natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Takový výsledek odpovídá povinnosti vyvarovat se při výkladu práva Společenství v rámci možností rozporu s úmluvou o odpovědnosti 90.
This conclusion accords with the obligation to avoid contradictions with the Liability Convention as far as possible when interpreting Community law. 90
Odpovědnost vlastníka lodi a doplnění fondu navíc nejsou vázány na zavinění.
Furthermore, the liability on the part of the ship’s owner and the supplement under the Fund are not linked to fault.
Existuje tedy poměrně vysoká pravděpodobnost, že škody způsobené ropným znečištěním budou zcela nebo alespoň zčásti pokryty.
There is therefore a relatively high probability that oil pollution damage will be covered wholly or at least in part.
To platí tím spíše poté, co v roce 2005 vstoupil v platnost Dodatkový protokol k úmluvě o fondu 89, jímž byl založen rovněž dovozci ropy financovaný doplňkový fond pro náhradu škod způsobených ropným znečištěním, který částku odpovědnosti značně zvýšil.
This is especially the case since the Supplementary Protocol to the Fund Convention 89 entered into force in 2005, creating a Supplementary Compensation Fund which
Na třetí otázku je tedy třeba odpovědět, že výrobci těžkého topného oleje nebo prodejci či přepravci podle článku 15 rámcové směrnice o odpadech mohou být po nehodě lodi uloženy k úhradě náklady na odstranění ropných odpadů, pokud je jim možno přičíst k tíži podíl na úniku těžkého topného oleje.
The answer to the third question must therefore be that the producer of heavy fuel oil and/or the seller and carrier may be ordered under Article 15 of the Waste Framework Directive to bear the cost of disposing of oil waste following a shipping accident if they can be accused of contributing personally to causing the leak of the heavy fuel oil.
S tímto ustanovením je však rovněž slučitelné, je-li tato odpovědnost výrobce těžkého topného oleje nebo prodejce či přepravce podle pravidel úmluvy o odpovědnosti a úmluvy o fondu omezena.
However, it is also compatible with that provision to limit the liability of the producer of heavy fuel oil and/or the seller and carrier in accordance with the Liability Convention and the Fund Convention.
Podle fondu, http://www.iopcfund.org/92members.htm#suppfund, ratifikovaly Protokol vedle dalších čtyř států Belgie, Dánsko, Německo, Řecko, Španělsko, Francie, Irsko, Itálie, Lotyšsko, Litva, Nizozemsko, Portugalsko, Slovinsko, Finsko, Švédsko a Spojené království a ke dni 30. března 2008 se připojí Maďarsko.
According to the Fund, http://www.iopcfund.org/92members.htm#suppfund, in addition to four other States, Belgium, Denmark, Germany, Greece, Spain, France, Ireland, Italy, Latvia, Lithuania, the Netherlands, Portugal, Slovenia, Finland, Sweden and the United Kingdom have ratified the Protocol and on 30 March 2008 they will be joined by Hungary.
90 — Viz výše, bod 99 a násl.
90 — See point 99 et seq. above.
Navrhuji tedy Soudnímu dvoru, aby na žádost o rozhodnutí o předběžné otázce odpověděl takto:
I therefore suggest that the Court give the following answers to the reference for a preliminary ruling:
S tímto ustanovením je však rovněž slučitelné, je-li tato odpovědnost výrobce těžkého topného oleje nebo prodejce či přepravce omezena podle pravidel Mezinárodní úmluvy o občanskoprávní odpovědnosti za škody způsobené ropným znečištěním ze dne 29. listopadu 1969, ve znění Protokolu z roku 1992, a Mezinárodní úmluvy o zřízení Mezinárodního fondu pro náhradu škod způsobených ropným znečištěním z roku 1971, ve znění protokolu z roku 1992.“
However, it is also compatible with that provision to limit the liability of the producer of heavy fuel oil and/or the seller and carrier in accordance with the International Convention of 29 November 1969 on Civil Liability for Oil Pollution Damage, as amended by the Protocol of 1992, and the 1971 International Convention on the Establishment of an International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage, as amended by the Protocol of 1992.’
ROZSUDEK ZE DNE 24. 6.
JUDGMENT OF 24. 6.
2008 – VĚC C-188/07
2008 — CASE C-188/07
Ve věci C-188/07, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Cour de cassation (Francie) ze dne 28. března 2007, došlým Soudnímu dvoru dne 3. dubna 2007, v řízení
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Cour de cassation (France), made by decision of 28 March 2007, received at the Court on 3 April 2007, in the proceedings
SOUDNÍ DVŮR (velký senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda druhého senátu, zastupující předseda, A. Rosas, K. Lenaerts a L. Bay Larsen, předsedové senátů, R. Silva de Lapuerta, K. Schiemann, P. Kūris, E. Levits, A. Ó Caoimh, P. Lindh, J.-C. Bonichot, T. von Danwitz a C. Toader (zpravodaj), soudci,
THE COURT (Grand Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Second Chamber, acting as President, A. Rosas, K. Lenaerts and L. Bay Larsen, Presidents of Chambers,
COMMUNE DE MESQUER generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: M.-A. Gaudissart, vedoucí oddělení, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 22. ledna 2008, s ohledem na vyjádření předložená:
Advocate General: J. Kokott, Registrar: M.-A. Gaudissart, head of unit, having regard to the written procedure and further to the hearing on 22 January 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
– za belgickou vládu L. Van den Broeck, jako zmocněnkyní,
— the Belgian Government, by L. Van den Broeck, acting as Agent,
– za vládu Spojeného království C. Gibbs a I. Rao, jako zmocněnkyněmi, ve spolupráci s J. Mauricim, barrister,
— the United Kingdom Government, by C. Gibbs and I. Rao, acting as Agents, assisted by J. Maurici, barrister,
– za Komisi Evropských společenství M. Konstantinidisem, J.-B. Laignelotem a G. Valerem Jordanou, jako zmocněnci, po vyslechnutí stanoviska generální advokátky na jednání konaném dne 13. března 2008, vydává tento
— the Commission of the European Communities, by M. Konstantinidis, J.-B. Laignelot and G. Valero Jordana, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 13 March 2008, gives the following
59, dále jen „směrnice 75/442“), jakož i výkladu přílohy I této směrnice.
32) (‘Directive 75/442’).
Tato žádost byla podána v rámci sporu mezi obcí Mesquer a společnostmi Total France SA a Total International Ltd (dále jen společně „společnosti Total“) ohledně náhrady škody způsobené odpady rozšířenými na území uvedené obce v důsledku havárie tankeru Erika.
The reference was made in the course of proceedings between the Commune de Mesquer (municipality of Mesquer) and Total France SA and Total International Ltd (‘the Total companies’) concerning compensation for the damage caused by the waste spread on the territory of that municipality following the sinking of the oil tanker Erika.
Mezinárodněprávní úprava
International law
109, dále jen „Úmluva o občanskoprávní odpovědnosti“), upravuje odpovědnost vlastníků plavidel za škody vzniklé vypuštěním persistentních uhlovodíků z cisternových plavidel.
32) (‘the Liability Convention’), governs the liability of shipowners for damage caused by the spillage of persistent oil from oil tankers.
Zakotvuje zásadu jejich objektivní odpovědnosti, která je omezena částkou vypočítanou podle prostornosti plavidla, a zavádí systém povinného pojištění pro případ odpovědnosti.
It introduces the principle of strict liability on their part, limited to an amount calculated by reference to the tonnage of the ship, and establishes a system of compulsory liability insurance.
Podle čl. II písm. a) Úmluvy o občanskoprávní odpovědnosti se tato úmluva použije ve vztahu ke škodám v důsledku znečištění, k nimž došlo na území smluvního státu, včetně teritoriálního moře, a ve výlučné ekonomické zóně tohoto státu zřízené v souladu s mezinárodním právem nebo případně v oblasti za teritoriálním mořem uvedeného státu a přiléhající k teritoriálnímu moři stanovené tímto státem v souladu s mezinárodním právem a rozkládající se ne více než 200 námořních mil od základních linií, od kterých se měří šíře teritoriálního moře.
Under Article II(a) of the Liability Convention, the Convention applies to pollution damage caused in the territory, including the territorial sea, of a Contracting State, and in the exclusive economic zone of a Contracting State established in accordance with international law or, as the case may be, in an area beyond and adjacent to the territorial sea of that State determined by that State in accordance with maritime law and extending not more than 200 nautical miles from the baselines from which the breadth of its territorial sea is measured.
III odst. 4 Úmluvy o občanskoprávní odpovědnosti „požadavek na náhradu škody způsobené znečištěním [nelze vznést] ani podle této úmluvy, ani na jiném základě vůči […] jakémukoliv nájemci lodi (jakkoliv nazývanému, včetně nájemce v nájmu typu ‚bareboat charter‘), nebo provozovateli lodě […], pokud není škoda důsledkem osobního činu nebo osobního opomenutí učiněného s úmyslem
Under Article III(4) of the Liability Convention, ‘no claim for compensation for pollution damage under this Convention or otherwise may be made against … any charterer (howsoever described, including a bareboat charterer), manager or operator of the ship … unless the damage resulted from their personal act or omission, commit-
2008 – VĚC C-188/07 způsobit tuto škodu nebo učiněného lehkomyslně s vědomím, že tato škoda pravděpodobně nastane“.
2008 — CASE C-188/07 ted with the intent to cause such damage, or recklessly and with knowledge that such damage would probably result’.
Mezinárodní úmluva o zřízení mezinárodního fondu pro náhradu škod způsobených ropným znečištěním, přijatá v Bruselu dne 18. prosince 1971, ve znění protokolu podepsaného v Londýně dne 27. listopadu 1992 (Úř. věst. 2004, L 78, s. 40, Zvl. vyd. 11/50, s.
The International Convention on the Establishment of an International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage adopted at Brussels on 18 December 1971, as amended by the Protocol signed in London on 27 November 1992 (OJ 2004 L 78, p.
Mezinárodní fond pro náhradu škod způsobených ropným znečištěním (dále jen „Fond“), který je financován příspěvky ropného průmyslu, může poskytnout náhradu až do výše 135 milionů ZPČ (zvláštních práv čerpání) ve vztahu k jedné události, k níž došlo před rokem 2003.
The International Oil Pollution Compensation Fund (‘the Fund’), which is financed by contributions from the oil industry, can cover up to 135 million SDR (special drawing rights) for an incident before 2003.
Podle článku 4 Úmluvy o Fondu mohou oběti podat k soudům státu, který je stranou této úmluvy a v němž byla způsobena škoda, žaloby určené k získání odškodnění, zejména pokud Úmluva o občanskoprávní odpovědnosti nestanoví žádnou odpovědnost za dotčenou škodu nebo pokud je vlastník lodi insolventní nebo zproštěn odpovědnosti podle uvedené úmluvy.
Under Article 4 of the Fund Convention, victims may bring claims for compensation before the courts of the Contracting State where the damage has been caused, in particular where the Liability Convention does not provide for any liability for the damage in question or where the shipowner is insolvent or released from liability under that Convention.
Směrnice 75/442
Directive 75/442
Podle třetího bodu odůvodnění směrnice 75/442 musí být základním účelem všech předpisů týkajících se odstraňování odpadů ochrana lidského zdraví a životního prostředí před škodlivými vlivy sběru, přepravy, zpracování, skladování a skládkování odpadů.
According to the third recital in the preamble to Directive 75/442, the essential objective of all provisions relating to waste disposal must be the protection of human health and the environment against harmful effects caused by the collection, transport, treatment, storage and tipping of waste.
Článek 1 směrnice 75/442 stanoví:
Article 1 of Directive 75/442 provides:
„Pro účely této směrnice se rozumí: a) ‚odpadem‘ jakákoli látka nebo předmět spadající do kategorií uvedených v příloze I, kterých se držitel zbavuje nebo má v úmyslu se zbavit nebo se od něho požaduje, aby se jich zbavil;
(a) “waste” shall mean any substance or object in the categories set out in Annex I which the holder discards or intends or is required to discard.
[…] Komise [vypracuje] […] seznam odpadů spadajících do kategorií uvedených v příloze I. […]; b) ‚původcem‘ kdokoli, jehož činností vzniká odpad (‚prvotní původce‘), nebo kdokoli, kdo provádí předzpracování, směšování nebo jiné činnosti, jejichž výsledkem je změna charakteru nebo složení odpadů;
(b) “producer” shall mean anyone whose activities produce waste (“original pro-
2008 – VĚC C-188/07 c) ‚držitelem‘ původce odpadu nebo fyzická nebo právnická osoba, která má odpad ve svém držení;
2008 — CASE C-188/07 ducer”) and/or anyone who carries out pre-processing, mixing or other operations resulting in a change in the nature or composition of this waste;
[…] e) ‚odstraňováním‘ kterýkoli z postupů uvedených v příloze II A; f) ‚využitím‘ kterýkoli z postupů uvedených v příloze II B; g) ‚sběrem‘ shromažďování, třídění nebo směšování odpadů pro účely přepravy.“
(f) “recovery” shall mean any of the operations provided for in Annex II, B;
Článek 8 směrnice 75/442 stanoví:
Article 8 of Directive 75/442 provides:
„Členské státy učiní nezbytná opatření, aby bylo zajištěno, že každý držitel odpadu:
‘Member States shall take the necessary measures to ensure that any holder of waste:
– přenechá manipulaci s odpadem soukromému nebo veřejnému zařízení, které odpad sbírá, nebo podniku, který provádí operace uvedené v příloze II A či B,
— has it handled by a private or public waste collector or by an undertaking which carries out the operations listed in Annex II A or B,
COMMUNE DE MESQUER nebo
COMMUNE DE MESQUER or
– využívá nebo odstraňuje odpad sám v souladu s ustanoveními této směrnice.“
— recovers or disposes of it himself in accordance with the provisions of this Directive.’
Článek 15 směrnice 75/442 stanoví:
Article 15 of Directive 75/442 provides:
„Na základě zásady ‚znečišťovatel platí‘ musí náklady na odstraňování odpadů nést:
‘In accordance with the “polluter pays” principle, the cost of disposing of waste must be borne by:
– držitel, který přenechá manipulaci s odpadem zařízení, které odpad sbírá, nebo podniku uvedenému v článku 9, nebo
— the holder who has waste handled by a waste collector or by an undertaking as referred to in Article 9, and/or
– předchozí držitelé nebo výrobce výrobku, z něhož odpad vznikl.“
— the previous holders or the producer of the product from which the waste came.’
Kategorie Q4, Q11, Q13 a Q16 přílohy I směrnice 75/442, nazvané „Kategorie odpadů“, zní následovně:
Categories Q4, Q11, Q13 and Q16 in Annex I to Directive 75/442, ‘Categories of waste’, read as follows:
„Q4 Látky náhodně [vypuštěné], ztracené nebo znehodnocené nehodou, včetně všech látek, vybavení atd. znečištěných v důsledku uvedené nehody
‘Q4 Materials spilled, lost or having undergone other mishap, including any materials, equipment, etc., contaminated as a result of the mishap
Q11 Odpad z těžby a zpracování surovin (např. odpad z důlní těžby, kaly z těžby ropy atd.)
Q11 Residues from raw materials extraction and processing (e.g. mining residues oil field slops, etc.)
Q13 Jakékoli materiály, látky nebo výrobky, jejichž používání je zakázáno zákonem
Q13 Any materials, substances or products whose use has been banned by law
Q16 Veškeré látky nebo produkty neobsažené ve výše uvedených kategoriích.“
Q16 Any materials, substances or products which are not contained in the above categories.’
Příloha II A této směrnice, nazvaná „Způsoby odstraňování odpadů“, uvádí seznam způsobů odstraňování, které se používají v praxi, zatímco příloha II B uvedené směrnice, nazvaná „Způsoby využití odpadů“, týmž způsobem uvádí způsoby využití.
Annex II A to the directive, ’Disposal operations’, is intended to list disposal operations such as they occur in practice, while Annex II B, ’Recovery operations’, is intended to list recovery operations in the same way.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/12/ES ze dne 5. dubna 2006 o odpadech (Úř. věst. L 114, s.
Directive 2006/12/EC of the European Parliament and of the Council of 5 April 2006 on waste (OJ 2006 L 114, p.
Desátý bod odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí (Úř. věst. L 143, s. 56; Zvl. vyd. 15/08, s.
Recital 10 in the preamble to Directive 2004/35/EC of the European Parliament and of the Council of 21 April 2004 on environmental liability with regard to the prevention and remedying of environmental damage (OJ 2004 L 143, p.
„Výslovně by měla být brána v úvahu Smlouva o Euratomu a příslušné mezinárodní úmluvy a také právní předpisy Společenství, které upravují rozsáhleji a přísněji provozování kterékoli z činností spadajících do oblasti působnosti této směrnice. […]“
‘Express account should be taken of the Euratom Treaty and relevant international conventions and of Community legislation regulating more comprehensively and more stringently the operation of any of the activities falling under the scope of this Directive. …’
Článek 4 odst. 2 směrnice 2004/35 stanoví:
Article 4(2) of Directive 2004/35 provides:
„Tato směrnice se nevztahuje na škody na životním prostředí ani na jakoukoli bezprostřední hrozbu takových škod, které vznikly při události, za kterou spadá
‘This Directive shall not apply to environmental damage or to any imminent threat of such damage arising from an incident in respect of which liability or compensation
2008 – VĚC C-188/07 odpovědnost a náhrada škody do oblasti působnosti některé [z mezinárodních úmluv uvedených] v příloze IV, včetně jejich případných změn, platných v dotčeném členském státě.“
2008 — CASE C-188/07 falls within the scope of any of the International Conventions listed in Annex IV, including any future amendments thereof, which is in force in the Member State concerned.’
Příloha IV směrnice 2004/35 zní následovně:
Annex IV to Directive 2004/35 reads as follows:
„Mezinárodní úmluvy podle čl.
(a) the International Convention of 27 November 1992 on Civil Liability for Oil Pollution Damage;
4 odst. 2 a) Mezinárodní úmluva ze dne 27. listopadu 1992 o občanskoprávní odpovědnosti za škody způsobené ropným znečištěním; b) Mezinárodní úmluva ze dne 27. listopadu 1992 o zřízení Mezinárodního fondu pro náhradu škod způsobených ropným znečištěním;
(b) the International Convention of 27 November 1992 on the Establishment of an International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage;
Rozhodnutí 2004/246/ES
Decision 2004/246/EC
Dne 2. března 2004 Rada přijala rozhodnutí 2004/246/ES, kterým se členské státy zmocňují v zájmu Evropského společenství podepsat nebo ratifikovat Protokol z roku 2003 k Mezinárodní úmluvě o zřízení Mezinárodního fondu pro náhradu škod způsobených ropným znečištěním z roku 1992 nebo k němu přistoupit a kterým
On 2 March 2004 the Council adopted Decision 2004/246/EC authorising the Member States to sign, ratify or accede to, in the interest of the European Community, the Protocol of 2003 to the International Convention on the Establishment of an
COMMUNE DE MESQUER se Rakousko a Lucembursko zmocňují v zájmu Evropského společenství přistoupit k výchozím dokumentům (Úř. věst. L 78, s. 22; Zvl. vyd. 11/50, s. 99).
International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage, 1992, and authorising Austria and Luxembourg, in the interest of the European Community, to accede to the underlying instruments (OJ 2004 L 78, p. 22).
Čtvrtý bod odůvodnění rozhodnutí 2004/246 zní následovně:
Recital 4 in the preamble to Decision 2004/246 reads as follows:
1 a článek 4 rozhodnutí 2004/246 zní následovně:
Articles 1(1) and 4 of Decision 2004/246 read as follows:
Členské státy jsou zmocněny v zájmu Evropského společenství podepsat nebo ratifikovat Protokol z roku 2003 k Mezinárodní úmluvě o zřízení Mezinárodního fondu pro náhradu škod způsobených ropným znečištěním z roku 1992 (protokol o doplňkovém fondu) nebo k němu přistoupit, za podmínek stanovených v následujících článcích.
The Member States are hereby authorised to sign, ratify or accede to, in the interest of the European Community, the Protocol of 2003 to the International Convention on the Establishment of an International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage, 1992, (the Supplementary Fund Protocol) subject to the conditions set out in the following Articles.
Členské státy se co nejdříve zasadí o to, aby byly protokol o doplňkovém fondu a výchozí dokumenty změněny tak, aby se Společenství mohlo stát jejich smluvní stranou.“
Member States shall, at the earliest opportunity, use their best endeavours to ensure that the Supplementary Fund Protocol, and the underlying instruments, are amended in order to allow the Community to become a Contracting Party to them.’
Článek 2 zákona č. 75-633 ze dne 15. července 1975 o odstraňování odpadů a zpětném získávání materiálů (JORF ze dne 16. července 1975, s.
Article 2 of Loi no 75-633 relative à l’élimination des déchets et à la récupération des matériaux (Law No 75-633 on the disposal of waste and the recovery of materials) of 15 July 1975 (JORF, 16 July 1975, p.
7279), nyní článek L. 541-2 zákoníku životního prostředí, stanoví:
7279), now Article L. 541-2 of the Code de l’environnement (Code of the Environment), provides:
„Každý, kdo produkuje nebo má v držení odpady za podmínek, při nichž by mohlo dojít ke škodlivým účinkům na půdu, rostliny a živočichy, k poškození lokalit nebo krajiny, ke znečištění ovzduší nebo vod, ke způsobení hluku a zápachu a obecně k poškození zdraví člověka a životního prostředí, je povinen zajistit nebo nechat zajistit jejich odstranění v souladu s ustanoveními této kapitoly, a to za takových podmínek, aby se zamezilo uvedeným účinkům.
‘Any person who produces or holds waste under conditions likely to produce harmful effects on soils, flora and fauna, to damage sites or landscapes, to pollute the air or water, to cause noise and odours and, in general, to harm human health or the environment, is obliged to dispose of it or have it disposed of in accordance with the provisions of this Chapter, under the conditions required to avoid the above effects.
Odstraňování odpadů zahrnuje sběr, přepravu, skladování, třídění a zpracovávání, jež jsou nezbytné ke zpětnému získávání opětovně použitelných složek a materiálů nebo energie, jakož i k ukládání nebo vypouštění všech ostatních produktů do přírodního prostředí za takových podmínek, aby se zamezilo škodlivým účinkům uvedeným v předchozím pododstavci.“
The disposal of waste includes the operations of collection, transport, storage, sorting and treatment required for the recovery of reusable elements and materials or energy, and for the deposit or discharge into the natural environment of all other products under the conditions required to avoid the harmful effects mentioned in the previous paragraph.’
Spor v původním řízení a předběžné otázky
The dispute in the main proceedings and the reference for a preliminary ruling
Dne 12. prosince 1999 ropný tanker Erika, plující pod maltskou vlajkou a najatý společností Total International Ltd, ztroskotal zhruba 35 námořních mil jihozápadně od výběžku Penmarc’h (Finistère, Francie) a část z jeho nákladu a zásobníků unikla do moře a způsobila znečištění francouzského pobřeží Atlantického oceánu.
On 12 December 1999 the oil tanker Erika, flying the Maltese flag and chartered by Total International Ltd, sank about 35 nautical miles south-west of the Pointe de Penmarc’h (Finistère, France), spilling part of her cargo and oil from her bunkers at sea and causing pollution of the Atlantic coast of France.
Z předkládacího rozhodnutí a z vyjádření předložených Soudnímu dvoru vyplývá, že italská společnost ENEL uzavřela smlouvu se společností Total International Ltd o dodávce těžkého topného oleje, který měl sloužit jako palivo pro výrobu elektřiny.
It appears from the order for reference and the observations submitted to the Court that the Italian company ENEL concluded a contract with Total International Ltd for the delivery of heavy fuel oil intended to be used as fuel for electricity production.