natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Takový zákaz zneužití pro jednotlivé případy nelze tudíž vyvozovat z rámcové dohody ani s odvoláním na zákaz zmařit cíle směrnice nebo povinnost spolupráce vnitrostátních orgánů (článek 10 ES ve spojení s čl. 249 třetím pododstavcem ES).
Accordingly, such a prohibition of abuse in individual cases cannot be inferred from the Framework Agreement by reference to the prohibition on frustrating the object- ive of a directive or the domestic authorities’ obligation to cooperate (Article 10 EC in conjunction with the third paragraph of Article 249 EC) either.
D – Ke čtvrté otázce: konformní výklad vnitrostátních předpisů
D — Question 4: Interpretation of national legislation in conformity with directives
Pokud bychom chtěli před řádným provedením směrnice 1999/70 do vnitrostátního práva v každém jednotlivém případě zkoumat obnovení existujících pracovních poměrů na dobu určitou ve veřejném sektoru z hlediska jejich případného zneužití, vedlo by to ve skutečnosti k přímému použití ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody, pro které však nejsou – jak bylo znázorněno výše 80 – splněny podmínky.
If, in the period before Direct- ive 1999/70 was properly transposed into national law, each individual renewal of an existing fixedterm employment relationship in the public sector had to be examined as to whether it amounted to abuse, that would effectively result in the direct application of Clause 5(1) of the Framework Agreement, the requirements for which — as shown above 80 — have not, however, been fulfilled.
Podstatou čtvrté otázky předkládajícího soudu je, zda vnitrostátní soud je na základě své povinnosti konformního výkladu vnitrostátního práva povinen vykládat opožděně přijatý vnitrostátní prováděcí zákon ke směrnici v tom smyslu, že má zpětný účinek k okamžiku uplynutí lhůty k provedení této směrnice.
By its fourth question, the referring court asks, in essence, whether a national court is required, on the basis of its obligation to interpret domestic law in conformity with directives, to interpret national legislation transposing a directive (where such legislation has been brought into force out of time) as having retroactive effect to the date by which that directive should have been transposed.
V souhrnu tedy platí:
To summarise, therefore:
Článek 10 ES a čl. 249 třetí pododstavec ES ve spojení s ustanovením 5 bodem 1 rámcové
Article 10 EC and the third paragraph of Article 249 EC, in conjunction with Clause
79 — V rozsudku Adeneler (uvedeném v poznámce pod čarou 3, body 65, 68, 82, 92 a 101) Soudní dvůr zdůrazňuje, že členské státy musí dosáhnout výsledku stanoveného právem Společenství a účinně zabránit zneužití používání po sobě jdoucích pracovních poměrů na dobu určitou.
79 — In Adeneler (cited in footnote 3), paragraphs 65, 68, 82, 92 and 101, the Court emphasises that the Member States are required to guarantee the result imposed by Community law and to prevent in an effective manner the misuse of successive fixedterm employment relationships.
Tato otázka je kladena pouze pro případ, že první nebo druhá otázka bude zodpovězena záporně.
That question is referred only in the event that Questions 1 or 2 are to be answered in the negative.
Krom toho z odůvodnění předkládacího rozhodnutí vyplývá, že předkládajícímu soudu jde pouze o případný zpětný účinek článku 6 zákona z roku 2003, ve kterém je do irského práva provedena zásada zákazu diskriminace zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou.
Further, it is apparent from the reasoning in the order for reference that the referring court is concerned solely with any retroactive effect of section 6 of the 2003 Act, which transposes the principle of nondiscrimination against fixedterm workers into Irish law.
80 — Viz body 105 až 119 tohoto stanoviska.
80 — See points 105 to 119 of this Opinion.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY J. KOKOTT – VĚC C-268/06 sledovaným touto směrnicí 83.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-268/06 consistent with the objective pursued by it.
Za tímto účelem musí vnitrostátní soudy zcela využít prostor pro uvážení, který je jim přiznán právem Společenství 84.
83To do so they must use in full the discretion that is given to them under national law. 84
Vzhledem k tomu, že navrhuji zodpovědět kladně nejen první, ale také druhou otázku, v každém případě v rozsahu, v němž se týká zásady zákazu diskriminace [otázka 2 písm. a)] 81, není nutné se čtvrtou otázkou zabývat.
As I am proposing that not only Question 1 but also Question 2 should be answered in the affirmative, at least in so far as they concern the principle of nondiscrimination (Question 2(a)), 81Question 4 does not have to be considered.
V souladu s tím činím následující úvahy pouze podpůrně.
Accordingly, the following remarks are made merely for the sake of completeness.
Povinnost konformního výkladu je však omezena obecnými právními zásadami, zejména zásadou právní jistoty a zásadou zákazu zpětné účinnosti, a nemůže sloužit jako základ pro výklad vnitrostátního práva contra legem 85.
However, the obligation to interpret national law in conformity with a directive is limited by general principles of law — particularly those of legal certainty and nonretroactivity — and cannot serve as the basis for an interpretation of national law contra legem. 85
Podle ustálené judikatury je vnitrostátní soudce při použití vnitrostátního práva povinen ho vykládat v co možná největším rozsahu ve světle znění a účelu směrnice, aby tak dosáhl výsledku jí zamýšleného a splnil tak čl. 249 třetí pododstavec ES 82.
According to settled caselaw, national courts are obliged, when applying domestic law, to interpret it, so far as possible, in the light of the wording and the purpose of a directive in order to achieve the result sought by that directive and thus to satisfy the third paragraph of Article 249 EC. 82
Nezdá se mi, že by obecné právní zásady práva Společenství v případě, jako je projednávaný případ, nutně hovořily proti vyvolání zpětné účinnosti článku 6 zákona z roku 2003 prostřednictvím výkladu, každopádně nikoliv ve vertikálním právním vztahu, ve kterém se zaměstnanec dovolává vůči zaměstnavateli ve veřejném sektoru zásady zákazu diskriminace.
The general principles of Community law do not, in a case such as this, appear to me necessarily to preclude section 6 of the 2003 Act from being interpreted in such a way as to have retroactive effect, at least not in a vertical legal relationship in which the principle of nondiscrimination is relied upon by an employee as against a publicsector employer.
Zásada konformního výkladu přitom vyžaduje, aby vnitrostátní soudy učinily vše, co spadá do jejich pravomoci, tím že vezmou v úvahu veškeré vnitrostátní právo a použijí metody výkladu jím uznané, tak aby zajistily plnou účinnost dotčené směrnice a došly k výsledku, který by byl v souladu s cílem
The principle that national law must be interpreted in conformity with directives requires national courts to do whatever lies within their jurisdiction, taking the whole body of domestic law into consideration and applying the interpretative methods recognised by domestic law, with a view to ensuring that the relevant directive is fully effective and achieving an outcome
83 — Rozsudky Pfeiffer (uvedený v poznámce pod čarou 53, body 115, 116, 118 a 119) a Adeneler (uvedený v poznámce pod čarou 3, bod 111); obdobně již rozsudek ze dne 13. listopadu 1990, Marleasing (C-106/89, Recueil, s.
83 — Pfeiffer (cited in footnote 53), paragraphs 115, 116, 118 and 119, and Adeneler (cited in footnote 3), paragraph 111.
I-4135, bod 8), ve kterém Soudní dvůr zdůrazňuje, že vnitrostátní soud „musí vést výklad v co možná nejširším rozsahu podle znění a účelu směrnice“.
Similarly, Case C-106/89 Marleasing [1990] ECR I-4135, paragraph 8, in which the Court emphasises that the national court ‘is required to [interpret the directive], as far as possible, in the light of the wording and the purpose of the directive’.
81 — Viz výše body 45 až 84 a body 89 až 102 tohoto stanoviska.
81 — See above: points 45 to 84 and points 89 to 102 of this Opinion.
84 — Rozsudek Von Colson a Kamann (uvedený v poznámce pod čarou 73, bod 28); viz také rozsudky ze dne 4. února 1988, Murphy a další (157/86, Recueil, s.
84 — Von Colson and Kamann (cited in footnote 73), paragraph 28; see also Case 157/86 Murphy and Others [1988] ECR 673, paragraph 11; and Case C-208/05 ITC [2007] ECR I-181, paragraph 68.
673, bod 11) a ze dne 11. ledna 2007, ITC (C-208/05, Sb. rozh. s. I-181, bod 68).
85 — Case C-105/03 Pupino [2005] ECR I-5285, paragraphs 44 and 47, and Adeneler (cited in footnote 3), paragraph 110.
82 — Viz namísto mnoha rozsudky Von Colson a Kamann (uvedený v poznámce pod čarou 73, bod 26), Pfeiffer (uvedený v poznámce pod čarou 53, bod 113) a Adeneler (uvedený v poznámce pod čarou 3, bod 108).
82 — See, by way of example, Von Colson and Kamann (cited in footnote 73), paragraph 26; Pfeiffer (cited in footnote 53), paragraph 113; and Adeneler (cited in footnote 3), paragraph 108.
IMPACT právem Společenství – byla pro veřejné zaměstnavatele předvídatelná, není jim dovoleno odvolávat se na zásadu ochrany legitimního očekávání 87.
IMPACT under Community law — they cannot invoke the benefit of the principle of the protection of legitimate expectations.
Tento způsob nazírání je žádoucí také proto, že uznání ochrany legitimního očekávání pro veřejné zaměstnavatele by mělo nakonec absurdní důsledek, že liknavý členský stát by mohl své jednání v rozporu s právem Společenství namítat vůči jednotlivcům 88.
87 That approach is appropriate also because if it were recognised that public employers’ legitimate expectations were to be protected, that would ultimately produce the absurd result that the defaulting Member State could rely, as against individuals, on its own conduct, conduct which infringes Community law. 88
Ačkoliv zásada právní jistoty obecně brání z pohledu práva Společenství tomu, aby počátek časové působnosti aktu Společenství byl stanoven na den předcházející jeho vyhlášení, ve výjimečných případech tomu může být jinak, pokud to vyžaduje obecný zájem a pokud je náležitě respektováno legitimní očekávání dotčených osob 86.
Although, in terms of Community law, the principle of legal certainty generally precludes a measure from taking effect from a point in time before its publication, it may exceptionally be otherwise when a purpose that is in the public interest so demands and when the legitimate expectations of the persons concerned are duly respected.
Takovou výjimku lze v případě, jako je projednávaný případ, předpokládat.
86A case such as the present could be regarded as such an exception.
Avšak v projednávaném případě není nutné provádět žádné konečné objasnění, zda použití vnitrostátního prováděcího zákona se zpětnou účinností může být případně z pohledu práva Společenství žádoucí, nebo zda tomu brání obecné právní zásady. V každém případě totiž nemůže zásada konformního výkladu vnitrostátní soud nutit k tomu, aby své vnitrostátní právo uplatňoval se zpětnou účinností contra legem.
Nevertheless, there is no need in the present case to reach any conclusion as to whether the retroactive application of national transposing legislation may in some circumstances be appropriate under Community law, or whether general principles of law preclude it, since, in any event, a national court cannot be compelled by the principle of interpretation in conformity with directives to apply its domestic law retroactively contra legem.
Jednak je totiž včasné provedení směrnice do vnitrostátního práva bezpochyby cílem v obecném zájmu.
First, the transposition of a direct- ive into domestic law within the period prescribed undoubtedly constitutes a purpose that is in the public interest.
Krom toho by se orgány veřejné moci v takovém případě, jako je projednávaný případ, mohly jen stěží dovolávat zásady ochrany legitimního očekávání.
Second, public authorities could hardly invoke the principle of protection of legitimate expect -ations in a case such as this.
Jejich legitimní očekávání týkající se další platnosti dřívějšího vnitrostátního právního stavu nelze chránit, neboť dotčený členský stát byl přeci povinen přizpůsobit vnitrostátní právní stav právu Společenství nejpozději do uplynutí lhůty k provedení směrnice 1999/70.
Any expect -ation on their part that the earlier domestic law would be maintained cannot qualify for protection, given that the Member State concerned was under an obligation to ensure that its domestic law conformed to Community law at the latest by the deadline for transposing Directive 1999/70.
V projednávaném případě poukazuje Labour Court na „silnou domněnku“ hovořící proti zpětné účinnosti zákonů, jež existuje v irském právu.
In the present case, the Labour Court refers to a ‘strong presumption’ in Irish law against legislation having retroactive effect.
Tato domněnka může
That presumption can, it says, be rebutted
86 — Rozsudek ze dne 26. dubna 2005, „Goed Wonen“ (C-376/02, Sb. rozh. s.
87 — See, to that effect (in relation to traders), Case C-342/03 Spain v Council [2005] ECR I-1975, paragraph 48.
I-3445, bod 33); ve stejném smyslu již ve vztahu k hmotněprávním předpisům rozsudek ze dne 12. listopadu 1981, Amministrazione delle finanze dello Stato v. Salumi (212/80 až 217/80, Recueil, s. 2735, body 9 a 10), a ustálená judikatura.
86 — C-376/02 ‘Goed Wonen’ [2005] ECR I-3445, paragraph 33; similarly, in relation to substantive rules, Joined Cases 212/80 to 217/80 Amministrazione delle finanze dello Stato v Salumi [1981] ECR 2735, paragraphs 9 and 10 and settled case-law.
Skutečnost, že vnitrostátní zákonodárce může provést směrnici se zpětnou účinností, potvrzuje Soudní dvůr výslovně v rozsudku ze dne 8. března 1988, Dik (80/87, Recueil, s. 1601, bod 15).
In Case 80/87 Dik [1988] ECR 1601, paragraph 15, the Court expressly confirms that the national legislature may transpose a directive with retroactive effect.
88 — Zásadu ochrany legitimního očekávání nemůže uplatňovat osoba, která se dopustila zjevného porušení platných ustanovení (rozsudek ze dne 14. července 2005, ThyssenKrupp v. Komise, C-65/02 P a C-73/02 P, Sb. rozh. s. I-6773, bod 41).
88 — The principle of the protection of legitimate expectations may not be relied upon by an undertaking which has committed a manifest infringement of the rules in force (Joined Cases C-65/02 P and C-73/02 P ThyssenKrupp v Commission [2005] ECR I-6773, paragraph 41).
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY J. KOKOTT – VĚC C-268/06 být vyvrácena pouze jasným a jednoznačným zněním samotného dotčeného ustanovení nebo jasnými a naléhavými indiciemi v jiných ustanoveních příslušného zákona.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-268/06 domestic law, including, therefore, domestic law already in force. 90 only by clear and unequivocal language in the provision itself or by clear and necessary implication from other provisions of the statute in question.
Znění článku 6 zákona z roku 2003 sice výslovně nevylučuje jeho výklad ve smyslu zpětné účinnosti. Neexistují však také žádné jednoznačné důvody pro takovou zpětnou účinnost.
Although the wording of section 6 of the 2003 Act does not contain any express provision to preclude a retroactive construction, there is no unequivocal basis for inferring it either.
Podle výkladových pravidel irského práva není proto možné připisovat ustanovení platnost se zpětnou účinností.
Therefore, under the rules of construction established in Irish law, section 6 cannot be regarded as having retroactive effect.
Pokud tedy v irském právu existoval před 14. červencem 2003 právní předpis nebo také pouze obecná právní zásada, podle které je zakázáno například jednání zaměstnavatele vůči jeho zaměstnancům, které je diskriminační, zneužívající nebo v rozporu s dobrými mravy, byl by předkládající soud povinen vykládat a použít tento právní předpis nebo tuto zásadu v souladu se směrnicí s přihlédnutím ke znění a účelu směrnice 1999/70 91a přitom náležitě zohlednit zejména v projednávaném případě spornou zásadu zákazu diskriminace zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou (ustanovení 4 bod 1 rámcové dohody o pracovních smlouvách na dobu určitou).
Thus, if Irish law before 14 July 2003 contained a legal provision or even a general legal principle which, for example, prohibited conduct by an employer towards his employees that is discriminatory, abusive or in breach of public policy, the referring court would be obliged to interpret and apply that legal provision or principle in conformity with Directive 1999/70, having regard to the wording and purpose of that directive, 91and, in doing so, to give due consideration in particular to the principle of nondiscrimination against fixedterm employees that is at issue in this case (Clause 4(1) of the framework agreement on fixedterm work).
Tyto údaje naznačují, že Labour Court by považoval použití vnitrostátního práva se zpětnou účinností za contra legem 89.
That suggests that the Labour Court regards it as contra legem to apply domestic law retroactively in the present case.
Je-li tomu tak, potom nemůže být žádný soud ani podle práva Společenství zavázán vyvolávat zpětnou účinnost prostřednictvím konformního výkladu.
89 If that is so, the Labour Court cannot be required by Community law to establish the retroactivity of the 2003 Act by way of interpretation in conformity with directives.
Nelze-li naproti tomu výsledku předepsaného směrnicí dosáhnout výkladem, ukládá právo Společenství členským státům podle rozsudku Francovich a za podmínek stanovených v tomto rozsudku, aby nahradily škody, které vznikly jednotlivcům z důvodu neprovedení této směrnice 92.
If, on the other hand, the result prescribed by Directive 1999/70 cannot be achieved by way of interpretation, Community law requires the Member States to make good any damage that may have been caused to individuals through failure to transpose that directive, in accordance with Francovich and subject to the conditions laid down in that case. 92
K doplnění je však nutné připomenout, že povinnost vnitrostátního soudce ke konformnímu výkladu není omezena na prováděcí zákon k příslušné směrnici, ale vztahuje se na celé vnitrostátní právo, a tudíž zahrnuje také již předtím existující vnitrostátní právo 90.
In addition, however, it should be borne in mind that the obligation resting on national courts to interpret legislation in conformity with directives is not confined to the legislation transposing the particular directive in question but encompasses all
89 — Podle doplňujících údajů žalovaných irských ministerstev uvedených na jednání před Soudním dvorem bylo použití zákona z roku 2003 se zpětnou účinností předmětem diskuze v irském parlamentu a bylo zákonodárcem vědomě odmítnuto.
89 — According to additional information given by the respondents at the hearing before the Court of Justice, the retroactive application of the 2003 Act was the subject of debate in the Irish Parliament and was consciously rejected by the legislature.
92 — Rozsudky ze dne 14. července 1994, Faccini Dori (C-91/92, Recueil, s.
92 — Case C-91/92 Faccini Dori [1994] ECR I-3325, paragraph 27, and Adeneler (cited in footnote 3), paragraph 112.
I-3325, bod 27), a Adeneler (uvedený v poznámce pod čarou 3, bod 112); viz také již bod 121 tohoto stanoviska, jakož i judikatura citovaná v bodu 75.
See also point 121 of this Opinion together with the caselaw cited in footnote 75.
Tato nanejvýše sporná otázka je pokládána pouze pro případ, že první nebo čtvrtá otázka bude zodpovězena kladně.
This highly contentious question is referred only in the event that Question 1 or Question 4 is to be answered in the affirmative.
Vzhledem k mému návrhu na zodpovězení první otázky 93 je nutné se pátou otázkou zabývat.
In view of my proposed answer to Question 1, 93Question 5 does require further consideration.
Z práva Společenství nevyplývá pro vnitrostátní soud žádná povinnost vykládat opožděně přijatý vnitrostátní prováděcí zákon ke směrnici v tom smyslu, že má zpětnou účinnost k okamžiku uplynutí lhůty k provedení této směrnice, pokud by takový výklad byl podle pravidel vnitrostátního práva contra legem.
Community law does not give rise to any obligation on a national court to interpret national legislation transposing a directive (where such legislation has been brought into force out of time) as having retroactive effect to the date by which that directive should have been transposed, if such an interpretation would be contra legem under the provisions of national law.
Nejen IMPACT a Komise, ale také předkládající soud zastává názor, že pracovní podmínky ve smyslu rámcové dohody zahrnují také odměnu a důchodové zabezpečení.
Not only IMPACT and the Commission, but also the referring court take the view that the employment conditions referred to in the Framework Agreement also cover pay and pensions.
Naproti tomu žalovaná irská ministerstva a především vláda Spojeného království důrazně zaujímají diametrálně odlišné stanovisko, jak to ostatně také před rokem učinil generální advokát Poiares Maduro ve svém stanovisku k věci Del Cerro Alonso 94.
By contrast, the respondents and, in particular, the United Kingdom Government emphatically take the diametrically opposed view, as, incidentally, Advocate General Poiares Maduro did also in his Opinion in Del Cerro Alonso a year ago. 94
Nedotčenou zůstává povinnost vnitrostátního soudu vykládat ostatní právo existující k okamžiku uplynutí lhůty k provedení dotčené směrnice v souladu se směrnicí, jakož i povinnost příslušného členského státu nahradit škody, které vznikly jednotlivcům z důvodu neprovedení této směrnice.
The obligation of the national court to interpret in conformity with directives other domestic legislation in force on the date on which the relevant directive should have been transposed is unaffected, as is the obligation of the Member State concerned to make good any damage that may have been caused to individuals through failure to transpose that directive.
E – K páté otázce: použitelnost ustanovení 4 rámcové dohody na prvky odměny a důcho­dového zabezpečení
E — Question 5: Applicability of Clause 4 of the Framework Agreement to matters of remuneration and pensions
V podstatě se spor týká dvou věcí: jednak existuje nejednotnost o tom, jak je nutné chápat pojem pracovní podmínky jako takový také ve srovnání s ostatními pracovněprávními a sociálněprávními směrnicemi Společenství.
Essentially, there are two matters in dispute. First, there is no agreement as to how the term ‘employment conditions’ should be interpreted, including by comparison with other employment and social Community directives.
Krom toho existují názorové rozdíly o dosahu právního základu pro směrnici 1999/70 vzhledem k okolnosti, že čl. 139 odst.
Second, there is a difference of opinion as to the scope of the legal basis of Directive 1999/70 in view of the fact that
93 — Viz výše body 45 až 84 tohoto stanoviska.
93 — See points 45 to 84 of this Opinion.
94 — Stanovisko generálního advokáta Poirese Madura ze dne 10. ledna 2007 ve věci Del Cerro Alonso (uvedené v poznámce pod čarou 3, body 16 až 25).
94 — Opinion of Advocate General Poiares Maduro of 10 January 2007 in Del Cerro Alonso (cited in footnote 3), points 16 to 25.
Podstatou páté otázky předkládajícího soudu je, zda k pracovním podmínkám ve smyslu ustanovení 4 rámcové smlouvy náleží také podmínky pracovní smlouvy, které se týkají odměny a důchodového zabezpečení.
By its fifth question, the referring court asks, in essence, whether the ‘employment conditions’ referred to in Clause 4 of the
Neexistence takové výslovné úpravy však v projednávaném případě nutně neznamená, že by odměna za práci byla zcela vyloučena z působnosti ustanovení 4 rámcové dohody.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-268/06 the fact that there is no such express provision in the present case does not necessarily mean that pay is completely excluded from the scope of Clause 4 of the Framework Agreement.
Oběma aspekty se budu následně zabývat jednotlivě.
I shall deal with both aspects in detail below.
Pojem pracovních podmínek
The term ‘employment conditions’