natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sporným rozhodnutím OHIM částečně odvolání vyhověl a rozhodnutí průzkumového referenta zrušil, pokud jde o služby „finanční analýzy; investiční operace; pojišťovnictví“.
In the contested decision OHIM partially upheld the appeal and annulled the examiner’s decision as regards ‘financial analysis; investment affairs; insurance affairs’.
Odvolání bylo naopak zamítnuto, pokud jde o ostatní služby třídy 36, a sice „[b]ankovnictví; finanční operace a měnové služby; obchodování s nemovitostmi; finanční služby; financování“.
The appeal was, however, dismissed as regards the other services in Class 36, namely, ‘financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; provision of financial affairs; provision of financial services; financing’.
OHIM měl v podstatě za to, že prvky EURO a HYPO obsahují bezprostředně srozumitelný údaj o vlastnostech pěti výše uvedených služeb a že spojení obou prvků do jednoho slova nečiní ochrannou známku méně popisnou.
Essentially, OHIM held that the components EURO and HYPO contained a clearly understandable indication of the characteristics of the five services mentioned above and that the combination of those two components in one word did not render the mark less descriptive.
Měl tudíž za to, že slovní označení EUROHYPO je pro „[b]ankovnictví; finanční operace a měnové služby;
Therefore, it held that the word sign EUROHYPO was
Řízení před Soudem a napadený rozsudek
The proceedings before the Court of First Instance and the judgment under appeal
Dne 5. listopadu 2004 podala navrhovatelka k Soudu proti spornému rozhodnutí žalobu na neplatnost.
On 5 November 2004, the appellant brought an action before the Court of First Instance for annulment of the contested decision.
Pokud jde o základ sporného rozhodnutí, Soud nejprve v bodech 41, 43 a 44 napadeného rozsudku uvedl:
As regards the basis of the contested decision, the Court of First Instance first observed, at paragraphs 41, 43 and 44 of the judgment under appeal:
Nicméně analýza provedená v bodech 13 až 16, která je základem pro uvedené rozhodnutí o zamítnutí, se týká popisného charakteru slovního označení EUROHYPO.
However, the analysis carried out in paragraphs 13 to 16 underpinning that decision to refuse registration concerns the descriptiveness of the word sign EUROHYPO.
43 Nicméně oblasti působnosti důvodů uvedených pod písmeny b) až d) uvedeného ustanovení se zjevně překrývají […].
43 However, there is a clear overlap between the scope of the grounds for refusal set out in subparagraphs (b) to (d) of that provision ….
44 Z judikatury Soudního dvora a Soudu rovněž vyplývá, že slovní ochranná známka, která je popisem vlastností dotčených výrobků nebo služeb ve smyslu
44 It is also clear from the caselaw of the Court of Justice and the Court of First Instance that a word mark which is descriptive of the characteristics of the goods or services concerned for the purposes of Article 7(1)(c) of Regulation No 40/94
Soud tedy v bodě 45 napadeného rozsudku uvedl, že „[…] zahrnuje posouzení legality [sporného] rozhodnutí ověření, zda odvolací senát prokázal, že slovní označení EUROHYPO je popisem služeb ‚bankovnictví; finanční operace a měnové služby; obchodování s nemovitostmi; finanční služby; financování‘ spadajících do třídy 36. Je-li tomu tak, vychází zamítnutí zápisu ze správného uplatnění čl.
The Court of First Instance then stated at paragraph 45 of the judgment under appeal that ‘… the assessment of the legality of the contested decision requires verification as to whether the Board of Appeal has established that the word sign EUROHYPO was descriptive of “financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; financial services; financing” within Class 36.
Soud následně zkoumal, zda slovní označení EUROHYPO popisuje dotčené služby.
The Court of First Instance then examined whether the word sign EUROHYPO was descriptive for the services at issue.
Zaprvé měl v bodech 51 a 52 napadeného rozsudku za to, že OHIM dospěl správně k závěru, že samostatné prvky EURO a HYPO popisují dotčené služby.
First, it held, at paragraphs 51 and 52 of the judgment under appeal, that OHIM had rightly found that the individual components EURO and HYPO were descriptive of the services at issue.
Zadruhé Soud zkoumal, zda popisný charakter prvků, které tvoří slovní označení EUROHYPO, existuje rovněž pro samotné složené slovo.
Second, the Court of First Instance examined whether the descriptive character of the components which comprised the word sign EUROHYPO also existed for the compound word itself.
V bodě 55 napadeného rozsudku dospěl ke kladnému závěru z následujících důvodů:
At paragraph 55 of the judgment under appeal, the Court found in the affirmative in the following terms:
„55 V projednávaném případě je jednak slovní označení EUROHYPO pouhou kombinací dvou popisných prvků, která nevyvolává dojem dostatečně vzdálený
‘In the present cases the word sign EUROHYPO is a straightforward combination of two descriptive elements, which does not create an impression sufficiently far
2008 – VĚC C-304/06 P dojmu vyvolanému prostým sloučením prvků, které jej tvoří, aby mohl převažovat nad souhrnem uvedených prvků.
2008 — CASE C-304/06 P removed from that produced by the mere combination of the elements of which it is composed to amount to more than the sum of its parts.
Krom toho žalobkyně neprokázala, že se toto složené slovo dostalo do běžného jazyka a že tam získalo vlastní význam.
The applicant has not shown that that compound word had become part of everyday language and had acquired a meaning of its own.
Naopak tvrdí, že se slovní označení EUROHYPO nestalo běžnou součástí německého jazyka pro popis finančních služeb.“
It argues, to the contrary, that the word sign EUROHYPO has not become part of everyday German for describing financial services.’
Krom toho Soud v bodě 56 napadeného rozsudku uvedl, že řešení, k němuž došel Soudní dvůr v rozsudku ze dne 20. září 2001, Procter & Gamble v. OHIM, řečený „Baby-dry“ (C-383/99 P, Recueil, s. I-6251), nelze na projednávaný případ použít vzhledem k tomu, že „[…] [s]ousloví dotčené v této věci bylo slovním novotvarem, který byl svou strukturou nezvyklý, což není případ slovního označení EUROHYPO“. 21
In addition, at paragraph 56 of the judgment under appeal the Court of First Instance held that the solution identified in the judgment of the Court of Justice in Case C-383/99 P Proctor & Gamble v OHIM [2001] ECR I-6251 (‘Baby-dry’) could not be transposed to the present case given that ‘… the term at issue in that case was a lexical invention which had an unusual structure, which is not the case for the word sign EUROHYPO’. 21
V důsledku toho Soud v bodě 57 napadeného rozsudku dospěl k následujícímu závěru:
Consequently, the Court of First Instance held, at paragraph 57 of the judgment under appeal:
„Odvolací senát měl […] po právu za to, že slovní označení EUROHYPO je popisem služeb ‚bankovnictví; finanční operace a měnové služby; obchodování s nemovitostmi, finanční služby, financování‘ náležejících do třídy 36, a z tohoto důvodu postrádá rozlišovací způsobilost.
‘The Board of Appeal … lawfully found that the word sign EUROHYPO was descriptive of “financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; financial services and financing” in Class 36 and was, therefore, devoid of any distinctive character.
Z toho vyplývá, že podle toho, co bylo uvedeno v bodě 45, není namístě posuzovat, zda odvolací senát předložil jiné důvody pro zjištění, že přihlašované označení postrádá rozlišovací způsobilost.“
It follows that, in accordance with the findings in paragraph 45 above, there is no need to examine whether the Board of Appeal put forward other grounds for finding that the mark applied for was devoid of any distinctive character.’
Konečně měl Soud v bodě 58 napadeného rozsudku za to, že vytýkaná skutečnost vycházející z intenzivního užívání ochranné známky je nepřípustná z důvodu, že tato skutečnost byla uplatněna poprvé až před Soudem.
Finally, at paragraph 58 of the judgment under appeal, the Court of First Instance held that the claim based on the widespread use of the mark was inadmissible as that claim was raised for the first time before the Court of First Instance.
Soud tedy žalobu zamítl v plném rozsahu.
Therefore, the Court of First Instance dismissed the action in its entirety.
Návrhová žádání účastníků řízení
Forms of order sought
Ve svém kasačním opravném prostředku navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:
In its appeal, the appellant claims that the Court should:
– zrušil sporné rozhodnutí;
— annul the contested decision;
– uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
— order OHIM to pay the costs.
OHIM navrhuje, aby Soudní dvůr kasační opravný prostředek zamítl a uložil navrhovatelce náhradu nákladů řízení.
OHIM claims the Court should dismiss the appeal and order the appellant to pay the costs.
K prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku
The first plea in law
V projednávaném případě se přitom OHIM omezil na analýzu popisného charakteru samostatných prvků EURO a HYPO, aniž by uvedl skutková zjištění ohledně slovní ochranné známky EUROHYPO posuzované jako celek.
In the present case, OHIM restricted itself to an analysis of the descriptive character of the individual components EURO and HYPO without making findings of fact on the word mark EURO-HYPO as a whole.
Krom toho navrhovatelka OHIM vytýká, že provedl internetové rešerše týkající se ochranné známky EUROHYPO a že vědomě zatajil jejich výsledky, neboť neumožnily prokázat, že tato ochranná známka byla užívána popisným způsobem.
In addition, the appellant criticises OHIM for having carried out internet research in relation to the mark EUROHYPO and that it knowingly concealed the results in so far as they did not show that the mark was used in a descriptive way.
OHIM tak zkreslil skutkový stav.
In so doing, OHIM misrepresented the facts.
OHIM namítá, že není vázán rigidními požadavky na provádění důkazů.
OHIM contends that it is not bound by strict evidential requirements.
Zejména podle zásady volného posuzování důkazů může na základě vlastního přesvědčení rozhodnout o tom, zda má určitou skutečnost za prokázanou.
In particular, under the principle of unfettered evaluation of the evidence, it may make its decision on the basis of its own belief whether it considers a fact has been proved.
Jakmile má tedy za to, že má dostatek poznatků pro přijetí rozhodnutí, nemusí pokračovat v provádění svých šetření a analýz.
Therefore, once it considers that it has sufficient evidence to make a decision, it is not obliged to continue its investigation and analysis.
Z ustálené judikatury přitom vyplývá, že Soudní dvůr není příslušný ke zjišťování skutkového stavu ani v zásadě k přezkoumávání důkazů, které Soud přijal na podporu tohoto skutkového stavu.
It should be stated, at the outset, that by its first plea, even though it has formally pleaded an error in law, the appellant is seeking, in essence, to call into question the factual assessment carried out by the Court of First Instance and, in particular, to dispute the probative value of a number of facts which led the Court of First Instance to find that OHIM was not obliged to undertake additional research where it was sufficiently certain as regards the descriptive character of the components EURO and HYPO and of the word EUROHYPO.
Pokud totiž tyto důkazy byly získány řádně a byly dodrženy obecné právní zásady a procesní pravidla použitelná v oblasti důkazního břemene a provádění důkazů, přísluší pouze Soudu posoudit hodnotu, kterou je třeba přiznat důkazům, které mu byly předloženy.
It follows from settled caselaw that the Court of Justice has no jurisdiction to establish the facts or, in principle, to examine the evidence which the Court of First Instance accepted in support of those facts.
Takové posouzení tudíž nepředstavuje, s výhradou případu zkreslování těchto důkazů, právní otázku, která by jako taková podléhala přezkumu Soudního dvora (viz v tomto smyslu rozsudky ze dne 17. prosince 1998, Baustahlgewebe v. Komise, C-185/95 P, Recueil, s.
Provided that the evidence has been properly obtained and the general principles of law and the rules of procedure in relation to the burden of proof and the taking of evidence have been observed, it is for the Court of First Instance alone to assess the value which should be attached to the evidence produced to it.
Je přitom třeba konstatovat, že v rámci tohoto důvodu kasačního opravného prostředku se navrhovatelka omezila na zpochybnění analýzy skutkového stavu, kterou OHIM provedl ve sporném rozhodnutí, a zejména údajně neúplného charakteru této analýzy.
However, it must be pointed out that, in the context of the first plea, the appellant limits itself to challenging the assessment of the facts carried out by OHIM in the contested decision and, in particular, the alleged incomplete nature of that assessment.
Neprokázala však ani netvrdila, že Soud provedl zjevně nesprávné posouzení důkazů.
By contrast, it has not shown, nor even alleged, that the Court of First Instance carried out a clearly incorrect assessment of the evidence.
První důvod kasačního opravného prostředku tedy musí být prohlášen za nepřípustný.
Therefore, the first plea in law must be held to be inadmissible.
Tento důvod lze rozdělit do tří odlišných částí.
That plea is divided into three separate parts.
První z těchto částí navrhovatelka Soudu vytýká, že nezohlednil celkový dojem vyvolaný ochrannou známkou EUROHYPO.
By the first part, the appellant criticises the Court of First Instance for failing to take into account the overall impression produced by the EUROHYPO mark.
7 odst.
By the
Pokud jde konečně o třetí část, navrhovatelka tvrdí, že Soud nesprávně použil zásady vytýčené ve výše citovaném rozsudku Baby-dry.
Finally, as regards the third part, the appellant maintains that the Court of First Instance incorrectly applied the principles identified in the Baby-Dry judgment.
K první části druhého důvodu kasačního opravného prostředku
The first part of the second plea
– Argumentace účastníků řízení
— Arguments of the parties
Podle navrhovatelky Soud analyzoval pouze popisný charakter prvků EURO a HYPO odděleně a přezkum celkového dojmu vyvolaného ochrannou známkou provedl pouze podpůrně.
According to the appellant, the Court of First Instance examined only the descriptive character of the components EURO and HYPO taken separately, and examined the overall impression produced by the mark only as a secondary issue.
Soud v napadeném rozsudku vycházel z domněnky, že jsou-li prvky, které tvoří kombinovanou ochrannou známku, popisné, ochranná známka jako celek je v zásadě rovněž popisná.
The Court of First Instance based its decision, in the judgment under appeal, on the presumption that, where the components which comprise a composite mark are descriptive, the mark as a whole is, in principle, also descriptive.
OHIM tuto argumentaci popírá, když uvádí, že Soud část svých úvah věnoval právě přímému a specifickému posouzení rozlišovací způsobilosti kombinované ochranné známky jako celku a nevycházel pouze z určité domněnky.
OHIM contests that line of argument contending that the Court of First Instance devoted a part of its reasoning precisely to the direct and specific assessment of the distinctive character of the compound trade mark as a whole and did not rely solely on a presumption.
– Závěry Soudního dvora
— Findings of the Court
Pokud jde o kombinovanou ochrannou známku, jakou je ochranná známka dotčená v projednávané věci, posouzení její rozlišovací způsobilosti se nemůže omezit na analýzu každého jejího pojmu nebo prvku odděleně, ale musí v každém případě vycházet z celkového vnímání této ochranné známky relevantní veřejností, a nikoliv z domněnky, že prvky, které samostatně postrádají rozlišovací způsobilost, nemohou, jsou-li kombinovány, vykazovat takovouto způsobilost (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 16. září 2004, SAT.1 v. OHIM, C-329/02 P, Sb. rozh. s. I-8317, bod 35).
As regards a compound trade mark, such as that at issue in the present case, the assessment of its distinctive character cannot be limited to an evaluation of each of its words or components, considered in isolation, but must, on any view, be based on the overall perception of that mark by the relevant public and not on the presumption that elements individually devoid of distinctive character cannot, on being combined, have a distinctive character (see, to that effect, Case C-329/02 P SAT.1 v OHIM [2004] ECR I-8317, paragraph 35).
Pouhá okolnost, že každý z těchto prvků vzatý samostatně postrádá rozlišovací způsobilost, totiž nevylučuje, že spojení, které tvoří, může takovou způsobilost vykazovat (rozsudek ze dne 15. září 2005, BioID v. OHIM, C-37/03 P, Sb. rozh. s. I-7975, bod 29).
The mere fact that each of those elements, considered separately, is devoid of any distinctive character does not mean that their combination cannot present such character (Case C-37/03 P BioID v OHIM [2005] ECR I-7975, paragraph 29).
V bodě 54 napadeného rozsudku přitom Soud správně uvedl, že za účelem posouzení popisného charakteru kombinované ochranné známky je třeba přezkoumat nejen jednotlivé prvky, z nichž se ochranná známka skládá, ale také ochrannou známku jako celek.
At paragraph 54 of the judgment under appeal, the Court of First Instance rightly held that in order to assess the distinctive character of a compound mark, not only must the various elements of which it is composed be examined but also the mark as a whole.
V tomtéž bodě 54 sice Soud uvedl, že ochranná známka tvořená slovem složeným z prvků, z nichž každý popisuje vlastnosti výrobků nebo služeb, pro které je zápis požadován, je sama popisem vlastností těchto výrobků nebo těchto služeb.
Admittedly, in the same paragraph, the Court of First Instance stated that a mark consisting of a word composed of elements, each of which is descriptive of the characteristics of those goods or services in respect of which registration is sought, is itself descriptive of the characteristics of those goods and services.
Tímto zjištěním však nebyla dotčena analýza Soudu ohledně této skutečnosti, jelikož se Soud neomezil na podpůrný přezkum dojmu vyvolaného přihlášenou ochrannou známkou jako celkem, ale věnoval část svých úvah posouzení popisného charakteru označení jako celku, pokud jde o kombinovanou ochrannou známku.
However, that finding did not affect the analysis of the Court of First Instance on that point, since it did not limit itself to assessing, as a secondary issue, the overall impression produced by the trade mark applied for, but devoted a part of its reasoning to evaluating, with regard to a compound mark, the descriptive character of the sign as a whole.
V bodě 55 napadeného rozsudku totiž Soud uvedl, že dojem vytvořený dotčenou ochrannou známkou není dostatečně vzdálený dojmu vyvolanému prostým sloučením prvků, které ji tvoří, aby mohl převažovat nad souhrnem uvedených prvků, a že navrhovatelka neprokázala, že se toto složené slovo dostalo do běžného jazyka a získalo tam vlastní význam.
At paragraph 55 of the judgment under appeal, the Court of First Instance held that the impression created by the mark at issue was not sufficiently far removed from that produced by the mere combination of the elements of which it is composed to amount to more than the sum of its parts and that the appellant had not shown that that compound word had become part of everyday language and had acquired a meaning of its own.
Krom toho Soud v bodě 56 uvedeného rozsudku zkoumal, zda je dotčená ochranná známka slovním novotvarem, který vykazuje nezvyklou strukturu, přičemž dospěl k závěru, že tomu tak není.
Moreover, at paragraph 56 of the judgment under appeal, the Court of First Instance examined whether the mark at issue was a lexical invention which had an unusual structure, finding that that was not the case.
Soud konečně v bodě 57 napadeného rozsudku konstatoval, že ochranná známka EUROHYPO, posuzovaná jako celek, popisuje dotčené služby.
Finally, at paragraph 57 of the judgment under appeal, the Court of First Instance held that the mark EUROHYPO, considered as a whole, was descriptive of the services in question.
Nelze tedy Soudu vytýkat, že neověřil, zda ochranná známka posuzovaná jako celek vykazuje popisný charakter, či nikoli, nebo že tak učinil pouze podpůrně.
Therefore, the Court of First Instance cannot be criticised for not having verified whether the mark, taken as a whole, had a descriptive character or for having done so merely as a secondary point.
Z toho vyplývá, že první část druhého důvodu kasačního opravného prostředku musí být zamítnuta jako neopodstatněná.
It follows that the first part of the second plea in law must be rejected as unfounded.
Ke druhé části druhého důvodu kasačního opravného prostředku
The second part of the second plea
2008 – VĚC C-304/06 P účelem použití čl. 7 odst.
2008 — CASE C-304/06 P rion which is relevant solely for the purposes of the application of Article 7(1)(c) of that regulation.
Podle OHIM skutečnost, že předmětná ustanovení sledují odlišné obecné zájmy, nezpůsobuje odlišný výklad pojmu „popisný charakter“ podle dotčeného ustanovení. Soud se tedy nedopustil právního pochybení při výkladu čl.
According to OHIM, the fact that the provisions in question pursue separate general interests does not require a different interpretation of the concept of descriptive character depending on the provision at issue.
7 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení.
Therefore, the Court of First Instance did not err in law in interpreting Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94.
Je třeba nejprve připomenout, že i když měl Soudní dvůr možnost poukázat na určité překrývání mezi příslušnými oblastmi působnosti absolutních důvodů pro zamítnutí
It must, first, be borne in mind that, while the Court of Justice has had occasion to find a degree of overlap between the respective scope of the absolute grounds for
Soudní dvůr měl rovněž příležitost upřesnit, že je třeba uvedené důvody pro zamítnutí vykládat ve světle obecného zájmu, který je základem každého z nich.
The Court of Justice has also had occasion to make it clear that the various grounds for refusal must be interpreted in the light of the public interest underlying each of them.
Obecný zájem zohledněný při zkoumání každého z těchto důvodů pro zamítnutí může, ba dokonce musí, odrážet rozdílné úvahy podle dotčeného důvodu pro zamítnutí (výše citované rozsudky Henkel v. OHIM, body 45 a 46; SAT.1 v. OHIM, bod 25, jakož i BioID v. OHIM, bod 59).
The public interest taken into account in the examination of each of those grounds for refusal may, or even must, reflect different considerations, depending upon which ground for refusal is at issue (Henkel v OHIM, paragraphs 45 and 46; SAT.1 v OHIM, paragraph 25; and BioID v OHIM, paragraph 59).
Úvahy sledované Soudem přitom v projednávaném případě vycházejí z nesprávného výkladu zásad připomenutých v bodech 54 až 56 tohoto rozsudku.
In the present case, the reasoning followed by the Court of First Instance is based on an incorrect interpretation of the principles mentioned in paragraphs 54 to 56 of this judgment.
Krom toho v rámci této analýzy Soud za účelem posouzení, zda dotčená ochranná známka může být zapsána, použil nesprávné kritérium.
Moreover, in the context of such an assessment, the Court of First Instance used an incorrect criterion to determine whether the mark in question could be registered.
Podle tohoto kritéria může ochranná známka složená z popisných prvků splňovat podmínky pro zápis, pokud se slovo dostalo do běžného jazyka a získalo tam vlastní význam. Ačkoli je přitom toto kritérium relevantní v rámci čl.
According to that criterion, a mark composed of descriptive elements could meet the conditions for registration where the word has become a part of everyday language and has acquired a meaning of its own.
Ačkoli totiž uvedené kritérium umožňuje vyloučit užívání ochranné známky pro popis určitého výrobku nebo služby, neumožňuje určit, zda ochranná známka může zaručit spotřebiteli nebo koncovému uživateli totožnost původu výrobku nebo služby, které označuje.
Although that criterion permits excluding the use of a trade mark to describe a product or a service, nevertheless, it does not allow it to be determined whether a mark is capable of guaranteeing the identity of the origin of the designated product or service to the consumer or end user.