natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Komise tvrdí, že článek 27 směrnice 2004/38 se použije za takových okolností, jaké jsou dotčeny v řízení před vnitrostátním soudem, kdy vnitrostátní orgány mají v úmyslu omezit svobodu pohybu některého z jejich státních příslušníků s cílem zamezit této osobě vrátit se po určité období do členského státu, ze kterého byla navrácena z důvodu jejího neoprávněného pobytu.
The Commission maintains that Article 27 of Directive 2004/38 applies in circumstances such as those prevailing in the proceedings before the referring court, where the national authorities are seeking to limit the freedom of movement of one of their nationals in order to prevent that person from returning for a certain period of time to the Member State from which he was repatriated due to his irregular residence.
V souladu s články 27 až 31 směrnice 2004/38 a obecnou strukturou uvedené směrnice navíc opatření omezující právo občana na volný pohyb může být přijato pouze takovým členským státem, jehož veřejný pořádek nebo veřejná bezpečnost jsou přímo ohroženy.
Moreover, in accordance with Articles 27 to 31 of Direct ive 2004/38 and the general scheme of that directive, a measure restricting a citizen’s right to freedom of movement may only be adopted by the Member State whose public order or public security is directly threatened.
Komise má tedy za to, že v souladu s článkem 18 ES a ustanoveními kapitoly VI směrnice 2004/38 nemůže členský stát přijmout rozhodnutí o omezení svobody pohybu občana Unie pouze na základě žádosti jiného členského státu, z něhož byl takový občan vyhoštěn, pokud členský stát přijímající takové rozhodnutí neprokáže, že chování dotčené osoby představuje ohrožení veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti v souladu s článkem 27 uvedené směrnice.
The Commission therefore considers that in accordance with Article 18 EC and the provisions of Chapter VI of Directive 2004/38, a decision to restrict the freedom of movement of a citizen of the Union may not be adopted by a Member State on foot of a simple request from another Member State from which that citizen was expelled unless the Member State adopting such a decision establishes that the behaviour of the person concerned constitutes a threat to public order or public secur- ity as defined in Article 27 of that directive.
Komise má za to, že okamžikem přistoupení Rumunska k EU dne 1. ledna 2007 se G. Jipa stal občanem Unie a od uvedeného dne má podle článku 18 ES právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států s výhradou omezení a podmínek stanovených ve Smlouvě o ES a směrnici 2004/38.
The Commission considers that since Romania’s accession to the EU on 1 January 2007, Mr Jipa is a citizen of the Union and has the right from that date pursuant to Article 18 EC to move and reside freely within the territory of the Member States, subject to the limitations and conditions laid down in the EC Treaty and Directive 2004/38.
Právo občana Unie opustit území členského státu a odebrat se do jiného členského státu je dále rozvedeno v článku 4 směrnice 2004/38.
The right of a citizen of the Union to leave the territory of a Member State and to travel to another Member State is further elaborated in Article 4 of Directive 2004/38.
Komise tvrdí, že kapitola VI směrnice 2004/38, která upravuje omezení práva vstupu a práva pobytu z důvodů veřejného
The Commission maintains that despite the wording of the title to Chapter VI of Directive 2004/38, that chapter, which refers
Komise rovněž tvrdí, že odkaz na „neoprávněný pobyt“ G. Jipy uvedený v předkládacím rozhodnutí vnitrostátního soudu je velmi neurčitý.
The Commission also maintains that the reference to Mr Jipa’s ‘illegal residence’ in the order for reference from the national court is extremely vague.
Nelze tedy určit, zda jeho „neoprávněný pobyt“ spadá pod pojmy „veřejný pořádek“, „veřejná bezpečnost“ nebo „veřejné zdraví“, jak jsou stanoveny ve směrnici 2004/38. Komise má tedy
It therefore cannot be established whether his ‘illegal residence’ falls within the concepts of public order, public security or public health as laid down in Directive 2004/38.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA J. MAZÁKA – VĚC C-33/07 za to, že členský stát nemůže omezit svobodu pohybu občana Unie podle článku 27 směrnice 2004/38, pokud takové omezení zakládá výlučně na zjištění jiného členského státu, že dotčená osoba se nacházela v situaci neoprávněného pobytu na území posledně jmenovaného státu.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-33/07 considers that a Member State may not limit the freedom of movement of a citizen of the Union pursuant to Article 27 of Direct- ive 2004/38 where it bases that limitation exclusively on a finding by another Member State that the person concerned was in an illegal situation while residing on the latter’s territory.
právních předpisů lze uložit omezení svobody pohybu rumunských občanů v zahraničí, pokud dotčená osoba byla navrácena do Rumunska na základě readmisní dohody nebo pokud by její přítomnost na území jiného státu než Rumunska mohla vážně poškodit zájmy Rumunska nebo dvoustranné vztahy mezi Rumunskem a tímto státem.
that in accordance with the national legislation in question, limitations may be imposed on the freedom of movement abroad of a Romanian citizen where that person has been repatriated to Romania on foot of a readmission agreement or where their presence in the territory of a State other than Romania could seriously harm the interests of Romania or bilateral relations between Romania and that State.
A – Článek 18 odst. 1 ES a článek 4 směr­nice 2004/38
A — Article 18(1) EC and Article 4 of Directive 2004/38
Podle ustálené judikatury Soudního dvora je status občana Unie předurčen být základním statusem státních příslušníků členských států 8.
It is settled caselaw of the Court that Union citizenship is destined to be the fundamental status of nationals of the Member States.
Po přistoupení Rumunska k Evropské unii dne 1. ledna 2007 má G. Jipa status občana Unie podle čl. 17 odst.
8Following Romania’s accession to the European Union on 1 January 2007, Mr Jipa enjoys the status of citizen of the Union pursuant to Article 17(1) EC and may therefore, from that date, rely on the rights conferred by that status, including against his Member State of origin. 9
Podstatou první otázky a první části druhé otázky vnitrostátního soudu je, zda článek 18 ES brání takovým opatřením, jako jsou články 38 a 39 zákona č. 248/2005, které umožňují za určitých okolností uložit omezení výkonu práva na volný pohyb rumunských občanů v zahraničí po dobu až tří let.
By its first question and the first part of its second question, the national court seeks essentially clarification on whether Article 18 EC precludes measures such as Articles 38 and 39 of Law 248/2005 which provide for the placing of limitations, in certain circumstances, on the exercise of the right of freedom of movement abroad of Romanian citizens for up to three years.
Mám za to, že právo svobodně se pohybovat na území členských států podle
10In my view, the right to move freely within the
Podle předkládacího rozhodnutí se ministerstvo domáhá toho, aby předkládající soud omezil volný pohyb G. Jipy, pokud jde o Belgii, tedy členský stát, z něhož byl dne 27. listopadu 2006 navrácen, na dobu až tří let.
In accordance with the order for reference, the Ministry sought an order from the referring court limiting Mr Jipa’s movement to Belgium, the Member State from which he was repatriated on 27 November 2006, for a period of up to three years.
Z předkládacího rozhodnutí navíc vyplývá, že podle dotčených vnitrostátních
Moreover, it would appear from the order for reference
JIPA však třeba poznamenat, že rumunská vláda naznačila, že okolnosti „neoprávněného pobytu“ G. Jipy v Belgii nemají trestněprávní povahu.
Romanian Government indicated that the circumstances surrounding Mr Jipa’s ‘illegal residence’ in Belgium are not a matter of criminal law.
18 odst. 1 ES, opustit území členského státu, včetně svého členského státu původu, a vstoupit na území jiného členského státu.
Citizens of the Union thus have the right, which they derive directly from Article 18(1) EC, to leave the territory of a Member State, including their Member State of origin, to enter the territory of another Member State.
Ačkoli není účelem občanství Unie zavedeného článkem 17 ES rozšířit věcnou působnost Smlouvy na vnitrostátní situace, které nemají souvislost s právem Společenství 11, je třeba mít na paměti, jak uvádějí rumunská a řecká vláda, že situace G. Jipy, který nevyužil práva na volný pohyb, nemůže být v důsledku této pouhé skutečnosti postavena na roveň čistě vnitrostátní situaci 12.
Moreover, while citizenship of the Union, established by Article 17 EC, is not intended to extend the scope ratione materiae of the Treaty to internal national situations which have no link with Community law, 11 it must be observed, as was submitted by the Romanian and Greek Governments, that the fact that Mr Jipa has not made use of his right of freedom of movement cannot, for that reason alone, assimilate his situation to a purely internal situation. 12
Vzhledem k tomu, zaprvé, že ode dne 1. ledna 2007 G. Jipa požívá základního statusu občana Unie, zadruhé, že ministerstvo se v občanskoprávním řízení domáhá toho, aby předkládající soud omezil právo G. Jipy odebrat se do jiného členského státu, a zatřetí, že kromě omezených informací poskytnutých předkládajícím soudem, pokud jde o navrácení G. Jipy z Belgie na základě readmisní dohody a jeho „neoprávněného pobytu“ v Belgii, mám za to, že neexistují důvody, na jejichž základě by Soudní dvůr mohl dojít k závěru, že omezení, jež mohou být uložena G. Jipovi předkládajícím soudem, pokud jde o vstup do Belgie, mimo jiné podle článků 38 a 39 zákona č. 248/2005, se týkají čistě vnitrostátní situace.
Given the fact firstly, that Mr Jipa from the 1 January 2007 enjoys the fundamental status of citizen of the Union, secondly, that the Ministry is seeking an order from the referring court in civil proceedings limiting Mr Jipa’s right to travel to another Member State and thirdly, that aside from the limited information provided by the referring court in relation to Mr Jipa’s repatriation from Belgium on foot of the Readmission Agreement and his ‘illegal residence’ in Belgium, I consider that there are no grounds on which the Court could consider that the limitations which may be imposed on Mr Jipa by the referring court on travelling to Belgium pursuant, inter alia, to Articles 38 and 39 of Law 248/2005 relate to a purely internal situation.
Podle mého názoru tedy projednávaná věc má přímou souvislost s právem Společenství.
I therefore consider that the present case has a direct link with Community law.
Z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že řízení před vnitrostátním soudem bylo zahájeno po navrácení G. Jipy do Rumunska z Belgie podle readmisní dohody z důvodu jeho „neoprávněného pobytu“ v Belgii.
It would appear from the order for reference that the proceedings before the national court arose following Mr Jipa’s repatriation to Romania from Belgium, pursuant to the Readmission Agreement, due to his ‘illegal residence’ in Belgium.
Předkládající soud sám v předkládacím rozhodnutí uvádí, že ministerstvo neupřesnilo, co se rozumí „neoprávněným pobytem“ G. Jipy. Je
The referring court itself pointed out, in its order for reference, that the Ministry has not clarified what is meant by the Mr Jipa’s ‘illegal residence’. It should be noted however that the
11 — Rozsudek ze dne 5. června 1997, Uecker a Jacquet (C-64/96 a C-65/96, Recueil, s. I-3171, bod 23).
11 — Joined Cases C-64/96 and C-65/96 Uecker and Jacquet [1997] ECR I-3171, paragraph 23.
12 — Viz v tomto ohledu rozsudek ze dne 19. října 2004, Zhu a Chen (C-200/02, Sb. rozh. s. I-9925, bod 19).
12 — See in that respect, Case C-200/02 Zhu and Chen [2004] ECR I-9925, paragraph 19.
Mám za to, že omezení, která může předkládající soud uložit G. Jipovi, pokud jde o opuštění jeho členského státu původu za účelem vstupu na území jiného členského státu, představují překážku práva volného pohybu podle čl.
In my view, the limitations which may be imposed by the referring court on Mr Jipa from leaving his Member State of origin in order to enter the territory of another Member State constitute an obstacle to the right of freedom of movement provided by Article 18(1) EC.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA J. MAZÁKA – VĚC C-33/07 opustit území členského státu a odebrat se do jiného členského státu.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-33/07
zakázat svým státním příslušníkům opustit své území a vstoupit na území jiného členského státu 13.
rendered meaningless if the Member State of origin could, without valid justification, prohibit its own nationals from leaving its territory to enter the territory of another Member State. 13
Vnitrostátní předpisy dotčené v tomto řízení je třeba podle mého názoru rovněž posuzovat ve světle článku 4 směrnice 2004/38 14, který upravuje právo občanů Unie
The national rules in question in the present proceedings must, in my view, also be assessed in the light of Article 4 of Di -rective 2004/38 14which regulates the right of Union citizens to leave the territory of a
4 odst. 1 směrnice 2004/38 velmi širokou oblast působnosti, neboť přiznává občanům Unie s platným průkazem totožnosti nebo cestovním pasem právo opustit území všech členských států, včetně jejich členského státu původu 15, a odebrat se do jiného členského státu.
In my view, Article 4(1) of Directive 2004/38 is very broad in its scope as it grants citizens of the Union who are in possession of a valid identity card or passport the right to leave the territory of all Member States, including their Member State of origin 15to travel to another Member State.
13 — Viz obdobně rozsudek ze dne 29. dubna 2004, Pusa (C-224/02, Recueil, s. I-5763, bod 20).
13 — See by analogy, Case C-224/02 Pusa [2004] ECR I-5763, paragraph 20.
Stejné úvahy se musejí uplatnit ohledně článku [39] Smlouvy ve vztahu k pravidlům, která jsou na překážku volnému pohybu státních příslušníků členského státu, který si přeje vykonávat zaměstnání v jiném členském státě“ (viz bod 97).
The same considerations apply, in relation to Article [39] of the Treaty, with regard to rules which impede the freedom of movement of nationals of one Member State wishing to engage in gainful employment in another Member State’ (see paragraph 97).
18 odst. 1 ES a článek 4 směrnice 2004/38 brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jaké jsou dotčeny v projednávané věci, které stanoví omezení
I therefore consider that in the absence of valid justification, Article 18(1) EC and Article 4 of Directive 2004/38 preclude national legislation such as that at issue in the present proceedings which provides
4 vstoupil v platnost dne 2. května 1968 a byl podepsán všemi členskými státy, s výjimkou Řecké republiky.
Protocol IV entered into force on 2 May 1968 and has been signed by all the Member States, save the Hellenic Republic.
14 — Od okamžiku přistoupení k EU dne 1. ledna 2007 je Rumunsko vázáno ustanoveními Smlouvy o ES týkajícími se práv občanů Unie a právními předpisy a judikaturou s nimi souvisejícími, nestanoví-li přechodná ustanovení přijatá v tomto ohledu jinak.
14 — With its accession to the EU on 1 January 2007, Romania is bound by the provisions of the EC Treaty on the rights of citizens of the Union and the legislative provisions and caselaw thereon, subject to the transitional arrangements adopted on the matter.
Z článku 20 a přílohy VII Protokolu o podmínkách a pravidlech přijetí Bulharské republiky a Rumunska do Evropské unie (Úř. věst. 2005, L 157, s.
It would appear from Article 20 of and Annex VII to the Protocol concerning the conditions and arrangements for admission of the Republic of Bulgaria and Romania to the European Union (OJ 2005 L 157 p.
29) vyplývá, že ode dne svého přistoupení k EU je Rumunsko vázáno ustanoveními směrnice 2004/38, pokud se tato ustanovení mimo jiné netýkají přístupu rumunských státních příslušníků na pracovní trh členských států.
29), that Romania is bound from the date of its accession to the EU by the provisions of Directive 2004/38 save where those provisions concern, inter alia, access to the labour markets of Member States by Romanian nationals.
Vzhledem k tomu, že práva G. Jipy jako pracovníka nejsou v řízení před vnitrostátním soudem dotčena, výše uvedená přechodná ustanovení týkající se nařízení č. 1612/68 nejsou v projednávané věci relevantní.
As Mr Jipa’s rights as a worker are not in question before the referring court, the abovementioned transitional arrangements concerning Regulation No 1612/68 are not relevant in the context of the present case.
Článek 4 směrnice 2004/38, který se týká práv občanů Unie obecně, a nikoli jen občanů Unie, kteří jsou pracovníci, není výše uvedenými přechodnými ustanoveními dotčen a je použitelný v plném rozsahu na rumunské státní příslušníky ode dne 1. ledna 2007.
Article 4 of Directive 2004/38, which concerns the rights of citizens of the Union in general, rather than citizens of the Union who are workers, is unaffected by the abovementioned transitional arrangements and applies in full to Romanian nationals from 1 January 2007.
Ačkoli název kapitoly VI směrnice 2004/38 nezmiňuje výslovně právo opustit území členského státu a mnohá ustanovení uvedené práva občanů Unie opustit jejich členský stát původu a odebrat se do jiného členského státu.
JIPA for restrictions to be placed on the right of Union citizens to leave their Member State of origin in order to travel to another Member State.
B – Článek 27 směrnice 2004/38/ES kapitoly skutečně upravují otázky související s právem na vstup 16 a právem pobytu 17, ze znění čl.
B — Article 27 of Directive 2004/38 restrict the right of Union citizens to move and reside freely within the territory of the Member States.
27 odst. 1 a bodu 22 odůvodnění uvedené směrnice vyplývá, že kapitola VI směrnice upravuje omezení „svobody pohybu občanů Unie“, což je otázka, která nepochybně souvisí jednak s právem opustit území členského státu a odebrat se do jiného členského státu, a jednak s právem vstoupit do jiného členského státu.
While the title to Chapter VI of Directive 2004/38 does not specifically refer to the right to leave, and indeed many of the provisions of that chapter address questions relating to the right of entry 16and the right of residence, 17it is clear from the wording of Article 27(1) and the 22nd recital in the preamble to that directive that Chapter VI thereof regulates restrictions on the ‘freedom of movement of Union citizens’, a matter which undoubtedly relates to both the right to leave the territory of a Member State to travel to another Member State and the right to enter another Member State.
Podstatou druhé části druhé otázky a první části třetí otázky vnitrostátního soudu je, zda „neoprávněný pobyt“ rumunského státního příslušníka, který byl navrácen na základě readmisní dohody, v jiném členském státě Unie spadá pod pojmy „veřejný pořádek“ nebo „veřejná bezpečnost“ stanovené v článku 27 směrnice 2004/38 tak, že Rumunsko může uložit omezení svobody pohybu takové osoby na území jiného členského státu.
By the second part of its second question and the first part of its third question, the national court seeks essentially clarification on whether the ‘illegal residence’ of a Romanian national in another Member State of the Union who was repatriated on foot of the Readmission Agreement, falls within the terms ‘public policy’ or ‘public security’ provided for in Article 27 of Direct ive 2004/38 so that a restriction may be imposed by Romania on that person’s freedom of movement within the territory of another Member State.
27 odst. 2 směrnice 2004/38, který opakuje většinu ustanovení článku 3 směrnice Rady 64/221/EHS ze dne 25. února 1964 o koordinaci zvláštních opatření týkajících se pohybu a pobytu cizích státních příslušníků, která byla přijata z důvodů veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví 18, nutné vykládat, mimo jiné s ohledem na judikaturu Soudního dvora týkající se článku 3 směrnice 64/221.
In my view, Article 27(2) of Direct- ive 2004/38, which reproduces much of the contents of Article 3 of Council Direct - ive 64/221/EEC of 25 February 1964 on the coordination of special measures concerning the movement and residence of foreign nationals which are justified on grounds of public policy, public security or public health 18must be interpreted, inter alia, in the light of the caselaw of the Court on Article 3 of Directive 64/221.
V této souvislosti z ustálené judikatury Soudního dvora vyplývá, pokud jde o pracovníky, že zásada volného pohybu osob musí být vykládána široce a že výjimky z této zásady musí být vykládány restriktivně.
In that regard, the Court has consistently held, in relation to workers, that the principle of freedom of movement must be given a broad interpre-
16 — Viz článek 5 směrnice 2004/38, pokud jde o právo na vstup.
16 — See Article 5 of Directive 2004/38 on the right of entry.
17 — Viz kapitolu III směrnice 2004/38, pokud jde o právo pobytu.
17 — See Chapter III of Directive 2004/38 on the right of residence.
Směrnice 64/221 byla zrušena směrnicí 2004/38 s účinností ode dne 30. dubna 2006. Viz čl.
Direct- ive 64/221 was repealed by Directive 2004/38 with effect from 30 April 2006.
38 odst. 2 směrnice 2004/38.
See Article 38(2) of Directive 2004/38.
Mám za to, že ustanovení kapitoly VI směrnice 2004/38 s názvem „Omezení práva vstupu a práva pobytu z důvodů veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví“ upravují okolnosti, za nichž mohou členské státy omezit právo občanů Unie svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států.
In my view, the provisions of Chapter VI of Directive 2004/38, which is entitled ‘Restrictions on the right of entry and the right of residence on grounds of public policy, public security or public health’, regulate the circumstances in which Member States may
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA J. MAZÁKA – VĚC C-33/07 ustálené judikatury předpokládá odvolání se na pojem „veřejný pořádek“ vnitrostátním orgánem v každém případě kromě narušení společenského pořádku, které představují všechna porušení práva, existenci skutečné a dostatečně závažné hrozby, kterou je dotčen základní zájem společnosti 24.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-33/07 of public policy presupposes the existence, in addition to the perturbation of the social order which any infringement of the law involves, of a genuine and sufficiently serious threat to the requirements of public policy affecting one of the fundamental interests of society. 24 tation and that derogations from that principle must be interpreted strictly.
Soudní dvůr navíc rozhodl, že status občana Unie vyžaduje zvláště restriktivní výklad výjimek z uvedené zásady 19.
In addition, the Court has held that a particularly restrictive interpretation of the derogations from that freedom is required by virtue of a person’s status as a citizen of the Union.
Soudní dvůr nicméně rovněž rozhodl, že zvláštní okolnosti odůvodňující použití pojmu „veřejný pořádek“ se mohou v jednotlivých zemích a v jednotlivých obdobích lišit, a je tedy v této souvislosti nezbytné přiznat příslušným vnitrostátním orgánům prostor pro uvážení v mezích stanovených Smlouvou 20.
19The Court has nevertheless also held that the particular circumstances justifying recourse to the concept of public policy may vary from one country to another and from one period to another, and it is therefore necessary in this matter to allow the competent national authorities an area of discretion within the limits imposed by the Treaty. 20
Podle mého názoru členský stát nemůže omezit práva občana Unie opustit jeho členský stát původu a odebrat se do jiného členského státu z důvodů veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti pouze na základě skutečnosti, že byl navrácen z jiného členského státu v důsledku jeho „neoprávněného pobytu“ v posledně jmenovaném státě.
In my view, a Member State may not limit the right granted to a Union citizen to leave his Member State of origin to travel to another Member State on grounds of public policy or public security merely on the basis that he was repatriated from another Member State due to his ‘illegal residence’ in the latter.