natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tento výklad článku 301 ES totiž může zúžit rozsah působnosti tohoto ustanovení, a tedy i jeho užitečný účinek, neboť ustanovení se vzhledem k samotnému jeho znění týká přijímání opatření s dopady na potenciálně velmi různorodé hospodářské vztahy se třetími zeměmi, která se tudíž nemohou a priori omezit na oblasti, které spadají do jiné věcné příslušnosti Společenství, jako jsou oblast společné obchodní politiky a volného pohybu kapitálu.
That interpretation of Article 301 EC threatens to reduce the ambit and, therefore, the practical effect of that provision, for, having regard to its actual wording, the subject of that provision is the adoption of potentially very diverse measures affecting economic relations with third countries which, therefore, by necessary inference, must not be limited to spheres falling within other material powers of the Community such as those in the domain of the common commercial policy or of the free movement of capital.
Uvedený výklad ostatně není podporován ani zněním článku 301 ES, který Společenství svěřuje věcnou pravomoc, jejíž rozsah je v zásadě autonomní ve vztahu k ostatním pravomocem Společenství.
Moreover, that interpretation finds no support in the wording of Article 301 EC, which confers a material competence on the Community the scope of which is, in theory, autonomous in relation to that of other Community competences.
Zatřetí je třeba přezkoumat, zda podpůrná teze, kterou Komise dále argumentuje, podle které – kdyby sporné nařízení nemohlo být přijato pouze na základě článků 60 ES a 301 ES – nelze odůvodnit použití článku 308 ES, neboť posledně uvedené ustanovení je použitelné pouze tehdy, když žádné jiné ustanovení Smlouvy o ES neposkytuje nezbytnou pravomoc k přijetí předmětného aktu.
It is necessary to examine in the third place the alternative argument raised by the Commission that, if it was not possible for the contested regulation to be adopted on the sole legal basis of Articles 60 EC and 301 EC, recourse to Article 308 EC would not be justified, for that latter provision is, in particular, applicable only if no other provision of the EC Treaty confers the powers necessary to adopt the measure concerned.
Omezující opatření, která ukládá uvedené nařízení, přitom podle Komise jsou v pravomoci Společenství, konkrétně spadají do pravomocí Společenství v oblasti společné obchodní politiky a volného pohybu kapitálu a plateb.
The restrictive measures imposed by the contested regulation fall within the Community’s powers of action, in particular its powers in the sphere of the common commercial policy and free movement of capital.
Soud k tomuto v bodě 100 napadeného rozsudku Kadi a v bodě 136 napadeného rozsudku Yusuf a Al Barakaat uvedl, že žádné ustanovení Smlouvy o ES neupravuje přijetí opatření srovnatelných s opatřeními přijatými sporným nařízením, jejichž cílem je boj s mezinárodním terorismem, a konkrétně uložení takových hospodářských a finančních sankcí, jako je zmrazení prostředků, jednotlivcům a subjektům podezřelým z toho, že se podílejí na financování mezinárodního terorismu, kteří nemají žádný vztah ke vládnoucímu režimu třetí země, takže tato první podmínka pro použití článku 308 ES je v projednávané věci splněna.
In this connection, the Court of First Instance held, in paragraphs 100 of Kadi and 136 of Yusuf and Al Barakaat, that no specific provision of the EC Treaty provides for the adoption of measures of the kind laid down in the contested regulation relating to the campaign against international terrorism and, more particularly, to the imposition of economic and financial sanctions, such as the freezing of funds, in respect of individuals and entities suspected of contributing to the funding of international terrorism, where no connection whatsoever has been established with the governing regime of a third State, with the result that the first condition for the applicability of Article 301 EC was satisfied in the case in point.
Tento závěr je třeba potvrdit.
That conclusion must be upheld.
Podle ustálené judikatury Soudního dvora se musí volba právního základu aktu Společenství zakládat na objektivních skutečnostech, které mohou být předmětem soudní kontroly, mezi které patří zejména cíl a obsah aktu (viz zejména rozsudek ze dne 23. října 2007, Komise v. Rada, C-440/05, Sb. rozh. s. I-9097, bod 61 a citovaná judikatura).
According to the Court’s settled caselaw, the choice of legal basis for a Community measure must rest on objective factors which are amenable to judicial review, including, in particular, the aim and the content of the measure (see, inter alia, Case C-440/05 Commission v Council [2007] ECR I-9097, paragraph 61 and the caselaw there cited).
Akt Společenství přitom nejprve patří do pravomoci v oblasti společné obchodní politiky upravené v článku 133 ES pouze v případě, že se týká konkrétně mezinárodního obchodu, poněvadž jeho účelem je především podpora, usnadnění nebo úprava obchodu a má přímé a bezprostřední účinky na obchod s dotčenými výrobky (viz zejména rozsudek ze dne 12. května 2005, Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia a ERSA, C-347/03, Sb. rozh. s. I-3785, bod 75 a citovaná judikatura).
A Community measure falls within the competence in the field of the common commercial policy provided for in Article 133 EC only if it relates specifically to international trade in that it is essentially intended to promote, facilitate or govern trade and has direct and immediate effects on trade in the products concerned (see, inter alia, Case C-347/03 Regione autonoma Friuli­Venezia Giulia and ERSA [2005] ECR I-3785, paragraph 75 and the caselaw there cited).
Pokud jde o základní cíl a předmět sporného nařízení, jak byly vyloženy v bodě 169 tohoto rozsudku, smyslem tohoto nařízení je boj proti mezinárodnímu terorismu, a k tomuto účelu upravuje přijetí souboru omezujících opatření hospodářské a finanční povahy, jako jsou zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, vůči jednotlivcům a subjektům, kteří jsou podezřelí z podpory či financování mezinárodního terorismu.
With regard to its essential purpose and object, as explained in paragraph 169 above, the contested regulation is intended to combat international terrorism and it provides to that end a series of restrictive measures of an economic and financial kind, such as freezing the economic funds and resources of persons or entities suspected of contributing to the funding of international terrorism.
Vzhledem k tomuto cíli a předmětu nelze mít za to, že se uvedené nařízení vztahuje konkrétně na mezinárodní obchod v tom smyslu, že by bylo určeno především k podpoře, usnadnění nebo úpravě obchodu.
Having regard to that purpose and object, it cannot be considered that the regulation relates specifically to international trade in that it is essentially intended to promote, facilitate or govern trade.
I když uvedené nařízení sice může mít účinky na mezinárodní obchod, jeho cílem zjevně nejsou přímé či bezprostřední účinky této povahy.
Furthermore, although that regulation may indeed produce effects on international trade, it is plainly not its purpose to give rise to direct and immediate effects of that nature.
Sporné opatření se proto nemohlo zakládat na pravomoci Společenství v oblasti společné obchodní politiky.
The contested regulation could not, therefore, be based on the powers of the Community in the sphere of the common commercial policy.
Komise dále zastává názor, že sporné nařízení spadá do rozsahu působnosti ustanovení Smlouvy o ES, kterými se řídí volný pohyb kapitálu, neboť zakazuje převod hospodářských zdrojů ve prospěch jednotlivců ve třetích zemích.
On the other hand, according to the Commission, in so far as the contested regulation prohibits the transfer of economic resources to individuals in third countries, it
2008 – SPOJENÉ VĚCI C-402/05 P a C-415/05 P
2008 — JOINED CASES C-402/05 P AND C-415/05 P falls within the ambit of the provisions of the EC Treaty on free movement of capital and payments.
Toto tvrzení musí být rovněž odmítnuto.
That assertion too must be rejected.
57 odst. 2 ES, je třeba uvést, že omezující opatření, která ukládá sporné nařízení, nepatří ani do jedné z kategorií opatření, které vyjmenovává toto ustanovení.
With regard, first of all, to Article 57(2) EC, the restrictive measures imposed by the contested regulation do not fall within one of the categories of measures listed in that provision.
60 odst. 1 ES, sporné nařízení se nemůže opírat ani o toto ustanovení, neboť jeho rozsah působnosti je vymezen rozsahem působnosti článku 301 ES.
Nor can Article 60(1) EC furnish the basis for the contested regulation, for its ambit is determined by that of Article 301 EC.
Jak přitom již bylo uvedeno v bodě 167 tohoto rozsudku, uvedené ustanovení se nevztahuje na taková omezující opatření, jako jsou předmětná opatření, která se vyznačují tím, že nemají žádnou spojitost s vládnoucím režimem třetí země.
As has earlier been held in paragraph 167 above, that latter provision is not concerned with the adoption of restrictive measures such as those at issue, which are notable for the absence of any link to the governing regime of a third country.
60 odst. 2 ES, je třeba uvést, že toto ustanovení neposkytuje Společenství pro tento účel žádnou pravomoc, neboť se omezuje na to, že členským státům umožňuje z určitých výjimečných důvodů přijmout jednostranná opatření v oblasti pohybu kapitálu a plateb s tou výhradou, že Rada má pravomoc uložit členskému státu povinnost takováto opatření změnit nebo zrušit.
As regards, finally, Article 60(2) EC, this provision does not include any Community competence to that end, given that it does no more than enable the Member States to take, on certain exceptional grounds, unilateral measures against a third country with regard to capital movements and payments, subject to the power of the Council to require a Member State to amend or abolish such measures.
Začtvrté je třeba přezkoumat výtky, které Y. A. Kadi v rámci druhé a třetí části svého prvního důvodu směřuje proti bodům 122 až 135 napadeného rozsudku Kadi a které Al Barakaat směřuje proti bodům 158 až 170 napadeného rozsudku Yusuf a Al Barakaat, a taktéž kritiku Komise zaměřenou na tyto body napadených rozsudků.
In the fourth place it is appropriate to examine the claims directed by Mr Kadi, in the second and third parts of his first ground of appeal, against paragraphs 122 to 135 of Kadi, by Al Barakaat against paragraphs 158 to 170 of Yusuf and Al Barakaat, and the Commission’s criticisms of those same paragraphs of the judgments under appeal.
V těchto bodech Soud dospěl k závěru, že sporné nařízení mohlo být přijato na základě souboru článků 60 ES, 301 ES a 308 ES s odůvodněním, že díky překlenutí, které bylo zvlášť vytvořeno mezi akcemi Společenství zavádějícími hospodářské sankce na základě článků 60 ES a 301 ES, na jedné straně, a cíli Smlouvy o EU v oblasti vnějších vztahů na straně druhé, je přípustné použít článek 308 ES ve zvláštním kontextu vymezeném prvními dvěma články k dosažení takovýchto cílů, v daném případě cíle SZBP, který sleduje sporné nařízení, tj. boj proti mezinárodnímu terorismu a jeho financování.
In those paragraphs, the Court of First Instance ruled that it was possible for the contested regulation to be adopted on the joint basis of Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC, on the ground that, by reason of the bridge explicitly established between Community actions imposing economic sanctions under Articles 60 EC and 301 EC, on the one hand, and the objectives of the EU Treaty in the sphere of external relations, on the other, recourse to Article 308 EC in the particular context envisaged by the two former articles is justified in order to attain such objectives, in this instance the objective of the CFSP pursued by the contested regulation, that is to say, the campaign against international terrorism and its funding.
Je třeba konstatovat, že v tomto ohledu jsou napadené rozsudky stiženy vadou spočívající v nesprávném právním posouzení.
In this regard it must be held that the judgments under appeal are indeed vitiated by an error of law.
I když je závěr Soudu o tom, že bylo vytvořeno překlenutí mezi akcemi Společenství zavádějícími hospodářské sankce na základě článků 60 ES a 301 ES a cíli Smlouvy o EU v oblasti vnějších vztahů, mezi něž patří i SZBP, správný, znění ustanovení Smlouvy o ES ani její struktura neposkytují oporu pro koncepci, podle které se toto překlenutí vztahuje i na další ustanovení Smlouvy o ES, zejména na článek 308 ES.
In point of fact, while it is correct to consider, as did the Court of First Instance, that a bridge has been constructed between the actions of the Community involving economic measures under Articles 60 EC and 301 EC and the objectives of the EU Treaty in the sphere of external relations, including the CFSP, neither the wording of the provisions of the EC Treaty nor the structure of the latter provides any foundation for the view that that bridge extends to other provisions of the EC Treaty, in particular to Article 308 EC.
Co se týče konkrétně článku 308 ES, pokud by byl potvrzen názor Soudu, umožnilo by toto ustanovení ve zvláštním kontextu článků 60 ES a 301 ES přijímání aktů Spole-
With specific regard to Article 308 EC, if the position of the Court of First Instance were to be accepted, that provision would allow, in the special context of Articles 60 EC and 301 EC, the adoption of Community measures concerning not one of the
2008 – SPOJENÉ VĚCI C-402/05 P a C-415/05 P čenství, které sledují nikoli některý z cílů Společenství, ale cíle, které jsou vytyčeny Smlouvou o EU v oblasti vnějších vztahů, mezi něž patří i SZBP.
2008 — JOINED CASES C-402/05 P AND C-415/05 P objectives of the Community but one of the objectives under the EU Treaty in the sphere of external relations, including the CFSP.
Nelze však než konstatovat, že takováto koncepce naráží na samotné znění článku 308 ES.
The inevitable conclusion is that such a view runs counter to the very wording of Article 308 EC.
Pro použití tohoto ustanovení se totiž vyžaduje, aby se plánovaná činnost jednak týkala „společného trhu“, a jednak aby usilovala o dosažení „některého z cílů Společenství“.
Recourse to that provision demands that the action envisaged should, on the one hand, relate to the ‘operation of the common market’ and, on the other, be intended to attain ‘one of the objectives of the Community’.
Posledně uvedený pojem vzhledem k jeho jasné a přesné formulaci tedy nelze v žádném případě chápat tak, že zahrnuje cíle SZBP.
That latter concept, having regard to its clear and precise wording, cannot on any view be regarded as including the objectives of the CFSP.
Koexistence Unie a Společenství coby spojených, ale přesto odlišných právních řádů, jakož i ústavní architektura sestávající z pilířů, které úmyslně zvolili tvůrci současných platných smluv, na což Soud správně poukázal v bodě 120 napadeného rozsudku Kadi a v bodě 156 napadeného rozsudku Yusufa Al Barakaat, jsou navíc argumenty institucionální povahy, které hovoří proti rozšíření uvedené spojnice i na jiné články Smlouvy o ES, než se kterými výslovně vytváří vztah.
Furthermore, the coexistence of the Union and the Community as integrated but separate legal orders, and the constitutional architecture of the pillars, as intended by the framers of the Treaties now in force, referred to by the Court of First Instance in paragraphs 120 of Kadi and 156 of Yusuf and Al Barakaat, constitute considerations of an institutional kind militating against any extension of the bridge to articles of the EC Treaty other than those with which it explicitly creates a link.
Dále vzhledem k tomu, že článek 308 ES je nedílnou součástí institucionálního řádu založeného na zásadě svěřených pravomocí, nemůže představovat základ pro rozšíření oblasti pravomocí Společenství nad obecný rámec vyplývající z ustanovení uvedené Smlouvy jako celku a především z těch ustanovení, která vymezují poslání a činnosti Společenství (výše citovaný posudek 2/94, bod 30).
In addition, Article 308 EC, being an integral part of an institutional system based on the principle of conferred powers, cannot serve as a basis for widening the scope of Community powers beyond the general framework created by the provisions of the EC Treaty as a whole and, in particular, by those defining the tasks and the activities of the Community (Opinion 2/94, paragraph 30).
Stejně tak článek 3 EU, na který Soud odkazuje v bodech 126 až 128 napadeného rozsudku Kadi a v bodech 162 až 164 napadeného rozsudku Yusuf a Al Barakaat, konkrétně jeho druhý pododstavec, nemůže sloužit jako základ rozšíření pravomocí Společenství nad rámec cílů Společenství.
Likewise, Article 3 EU, referred to by the Court of First Instance in paragraphs 126 to 128 of Kadi and 162 to 164 of Yusuf and Al Barakaat, in particular its second paragraph, cannot supply a base for any widening of Community powers beyond the objects of the Community.
Dopad tohoto nesprávného právního posouzení na platnost napadených rozsudků bude zkoumán níže po posouzení ostatních výtek vznesených vůči úvahám obsaženým v těchto rozsudcích týkajícím se možnosti zahrnout článek 308 ES do právního základu sporného nařízení ve spojení s články 60 ES a 301 ES.
The effect of that error in law on the validity of the judgments under appeal will be considered later, after the evaluation of the other claims raised against the explanations given in those judgments concerning the possibility of including Article 308 EC in the legal basis of the contested regulation jointly with Articles 60 EC and 301 EC.
Tyto ostatní výtky lze zařadit do dvou kategorií.
Those other claims may be divided into two categories.
První kategorie zahrnuje zejména první část prvního důvodu kasačního opravného prostředku Y. A. Kadiho, ve které navrhovatel vytýká Soudu, že se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že připustil, aby článek 308 ES doplnil právní základ sporného nařízení tvořený články 60 ES a 301 ES.
The first category includes, in particular, the first part of Mr Kadi’s first ground of appeal, in which he argues that the Court of First Instance erred in law when it accepted that it was possible for Article 308 EC to supplement the legal basis of the contested regulation formed by Articles 60 EC and 301 EC.
Tato dvě ustanovení podle něj nemohou být právním základem sporného nařízení, a to ani částečným, neboť podle výkladu samotného Soudu opatření, která se vztahují na osoby nebo subjekty, které nemají žádnou vazbu na vládnoucí režim třetí země, které jsou jedinými adresáty sporného nařízení, nespadají do rozsahu působnosti uvedených článků.
In his submission, those two latter articles cannot form the legal basis, even in part, of the contested regulation because, according to the interpretation given by the Court of First Instance itself, measures directed against persons or entities in no way linked to the governing regime of a third country — the only persons to whom the contested regulation is addressed — do not fall within the ambit of those articles.
Tato kritika může být vztažena ke kritice vyjádřené Komisí, podle níž by v případě, že bude připuštěno, že je možné použít článek 308 ES, by měl být tento článek považován za jediný právní základ, a nikoli za právní základ ve spojení s články 60 ES a 301 ES.
That criticism may be compared with that made by the Commission, to the effect that, if it were to be held that recourse to Article 308 EC could be allowed, it would have to be as the sole legal basis, and not jointly with Articles 60 EC and 301 EC.
Do druhé kategorie patří kritika Komise namířená proti rozhodnutí Soudu v bodech 116 a 121 napadeného rozsudku Kadi a v bodech 152 a 157 napadeného rozsudku Yusuf a Al Barakaat, podle něhož nelze pro účely použití článku 308 ES propojit cíl sporného nařízení – tj. podle Soudu boj proti mezinárodnímu terorismu a konkrétně uvalení hospodářských a finančních sankcí, jako je zmrazení prostředků, na jednotlivce a subjekty podezřelé z podpory a financování mezinárodního terorismu – s některým z cílů, které vytyčuje Smlouva o ES Společenství.
The second category includes the Commission’s criticisms of the Court of First Instance’s decision, in paragraphs 116 and 121 of Kadi and 152 and 157 of Yusuf and Al Barakaat, that, for the purposes of the application of Article 308 EC, the objective of the contested regulation, namely, according to the Court of First Instance, the fight against international terrorism, and more particularly the imposition of economic and financial sanctions, such as the freezing of funds, in respect of individuals and entities suspected of contributing to the funding of terrorism, cannot be made to refer to one of the objects which the EC Treaty entrusts to the Community.
Komise v tomto ohledu tvrdí, že prováděcí opatření, která sporné nařízení ukládá v oblasti hospodářských a finančních sankcí, patří svou povahou do materie Společenství, a sice jednak do oblasti společné obchodní politiky, a jednak do oblasti volného pohybu kapitálu.
The Commission maintains in this respect that the implementing measures imposed by the contested regulation in the area of economic and financial sanctions fall, by their very nature, within the scope of the objects of the Community, that is to say, first, the common commercial policy and, second, the free movement of capital.
Pokud jde o první kategorii výše uvedených výtek, je třeba připomenout, že cílem článku 308 ES je nahradit nedostatek pravomocí svěřených výslovně nebo implicitně orgánům Společenství zvláštními ustanoveními Smlouvy, v rozsahu, v němž se takové pravomoci jeví nezbytné k tomu, aby Společenství mohlo vykonávat svou činnost za účelem dosažení některého z cílů stanovených Smlouvou (výše citovaný posudek 2/94, bod 29).
With regard to that first category of claims, it is to be borne in mind that Article 308 EC is designed to fill the gap where no specific provisions of the Treaty confer on the Community institutions express or implied powers to act, if such powers appear none the less to be necessary to enable the Community to carry out its functions with a view to attaining one of the objectives laid down by the Treaty (Opinion 2/94, paragraph 29).
Soud správně rozhodl, že článek 308 ES mohl být spolu s články 60 ES a 301 ES zahrnut do právního základu sporného nařízení.
The Court of First Instance correctly held that Article 308 EC could be included in the legal basis of the contested regulation, jointly with Articles 60 EC and 301 EC.
Toto nařízení totiž v rozsahu, v němž ukládá omezující opatření hospodářské a finanční povahy, zjevně spadá do rozsahu věcné působnosti článků 60 ES a 301 ES.
The contested regulation, inasmuch as it imposes restrictive measures of an economic and financial nature, plainly falls within the ambit ratione materiae of Articles 60 EC and 301 EC.
V tomto rozsahu bylo tedy zahrnutí těchto článků do právního základu sporného nařízení odůvodněné.
To that extent, the inclusion of those articles in the legal basis of the contested regulation was therefore justified.
Vzhledem k tomu, že články 60 ES a 301 ES neupravují explicitní či implicitní pravomoci, které by umožňovaly přijmout takováto opatření vůči adresátům, kteří nemají žádnou vazbu na vládnoucí režim třetí země, jako jsou adresáti uvedení ve sporném nařízení, mohl být tento nedostatek pravomoci, způsobený omezeními rozsahu osobní působnosti uvedených ustanovení, kompenzován použitím článku 308 ES coby právního základu uvedeného nařízení vedle těchto prvních dvou článků, které jsou základem uvedeného aktu z hlediska jeho věcného dosahu, za předpokladu, že byly splněny všechny ostatní podmínky použitelnosti článku 308 ES.
Since Articles 60 EC and 301 EC do not, however, provide for any express or implied powers of action to impose such measures on addressees in no way linked to the governing regime of a third country such as those to whom the contested regulation applies, that lack of power, attributable to the limited ambit ratione materiae of those provisions, could be made good by having recourse to Article 308 EC as a legal basis for that regulation in addition to the first two provisions providing a foundation for that measure from the point of view of its material scope, provided, however, that the other conditions to which the applicability of Article 308 EC is subject had been satisfied.