natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Odpovědný vydavatel: Evropská komise, Generální ředitelství pro námořní záležitosti a rybolov, generální ředitel.Výhrada odpovědnosti: Generální ředitelství pro námořní záležitosti a rybolov je zodpovědné za všeobecnou realizaci tohoto časopisu.Žádná prohlášení uvedená v této publikaci neodrážejí názory GŘ pro námořní záležitosti a rybolov Evropské komise.Komise nezaručuje přesnost údajů uvedených v této publikaci.Komise ani jakákoliv osoba jednající jejím jménem nenese jakoukoliv odpovědnost za způsob, jakým je tento časopis použit.© Evropská unie, 2010Reprodukce povolena za podmínky uvedení zdroje.Fotografie na obálce: © Lionel Flageul
The Commission has not, save where otherwise stated, adopted or in any way approved any view appearing in this publication and statements should not be relied upon as statements of the Commission’s or the Maritime Affairs and Fisheries DG’s views.The Commission does not guarantee the accuracy of the data included in this publication, nor does the Commission or any person acting on its behalf accept responsibility for any use made thereof.© European Union, 2010Reproduction is authorised provided the source is acknowledged.Cover photo: © Lionel Flageul
Spotřebitel, rozhodující činitel v oblasti trvale udržitelného rybolovu
Consumers, key players for sustainable fisheries
Podle poslední zprávy Evropské komise hrozilo v roce 2003 v severním Atlantiku vyhynutí třiadvaceti druhům ryb, zatímco nyní jde jen o čtrnáct druhů z asi stovky lovených.
A recent report by the European Commission points out that, of the hundred or so species exploited in the North Atlantic, the number in danger of extinction has been brought down from 23 in 2003 to 14 today.
Lze toho ale udělat ještě více, proto Komise navrhuje reformovat společnou rybářskou politiku, jejíž proces vytváření by měl skončit v roce 2013.
There is still room for improvement though, which is why the Commission proposes to reform the common fisheries policy. This process is expected to be completed by 2013.
Hlavním úkolem reformy bude nejen pomoci odvětví, aby se zajistil jeho přechod k trvalé udržitelnosti, ale také zlepšit pověst evropských ryb jako potravy, která je lovená opravdu odpovědným způsobem.
A major part of the reform challenge will be not only to come to the aid of the sector to ensure a smooth transition towards sustainability, but also to restore the prestige of Europe’s fish as a resource that has been caught in a responsible manner.
Spotřebitelé mají velkou pravomoc: tím, že se rozhodnou nebo nerozhodnou k nákupu, mohou dění ovlivnit a pobídnout odvětví směrem k trvalejšímu využívání zdrojů.
Consumers have real power. With their decisions to buy or not to buy, they can pressure the sector, pushing it towards more sustainable exploitation of resources.
Spotřebitelé si chtějí být stále více jisti kvalitou ryb z hlediska čerstvosti a hygieny, ale chtějí být ujištěni i v tom, že jejich vylovení nepřispělo k nadměrnému rybolovu a k zániku populací.
Consumers increasingly wish to be sure about the quality of fish in terms of freshness and hygiene, but also about whether it was caught without contributing to overfishing and the collapse of stocks.
Krátce řečeno se chtějí ubezpečit, že ryby, které jedí, odpovídají jejich vlastním ekologickým a etickým hodnotám.
In short, they want to be assured that the fish they eat have been caught in line with their ecological and ethical values.
Spotřebitelé proto musí být informováni prostřednictvím přesného, transparentního a ověřitelného označování.
So consumers have to be informed by means of fair, transparent and verifiable labels.
Spo-lečná rybářská politika z toho důvodu počítá s výraznými novinkami v oblasti informování spotřebitele.
That is why the new common fisheries policy plans to make significant progress in the area of information to consumers.
Novinkami, z nichž na některých se ostatně již pracuje.
These advances are already in the works.
Vysledovatelnost produktů by se například měla výrazně usnadnit a zlepšit v lednu 2011, kdy vstoupí v platnost nová pravidla kontroly a dojde především k rozšíření požadavků vysledovatelnosti na místo odlovu nebo na chovnou farmu.
New enforcement rules, for example, particularly those that extend traceability requirements to the point of catch or breeding zone, will make product traceability easier and better from January 2011.
Povinné etikety dále doplňuje označení trvale udržitelného rybolovu, které spotřebitelům pomáhá s volbou.
Sustainable fisheries labels represent an option that supplements mandatory labelling to help enlighten consumers’choices. choices.
Cílem všech těchto kroků je zajištění větší transparentnosti, pokud jde o způsob, kterým odvětví rybolovu prezentuje a dodává své produkty spotřebiteli. Spotřebitele totiž právem zajímá udržitelnost rybářského odvětví.
All these initiatives aim to guarantee greater transparency in the way the fisheries sector presents and delivers its products to consumers, who are right to be concerned about the sustainability of fisheries.
Chtějí se stále více chovat jako odpovědní spotřebitelé a jako rozhodující činitelé v úsilí o dosažení trvale udržitelnějšího rybolovu.
More and more consumers want to be responsible in their choices and key players in the bid to make fisheries more sustainable.
Redakce yb ol o R p en 2010 I I s r
The Editor is he ri es and a qu ac ul t ur F u gu st 2010 I I A
Slibné, ale nedostatečné
Encouraging but insufficient
Od roku 2002 bylo sice dosaženo značného zlepšení, ale většina evropských populací je stále lovena nadměrně.
Despite noteworthy improvements since 2002, most European stocks are still being overfished.
U pobřeží Atlantiku (včetně Severního a Baltského moře) je s ohledem na úroveň maximálního udržitelného výnosu loveno jen 11 druhů.
For the Atlantic shoreline (including the North Sea and the Baltic Sea), only 11 stocks are exploited at MSY.
Situace je mnohem lepší než před 5 lety, ale stále zůstává 28 populací, které jsou loveny, a 60 populací, jejichž stav ještě není vědecky stanoven, zejména kvůli nedostatečným údajům o úlovcích.
This is admittedly much better than five years ago, but there are still 28 overexploited stocks and another 60 whose state is not known precisely due to insufficient catch data.
Co se týče Středomoří, z prvních vědeckých závěrů vyplývá, že 21 populací je loveno s ohledem na úroveň maximálního udržitelného výnosu a 25 populací je loveno nad-měrně, ale velký počet populací ještě není zhodnocen.
In the Mediterranean, the initial scientific findings show that 21 stocks are fished at MSY and 25 are overfished, but many stocks still have to be evaluated.
V souvislosti s nadměrným rybolovem může použití úrovně maximálního udržitelného výnosu znamenat větší či menší snížení celkového přípustného odlovu s cílem obnovení zdrojů.
In this context of overfishing, application of MSY can imply more or less sizeable reductions in total allowable catches (TACs) to rebuild resources.
Komise navrhuje postup rozložený na dobu čtyř let, aby nedo-šlo k náhlé destabilizaci odvětví.
To avoid an abrupt change that could destabilise the sector, the Commission proposes to phase in these cuts over four years.
Vytvořila jasná a transparentní pravidla, která budou platit pro každou populaci v závislosti na jejím stavu.
It has drawn up clear and transparent rules that will be applied to each stock depending on its state.
Cílem je, aby se na populace v podobné situaci vztahovala podobná opatření:
The idea is that similar measures will apply to all stocks in a similar state:
Evropský rybolov již v rámci některých víceletých plánů, jako je například plán týkající se tresky tmavé, používá princip maximálního udržitelného výnosu.
European fisheries already apply the MSY principle as part of long-term plans, like the plan for saithe.
Od roku 2015 se tento princip musí používat ve všech lovištích.
From 2015, all fisheries will have to use it as their benchmark.
Komise za tímto účelem navrhuje program probíhající ve čtyřech ročních etapách.
The Commission therefore proposes a programme made up of four annual phases.
Rok 2011 bude přelomový.
The year 2011 will mark a turning point.
Půjde o první etapu klidného přechodu k maximálnímu trvale udržitelnému výnosu, kterého by se mělo dosáhnout v roce 2015.
It will be the first stage of the gradual transition that will bring maximum sustainable yield into general practice by 2015.
Toto přinese omezení možností rybolovu dnes nadměrně lovených populací.
This process will imply a decrease in fishing opportunities for stocks that are overexploited today.
Tato omezení bude třeba doplnit přísnými pravidly.
These reductions will have to be supervised very strictly.
V září 2002 přijala Evropská unie při příležitosti Světového summitu o trvale udržitelném rozvoji, který se konal v Johan-nesburgu, řadu závazků ve prospěch světové biologické rozma-nitosti.
The European Union made a number of commitments in support of global biodiversity, in September 2002, at the World Summit on Sustainable Development in Johannesburg.
Jeden z nich se týká rybolovu.
One concerned fisheries.
Od roku 2015 bude totiž nutné všechny populace žijící v evropských vodách lovit s ohledem na úroveň maximálního udržitelného výnosu.
From 2015, all stocks in European Union waters will have to be exploited at their maximum sustainable yield (MSY).
Jinými slovy je nutné pro každý druh vypočítat celkový přípustný odlov (TAC), aby se dlouhodobě dosahovalo největších úlovků.
In other words, the total allowable catch (TAC) for each stock will have to be calculated to secure the highest catches over the long term.
Plány řízení se postupně upraví podle cílové úrovně maximálního udržitelného výnosu.• Populace druhů s přirozeně krátkou životností – Bude stanoven provizorní celkový přípustný odlov, který se bude v průběhu roku měnit v závislosti na dostupných vědeckých údajích.
Based on the results of the consultation and on scientific advice, the Commission will draw up its proposals for fishing opportunities in September for the Baltic Sea and in October for the Black Sea, Atlantic zones and deep-water species.
Komise za tímto účelem navrhuje od příštího roku spustit program rozdělený do čtyř ročních etap.
Its proposals will then be debated by the Council and Parliament.
Tyto kategorie jsou vědecky zhodnoceny a je možné pro ně stanovit úroveň maximálního udržitelného výnosu.
With that aim in mind, the Commission proposes to apply a programme in four annual stages, starting next year.
Na základě výsledků konzultace a podle vědeckých doporu-čení připraví Komise návrhy rybolovných práv, a to v září pro Baltské moře a v říjnu pro Černé moře, oblasti Atlantiku a pro hlubinné druhy.
This was the basis on which it launched its consultation on fishing opportunities for 2011, requesting the opinions of the Member States, Regional Advisory Councils, and the Advisory Committee on Fisheries and Aquaculture.
Informování spotřebitelů Směrem k přesnějšímu a jasnějšímu označování ryb
Informing consumers Towards clearer and more precise fish labelling
Jak se jmenuje ryba, kterou se chystám koupit?
What is the name of the fish I am buying?
Byla ulovena, nebo pochází z chovu?
Was it fished or farmed? Where does it come from?
Odkud pochází?Tyto informace jsou nyní u všech ryb prodávaných v maloob-chodě ve všech 27 zemích Evropské unie povinné.
This information is already required for all fish placed for sale on retail markets in the 27 countries of the European Union.
Požadavky spotřebitelů se však vyvíjejí. A aby se zlepšila jejich důvěra v produkty evropského rybolovu, je žádoucí zlepšit informace na etiketách.
Consumers’demands are evolving, however, and to develop their trust in European fishery products, the information given on labels needs to be improved.
Komise proto v rámci připravova-né reformy politiky trhů plánuje věnovat informování spotřebitelů jednu kapitolu.
That is why the Commission’s reform of market policy, which is already on the drawing board, will include a chapter on informing consumers.
Na etiketě mořského produktu, který se prodává v maloobchodní síti, musí figurovat tři informace: název druhu, způsob produkce (rybolov nebo chov) a původ.
Three types of information must be shown on the label of a fishery product placed for sale on the retail market: the name of the species, the means of production (fishing or farming) and the origin.
Tyto informace však nejsou vždy dost jasné, ani dost přesné… ani dostatečně uváděny.
This information is not always clear enough or precise enough, nor are information obligations always respected.
Především bude nutné zlepšit stávající pravidla.
To start, existing rules will be improved.
Připomeňme, že na etiketě mořského produktu prodávaného v maloobchodní síti již musí být uvedeny povinně tři informace: název druhu uznávaný jednotlivými členskými státy, způsob produkce (rybolov nebo chov) a původ produktu (oblasti odlovu, země produkce akvakultury).
Three types of information already have to be shown on the label of a fishery product sold on the retail market: the name of the species recognised by the different Member States, the means of production (fishing or farming) and the origin (catch zone, country of aquaculture production).
Bylo však konstatováno, že informování o těchto třech aspektech není ani přesné, ani dost jasné.
There is broad consensus that the information being provided on these three aspects is neither precise enough nor clear enough.
Ve snaze o vyjasnění a upřesnění informací by se také mohlo uvažovat o tom, aby se na etiketě ryby pocházející z akvakultury neuváděla jen země produkce, ale také region.Připomeňme, že od roku 2009 existuje pro produkty chovu a mořské řasy evropský referenční rámec pro certifikaci –„ekologická akvakultura“.
Another option for making information clearer and more precise could be to change the labels for farmed fish to show the region of production rather than the country. It is worth noting that a European frame of reference was introduced in 2009 for ‘organic aquaculture’certification for farmed products and seaweed.
První bod, který se má zlepšit: informování o obchodním pojmenovávání druhu není vždy zcela jasné.
First point to be improved: information on the commercial name of a species, which is not always explicit enough.
Závažnější je, že v některých případech může dokonce spotřebitele uvést v omyl.
Even worse, though, some names can even be misleading to consumers.
Doplňující označování se někdy používá nesprávně.
Names that enhance the value of the fish are sometimes misused.
Například název„jazyk“ se někdy používá pro jazyka obecného v Atlantiku i pro kambalu tropickou; tuňák žlutoploutvý s červe-ným masem se často prodává pod označením„tuňák obecný“, za velmi odlišnou velkoobchodní cenu oproti tuňákovi obec-nému ze Středozemního moře.
‘Sole’ for example, is used for both Atlantic sole and tropical sole; yellowfin tunny with red flesh is often sold as ‘bluefin tuna’at a much lower price than that of genuine Mediterranean bluefin tuna.
Aby nedocházelo k tomu, že je spotřebitel při koupi podveden, plánuje Komise zavést povinnost uvádět u obchodního označení i vědecký název.
To keep consumers from being cheated on what they are buying, the Commission is considering the option of requiring both the scientific name of the species and the commercial name.
Od 1. ledna 2011 bude totiž povinné spotřebitele informovat o čtvrtém aspektu, a to o obchodní úpravě ryb, tedy o tom, zda je ryba čerstvá nebo mražená.
A fourth type of information, namely whether the product is fresh or was previously frozen, will have to be provided to consumers from 1 January 2011.
Tato informace je ve skutečnosti povinná od oka-mžiku, kdy bylo v listopadu 2009 přijato nařízení o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky.
This information has become mandatory since the adoption, in November 2009, of the regulation establishing a Community control system for ensuring compliance with the rules of the common fisheries policy (CFP).
Mimo tento poslední bod je dnes proces stále ve stádiu úvah.
Apart from this latter point, the process is still in the analysis stage at present.
Komise shromažďuje jednotlivé návrhy od zúčastněných stran.
The Commission is collecting proposals from the different stakeholders.
Tyto diskuse jsou samozřejmě zcela zásadní, jestliže se má zlepšit renomé produktů evropského rybolovu, pokud jde o bezpeč-nost potravin, kvalitu a dodržování pravidel správného řízení rybolovu.
These debates are obviously fundamental for improving the image of European fishery products in terms of food safety, quality and conformity with rules on sound fisheries management.
I když všichni vědí, že ryby velmi prospívají zdraví a že je pravda, že některé druhy jsou prospěšnější, správné označování produktů rybolovu a akvakultury umožní (znovu)získat důvěru spotřebitelů.
Everyone knows that fish is excellent for the health and that some are more healthful than others, but suitable labelling of fishery and aquaculture products will do a lot to help (re)gain consumer confidence.
Třetí bod: informace týkající se rybolovných oblastí je dnes pro spotřebitele obtížně srozumitelná.
Third point: information on fishing zones is hard for consumers to understand.
Vychází ze 12 oblastí odlovu, které definovala Organizace OSN pro výživu a zemědělství (FAO): severovýchodní Atlantik, severozápadní Atlantik, Baltské moře, středovýchodní Atlantik atd.
It is based on 12 catch zones defined by the United Nations Food and Agriculture Organisation (FAO): Northeast Atlantic, Northwest Atlantic, Baltic Sea, Western Central Atlantic, etc.
Ukazuje se, že tyto oblasti jsou příliš velké, a tím obtížně určitelné.
These zones are so vast that they lack clarity.
Komise chce navrhnout rozdělení do oblastí, které bude pro spotřebitele zřetelnější. Tento postup s sebou však nese i problémy.
The Commission wishes to propose the use of zones that are more meaningful to consumers, but this process entails certain difficulties.
Není například jisté, zda by se mělo volit příliš regionální označení.
Names that are very regional, for instance, may not prove possible.
Pokud rybu označíme za„tresku z Rižského zálivu“, může to být matoucí pro španělského nebo portugalského spotřebitele, zatímco pro milovníka ryb žijícího v Německu nebo Polsku jde o zcela jasné vysvětlení.
Using the term ‘Gulf of Riga cod’could be perplexing to Spanish or Portuguese consumers, whereas it would be perfectly clear to those living in Germany or Poland.
Tento směr vypadá slibně, ale je nutné, aby způsob, jak se použije, ještě uzrál.
The objective seems useful, but putting it into practice will require further analysis.
Odkud pochází ryba, kterou mám na talíři?
Where does the fish on my plate come from?
Dobrá vysledovatelnost musí kontrolním orgánům umožnit téměř v reálném čase zjistit, přes které subjekty procházejí po ulovení jednotlivé šarže ryb.
With an effective traceability system, control authorities know, almost in real time, which operators handle the lots of fish after catch.
Vrátit se v dodavatelském řetězci až na palubu plavidla – to je možné díky pravidlům o vysledovatelnosti produktů rybolovu a akvakultury: ta umožňují identifikovat každý subjekt, od obchodu po rybářské plavidlo.
Tracing a product back up the supply chain all the way to the vessel’s deck is possible thanks to traceability rules for fishery and aquaculture products. These identify every operator, from the retailer to the fishing vessel.
Vysledovatelnost, jejímž základním účelem byla kontrola, je rovněž prostředkem, pomocí kterého může spotřebitel zjistit, co kupuje, a může se ujistit, že zaplatil správnou cenu.
Originally put in place for control purposes, traceability also helps consumers to know what they are buying and to be sure that they are paying a fair price.
Před prvním prodejem musí být ryby, měkkýši a korýši rozdě-leni do šarží stejného druhu, které jsou většinou uloženy do nádob kalibrovaných dle požadavků organizace producentů nebo dražebního střediska, ke kterým plavidlo patří.
Before their first sale, fish, molluscs and crustaceans must be divided into lots of the same species, generally presented in crates graded according to the requirements of the PO or the auction centre to which the vessel delivers its products.
Toto tří-dění často probíhá již na lodi před připlutím do přístavu, aby vážení probíhalo po šaržích.
This sorting operation often takes place on the vessel, before reaching the port, so that the fish can be weighed by lots.
V rámci logické návaznosti procesu vysledovatelnosti je šarže základní jednotkou, která bude sledo-vána v průběhu celého řetězce prodeje ryb.
In the logical next step in the traceability process, the lot is the basic unit that will be traced throughout the fish marketing chain.
Zavedení nových pravidel týkajících se kontroly rybolovu od 1. ledna 2010 ještě posílilo vysledovatelnost produktů.
It is often during the weighing that information on the fishery products is placed on the lot, generally in the form of a barcode or electronic chip.
Pojďme se podívat, jak systém funguje, a to od moře až po talíř.
This information will accompany the product up to the retail sale.
Když loď vyloví ryby, musí kapitán urychleně nahlásit kontrol-nímu orgánu údaje o úlovcích.
When the fish is hauled aboard the vessel, the master must submit a catch declaration to the control authorities without delay.
V tomto prohlášení o úlovcích uvede u každého druhu odhadované množství, datum a rybo-lovnou oblast, dále používané lovné zařízení, domovský přístav a datum zahájení a ukončení rybolovu.
For each species, the declaration mentions the estimated quantity, date and zone of catch, gears used and the vessel’s home port, and the start and end dates of its season.
Pokud je úlovek přelo-žen na jiné plavidlo, musí kapitán rybářského plavidla i kapitán přepravní lodi předložit svým kontrolním orgánům prohlášení o překládce: v něm kromě identifikace lodí a podrobného popisu zboží uvedou i místo jeho určení.
If lots are transhipped to another vessel, the masters of the fishing vessel and of the transport vessel must both submit a transhipment declaration to their control authorities: these identify the vessel, give a detailed description of the goods and indicate their destination.
Vykládací rampa
At the wharf
Po vyložení musí všechny úlovky projít zvážením na vahách schválených kontrolními orgány.
Upon landing, catches must as a rule be weighed on scales approved by the control authorities.
Za přesnost vážení je většinou odpovědné dražební středisko, prostřednictvím kterého je úlovek prodáván.
It is generally the auction centre where the fish will be sold that is responsible for the
Nový kontrolní režim nařizuje, aby kapitáni všech plavidel o délce 12 metrů a více vedli elektronický lodní deník, v němž budou během rybářského výjezdu zaznamenávat denní hlášení (před příjezdem do přístavu pro úlovky za poslední den výjezdu).
The new control scheme imposes the electronic logbook (electronic reporting system, ERS) for all vessels more than 12 m in length, with a daily declaration during fishing trips (before arrival in port for catches taken the last day out).
Toto nařízení vstupuje v platnost postupně.
This provision is being phased into place.
V součas-nosti je povinné pro plavidla o délce 24 metrů a více.
It is currently mandatory for vessels over 24 m in length.
V roce 2011 mu budou podléhat všechna plavidla o délce 15 metrů a více.
In 2011, it will apply to all vessels over 15 m in length.
V roce 2012 bude povinné od 12 metrů.
In 2012, it will be the rule for vessels 12 m or more in length.
Do délky 11,99 m zůstává lodní deník v papírové podobě a úlovky se ohlašují jednou za dva dny.
For vessels up to 11.99 m, the paper logbook will remain in use and catches must be declared every two days.
kterou přinesly předpisy v roce 2010.
This last piece of information was introduced by the 2010 regulation.
Je důležitá pro pozdější způsob konzervování ryb a proto, aby mohl spotřebitel rozlišo-vat mezi čerstvou a rozmraženou rybou.
It is important for the subsequent conservation of the fish and lets consumers make a distinction between fresh fish and once-frozen fish.