natgillin/translations-raw huggingface dataset:
C – Ke třetímu žalobnímu důvodu, vycházejícímu ze zneužití pravomoci a porušení zásad proporcionality, právní jistoty a ochrany legitimního očekávání .......................................................
C — Third plea in law: misuse of powers and infringement of the principles of proportionality, legal certainty and protection of legitimate expectations . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
II – K podpůrným návrhovým žádáním, směřujícím ke snížení uložené pokuty ....
II — The alternative form of order sought, seeking a reduction of the fine imposed . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
A – K prvnímu žalobnímu důvodu, vycházejícímu z porušení práva na obhajobu ............................................................
A — First plea in law: infringement of the rights of defence .............
B – Ke druhému žalobnímu důvodu, vycházejícímu z porušení článku 253 ES ..............................................................
B — Second plea in law: infringement of Article 253 EC ...............
C – Ke třetímu žalobnímu důvodu, vycházejícímu z neexistence nedbalosti nebo úmyslného zavinění ze strany žalobkyně .......................
C — Third plea in law: the applicant’s lack of negligence or intentional fault . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
D – Ke čtvrtému žalobnímu důvodu, vycházejícímu z nedostatečného zohlednění regulace tarifů při výpočtu výše pokuty a šestému žalobnímu důvodu vycházejícímu z nedostatečného zohlednění polehčujících okolností ............................................................
D — Fourth and sixth pleas: insufficient account taken of charges legislation in calculating the level of the fine, and insufficient account taken of attenuating circumstances ...................................
E – K pátému žalobnímu důvodu, vycházejícímu z nesprávného posouzení doby trvání protiprávního jednání ..................................
E — Fifth plea: incorrect assessment of the duration of the infringement ..
Věc T-233/04
Case T-233/04
Nizozemské královstvív.Komise Evropských společenství
Kingdom of the Netherlands v Commission of the European Communities
„Státní podpory – Směrnice 2001/81/ES – Vnitrostátní opatření stanovící systém pro obchodování s povolenkami na emise oxidů dusíku – Rozhodnutí, kterým se prohlašuje, že podpora je slučitelná se společným trhem – Přípustnost – Výhoda – Neexistence selektivního charakteru dotčeného opatření“
(State aid — Directive 2001/81/EC — National measure establishing an emission trading scheme for nitrogen oxides — Decision finding the aid compatible with the common market — Admissibility — Advantage — Measure lacking selective character)
Žaloba na neplatnost – Žaloby členských států (Článek 88 ES a čl. 230 druhý pododstavec ES)
Actions for annulment — Actions brought by Member States (Arts 88 EC and 230, second para., EC)
SHRNUTÍ – VĚC T-233/04
SUMMARY — CASE T-233/04
kterou mají dodržet, a který povoluje těmto podnikům, aby mezi sebou obchodovaly s povolenkami na emise, které z této normy nepřímo vyplývají, povolení udělené členským státem s těmito povolenkami obchodovat, a přiznávající jim tak charakter nehmotných aktiv, které se mohou volně prodávat, zatímco tento členský stát je mohl prodat nebo vydražit, představuje výhodu poskytnutou uvedeným podnikům ze státních prostředků.
emission standard for nitrogen oxides and which authorises those undertakings to trade the emission allowances deriving indirectly from that standard with each other, the authorisation given by a Member State to trade those allowances, which thus confers on them the character of intangible assets which may be freely sold, whereas that Member State could have sold them or put them up for auction, constitutes an advantage granted to those undertakings through State resources.
Článek 230 ES činí jasný rozdíl mezi nárokem na podání žaloby na neplatnost orgánů Společenství a členských států na straně jedné, a fyzických a právnických osob na straně druhé, přičemž druhý pododstavec tohoto článku zejména dává každému členskému státu právo zpochybnit podáním žaloby na neplatnost legalitu rozhodnutí Komise, aniž by výkon tohoto práva byl podmíněn odůvodněním právního zájmu na podání žaloby.
Article 230 EC draws a clear distinction between the right of Community institutions and Member States to bring an action for annulment and that of legal persons and individuals, in that the second paragraph of Article 230 EC gives all Member States the right to contest the legality of decisions of the Commission by means of an action for annulment, without having to establish any legal interest in bringing proceedings.
Aby však akt Komise mohl být předmětem takové žaloby na neplatnost, je třeba, aby jeho cílem bylo vyvolávat právní účinky.
However, in order for an act of the Commission to be the subject of such an action, it must be intended to have legal effects.
Rozhodnutí Komise, které kvalifikuje opatření jako státní podporu, což jí umožňuje přezkoumat slučitelnost tohoto opatření se společným trhem, má takové právní účinky, a představuje tedy pro členský stát akt napadnutelný žalobou.
A decision of the Commission finding that a measure constitutes State aid, thus enabling it to examine the compatibility of the measure in question with the common market, has such legal effects and therefore constitutes, for a Member State, an actionable measure.
(viz body 37, 41–42)
(see paras 37, 41, 42)
V rámci systému, který stanoví pro určité podniky emisní normu oxidů dusíku,
In the context of a scheme which lays down for certain undertakings a binding
Státní podporu nepředstavuje státní opatření stanovující systém pro obchodování s povolenkami na emise oxidů dusíku a umožňující všem velkým průmyslovým zařízením, kterým určuje emisní strop, aby jim byla poskytnuta výhoda spočívající v možnosti prodat povolenky na emise, přičemž kritériem
A State measure which establishes an emission trading scheme for nitrogen oxides and which permits all large industrial facilities on which it imposes an emission ceiling to benefit from an advantage consisting in the possibility of selling those emission allowances — the criterion for application of the measure
NIZOZEMSKO v. KOMISE oxidů dusíku, které podléhají specifické normě snížení, a ostatními podniky, které se tak nenacházejí ve stejné skutkové a právní situaci.
NETHERLANDS v COMMISSION quantities of nitrogen oxides from other undertakings which are therefore not in the same legal and factual situation, does not constitute a State aid.
uplatnění opatření je objektivní kritérium bez jakéhokoliv zeměpisného nebo odvětvového zohlednění a které tím, že se týká nejvíce znečišťujících podniků, je krom toho v souladu se sledovaným cílem, tedy ochranou životního prostředí, a s obecnou povahou a uspořádáním systému, neboť úvahy ekologického charakteru odůvodňují rozlišování mezi podniky emitujícími velké množství
being an objective one, without any geographic or sectoral connotation — and which furthermore, by targeting undertakings which are the biggest polluters, is in conformity with the goal of the measure, that is the protection of the environment, and with the internal logic of the system, there being ecological considerations which justify distinguishing undertakings emitting large
(viz body 88, 90, 97–99)
(see paras 88, 90, 97-99)
2008 – VĚC T-233/04
2008 — CASE T-233/04
ROZSUDEK SOUDU (pátého rozšířeného senátu)
JUDGMENT OF THE COURT OF FIRST INSTANCE(Fifth Chamber, Extended Composition)
Ve věci T-233/04,
In Case T-233/04,
Nizozemské království, zastoupené H. Sevenster, J. van Bakel a M. de Gravem, jako zmocněnci, žalobce, podporované
Kingdom of the Netherlands, represented by H. Sevenster, J. van Bakel and M. de Grave, acting as Agents, applicant, supported by
Spolkovou republikou Německo, zastoupenou W.-D. Plessingem a M. Lummou, jako zmocněnci, vedlejší účastnicí, proti
Federal Republic of Germany, represented by W.-D. Plessing and M. Lumma, acting as Agents, intervener, v
Komisi Evropských společenství, zastoupené H. van Vlietem a V. Di Buccim, jako zmocněnci, žalované,
Commission of the European Communities, represented by H. van Vliet and V. Di Bucci, acting as Agents, defendant,
NIZOZEMSKO v. KOMISE jejímž předmětem je zrušení rozhodnutí Komise K (2003) 1761 konečné ze dne 24. června 2003 o státní podpoře N 35/2003, týkající se systému pro obchodování s povolenkami na emise oxidů dusíku oznámeného Nizozemským královstvím,
ACTION for annulment of Commission decision C(2003) 1761 final of 24 June 2003 relating to State aid N 35/2003 concerning the emission trading scheme for nitrogen oxides notified by the Kingdom of the Netherlands,
SOUD PRVNÍHO STUPNĚ EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ (pátý rozšířený senát), ve složení M. Vilaras, předseda, E. Martins Ribeiro, F. Dehousse, D. Šváby a K. Jürimäe, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Plingers, rada, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 5. prosince 2006, vydává tento
THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (Fifth Chamber, Extended Composition), composed of M. Vilaras, President, E. Martins Ribeiro, F. Dehousse, D. Šváby and K. Jürimäe, Judges,
Článek 6 ES stanoví:
Article 6 EC provides:
„Požadavky na ochranu životního prostředí musí být zahrnuty do vymezení a provádění politik a činností Společenství uvedených v článku 3, zejména s ohledem na podporu udržitelného rozvoje.“
‘Environmental protection requirements must be integrated into the definition and implementation of the Community policies and activities referred to in Article 3, in particular with a view to promoting sustainable development.’
Článek 87 ES stanoví:
Article 87 EC provides:
Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak.
Save as otherwise provided in this Treaty, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the common market.
Za slučitelné se společným trhem mohou být považovány: a) podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností; b) podpory, které mají napomáhat uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu anebo napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu; c) podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem;
(c) aid to facilitate the development of certain economic activities or of certain economic areas, where such aid does not adversely affect trading conditions to an extent contrary to the common interest;
NIZOZEMSKO v. KOMISE d) podpory určené na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví, jestliže neovlivní podmínky obchodu a hospodářské soutěže ve Společenství v míře odporující společnému zájmu; e) jiné kategorie podpor, které určí Rada na návrh Komise rozhodnutím přijatým kvalifikovanou většinou.“
(e) such other categories of aid as may be specified by decision of the Council acting by a qualified majority on a proposal from the Commission.’
Z Pokynů [S]polečenství o státní podpoře na ochranu životního prostředí (Úř. věst. 2001, C 37, s.
According to the Community guidelines on State aid for environmental protection (OJ 2001 C 37, p. 3):
Členské státy a Společenství, jakožto strany protokolu, budou muset dosáhnout snížení emisí skleníkových plynů na základě společné a koordinované politiky a opatření, včetně hospodářských nástrojů, a také na základě nástrojů zavedených samotným Kjótským protokolem, zejména obchodováním s emisními povoleními, společným prováděním a mechanismem pro čistý rozvoj.
Member States and the Community, as parties to the Protocol, will have to achieve the greenhouse gas reductions by means of common and coordinated policies and measures, including economic instruments, and also by means of the instruments established by the Kyoto Protocol itself, namely international emissions trading, joint implementation, and the clean development mechanism.
Při absenci ustanovení Komise v této oblasti a aniž je dotčeno právo Komise iniciovat taková ustanovení, je na jednotlivých státech, aby určily politiku, opatření a nástroje, které hodlají přijmout k dosažení cílů stanovených Kjótským protokolem.
In the absence of any Community provisions in this area and without prejudice to the Commission’s right of initiative in proposing such provisions, it is for each Member State to formulate the policies, measures and instruments it wishes to adopt in order to comply with the targets set under the Kyoto Protocol.
Komise se domnívá, že některá opatření přijatá členskými státy k dosažení cílů Protokolu by mohla znamenat státní podporu, avšak je ještě příliš brzy stanovovat podmínky pro povolení této podpory.“
The Commission takes the view that some of the means adopted by Member States to comply with the objectives of the Protocol could constitute State aid but it is still too early to lay down the conditions for authorising any such aid.’
„Rentabilním způsobem, jak splnit dílčí cíle ochrany životního prostředí, je soustava národních stropů pro emise oxidu siřičitého, oxidů dusíku, těkavých organických látek a amoniaku, stanovených pro každý členský stát.
‘A set of national ceilings for each Member State for emissions of sulphur dioxide, nitrogen oxides, volatile organic compounds and ammonia is a cost-effective way of meeting interim environmental objectives.
Takové emisní stropy umožní Společenství a členským státům pružnost při určování způsobu, jak je splnit.“
Such emission ceilings will allow the Community and the Member States flexibility in determining how to comply with them.’
Článek 4 směrnice 2001/81 pod názvem „Národní emisní stropy“ stanoví:
Under the heading ‘National emission ceilings’, Article 4 of Directive 2001/81 provides:
Nejpozději do roku 2010 omezí členské státy své roční emise znečisťujících látek oxidu siřičitého (SO2 ), oxidů dusíku (NOx), těkavých organických sloučenin (VOC) a amoniaku (NH3 ) na množství, jež nepřekročí emisní stropy uvedené v příloze I, přičemž vezmou v úvahu všechny úpravy provedené opatřeními, která Společenství přijme po zprávách uvedených v článku 9.“
By the year 2010 at the latest, Member States shall limit their annual national emissions of the pollutants sulphur dioxide (SO2 ), nitrogen oxides (NOx ), volatile organic compounds (VOC) and ammonia (NH3 ) to amounts not greater than the emission ceilings laid down in Annex I, taking into account any modifications made by Community measures adopted following the reports referred to in Article 9.’
Příloha I směrnice 2001/81 stanoví pro Nizozemské království emisní strop oxidů dusíku (NOx), kterého je třeba dosáhnout do roku 2010, na 260 kilotun.
For the Kingdom of the Netherlands, Annex I of Directive 2001/81 lays down 260 kilotonnes as the emission ceiling for nitrogen oxides (NOx ) to be attained by 2010.
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí 2001/81 nejpozději do 27. listopadu 2002 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Member States were to bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Directive 2001/81 before 27 November 2002 and to inform the Commission thereof forthwith.
Komise dne 24. června 2003 přijala rozhodnutí K (2003) 1761 konečné o státní podpoře N 35/2003, týkající se dotčeného opatření (dále jen „napadené rozhodnutí“).
On 24 June 2003, the Commission adopted Decision C(2003) 1761 final relating to State aid N 35/2003 concerning the measure in question (‘the contested decision’).
Komise v napadeném rozhodnutí nejprve popisuje v bodě 1 dotčené opatření.
In paragraph 1 of the contested decision, the Commission first describes the measure in question.
Nizozemské orgány v rámci nizozemského národního emisního stropu NOx definovaného směrnicí 2001/81 stanovily cíl 55 kilotun emisí NOx v roce 2010 pro velká průmyslová zařízení, tedy přibližně 250 podniků.
In the framework of the NOx national emission ceiling for the Netherlands established by Directive 2001/81, the Netherlands authorities set a target of 55 kilotonnes of NOx emissions for its large industrial facilities, that is approximately 250 undertakings, to be attained by 2010.
Komise k fungování tohoto systému v bodě 1.2 napadeného rozhodnutí uvádí, že vnitrostátní zákon stanoví pro každé průmyslové zařízení normu týkající se emisí NOx, která má být dodržena.
Regarding the working of the scheme, the Commission explains in paragraph 1.2 of the contested decision that Netherlands legislation will lay down a NOx emission standard for each industrial facility.
Podnik může dodržet emisní normu takto stanovenou buď přijetím opatření na snížení emisí NOx ve svém vlastním zařízení nebo koupením povolenek na emise od jiných podniků, nebo kombinováním obou dvou možností.
The undertaking can comply with the emission standard thus laid down by taking steps to reduce NOx emissions in its own facility, by buying emission allowances from other undertakings, or by a combination of those options.
Snížení emisí v podobě kreditů NOx jsou nabízena na trhu obchodování s emisemi zařízeními, jejichž emise jsou nižší než emisní norma.
Emission reductions, in the form of NOx credits, will be offered in the emission market by facilities whose emissions fall below the emission standard.
Celkové roční emise NOx zařízení, upravené případnými prodanými nebo koupenými kredity NOx, musí odpovídat úrovni emisí povolené pro uvedené zařízení.
A facility’s total annual NOx emission, adjusted for any NOx credits sold or bought, must comply with the authorised emission level for that facility.
Povolené roční emise – v absolutních hodnotách – jsou vypočteny na základě relativní emisní normy a množství energie použité uvedeným zařízením.
The authorised annual emission — as an absolute figure — is calculated on the basis of the emission standard concerned and the amount of energy used by that facility.
Nizozemské orgány na konci každého roku ověřují, zda zařízení dodržela stanovenou emisní normu.
At the end of each year, the Netherlands authorities check whether the facilities have complied with the required emission standard.
Každý rok mohou být koupeny, uspořeny nebo půjčeny kredity NOx pro budoucí období.
Each year, NOx credits can be bought, saved or lent for future periods.
Jestliže zařízení překročí stanovenou emisní normu, musí překročení kompenzovat následující rok.
If a facility exceeds its emission standard, it must compensate for that surplus the following year.
Toto překročení, které má být kompenzováno, je krom toho zvýšeno o 25 % za účelem odrazení od jakéhokoliv překročení.
Moreover, that surplus will be increased by 25% in order to deter any overstepping of the mark.
Jestliže zařízení nedodrží svou emisní normu, nizozemské orgány mu uloží účinnou, přiměřenou a odrazující pokutu.
If a facility fails to comply with its emission standard, the Netherlands authorities will impose on it a fine which is effective, proportionate and dissuasive.
Konečně, podniky nemusí v rámci dotčeného opatření získat povolenky na emise, aby mohly vyrábět.
Finally, in the context of the measure in question, undertakings do not have to acquire emission allowances in order to engage in production.
Musí pouze dodržet emisní normu.
They are required only to comply with the emission standard.
Komise v bodě 1.3 napadeného rozhodnutí popisuje metodu výpočtu emisní normy, v jeho bodě 1.4 potom rozdíly existující mezi systémem „cap-and-trade“ a systémem „dynamic cap“ typu dotčeného opatření.
In paragraph 1.3 of the contested decision, the Commission describes how the emission standard is calculated, then, in paragraph 1.4, the differences between the ‘cap-and-trade’ system and the ‘dynamic cap’ system, of which the measure in question is a type.
Uvádí, že podle nizozemských orgánů se dotčené opatření liší od druhé varianty systémů obchodovatelných povolení, systému „cap-and-trade“, ve kterém jsou podnikům přiděleny povolenky na emise.
It explains that, according to the Netherlands authorities, the measure in question differs from the other variant of tradable allowance schemes, the ‘cap and trade’ system, in which emission allowances are allocated to undertakings.
Nové podniky nebo podniky, které chtějí zvýšit svou činnost, musí nejprve získat nezbytné množství povolenek.
New undertakings or those which wish to expand their activities must first acquire the required quantity of allowances.
Tyto podniky nemají tuto povinnost v rámci dotčeného opatření, avšak musí pouze dodržet svou emisní normu, která závisí na jejich spotřebě energie a je podle posledně uvedené upravena.
Under the measure in question, such undertakings are not subject to that obligation but must simply comply with their emission standard, which depends on and is adjusted on the basis of their energy consumption.
Komise v bodech 1.5 a 1.6 napadeného rozhodnutí dále upřesňuje, že dotčené opatření se použije na všechny průmyslové podniky, které mají větší instalovaný výkon než 20 tepelných megawatt (MWth), paralelně s právními předpisy Společenství.
In paragraphs 1.5 and 1.6 of the contested decision, the Commission then points out that the measure in question will apply to all industrial facilities with installed total thermal capacity of more than 20 thermal megawatts (MWth), in parallel with Community legislation.
Nizozemské orgány budou nadále uplatňovat mezní hodnoty emisí stanovené jednotlivými platnými směrnicemi Společenství.
The Netherlands authorities will continue to apply the emission limit values laid down by the various Community directives in force.
Komise v rámci svého posouzení dotčeného opatření (bod 3 napadeného rozhodnutí) nejprve uvádí svou rozhodovací praxi týkající se režimů obchodování s emisemi a rozlišuje dva následující typy systémů:
In its assessment of the measure in question (paragraph 3 of the contested decision), the Commission first refers to its previous decisions on emission trading schemes and distinguishes between two types of scheme, as follows:
Komise dále uvádí důvody, které ji vedly k učinění závěru ohledně existence státní podpory v případě dotčeného opatření, tedy v podstatě bezplatné poskytnutí kreditů NOx státem určité skupině podniků obchodujících mezi členskými státy.
The Commission then explains the reasons which led it to find that the measure in question constitutes State aid, that is, concretely, the grant by the State of NOx credits free of charge to a specific group of undertakings engaged in trade between Member States.
Nizozemské orgány podle napadeného rozhodnutí měly možnost prodat nebo vydražit povolenky na emise.
According to the contested decision, the Netherlands authorities had the option of selling or auctioning the emission allowances.
2008 – VĚC T-233/04
2008 — CASE T-233/04 credits free of charge as intangible assets, the Member State therefore suffers forgone revenue.
Komise nakonec v bodě 3.3 napadeného rozhodnutí zkoumá slučitelnost dotčeného opatření se společným trhem.
Finally, in paragraph 3.3 of the contested decision, the Commission examines the compatibility of the measure in question with the common market.
Komise vyzývá nizozemské orgány, aby jí každý rok předložily zprávu o provádění dotčeného opatření a předem jí oznámily jakoukoli úpravu podmínek, za kterých je podpora poskytována.
The Commission requests the Netherlands authorities to provide it with an annual report concerning the implementation of the measure in question and to notify it in advance of any change in the conditions under which the aid is granted.