natgillin/translations-raw huggingface dataset:
KOMISE v. ŠVÉDSKO zákona 2001:822 je na tento výrobek nejen nadále uvalena vyšší spotřební daň než na pivo, ale krom toho je tento výrobek zdaněn progresivně podle jeho obsahu alkoholu v souladu se stupnicí spotřební daně stanovenou v čl. 3 druhém pododstavci zákona o spotřebních daních z alkoholu.
2001 pursuant to Law 2001:822, not only does wine remain subject to higher excise duty than beer but in addition it is taxed progressively according to its alcoholic strength by volume, in accordance with the excise duty scales set out in the second subparagraph of Paragraph 3 of the alkohollagen.
Komise tak uvádí, že z vína s obsahem alkoholu 12,5 % objemových, které je podle ní běžným vínem, činí odpovídající spotřební daň 1,77 SEK za každý objemový procentní bod obsahu alkoholu, což představuje zhruba 20% rozdíl ve srovnání se spotřební daní z piva (1,47 SEK za každý objemový procentní bod obsahu alkoholu).
Thus, the Commission points out, on a wine with an alcoholic strength of 12.5% vol. — which the Commission regards as normal — the excise duty applicable is SEK 1.77 per percentage of alcohol by volume, which differs by approximately 20% from the excise duty on beer (SEK 1.47 per percentage point of alcohol by volume).
Komise zdůrazňuje, že konečná cena zahrnuje rovněž daň z přidané hodnoty (dále jen „DPH“) ve výši 25 % vypočítanou z ceny zahrnující spotřební daň s tím důsledkem, že jelikož víno podléhá vyšší spotřební dani než pivo, je tento rozdíl prostřednictvím DPH znásoben, což posiluje ochranný účinek dotčeného daňového režimu.
The Commission points out that the final price also includes value added tax (‘VAT’) at 25%, arguing that since the VAT is calculated on the basis of the price inclusive of excise duty and wine is subject to higher excise duty than beer, the result of applying VAT is to widen the existing disparity, thus reinforcing the protective effect of the tax arrangements at issue.
Z toho podle Komise vyplývá, že víno podléhá většímu daňovému zatížení než pivo a že podíl daně je vyšší u cen nejprodávanějších vín (s obsahem alkoholu od 8,5 až 15 % objemových a s konečnou prodejní cenou v rozmezí od 49 až 70 SEK, dále jen „střední kategorie“) než u cen piva.
It follows that wine is taxed more heavily than beer and that tax accounts for a higher proportion of the price of bestselling wines (those with an alcoholic strength of between 8.5 vol. and 15% vol. and a final selling price ranging between SEK 49 and SEK 70; ‘the intermediate category’) than of the price of beer.
Pokud jde o konkurenční vztah mezi pivem a vínem, je Komise toho názoru, že ve Švédsku existuje konkurenční vztah mezi silným pivem, dominantním výrobkem z hlediska prodeje na švédském trhu, a víny střední kategorie.
As regards competition between beer and wine, the Commission takes the view that, in Sweden, there is competition between strong beer, the product which dominates sales on the Swedish market, and wines in the intermediate category.
Poukazuje totiž na to, že víno musí být nakoupeno na prodejních místech Systembolaget stejně jako silné pivo, zatímco pivo, jehož obsah alkoholu je nižší než 3,5 % objemových, je dostupné v obchodech s potravinami.
It points out that wine must be bought at Systembolaget sales outlets, as must strong beer, whereas beer with an alcoholic strength lower than 3.5% vol. is available in food shops.
Silné pivo a víno si tedy navzájem konkurují na týchž prodejních místech.
Strong beer and wine are therefore in competition at the same sales outlets.
2008 – VĚC C-167/05 zastupitelnost, a tudíž konkurenční vztah mezi těmito dvěma výrobky.
2008 — CASE C-167/05
Krom toho upřesňuje, že víno a pivo jsou dostupné pouze v restauracích a restauračních zařízeních, která jsou držiteli zvláštní licence, v nichž si tedy tyto dva výrobky rovněž mohou konkurovat.
The Commission goes on to point out that wine and beer are available only in specially licensed restaurants and catering establishments where, in consequence, the two beverages may also be in competition.
Komise porovnává dopad dotčeného daňového režimu podle ceny, stupně alkoholu a podle objemu piva, respektive vína, a tvrdí, že bez ohledu na to, jaká je použitá metoda srovnání, je daňové zatížení vína výrazně vyšší než daňové zatížení piva.
The Commission makes a comparison of the effect on beer and wine of the tax arrangements at issue, in terms of price, alcohol content and volume, in order to argue that, whatever method of comparison is used, the tax imposed on wine is clearly higher than that on beer.
V této souvislosti poznamenává, že dopad daňového režimu je nejvýraznější u vín, jejichž konečná cena se pohybuje mezi 41 a 70 SEK, která představují velkou většinu maloobchodního prodeje tohoto výrobku (78,7 % v roce 2003).
In that context, the Commission points out that the effect of the taxation is most marked in the case of wines with a final selling price in the range between SEK 41 and SEK 70, that is to say, the wines which account for by far the greater part of retail sales of the product (78.7% in 2003).
Pokud jde o posouzení ochranné povahy dotčeného daňového režimu z hlediska čl. 90 druhého pododstavce ES, domnívá se Komise, že je rozhodující prokázat nejen ochrannou povahu tohoto režimu, ale i její účinek na spotřebitele, který může být přímo či nepřímo, skutečně nebo potenciálně přiměn k tomu, aby si zvolil domácí výrobek, který by při neexistenci této okolnosti byl rovnocenný dovezenému výrobku, a tudíž by s ním byl konkurenční.
As regards the assessment, in the light of the second paragraph of Article 90 EC, of the protective nature of the tax arrangements at issue, the Commission maintains that it is essential not only to establish that those arrangements afford protection but also to show the effect of that protection on the consumer, who may be induced directly or indirectly, actually or potentially, to choose a domestic product which, but for that protection, is equivalent to an imported product and, accordingly, in competition with it.
Komise má za to, že daňový režim dotčený v rámci projednávané žaloby má stejný cíl jako daňový režim zmíněný v bodě 27 rozsudku ze dne 12. července 1983, Komise v. Spojené království (170/78, Recueil, s. 2265), ve vztahu k němuž Soudní dvůr shledal, že jeho účinkem je podřízení vína pocházejícího z jiných členských států vyššímu daňovému zatížení, které je způsobilé zajistit ochranu domácí výroby piva vzhledem k tomu, že tato výroba piva představuje nejbližší referenční kritérium z hlediska hospodářské soutěže.
The Commission takes the view that the tax arrangements at issue in the present action have the same purpose as those referred to in paragraph 27 of the judgment in Case 170/78 Commission v United Kingdom [1983] ECR 2265, which, according to the Court, had the effect of subjecting wine imported from other Member States to additional taxation so as to afford protection to domestic beer production, inasmuch as beer production constituted the most relevant reference criterion from the point of view of competition.
Komise se s odvoláním na rozsudek ze dne 27. února 1980, Komise v. Spojené království (170/78, Recueil, s. 417, bod 14), domnívá, že
The Commission, referring to the judgment in Case 170/78 Commission v United Kingdom [1980] ECR 417, paragraph 14, maintains that
KOMISE v. ŠVÉDSKO uvedený daňový režim je krystalizací spotřebních zvyklostí v tom smyslu, že posiluje zvýhodnění piva, domácího výrobku, a že zavádí diskriminaci ve vztahu k obchodnímu potenciálu vína, výrobku pocházejícího z jiných členských států.
COMMISSION v SWEDEN those arrangements crystallise consumer habits by reinforcing the advantage of beer (the domestic product) and subjecting to discrimination the marketing possibilities of wine, the product from other Member States.
Komise tvrdí, že Švédské království tak používá daňový systém k tomu, aby ovlivnilo chování spotřebitele, nejen pokud jde o volbu výrobků, ale rovněž pokud jde o volbu mezi dvěma konkurenčními výrobky.
The Commission submits that the Kingdom of Sweden uses taxation in this way to influence consumer behaviour with regard not only to choice of product but also to choice between competing products.
Podle ní ze statistik zveřejněných Systembolaget vyplývá, že před snížením spotřební daně z piva o 40 % a souběžným mírným zvýšením daně z vína dne 1. ledna 1997 byl objem prodeje piva a vína poměrně podobný, a že se v důsledku těchto změn prodej vína snížil o 3,7 %, zatímco prodej piva se zvýšil o 8,9 %.
In its view, it is clear from the statistics published by Systembolaget that, before the 40% reduction in the excise duty on beer and the slight concomitant increase in the tax on wine on 1 January 1997, the sales volumes of beer and wine were relatively similar and that, following those amendments, sales of wine dropped by 3.7%, whilst sales of beer rose by 8.9%.
Po snížení spotřební daně z vína, které bylo kvalifikováno jako mírné, provedeném ode dne 1. prosince 2001 se prodej vína zvýšil o 11 %, což je nejvyšší zjištěné zvýšení v období mezi roky 1995–2004.
After the reduction — described as ‘slight’ — in the excise duty on wine, which was implemented with effect from 1 December 2001, sales of wine increased by 11%, which is the highest increase seen between 1995 and 2004.
Tytéž statistiky však rovněž ukazují, že souběžně s tímto nárůstem prodeje vína doznal prodej piva výrazně silnější poměrný nárůst.
However, the same statistics also show that, alongside that increase in wine sales, sales of beer increased by a much higher percentage.
Komise dodává, že tyto údaje musí být přezkoumány s vědomím, že Švédské království používá daňový systém jako nástroj k posílení trendu spotřeby dotčených výrobků.
The Commission adds that that data must be examined in the knowledge that the Kingdom of Sweden uses taxation as an instrument to reinforce a pattern in the consumption of the products concerned.
V této souvislosti má Komise za to, že příčinou změny objemu prodeje těchto dvou nápojů a jeho vysvětlením je rozdíl v daňovém zacházení, který byl mezi nimi zaveden v roce 1997 a který jasně směřoval k ochraně domácí výroby piva.
In that context, the Commission submits that the change in the respective sales volumes of the two beverages originates in and is explained by the difference in tax treatment instituted between them in 1997, which was clearly intended to afford protection to domestic beer production.
Tento ochranný účinek stále přetrvává.
That protective effect persists today.
Komise totiž zdůrazňuje, že ačkoli byla spotřební daň z vína rovněž snížena, nebylo její snížení tak vysoké jako snížení spotřební daně z piva a že první uvedená spotřební daň je přesto i nadále výrazně vyšší než druhá uvedená spotřební daň, takže účinkem dotčeného daňového režimu je i nadále podpora piva před vínem.
The Commission points out that, although the excise duty applied to wine has also been reduced, that reduction was not on a par with the reduction of the excise duty on beer, and excise duty on wine nevertheless remains significantly higher than excise duty on beer, so that the tax arrangements at issue continue to have the effect of promoting beer over wine.
Závěrem má Komise za to, že aniž by Švédské království muselo zdanit pivo a víno konkrétní určenou sazbou, musí stanovit spotřební daně z těchto konkurenčních výrobků takovým způsobem, aby domácí výrobky nebyly zvýhodňovány na žádné úrovni.
In conclusion, the Commission maintains that, although the Kingdom of Sweden need not tax beer and wine at a particular rate, it must fix the excise duty on those competing products in such a way that domestic products are not favoured at any level whatsoever.
V tomto ohledu na jednání upřesnila, že by z jejího pohledu mělo dojít k novému snížení zdanění vína ve stejném rozsahu jako při snížení zdanění vína provedeném ode dne 1. prosince 2001.
In that regard, the Commission stated at the hearing that, in its view, a fresh reduction in the level of taxation of wine — of the same amplitude as that implemented from 1 December 2001 — is necessary.
Švédské království zpochybňuje, že nesplnilo své povinnosti podle čl. 90 druhého pododstavce ES.
The Kingdom of Sweden disputes that it has failed to fulfil its obligations under the second paragraph of Article 90 EC.
Cílem a účinkem dotčených daňových pravidel, která sama o sobě nejsou totožná, totiž není nepřímá ochrana obchodu s pivem před konkurencí ze strany vína.
The disputed tax rules for beer and wine — which are not materially identical — have neither the aim nor the effect of indirectly protecting beer sales from competition from wine.
Švédské království se domnívá, že se posouzení dotčeného daňového režimu z hlediska čl. 90 druhého pododstavce ES musí zakládat na srovnání mezi jednak nejprodávanějšími silnými pivy, a jednak nejprodávanějšími a nejlevnějšími víny s obsahem alkoholu okolo 11 % objemových.
The Kingdom of Sweden takes the view that an assessment of the taxation arrangements at issue in the light of the second paragraph of Article 90 EC must be based on a comparison between, on the one hand, the most widely sold strong beers and, on the other, the most widely sold and least expensive wines with an alcoholic strength of approximately 11% vol.
Podle tohoto členského státu je rozhodující otázka, zda je daňové zatížení těchto konkurenčních výrobků takové, že může ovlivnit relevantní trh a snížit potenciální spotřebu dovezených výrobků ve prospěch domácích výrobků.
According to the Kingdom of Sweden, the essential question is whether or not the taxation imposed on those competing products is such as to have the effect, on the market in question, of reducing the potential consumption of imported products to the advantage of domestic products.
Účinky vnitrostátních daňových pravidel je třeba posoudit ve dvou fázích.
The effects of the national tax rules should be assessed in two stages.
Nejprve je třeba provést srovnání cen z hlediska vlivu, který mají na volbu spotřebitele mezi
First, it is necessary to compare prices in the light of the influence that they exert on consumer
KOMISE v. ŠVÉDSKO pivem a vínem, a následně zkoumat statistiky týkající se struktury prodeje, pokud jde o volbu mezi těmito výrobky.
COMMISSION v SWEDEN choice as between beer and wine and, secondly, to study the statistics on the sales patterns reflecting the choice between those products.
Pokud jde o srovnání prodejních cen konkurenčního piva a vína, má Švédské království za to, že volba základu výpočtu, který má být použit za účelem provedení tohoto srovnání, není zřejmá a že není snadné určit, které srovnání cen podává nejvěrnější obraz konkurenčního vztahu.
As regards the comparison of the selling prices of the competing beer and wine, the Kingdom of Sweden maintains that it is not a simple matter to choose the basis for calculation appropriate to such a comparison and it is not easy to know what price comparison gives the truest picture of their relationship in terms of competition.
Jelikož je v rámci řízení pro nesplnění povinnosti věcí Komise, aby prokázala existenci údajného nesplnění povinnosti, nedomnívá se uvedený členský stát, že by bylo nutné uvádět veškerá možná srovnání konečné prodejní ceny dotčených výrobků.
Since, in an action for failure to fulfil obligations, the Commission is required to demonstrate that the alleged failure to fulfil obligations is real, the Kingdom of Sweden does not consider it necessary to explain all the possible ways in which the final selling price of the products in question could be compared.
Domnívá se, že v projednávané věci stejně jako ve věci, ve které byl vydán rozsudek ze dne 9. července 1987, Komise v. Belgie (356/85, Recueil, s. 3299), postačí vyjít z výsledků srovnání prodejní ceny litru piva a litru vína.
It considers it sufficient to base its arguments in the present case, as in the case which gave rise to the judgment in Case 356/85 Commission v Belgium [1987] ECR 3299, on the results of a comparison between the selling price of a litre of beer and the selling price of a litre of wine.
V uvedené věci takové srovnání rovněž ukazuje, že nezávisle na rozdílu v daňovém zatížení těchto výrobků nelze přehlížet zásadní rozdíl mezi cenou piva a vína.
In Case 356/85, that comparison also shows that the essential difference between the respective selling prices of beer and wine cannot be disregarded, irrespective of the difference in the taxation of those products.
Švédské království se domnívá, že srovnání prodejní ceny litru nejprodávanějšího silného piva a litru nejprodávanějšího a nejlevnějšího vína s obsahem alkoholu zhruba 11 % objemových ukazuje, že rozdíl v daňovém zatížení těchto výrobků není takový, aby bylo možno mít za to, že ovlivňuje chování spotřebitele.
The Kingdom of Sweden takes the view that a comparison between the selling price of a litre of the most widely sold strong beer and the selling price of a litre of the most widely sold and least expensive wine, with an alcoholic strength of approximately 11% vol., shows that the difference in the tax imposed on those products is not such that it could be regarded as influencing consumer behaviour.
Toto víno, i když je zdaněno týmž způsobem jako silné pivo, s nímž je srovnáváno, je totiž dvakrát dražší.
That wine, even if taxed in exactly the same way as the strong beer which is compared with it, is twice as expensive as the beer.
Relevantní srovnání cen tedy nemůže být oporou pro závěr, že dotčená švédská daňová pravidla mohou ovlivnit volbu spotřebitele ve prospěch obchodu s pivem, domácím výrobkem, na úkor obchodu s vínem, dováženým výrobkem.
A relevant comparison of prices cannot therefore support the conclusion that the Swedish tax rules at issue are such as to affect consumer choice by favouring trade in beer, the domestic product, to the detriment of trade in wine, the imported product.
Švédské království tak má s podporou Lotyšské republiky za to, že Komise provedeným srovnáním cen neprokazuje, že by rozdíl v ceně mezi pivy a víny srovnatelné kvality byl tak malý, že by rozdíl v daňovém zatížení těchto dvou výrobků mohl ovlivnit chování spotřebitele.
The Kingdom of Sweden, supported by the Republic of Latvia, thus contends that the Commission fails to show, through the price comparisons which it makes, that the difference in price between beers and wines of similar quality is so slight that the difference in the taxation of those two products is likely to influence consumer behaviour.
Dále tvrdí, že statistiky týkající se trendů spotřeby piva a vína, kterých se Komise dovolává, neobsahují žádný náznak ochranného účinku, který švédská daňová pravidla údajně mají vůči obchodu s pivem.
Further, the Kingdom of Sweden contends that the statistics relied on by the Commission to reflect trends in the consumption of beer and wine give no indication regarding the protective effect that the Swedish tax rules are claimed to have on trade in beer.
V tomto ohledu Švédské království tvrdí, že přezkum veškerých statistik Systembolaget, Skatteverket (švédské správy přímých a nepřímých daní) a Svenska Bryggareföreningen (švédské federace výrobců piva) podává nejvěrnější obraz dané situace.
In that regard, the Kingdom of Sweden maintains that a comprehensive examination of the statistics of the Systembolaget, the Skatteverket (Swedish authority responsible for direct and indirect taxation) and the Svenska Bryggareföreningen (Swedish Federation of beer, cider, soda-water and water producers) gives a more accurate picture of the situation.
Uvádí, že od roku 1996 objem prodeje silného piva poměrně stabilně převyšuje objem prodeje vína o zhruba 100 000 000 l ročně.
It states that, more or less consistently since 1996, the volume of sales of strong beer has exceeded the volume of sales of wine by approximately 100 000 000 litres per year.
Uvedený členský stát sdílí názor Komise, podle něhož prodejní statistiky ukazují, že spotřebitel je celkově vůči zdanění citlivý, jelikož zdanění ovlivňuje cenu výrobku, ve vztahu k němuž se uplatní, přičemž však má za to, že ceny jsou důležitým nástrojem k dosažení cílů jeho politiky v oblasti boje proti alkoholismu.
The Kingdom of Sweden shares the Commission’s view that the sales statistics show that the consumer is, in absolute terms, sensitive to taxation, since it affects the price of the product to which it is applied. At the same time, the Kingdom of Sweden takes the view that pricing is an important instrument for achieving the objectives of its campaign against alcoholism.
Avšak skutečnost, že spotřebitel reaguje na snížení cen vyšší spotřebou, neprokazuje, že by z tohoto důvodu měnil své chování při volbě mezi různými kategoriemi alkoholických nápojů.
However, the fact that the consumer reacts to a reduction in prices by engaging in higher consumption does not show that, by the same token, he changes his behaviour when it comes to choosing between different categories of alcoholic beverage.
Naopak, citlivost vůči cenám hovoří proti argumentu, že by snížení ceny vína v důsledku zcela obdobného zdanění vína a silného piva mohlo způsobit zvýšení spotřeby vína na úkor spotřeby piva, jelikož pokud víno stojí dvojnásobek ceny silného piva i přes pokles jeho zdanění, nepřikloní se spotřebitel citlivý na cenu zpět k vínu.
On the contrary, sensitivity to price makes it unlikely that a downwards adjustment in the price of wine — as a result of wine and strong beer being made subject to identical levels of taxation — could entail an increase in the consumption of wine to the detriment of beer consumption, since, if wine costs twice as much as strong beer despite a reduction in the taxes imposed on it, a consumer who is sensitive to price will not turn to wine.
Lotyšská republika se domnívá, že je nezbytné posoudit křížovou pružnost poptávky po víně a po pivě.
For its part, the Republic of Latvia maintains that it is essential to investigate the cross-elasticity of demand between wine and beer.
Podle jejího názoru je přitom poptávka po těchto výrobcích poměrně nepružná, jelikož daná poptávka není citlivá na vývoj cen.
In its opinion, demand for those products is relatively non-elastic, since demand is not price-sensitive.
Na tomto základě dospívá k závěru, že cena piva a cena vína není rozhodujícím faktorem pro volbu spotřebitele.
It infers from this that the price of beer and the price of wine are not determining factors in relation to consumer choice.
Švédské království se navíc domnívá, že názor Komise na způsob, jakým spotřební daně ovlivňují volbu spotřebitele mezi pivem a vínem, je příliš zjednodušující.
The Kingdom of Sweden considers, moreover, that the Commission’s view of the manner in which excise duty influences consumer choice between beer and wine is too simplistic.
Jelikož tyto dva výrobky nejsou zcela zaměnitelné, mohou volbu spotřebitele ovlivnit jiné faktory než zdanění.
Since those two products are not wholly interchangeable, factors other than taxation can influence consumer choice.
Švédské království má s podporou Lotyšské republiky dále za to, že okolnosti uvedené Komisí týkající se vývoje spotřebních zvyklostí, pokud jde o víno a pivo, nejsou dostatečné, aby s jistotou prokázaly existenci spojitosti mezi změnami ve spotřebě a skutečností, že zdanění vína je v okrajové míře vyšší než zdanění piva.
The Kingdom of Sweden, supported by the Republic of Latvia, further contends that the submissions made by the Commission with regard to trends in consumption habits vis-à-vis wine and beer are not sufficient to show for certain that there is a link between the changes in consumption and the fact that wine is subject to a level of taxation which is marginally higher than that imposed on beer.
Komise tedy neprokázala, že by švédský daňový systém měl faktický ochranný účinek vůči obchodu s pivem.
The Commission has thus failed to establish that the Swedish taxation system has, on the facts, a protective effect for trade in beer.
Úvodem je třeba připomenout, že v souladu s ustálenou judikaturou je účelem článku 95 Smlouvy o ES (nyní, po změně, článek 90 ES) jako celku zajištění volného
As a preliminary point, it should be recalled that, in accordance with established caselaw, Article 95 of the Treaty (now, after amendment, Article 90 EC), as a whole,