natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení se však týká výslovně „ochrann[ých] znám[ek], které postrádají rozlišovací způsobilost“.
However, Article 7(1)(b) of the regulation refers expressly to ‘trade marks which are devoid of any distinctive character’.
Nicméně Soudní dvůr 27, který konstatoval, že se příslušné oblasti působnosti důvodů uvedených v písmenech b) až d)
However, the Court, 27 finding that there is a clear overlap between the scope of the grounds set out in Article 7(1)(b) to (d) of
Podle Soudního dvora je třeba uvedené důvody pro zamítnutí vykládat ve světle obecného zájmu, který je základem každého z nich.
According to the Court, the various grounds for refusal must be interpreted in the light of the public interest underlying each of them.
Obecný zohledněný zájem může, ba dokonce musí odrážet rozdílné úvahy podle dotčeného důvodu pro zamítnutí 23.
The public interest taken into account may, or even must, reflect different considerations, depending on the ground for refusal in question.
Článek 7 odst.
23Article 7(1)(c) of the regula-
25 — Rozsudek ze dne 23. října 2003, OHIM v. Wrigley (C-191/01 P, Recueil, s. I-12447, bod 31).
25 — Case C-191/01 P OHIM v Wrigley [2003] ECR I-12447, paragraph 31.
26 — Výše citované rozsudky SAT.1 v. OHIM, body 23 a 27, a BioID v. OHIM, bod 60. Viz zejména J. Monteiro, „La marque verbale: examen des décisions majeures concernant l’appréciation des motifs absolus“, Propriété industrielle, březen 2006.
26 — SAT.1 v OHIM, cited in footnote 5, paragraphs 23 and 27, and BioID v OHIM, cited in footnote 23, paragraph 60. See, inter alia, Monteiro, J., ‘La marque verbale: examen des décisions majeures concernant l’appréciation des motifs absolus’, Propriété industrielle, March 2006.
27 — Výše citovaný rozsudek Koninklijke KPN Nederland, body 67 a 85, a rozsudek ze dne 12. února 2004, Campina Melkunie (C-265/00, Recueil, s. I-1699, body 8 a 18).
27 — Koninklijke KPN Nederland, cited in footnote 21, paragraphs 67 and 85, and Case C-265/00 Campina Melkunie [2004] ECR I-1699, paragraphs 8 and 18.
7 odst. 1 písm. c) je „Freihaltungsbedürfnis“ (nezbytnost nemonopolizovat tento pojem).
23 — See, inter alia, Joined Cases C-456/01 P and C-457/01 P Henkel v OHIM [2004] ECR I-5089, paragraphs 45 and 46; SAT.1 v OHIM, cited in footnote 5, paragraph 25; and Case C-37/03 P BioID v OHIM [2005] ECR I-7975, paragraph 59.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK — VĚC C-304/06 P označení čistě popisná zpravidla také postrádají rozlišovací způsobilost 31.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-304/06 P a general rule also devoid of any distinctive character.
Je ostatně zajímavé 32podotknout, že v návrhu nařízení Rady 33 jsou popisná ozna- čení uváděna jako příklady označení postrádajících rozlišovací způsobilost 34.
It is also interesting 32to observe that, in the proposal for a Council regulation, 33descriptive signs are presented as examples of signs devoid of any distinctive character. 34
Toto pojetí bylo silně kritizováno částí právní nauky 30, která má za to, že by jednot- třeba zdůraznit, že tomu tak není ve znění nařízení, které bylo nakonec přijato.
This view has been strongly criticised in some legal textbooks, 30 which consider that
Článek 7 odst. 1 jakožto ustanovení týkající se zákazu přitom musí být vykládán restriktivně 35.
However, it must be emphasised that this is not the case with the wording finally set out in the regulation.
1 písm. c) uveden jako alternativní absolutní důvod pro zamítnutí zápisu k absolutnímu důvodu pro zamítnutí zápisu vychá- livé důvody pro zamítnutí měly být považovány za rovnocenné a nezávislé důvody, a nikoli za důvody, z nichž jeden je zahrnut do druhého, i když autoři připouštějí, že
35In this wording, the descriptive character referred to in Article 7(1)(c) is presented as an absolute ground for refusing registration, alternative to the ground based on the absence of any distinctive character the different grounds for refusal should be seen as equivalent and independent grounds and not as being in an inclusive relationship with one another, even though the writers concede that merely descriptive signs are as
31 — G. Eisenführ a D. Schennen, výše uvedené dílo, s.
31 — Eisenführ, G., and Schennen, D., cited in footnote 30, p.
91, jakož i F. L. Ekey a D. Klippel, výše uvedené dílo, s. 878.
91, and Ekey, F.L., and Klippel, D., cited in footnote 13, p. 878.
306, a G. Tritton, Intellectual Property in Europe, Sweet & Maxwell, 2002, s. 220. 32 — F. L. Ekey a D. Klippel, výše uvedené dílo, na straně 875 zdůrazňují, že v nařízení je nakonec uvedeno, že každý absolutní důvod pro zamítnutí má tutéž hodnotu.
306; and Tritton, G., Intellectual Property in Europe, Sweet & Maxwell, 2002, p. 220. 32 — Ekey, F.L., and Klippel, D., cited in footnote 13, point out (p. 875) that the regulation was finally worded in such a way that each absolute ground for refusal has the same value.
Nařízení tak jasně odmítlo stále ještě rozšířený názor, podle něhož je jediným důvodem pro zamítnutí nedostatek rozlišovací způsobilosti, přičemž ostatní důvody jsou pouze jeho uplatněním.
The regulation thus clearly rejected the still widespread belief that the sole ground for refusal is lack of distinctiveness and that the other grounds are merely applications of this.
33 — „Článek 6 [Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu]1.
33 — ‘Article 6 (Absolute grounds for refusal) 1.
Do rejstříku se nezapíšou […] ochranné známky, které postrádají rozlišovací způsobilost, zejména: a)ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, jejichž užívání může být v oblasti obchodu požadováno k označení druhu, jakosti, množství, účelu, hodnoty, zeměpisného původu, doby výroby výrobků nebo poskytnutí služby nebo jiných jejich vlastností“ (Úř. věst. 1980, C 351, s.
Trade marks … which are not distinctive, shall not be registered; in particular …: (a) those which consist solely of signs or indications which in trade may be requisite for the purpose of showing the kind, quality, quantity, intended purpose, value, geographical origin, the time of production of the goods or of rendering of the service, or other characteristics of the goods or service’ (OJ 1980 C 351, p. 5).
434) uvádí, že mimo jiné na základě iniciativy německé delegace byl návrh textu, který stanovil, že důvodem pro zamítnutí je nedostatek rozlišovací způsobilosti a že popisný charakter je pouze jeho příkladem, změněn tak, že zavedl odlišení mezi ochrannými známkami postrádajícími rozlišovací způsobilost a popisnými ochrannými známkami.
434) explains that, on the initiative of the German delegation, among others, the draft text, which provided that the ground for refusal was the lack of distinctive character and that descriptive character was only an example of this, was amended so as to differentiate between trade marks devoid of distinctive character and descriptive trade marks.
Nedostatek rozlišovací způsobilosti není druhovým pojmem a písm. c) a d) jsou pouze jeho příklady.
Lack of distinctiveness is not a generic concept of which subparagraphs (c) and (d) would be merely examples.
Případy spadající pod písm. c) a d) sice často rovněž postrádají rozlišovací způsobilost, ale není tomu tak vždy nevyhnutelně, stejně tak platí, že nejen označení, na která se vztahují písm. c) a d), mohou postrádat rozlišovací způsobilost], a F. L. Ekey a D. Klippel, výše uvedené dílo, s.
It is true that situations covered by subparagraphs (c) and (d) often also lack distinctiveness, but this is not always inevitably the case, just as it is not only signs falling under subparagraphs (c) and (d) that may lack distinctiveness); and Ekey, F.L. and Klippel, D., cited in footnote 13, p.
Neexistuje mezi nimi podřízenost ani vzájemná závislost.
None is subject to another, nor are they interdependent.
Ani se nepřekrývají; jde spíše o samostatné důvody pro zamítnutí, takže pro zamítnutí přihlášky stačí, že je naplněn jeden z důvodů).
Nor do they overlap; rather, grounds for refusal are autonomous, so that, for the application to be rejected, it is sufficient that one of the grounds is met).
35 — G. Eisenführ a D. Schennen, výše uvedené dílo, s. 86.
35 — Eisenführ, G. and Schennen, D., cited in footnote 30, p. 86.
z důvodu, že spočíval na použití kritéria, podle něhož nemohou být zapsány ochranné známky, které mohou být obecně používány v obchodu pro prezentaci dotčených výrobků nebo služeb. Podle Soudního dvora je přitom „toto kritérium relevantní v rámci čl.
EUROHYPO v OHIM judgment of the Court of First Instance, on the ground that it relied on the use of a criterion according to which trade marks which are capable of being commonly used, in trade, for the presentation of the goods or services in question may not be registered.
Soudní dvůr tak v září 2005 v rozsudku BioID v. OHIM na návrh generálního advokáta P. Légera 40v jeho stanovisku 41zrušil dotčený rozsudek
In September 2005, in BioID v OHIM, the Court of Justice, as it had been invited to do by Advocate General Léger 40 in his Opinion, 41 set aside the judgment of the Court of First Instance for the same reason and in the same terms.
Soudu ze stejného důvodu a stejným způsobem 42. Stejně tomu tak bylo ještě v rozsudku Soudního dvora Deutsche SiSi-Werke v. OHIM vydaném v lednu 2006 43.
42 The same conclu- sion was reached by the Court of Justice in its judgment in Deutsche SiSi-Werke v OHIM, delivered in January 2006. 43 laid down in Article 7(1)(b).
Musí být tedy použito toto znění, a nikoli znění, které je uvedeno v návrhu.
36 Therefore, it is this wording, and not the one set out in the proposal, which must be applied.
Mít za to, že popisný charakter je pouze příkladem nedostatku rozlišovací způsobilosti, by znamenalo popřít jakoukoli užitečnost této změny znění.
To take the view that descriptiveness is merely an example of absence of distinctiveness would effectively mean that this amendment to the wording had no purpose.
7 odst. 1 nařízení je nezávislý a vyžaduje samostatný přezkum.
In addition, as has been stated many times in the caselaw, 37each of the grounds for refusal to register listed in Article 7(1) of the regulation is independent and requires separate examination.
V důsledku toho se nemohu, jak to činí napadený rozsudek, spokojit s domněnkou, že prvek mající popisný charakter nezbytně postrádá rozlišovací způsobilost, aby bylo možné obejít takové alternativní uvedení těchto způsobilostí, které vyplývá ze znění nařízení 38.
Consequently, I cannot be satisfied, as the judgment under appeal was, with the assumption that an element which is descriptive is necessarily devoid of any distinct ive character and so disregard the fact that the regulation is worded in such a way that these characteristics are put forward in the alternative. 38
Soudní dvůr tak v rozsudku SAT.1 v. OHIM v září 2004 39 zrušil rozsudek Soudu
Thus, in September 2004, in SAT.1 v OHIM, 39the Court of Justice set aside the
Z toho vyvozuji, že napadený rozsudek je stižen stejnými právními vadami jako výše citovaný rozsudek SAT.1 v. OHIM (SAT.2).
I therefore suggest that the Court of Justice draw the same conclusions as in SAT.1 v OHIM (SAT.2), and set aside the contested judgment’.
Vnější systém – tedy struktura textu – jasně ukazuje, že písmena b) a c) jsou dvěma odlišnými písmeny. Podle vnitřního systému – tedy uspořádání obsahu textu – jsou cíle těchto dvou písmen odlišné (k pojmům „vnitřní a vnější systém“ viz P. Heck, „Das Problem der Rechtsgewinnung, Gesetzauslegung und Interessenjurisprudenz“, Begriffsbildung und Interessenjurisprudenz, Verlag Gehlen, Berlin, Zürich, 1968, s. 188 a 189).
The external scheme — that is, the structure of the text — clearly shows that subparagraphs (b) and (c) are two distinct points.
41 — Viz rovněž stanovisko generální advokátky E. Sharpston ze dne 14. prosince 2006 ve výše citované věci Celltech, C-273/05 P, body 23 a 24.
41 — See also the Opinion of Advocate General Sharpston of 14 December 2006 in OHIM v Celltech, cited in footnote 8, points 23 and 24.
37 — Viz výše.
37 — See above.
42 — Výše citovaný rozsudek, body 61 až 63: „Soud […] pro určení, že se na přihlašovanou ochrannou známku vztahuje čl. 7 odst.
38 — Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer, in his Opinion delivered on 14 May 2002 in DKV v OHIM, cited in footnote 16, states, in point 40: ‘It is … to my mind preferable that the Community Courts apply the grounds for refusal with the same rigour as that employed by the registration authorities.
1 písm. b) uvedeného nařízení, vycházel v bodech 23, 34, 41 a 43 napadeného rozsudku především ze skutečnosti, že tato ochranná známka může být běžně užívána v oblasti obchodu. […] Je nicméně třeba konstatovat, jak shledal Soudní dvůr v bodě 36 výše citovaného rozsudku SAT.1 v. OHIM, že ačkoli je toto kritérium relevantní v rámci čl. 7 odst.
Each of the conditions for registration in Article 7(1)(b), (c) and (d), in requiring a sign to be capable of distinguishing the goods and services under consideration and not to be descriptive or generic, is independent of the others, and must be considered separately.
1 písm. c) nařízení č. 40/94, není kritériem, podle kterého má být vykládán čl.
That does not preclude the same sign in practice being caught by more than one category.
39 — Výše citovaný rozsudek, bod 36.
39 — Cited in footnote 5, paragraph 36.
43 — Výše citovaný rozsudek, bod 63.
43 — Cited in footnote 16, paragraph 63.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK — VĚC C-304/06 P existuje velká naděje, že výraz „eurohypo“ bude německou veřejností chápán jako zkratka „Europäische Hypothekenbank“, tedy „evropská hypotéční banka“.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-304/06 P likely to be understood by the German public as an abbreviation of ‘Europäische Hypothekenbank’ (‘European mortgage bank’).
Nezdá se přitom, že by tento výraz umožnil relevantní veřejnosti určit původ chráněných výrobků nebo služeb a odlišit je od výrobků nebo služeb jiných podniků, a nezdá se tak, že by mohl plnit základní funkci ochranné známky.
Yet this word does not appear to enable the relevant public to identify the origin of the goods or services protected and to distinguish them from those of other undertakings, and thus does not seem able to fulfil the essential function of a trade mark.
Výraz, který může být chápán jako „evropská hypotéční banka“, může naopak neoprávněně omezit disponibilitu takového pojmu pro jiné subjekty, které nabízejí výrobky nebo služby takového typu, jako jsou výrobky nebo služby, pro které je požadován zápis. Jak přitom však uvádí sama navrhovatelka, je cílem čl.
On the contrary, a word that may be understood as ‘European mortgage bank’ is likely to restrict unduly the availability of such a concept for the other operators which offer goods or services of the same type as those in respect of which registration is sought.
7 odst. 1 písm. b) nařízení právě tomuto zabránit 45.
As the appellant states, Article 7(1)(b) of the regulation is directed precisely at avoiding this. 45
Situace v projednávané věci je zcela srovnatelná.
In the present case, the situation is entirely comparable.
V rámci kasačního opravného prostředku je však pravomoc Soudního dvora omezena na posouzení právního řešení žalobních důvodů projednávaných u Soudu prvního stupně 46. Vzhledem k tomu, že se Soud při výkladu čl.
However, in an appeal, the jurisdiction of the Court of Justice is confined to a review of the findings of law on the pleas argued before the Court of First Instance.
Výše byl sice shledán popisný charakter slovního označení EUROHYPO.
It is true that the descriptive character of the word sign EUROHYPO has been established above.
Stejně tak podle vysvětlení samotné navrhovatelky
Similarly, the applicant itself accepts that the word ‘eurohypo’ is
45 — Rozsudek SAT.1 v. OHIM, bod 26.
45 — SAT.1 v OHIM, cited in footnote 5, paragraph 26.
46 — Zejména rozsudek ze dne 11. listopadu 2004, Ramondín a další v. Komise (C-186/02 P a C-188/02 P, Sb. rozh. s. I-10653, bod 60), a výše citované rozsudky Storck v. OHIM, bod 61, a OHIM v. Celltech, bod 21.
46 — See, inter alia, Joined Cases C-186/02 P and C-188/02 P Ramondín and Others v Commission [2004] ECR I-10653, paragraph 60; Storck v OHIM, cited in footnote 8, paragraph 61; and OHIM v Celltech, cited in footnote 8, paragraph 21.
44 — Výše citovaný rozsudek DKV v. OHIM, bod 29.
44 — DKV v OHIM, cited in footnote 16, paragraph 29.
VI – K nákladům řízení
VI — Costs
69 odst. 2 jednacího řádu, jenž se na řízení o kasačním opravném prostředku použije na základě článku 118 téhož jednacího řádu, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, applicable to the procedure on appeal by virtue of Article 118 thereof, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Vzhledem k tomu, že Eurohypo požadovala náhradu nákladů řízení a OHIM neměl ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedenému uložit náhradu nákladů obou řízení.
Since Eurohypo has applied for costs and OHIM has been unsuccessful, the latter must be ordered to pay the costs of the two actions.
S ohledem na předcházející úvahy navrhuji Soudnímu dvoru, aby rozhodl takto:
In the light of the foregoing, I propose that the Court:
1) zrušil rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 3. května 2006, Eurohypo v. OHIM (T-439/04);
‘(1) set aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 3 May 2006 in Case T-439/04 Eurohypo v OHIM;
2) zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. srpna 2004;
(2) annul the decision of the Fourth Board of Appeal of the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) of 6 August 2004;
3) uložil OHIM náhradu nákladů obou řízení.
(3) order OHIM to pay the costs of the two actions.’
2008 – VĚC C-304/06 P
2008 — CASE C-304/06 P
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (prvního senátu)
JUDGMENT OF THE COURT (First Chamber)8 May 2008 *
8. května 2008 *
In Case C-304/06 P,
Ve věci C-304/06 P, jejímž předmětem je kasační opravný prostředek na základě článku 56 statutu Soudního dvora, podaný dne 13. července 2006,
APPEAL under Article 56 of the Statute of the Court of Justice, brought on 13 July 2006,
Eurohypo AG, se sídlem v Eschbornu (Německo), zastoupená C. Rohnkem a M. Klothem, Rechtsanwälte, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka), přičemž dalším účastníkem řízení je:
Eurohypo AG, established in Eschborn (Germany), represented by C. Rohnke and M. Kloth, Rechtsanwälte, with an address for service in Luxembourg, appellant, the other party to the proceedings being
Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), zastoupený G. Schneiderem a J. Weberndörferem, jako zmocněnci, žalovaný v prvním stupni,
Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM), represented by G. Schneider and J. Weberndörfer, acting as Agents, defendant at first instance,
SOUDNÍ DVŮR (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Tizzano (zpravodaj), A. Borg Barthet, M. Ilešič a E. Levits, soudci, generální advokátka: V. Trstenjak, vedoucí soudní kanceláře: J. Swedenborg, rada, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 4. října 2007, po vyslechnutí stanoviska generální advokátky na jednání konaném dne 8. listopadu 2007, vydává tento
Advocate General: V. Trstenjak, Registrar: J. Swedenborg, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 4 October 2007, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 8 November 2007, gives the following
Svým kasačním opravným prostředkem se Eurohypo AG (dále jen „navrhovatelka“) domáhá zrušení rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 3. května 2006, Eurohypo v. OHIM (EUROHYPO) (T-439/04, Sb. rozh. s. II-1269, dále jen „napadený rozsudek“), kterým Soud zamítl její žalobu směřující proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. srpna 2004 (věc R 829/2002-4, dále jen „sporné rozhodnutí“).
By its appeal, Eurohypo AG (‘the appellant’) seeks to have set aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 3 May 2006 in Case T-439/04 Eurohypo v OHIM (EUROHYPO) [2006] ECR II-1269 (‘the judgment under appeal’) in which the Court of First Instance dismissed the appellant’s action brought against the decision of the Fourth Board of Appeal of the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) of 6 August 2004 (Case R 829/2002-4) (‘the contested decision’).
Sporným rozhodnutím OHIM odmítl zapsat jako ochrannou známku Společenství slovní označení EUROHYPO pro služby spadající do třídy 36 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků (dále jen „Niceská dohoda“), odpovídající následujícímu popisu: „bankovnictví; finanční operace a měnové služby; obchodování s nemovitostmi; finanční služby; financování […]“.
By the contested decision, OHIM had refused to register the word sign EURO-HYPO as a Community trade mark for services in Class 36 of the Nice Agreement of 15 June 1957 concerning the International Classification of Goods and Services for the Purposes of the Registration of Marks, as revised and amended (‘the Nice Agreement’), corresponding to the following description: ‘financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; provision of financial services; financing …’.
185, dále jen „nařízení č. 40/94“), stanoví:
83) (‘Regulation No 40/94’), provides:
[…] b) ochranné známky, které postrádají rozlišovací způsobilost; c) ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, které mohou sloužit v oblasti obchodu k označení druhu, jakosti, množství, účelu, hodnoty, zeměpisného původu nebo doby výroby výrobků nebo poskytnutí služby nebo jiných jejich vlastností;
(c) trade marks which consist exclusively of signs or indications which may serve, in trade, to designate the kind, quality, quantity, intended purpose, value, geographical origin or the time of production of the goods or of rendering of the service, or other characteristics of the goods or service;
EUROHYPO v. OHIM d) ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, jež se staly obvyklými v běžném jazyce nebo v poctivých a zavedených obchodních zvyklostech;
(d) trade marks which consist exclusively of signs or indications which have become customary in the current language or in the bona fide and established practices of the trade;
„Není-li známka podle článku 7 způsobilá zápisu pro všechny výrobky nebo služby, pro které je podána přihláška ochranné známky Společenství nebo pro některé z nich, přihláška se pro příslušné výrobky nebo služby zamítne.“
‘Where, under Article 7, a trade mark is ineligible for registration in respect of some or all of the goods or services covered by the Community trade mark application, the application shall be refused as regards those goods or services.’
Článek 74 odst.
Article 74(1) of Regulation No 40/94 provides:
„V průběhu řízení zkoumá úřad skutečnosti z moci úřední; […]“
In proceedings before it the Office shall examine the facts of its own motion; …’
Dne 30. dubna 2002 navrhovatelka podala k OHIM přihlášku slovního označení EUROHYPO pro služby spadající do třídy 36 ve smyslu Niceské dohody, odpovídající následujícímu popisu:
On 30 April 2002, the appellant applied to OHIM for registration of the word sign EUROHYPO for services in Class 36 of the Nice Agreement and corresponding to the following description:
„Bankovnictví; finanční operace a měnové služby; obchodování s nemovitostmi; finanční služby; financování; finanční analýzy; investiční operace; pojišťovnictví.“
‘Financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; provision of financial services; financing; financial analysis; investment affairs; insurance affairs’.