natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Proč? •Protože Evropská unie je světovou obchodní mocností, a proto hraje rozhodují-cí roli v mezinárodních jednáních, například ve Světové obchodní organizaci (WTO) se 149 členskými zeměmi nebo při uplatňování Kjótského protokolu o znečištění ovzduší a klimatických změnách;
Half a century of European integration has shown that the EU as a whole is greater than the sum of its parts: it has much more economic, social, technological, commercial and political clout than if its member states had to act individually.
Celoevropská volná hospodářská soutěž však musí být vyvážena celoevropskou solidaritou.
But Europe-wide free competition must be counterbalanced by Europe-wide solidarity.
To přináší občanům Evropy zjevné výhody: pokud jsou postiženi záplavami nebo jinými přírodními katastrofami, obdrží pomoc z rozpočtu EU.
This has clear tangible benefits for European citizens: when they fall victim to floods and other natural disasters, they receive assistance from the EU budget.
Evropská komise za tímto účelem spravuje strukturální fondy, jimiž podporuje úsilí národních a regionálních orgánů o snížení rozdílů mezi různými částmi Evropy.
The Structural Funds, managed by the European Commission, encourage and supplement the efforts
•Protože EU zahájila důležité iniciativy pro trvale udržitelný rozvoj na celé planetě
Why?• Because the EU is the world’s leading trading power and therefore plays a decisive role in international negotiations, such as those at the 149-country World Trade Organisation (WTO), as well as in the implementation of the Kyoto protocol on air pollution and climate change;
Jednotná v rozmanitosti – dvojjazyčný název ulice na Maltě.
United in diversity – a bilingual street sign in Malta.
v souvislosti se „Summitem Země“, který se uskutečnil v roce 2002 v Johannesburgu.
• Because it launched important initiatives for sustainable development on the whole planet, in connection with the ‘Earth Summit’ in 2002 in Johannesburg.
Listina základních práv Evropské unie, která byla vyhlášena v Nice v prosinci 2000, obsa-huje všechna práva, která jsou dnes uznává-na členskými státy EU i jejich občany.
The old saying ‘unity is strength’ is as relevant as ever to today’s Europeans.
Tyto hodnoty mohou u Evropanů vytvořit pocit spřízněnosti.
But the process of European integration has not smothered the different ways of life, traditions and cultures of its peoples.
Příkladem může být skutečnost, že všechny státy EU zrušily trest smrti.
Indeed, the EU makes its diversity one of its key values.
Rčení „v jednotě je síla“ platí pro Evropany nyní stejně jako dříve.
The Charter of Fundamental Rights of the European Union, which was proclaimed in Nice in December 2000, sets out all the rights recognised today by the EU’s member states and their citizens.
Proces evropské integrace však nezpůsobil zánik různých způsobů života, tradic a kultur jednotlivých národů.
These values can create a feeling of kinship between Europeans.
EU totiž považuje svou rozmanitost za jednu z klíčových hodnot.
To take just one example, all EU countries have abolished the death penalty.
EU usiluje o podporu humanitárních a pokro-kových hodnot. Snaží se zajistit, aby lidé měli užitek z velkých globálních změn, místo toho, aby se stali jejich obětí.
The EU wishes to promote humanitarian and progressive values, and ensure that mankind is the beneficiary, rather than the victim, of the great global changes that are taking place.
Lidské potřeby nelze uspokojit pouze pomocí tržních sil nebo je stanovit jednostranným opatřením.
People’s needs cannot be met simply by market forces or imposed by unilateral action.
Šest států zakládá Evropské společenství uhlí a oceli
The European Coal and Steel Community is established by the six founding members
Na základě Římské smlouvy vzniká společný trh cích
The Treaty of Rome establishes a common market
Společenství se rozšiřuje na devět členských států a rozvíjí společné politiky e 12 le k
The Community expands to nine member states and develops its common policies
První přímé volby do Evropského parlamentu o p a v v rE
Europein12lessons
První středomořské rozšíření
The first Mediterranean enlargement
Maastrichtská smlouva ustavuje Evropskou unii
The Treaty of Maastricht establishes the European Union
EU se rozšiřuje na 15 členů
The EU expands to 15 members
Bankovky a mince měny euro jsou uvedeny do oběhu
Euro notes and coins are introduced
Dalších deset států přistupuje k Unii vá republika Německo).
Luxembourg and the Netherlands).
Cílem těchto zemí bylo zabezpečit po dvou světových válkách v Evropě mír mezi vítěznými a poraženými státy a přivést je jako rovnocenné partnery ke spolupráci ve společných institucích.
The aim, in the aftermath of World War Two, was to secure peace between Europe’s victorious and vanquished nations and bring them together as equals, cooperating within shared institutions.
Tím vznikl společný trh uhlí a oceli mezi šesti zakládajícími státy (Belgie, Francie, Itálie, Lucembursko, Nizozemsko a Spolko-
This put in place a common market in coal and steel between the six founding countries (Belgium, the Federal Republic of Germany, France, Italy,
9. května 1950 francouzský ministr zahraničních věcí Robert Schuman jako první veřejně formuloval myšlenky, které vedly k vytvoření Evropské unie.
On 9 May 1950, French Foreign Minister Robert Schuman first publicly put forward the ideas that led to the European Union.
9. květen se proto považuje za den zrodu EU.
So 9 May is celebrated as the EU’s birthday.
V roce 1981 přistoupilo ke Společenství Řecko, v roce 1986 ho následovalo Španělsko a Portugalsko.Tím byla posílena přítom-nost Společenství v jižní Evropě a zároveň se ukázala naléhavost rozšíření programů regionální pomoci.
In 1981, Greece joined the Community, followed by Spain and Portugal in 1986. This strengthened the Community’s presence in southern Europe and made it all the more urgent to expand its regional aid programmes.
Těchto šest států se poté 25. března 1957 rozhodlo Římskou smlouvou vybudovat Evropské hospodářské společenství (EHS)založené na větším společném trhu s celou škálou zboží a služeb.
The Six then decided, on 25 March 1957 with the Treaty of Rome, to build a European Economic Community (EEC) based on a wider common market covering a whole range of goods and services.
K 1. červenci 1968 mezi sebou zrušily cla a v průběhu šedesátých let zahájily provádění společných politik, zejména zemědělské a obchodní.
Customs duties between the six countries were completely abolished on 1 July 1968 and common policies, notably on trade and agriculture, were also put in place during the 1960s.
Společenství mělo takový úspěch, že se k němu rozhodly přistoupit Dánsko, Irsko a Spojené království.
So successful was this venture that Denmark, Ireland and the United Kingdom decided to join the Community.
Toto první rozšíření ze šesti na devět členů se uskutečnilo v roce 1973.
This first enlargement, from six to nine members, took place in 1973.
Společenství zároveň zavedlo nové sociální a environmentální politiky a v roce 1975 zřídilo Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR).
At the same time, new social and environmental policies were implemented, and the European Regional Development Fund (ERDF) was established in 1975.
V roce 1989 se po pádu berlínské zdidramaticky změnila politická tvář Evropy.
The worldwide economic recession in the early 1980s brought with it a wave of ‘euro-pessimism’.
V říjnu 1990 došlo ke sjednocení Německa, země střední a východní Evropy se vymani-ly ze sovětské nadvlády a vydaly se cestou
However, hope sprang anew in 1985 when the European Commission, under its President Jacques Delors, published a White Paper setting out a timetable for completing the European single market by 1 January 1993.
V červnu 1979 učinilo Evropské společenství rozhodný krok vpřed, když uspořáda-lo první volby do Evropského parlamentuv rámci přímých všeobecných voleb.
June 1979 saw a decisive step forward for the European Community, with the first
V prosinci 1991 zanikl Sovětský svaz.
The Soviet Union itself ceased to exist in December 1991.
Sotva se Evropská unie rozrostla na 15 členských států, už začaly přípravy na nové rozšíření nebývalého rozsahu.
Scarcely had the European Union grown to 15 members when preparations began for a new enlargement on an unprecedented scale.
V polovině devadesátých let začaly klepat na dveře EU země bývalého sovětského bloku (Bulharsko, Česká republika, Maďarsko, Polsko, Rumunsko a Slovensko), tři pobaltské země, které byly dříve součástí Sovětského svazu (Eston-sko, Litva a Lotyšsko), jedna bývalá jugosláv-ská republika (Slovinsko) a dvě středomořské země (Kypr a Malta).
In the mid-1990s, the former Soviet-bloc countries (Bulgaria, the Czech Republic, Hungary, Poland, Romania and Slovakia), the three Baltic states that had been part of the Soviet Union (Estonia, Latvia and Lithuania), one of the republics of former Yugoslavia (Slovenia) and two Mediterranean countries (Cyprus and Malta) began knocking at the EU’s door.
Ve stejném období členské státy jednaly o nové Smlouvě o Evropské unii, kterou pak v Maastrichtu v prosinci 1991 přijala Evropská rada složená z prezidentů a/nebo předsedů vlád členských států.
At the same time, the member states were negotiating the new Treaty on European Union, which was adopted by the European Council, composed of presidents and/or prime ministers, at Maastricht in December 1991.
Tato smlouva vstoupila v platnost 1. listopadu 1993.
The Treaty came into force on 1 November 1993.
Smlouva začle-nila do existujících integrovaných struktur Společenství určité oblasti mezivládní spolu-práce, čímž vytvořila Evropskou unii (EU).
By adding areas of intergovernmental cooperation to existing integrated Community structures, the Treaty created the European Union (EU).
Pod vlivem nové evropské dynamiky a měnící se geopolitické situace se 1. ledna 1995 k EU připojily tři další státy – Finsko, Rakousko a Švédsko.
This new European dynamism and the continent’s changing geopolitical situation led three more countries — Austria, Finland and Sweden — to join the EU on 1 January 1995.
EU tyto žádosti uvítala jako příležitost, která pomůže stabilizovat evropský kontinent a poskytne výhody evropské integrace i těmto mladým demokraciím.
The EU welcomed this chance to help stabilise the European continent and to extend the benefits of European integration to these young democracies.
Jednání o budoucím členství byla zahájena v prosinci 1997.
Negotiations on future membership opened in December 1997.
Rozšíření EU na 25 zemí se uskutečnilo 1. května 2004, když k EU přistoupilo 10 z 12 kandidátských zemí. Bulharsko a Rumunsko se přidaly 1. ledna 2007.
The EU enlargement to 25 countries took place on 1 May 2004 when 10 of the 12 candidates joined.
EU tehdy byla na cestě ke svému dosud nejviditelnějšímu úspěchu – vytvoření jednotné měny.
By then, the EU was on course for its most spectacular achievement yet, creating a single currency.
V roce 1999 bylo zavedeno euro pro finanční (bezhotovostní) transakce, o tři roky později byly ve 12 státech eurozóny uvedeny do oběhu nové bankovky a mince.
The euro was introduced for financial (non-cash) transactions in 1999, while notes and coins were issued three years later in the 12 countries of the euro area (also commonly referred to as the euro zone).
Dnes je euro podobně jako americký dolar jednou z hlavních světových měn pro platby a tvorbu rezerv.
The euro is now a major world currency for payments and reserves alongside the US dollar.
Evropané se vyrovnávají s globalizací.
Europeans are facing globalisation.
Nové technologie a stále širší využití internetu mění hospodářství, ale zároveň přináší sociální a kulturní problémy.
New technologies and ever increasing use of the Internet transform the economies, but also bring social and cultural challenges.
V březnu 2000 EU přijala Lisabonskou strategii, která by měla modernizovat hospodářství Evropské unie a umožnit mu obstát na světových trzích v hospodářské soutěži s ostatními konkurenty, jimiž jsou například Spojené státy americké a nově industrializované země.
In March 2000, the EU adopted the ‘Lisbon strategy’ for modernising the European economy and enabling it to compete on the world market with other major players such as the United States and the newly industrialised countries.
Podle Lisabonské strategie je nutné podporovat inovace, podnikové investice a přizpůsobit evropský vzdělávací systém potřebám informační společnosti.
The Lisbon strategy involves encouraging innovation and business investment and adapting Europe’s education systems to meet the needs of the information society.
Evropská unie je otevřena každé evropské zemi, která splňuje demokratické, politické a ekonomické podmínky členství.
• The European Union is open to any European country that fulfils the democratic, political and economic criteria for membership.
Po několika rozšířeních se počet členských států EU zvýšil z 6 na 27.
• Following several enlargements, the EU has increased from six to 27 members.
Kandidáty na přijetí je několik dalších zemí.
Several other countries are candidates to join.
Každá smlouva o přijetí nového člena vyžaduje jednomyslný souhlas všech členských států.
• Each treaty admitting a new member requires the unanimous approval of all member states.
Kromě toho EU před každým dalším rozšířením vyhodnocuje svou schopnost přijmout nové členy a schopnost institucí EU nadále patřičně fungovat.
In addition, in advance of each new enlargement, the EU will assess its capacity to absorb the new member(s) and the ability of its institutions to continue to function properly.
Postupným rozšířením EU byla posílena demokracie, Evropa se stala bezpečnější a zvýšil se její potenciál k růstu obchodu a hospodářství.
• The successive enlargements have strengthened democracy, made Europe more secure and increased its potential for trade and economic growth.
Kandidátské země a.
Candidates for membership a.
Unie 25 států
A union of 25
Na svém zasedání v Kodani v prosinci 2002 učinila Evropská rada jeden z nejvýznam-nějších kroků v dějinách evropské integrace.
When it met in Copenhagen in December 2002, the European Council took one of the most momentous steps in the history of European integration.
Turecko, které je členem NATO, má s EU již dlouhou dobu dohodu o přidružení a v roce 1987 požádalo o členství.
Turkey, a member of NATO, with a longstanding association agreement with the EU, applied for membership in 1987.
Vzhledem k jeho geogracké poloze a politické minulosti EU dlouho váhala, než na tuto žádost odpově-děla kladně.
Its geographical location and political history made the EU hesitate for a long time before replying positively to its application.
V říjnu 2005 však Evropská rada zahájila s Tureckem přístupová jednání.
However, in October 2005, the European Council opened accession negotiations with Turkey.
Zároveň Rada začala jednat s Chorvatskem, další kandidátskou zemí.
At the same time, it entered into negotiations with Croatia, another candidate country.
Zatím nebylo určeno žádné datum, od kterého by po skončení přístupových jednání měla vstoupit v platnost budoucí smlouva o přistoupení těchto dvou zemí.
No date has yet been set for the entry into force of any future accession treaty for these two countries at the end of the membership negotiations.
Západobalkánské země
The western Balkans
Páté rozšíření EU mělo politický i morální roz-měr.
This fifth enlargement of the EU had a political and moral dimension.
Dotyčné země – Česká republika, Estonsko, Kypr, Litva, Lotyšsko, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovensko a Slovinsko – patří do Evropy nejen ze zeměpisného hlediska, ale i z hle-diska kultury, historie a cílů, a rozšíření jim umožnilo připojit se ke skupině demokratických evropských států.
It enabled countries — Cyprus, the Czech Republic, Estonia, Hungary, Latvia, Lithuania, Malta, Poland, Slovakia and Slovenia — which are as European as the others, not just geographically but also in terms of culture, history and aspirations, to join the democratic European family.
Nyní jsou partnery ve významném projektu otců zakladatelů EU.
They are now partners in the momentous project conceived by the EU’s founding fathers.
Další rozšíření
Further enlargement
Tyto země, které byly většinou součástí Jugo-slávie, nyní Evropskou unii žádají, aby urychli-la jejich hospodářskou obnovu, zlepšila jejich vzájemné vztahy, které poznamenaly etnické a náboženské konikty, a stabilizovala jejich demokratické orgány.
These countries, most of which were once part of Yugoslavia, are turning to the European Union to speed up their economic reconstruction, improve their mutual relations, which have been scarred by ethnic and religious wars, and consolidate their democratic institutions.
V listopadu 2005 EU udělila status „kandidátské země“ Bývalé jugoslávské republice Makedonii.
The EU gave status as ‘candidate country’ to the former Yugoslav Republic of Macedonia (FYROM) in November 2005.
K dalším možným uchazečům patří Albánie, Bosna a Hercegovina, Černá Hora a Srbsko.
Other potential candidates include Albania, Bosnia and Herzegovina, Montenegro and Serbia.
Bulharsko a Rumunsko se staly kandidátský-mi zeměmi v roce 1995.
Bulgaria and Romania became candidates in 1995.
Přístupový proces u těchto zemí trval déle než u ostatních deseti, ale nakonec přistoupily k EU 1. ledna 2007 apočet členských států EU se tak zvýšil na 27.
The process took longer for these two countries than for the other 10, but they joined the EU on 1 January 2007, bringing the number of EU countries to 27.
Podmínky členství a.
Membership conditions a.
Právní požadavky vyplacení 41 miliard eur určených zejména na financování strukturálních projektů, které mají umožnit novým členským státům splnit podmínky členství.
For the enlargement of the 10 countries in 2004, this involved a package of €41 billion aimed mainly at funding structural projects to allow the newcomers to fulfil the obligations of membership.
Kam až se může EU rozšířit?
How large can the EU become?
Geogracké hranice
Geographic frontiers
Článek F Maastrichtské smlouvy dále uvádí, že členské státy musí mít politický systém […] založený na zásadách demokracie“.
Article F of the Maastricht Treaty adds that the member states shall have ‘systems of government […] founded on the principles of democracy’.
Ve většině členských států proběhly deba-ty o ratikaci ústavní smlouvy, které ukáza-ly, že mnoho Evropanů má obavy zkoneč-ných hranic Evropské unie, a dokonce io její identitu.
The debates concerning ratification of the EU’s Constitutional Treaty that took place in most member countries showed that many Europeans had a number of concerns about the final borders of the European Union and even about its identity.
Na tyto otázky neexistují jednoduché odpovědi, především pro-to, že každá země vidí své geopolitické ahospodářské zájmy jinak.
There are no simple answers to these questions, particularly since each country views its geopolitical or
Jako reakci na žádosti bývalých komunistic-kých zemí o přistoupení k Unii Evropská rada v roce 1993 stanovila tři kritéria, která by měly tyto země splňovat.
In 1993, following requests from the former communist countries to join the Union, the European Council laid down three criteria they should fulfil so as to become members.
Před přistoupením musí noví členové EU mít:
By the time they join, new members must have:
•stabilní instituce zaručující demokracii, právní stát, dodržování lidských práv, úctu k menšinám a jejich ochranu;
• stable institutions guaranteeing democracy, the rule of law, human rights and respect for and protection of minorities;
•fungující tržní hospodářství a schopnost vyrovnat se s konkurenčním tlakem a tržními silami v Unii;
• a functioning market economy and the capacity to cope with competitive pressure and market forces within the Union;
•schopnost plnit závazky vyplývající z členství, včetně podpory cílů Unie.
• the ability to take on the obligations of membership, including support for the aims of the Union.
Musí mít veřejnou správu, která dokáže provádět a spravovat právní předpisy EU v praxi.
They must have a public administration capable of applying and managing EU laws in practice.
Proces přistoupení ys M ed ia ar an P o m /V g s tr
The accession process
Jednání o vstupu probíhají mezi každou kandidátskou zemí a Evropskou komisí, která zastupuje EU.
The entry negotiations are carried out between each candidate country and the European Commission which represents the EU.
Jakmile jsou jednání dokon-čena, rozhodnutí povolit přistoupení nové země k EU musí být jednomyslně schváleno stávajícími členskými státy na zasedání Rady.
Once these are concluded, the decision to allow a new country to join the EU must be taken unanimously by the existing member states meeting in the Council.
Evropský parlament musí přistoupení schválit kladným vyjádřením absolutní většiny svých členů.
The European Parliament must give its assent through a positive vote by an absolute majority of its members.
Veškeré smlouvy o přistoupení musí potom členské státy a kandidátské země ratikovat podle svých vlastních ústavních postupů.
All accession treaties must then be ratified by the member states and the candidate countries in accordance with each country’s own constitutional procedures.
Během let jednání kandidátské země dostávají od EU pomoc, aby se jejich hospodářství mohla snadněji vyrovnat zemím EU.
The Baltic countries and Poland advocate EU membership for Ukraine.
Rozšíření EU o deset zemí v roce 2004 znamenalo
The possible entry of Turkey will raise the question of the status of some countries in the Caucasus such as Georgia and Armenia.
Administrativní omezení
They were followed by Albania.
Evropská unie používá paralelně dvojí politiky ve vztahu k sousedním zemím podle toho, zda jsou nebo nejsou na aktuálním seznamu potenciálních kandidátů členství.
Other potential candidates in this context are Bosnia and Herzegovina, Montenegro and Serbia.
Současná pravidla členství, která jsou vymezena Smlouvou z Nice zroku 2003, navíc určují institucionální základ pro Unii smaximálním počtem 27 členů.
The political situation in Belarus and the strategic position of Moldova still pose problems.
Pokud počet členů překročí toto číslo, bude třeba nové mezivládní dohody o vztazích mezi členskými státy vrámci institucí EU.
It is clear that Russian membership would create unacceptable imbalances in the European Union, both politically and geographically.
•Dohody o stabilizaci a přidružení ote-vírají pro zemi možnost stát se po skončení jednání kandidátem na členství v EU.
• Under its neighbourhood policy, the EU has trade and cooperation agreements with non-member countries in the southern Mediterranean and the southern Caucasus as well as with countries in eastern Europe whose future relationship with the European Union remains unclear.
Další potenciální kandidátské země jsou v tomto kontextu Bosna a Hercegovina, Černá Hora a Srbsko.
To go beyond this figure will require a new intergovernmental agreement on the relationships between the member states within the institutions.
Pokud počet členů Unie přesáhne 30, její chod vsouladu se základními principy Smluv (viz kapitola 4: „Jak Evropská unie funguje?“) bude obtížnější.
The ability of the Union to function in accordance with the fundamental principles of the Treaties (see Chapter 4: ‘How does the EU work?’) will be harder with more than 30 countries.
Bylo by nutné pečlivě přezkoumat postupy rozhodová-ní, aby EU nebyla paralyzována a zůstala akceschopná.
The decision-making procedures would have to be thoroughly re-examined to avoid paralysis and allow the EU to retain the ability to act.
Existují rovněž citlivé otázky jako používání úředních jazyků.
Then there are sensitive issues like the use of the official languages.
Po přistoupení Bulharska a Rumunska se počet úředních jazyků zvýšil na 23.
Bulgarian and Romanian membership brought the number of official languages to 23.
Rozšíření EU nesmí u obyčej-ných lidí vzbudit dojem, že jejich národní nebo regionální identita je vrámci stan-dardizované EU potlačována.
EU enlargement must not make ordinary people feel that their national or regional identities are being diluted within a standardised EU.