování těchto informací.
However, the operators of public mobile telephone networks active in Lithuania do not always have the technical means to provide that information.
Tento členský stát upřesňuje, že přizpůsobení metody „pull“, používané některými operátory k obchodním účelům, by bylo mnohem jednodušší než přechod na systém založený na metodě „push“.
That Member State points out that the adaptation of the ‘pull’ method, used by certain operators for commercial purposes, would have been far simpler than the transition to a system based on the ‘push’ method.
Avšak současně s rozhodnutím o volbě posledně uvedené modernější metody bylo zamítnuto uskutečnění dodatečných investic na přizpůsobení metody „pull“ potřebám lokalizace volání na číslo „112“.
However, at the same time as a decision was taken to use the latter, more modern method, the extra investment to adapt the ‘pull’ method to the needs of the location of calls to the ‘112’ number was refused.
V této souvislosti Litevská republika zdůrazňuje, že technické prostředky potřebné k předávání dotčených informací se značně liší podle toho, zda se použije metoda „pull“ nebo „push“, a že oba systémy vyžadují investice a určitý čas na přípravu.
In that context, it states that the technical means necessary to transmit the information concerned differ radically according to whether the ‘pull’ or ‘push’ method is used and that the two systems require investment and a certain amount of preparation time.
Tento prvek související s technickou proveditelností je třeba vzít v úvahu při posuzování důvodů, pro něž nejsou litevští mobilní telefonní operátoři připraveni předávat informace tísňovým službám.
The factor of technical feasibility should be taken into consideration when examining the reasons why Lithuanian mobile telephone operators are not ready to transmit information to the emergency services.
O nesplnění povinností může jít totiž pouze tehdy, pokud je bez dalšího známo, která metoda může a má být uplatněna a od kdy.
There would be a failure to fulfil obligations only if it were known from the outset which method may and must be applied and from which date.
Litevská republika se domnívá, že pokud by bylo od začátku jasně určené, že členské státy mohou použít z technického hlediska jednodušší metodu „pull“, mohla tuto možnost využít, a tím ušetřit značný čas.
According to the Republic of Lithuania, if it had been clearly established that Member States are free to apply the ‘pull’ method which is simpler from a technical point of view, it could have made use of that option, which would have saved a considerable amount of time.
Body 4 a 13 doporučení 2003/558 je navíc nutné vykládat tak, že dávají najevo, že cílů směrnice o univerzální službě není možno účinně dosáhnout použitím metody „pull“, a proto je třeba zavést metodu „push“ v co nejširší možné míře.
Furthermore, points 4 and 13 of Recommendation 2003/558 should be interpreted as meaning that the aims of the Universal Service Directive are not achieved in an effect - ive manner by employing the ‘pull’ method and therefore it is necessary to introduce the ‘push’ method as widely as possible.
Protože na provedení této metody „push“ je třeba dostatečný čas, stanovila Komise v uvedeném doporučení dodatečnou lhůtu.
Since extra time was necessary in order to implement this method, the Commission provided for an additional period in the recommendation.
26 odst. 3 směrnice o univerzální službě zajistí členské státy, aby podniky, které zajišťují veřejné telefonní sítě, zpřístupnily orgánům, které zasahují v případě tísňové situace, u všech volání na jednotné evropské číslo tísňového volání „112“, údaj o tom, kde se volající nachází, pokud je to technicky proveditelné.
It must be recalled that, under Article 26(3) of the Universal Service Directive, Member States are to ensure that undertakings which operate public telephone networks make caller location information available to authorities handling emergencies, to the extent technically feasible, for all calls to the single European emergency call number ‘112’.
26 odst. 3 zvýšit úroveň ochrany a bezpečnosti uživatelů služby čísla „112“ a pomoci tísňovým službám při plnění jejich povinností.
As is clear from the 36th recital in the preamble to the Universal Service Directive, that provision aims to improve the level of protection and the security of users of ‘112’ services and assist the emergency services in the discharge of their duties.
Ze znění, jakož i z tohoto cíle uvedeného ustanovení vyplývá, že toto ustanovení ukládá členským státům, pokud je to technicky proveditelné, povinnost dosáhnout výsledku, který se neomezuje pouze na přijetí vhodného regulačního rámce, ale vyžaduje, aby informace o místě všech osob volajících na číslo „112“ byly skutečně předány službám tísňového volání.
It follows from the wording and the aim of the provision that it imposes on Member States, subject to technical feasibility, an obligation to achieve a result which is not limited to putting in place an appropriate regulatory framework, but which requires that the location information for all callers to the ‘112’ be actually transmitted to the emergency services.
V projednávané věci přitom Litevská republika nezpochybňuje, že po uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku nebyly tyto informace v případě volání z mobilních telefonů předávány.
In this case, the Republic of Lithuania does not deny that when the period prescribed in the reasoned opinion expired, that information was not transmitted in cases where the call came from a mobile telephone.
Pokud jde zaprvé o tvrzení tohoto členského státu, podle něhož není žalobní důvod Komise vhodně formulován, protože Litevská republika přijala všechna právní, technická a organizační opatření nezbytná k provedení čl. 26 odst.
First, the Republic of Lithuania’s argument that the Commission’s complaint is not formulated in an appropriate manner since it has adopted all the legal, technical and organisational measures necessary to transpose Article 26(3) of the Universal Service Directive, cannot be accepted.
2008 – VĚC C-274/07 žalobního důvodu totiž jasně vyplývá, že Komise nevytýká Litvě nesprávné nebo nedostatečné provedení uvedeného ustanovení, ale neschopnost zabezpečit v praxi, aby předmětné informace byly skutečně zpřístupněny tísňovým službám.
2008 — CASE C-274/07 having incorrectly or insufficiently transposed that provision, but for not being able to ensure in practice that the information at issue is actually made available to the emergency services.
Aniž by bylo třeba analyzovat dohodu o službách určování místa, kde se volající nachází, uzavřenou dne 4. prosince 2006 mezi společným centrem tísňových služeb a poskytovateli služeb veřejných mobilních telefonních sítí, jejíž výklad je mezi stranami sporný, vyplývá z těchto skutečností, že nepředávání informací o místě volání pocházejících z těchto sítí není způsobeno technickými vlastnostmi sítí, které by objektivně bránily předávání uvedených informací, ale spíše nedostatkem investic nezbytných pro pořízení a přizpůsobení zařízení umožňujících toto předávání.
It follows from that evidence, without there being any need to examine the agreement concluded on 4 December 2006 between the Joint Emergency Services Centre and the providers of public mobile telephone network services, the interpretation of which is a matter of dispute between the parties, that the reason for the failure to transmit information on the location of calls from those networks does not arise from technical characteristics of those networks, which would prevent the transmission of that information, but from the lack of the investment required in order to acquire or adapt the equipment so as to allow that transmission.
Doporučení 2003/558 odkazuje ve svém bodě 4 na dvě metody.
In point 4, Recommendation 2003/558 mentions two methods.
První metoda označovaná jako metoda „push“ spočívá v automatickém předávání uvedených informací provozovateli veřejných telefonních sítí, zatímco podle druhé metody označované jako metoda „pull“ jsou tyto informace poskytované jen na žádost center tísňového volání.
The first method, called the ‘push’ method consists in the automatic transmission of that information by the operators of telephone networks, while according to the second method, the ‘pull’ method, that information is provided solely at the request of public safety answering points.
Tato neexistence závazného účinku doporučení 2003/558 vyplývá nejen z čl. 249 pátého pododstavce ES, ale výslovně je též potvrzena článkem 19 rámcové směrnice, na jejímž základě bylo uvedené doporučení přijato.
Not only is the non-binding nature of Recommendation 2003/558 clear from the fifth paragraph of Article 249 EC, but it is also explicitly confirmed by Article 19 of the Framework Directive on the basis of which the recommendation was adopted.
Z prvního odstavce článku 19 totiž jasně vyplývá, že vnitrostátní regulační orgán se může rozhodnout nepostupovat
It is clear from Article 19(1) that the national regulatory authorities may choose not to follow a recommendation adopted by the Commission on the basis of the latter
2008 – VĚC C-274/07 podle doporučení přijatého Komisí na základě tohoto ustanovení, musí o tom nicméně informovat Komisi a zdůvodnit své stanovisko.
2008 — CASE C-274/07 provision, on condition that they inform the Commission thereof and communicate to the Commission the reasoning for their position.
Členský stát obzvláště nemůže odůvodnit případné prodlení, pokud jde o splnění této podmínky, skutečností, že se rozhodl provádět metodu „push“ založenou na automatickém přenosu informací o místě, kde se volající nachází.
In particular, a Member State cannot justify any delay in the implementation of that obligation by the fact that it has decided to put in place the ‘push’ method based on the automatic transmission of location information.