natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kvůli preferované účasti na tradičních prvomájových oslavách a víkendovým povinnostem souvisejícím s volbami se však vedení Parlamentu na tomto návrhu nemohlo shodnout.
Preferences for participation in traditional May Day events and weekend electoral imperatives ensured that months in advance no consensus was available among the parliament’s leadership for this latter proposition.
Z tohoto důvodu Evropský parlament uvítal zahájení své nové éry ve Štrasburku v pondělí 3. května 2004.
So it was that on Monday 3 May 2004 in Strasbourg the European Parliament marked the dawn of its new era.
P tečné délce a za přijatelnou cenu bylo třeba podle právních předpisů EU vypsat veřejné nabídkové řízení.
Ten new states would necessitate ten new flagpoles. These were of a sucient size and potential price as to require, under EU law, a public tender.
Předpisy naopak neomezovaly počet dodavatelů, kteří mohli pocházet z libovolného počtu členských států.
This in its turn could be won by any number of suppliers from any number of states.
Byl jsem však přesvědčen, že ze symbolických důvodů musí pocházet z jednoho místa, a sice loděnic v Gdaňsku.
Symbolically, in my view, these had to come from only one place, the shipyards of Gdansk.
Několik měsíců předtím jsem proto o možnosti darování těchto žerdí Polskem jednal s tamním premiérem Lezskem Millerem, jenž k mé velké radosti okamžitě souhlasil.
Months earlier this led me to discuss the possibility with the Polish Prime Minister, Lezek Miller, of a gift of the flagpoles from Poland. To my great delight he agreed immediately.
Když jsme se ve Štrasburku sešli v pozdním odpoledni, kterým bylo zahájeno poslední zasedání před volbami do Evropského parlamentu v roce 2004, již se tu tyčil dar, který Gdaňsk věnoval Evropě. Tyto masivní žerdě tiše připomínající mravní sílu a osobní odvahu Lecha Walesy, který zosobňuje boj za svobodu či význam a hodnoty hnutí Solidarność, jež byly naplněny tímto ambiciózním rozšířením, čekaly na symbolické vztyčení vlajek nových členských států Unie.
When we gathered in Strasbourg late on the first afternoon of this final session before the European Parliament elections of 2004 the gifts to Europe from Gdansk stood tall ; Lech Walesa, whose moral courage and fortitude personied the struggle for freedom ; the value and values of Solidarity now consummated by this ambitious accession and the flagpoles themselves, sturdy and silent witnesses, awaiting the symbolic parliamentary unfurling of the Union’s newest member states.
To, co se při mém příchodu do Evropského parlamentu v roce 1989 mohlo jevit jako nesplnitelný sen, se stalo realitou.
What would have seemed an impossible dream in 1989 when first I arrived as a member of the European Parliament now was a reality and by my side stood Lech Walesa ‘as a visible sign of the struggle for a united Europe.’
Bylo by snadné tvrdit, že Evropský parlament nebo já sám jsem na této výjimečné cestě sehrál zásadní roli.
It would be easy to suggest an exaggerated role for the European Parliament or for oneself in this extraordinary journey.
Smysl pro vyváženost, obeznámenost se složitou politickou a institucionální problematikou a znalost historie nabádají ke skromnějšímu prohlášení.
A sense of proportionality, knowledge of the political and institutional complexity and a sense of history would suggest a more modest claim.
V zásadě jsme byli vyzváni k plnění naší povinnosti před našimi evropskými spoluobčany na základě mandátu přímo volených evropských poslanců.
In essence, we were called upon to do our duty before our fellow Europeans, true to our vocation as directly elected European parliamentarians.
Byli jsme povoláni, abychom pomohli napravit minulé křivdy, zbavit se těžkého dějinného břemene našeho rozděleného kontinentu a vydláždit cestu pro novou Evropu.
We were called to play our part in redressing the legacy and weighty burden of our continent’s divided history and to help pave the way towards a new Europe.
Ve zkoušce času obstojí odkaz této povinnosti spíše než náš osobní odkaz.
The legacy of that duty more than of ourselves will endure and will stand the test of time.
Blahopřeji předsedovi Parlamentu k této iniciativě a děkuji, že mě přizval, abych se na ní podílel.
I congratulate the President of the Parliament on this initiative and thank him for his invitation to me to participate.
Blahopřeji také Evropskému parlamentu, jeho členům a zaměstnancům i personálu poslanců k tomuto padesátému výročí a přeji jim v budoucnu vše nejlepší.
I also congratulate the European Parliament, its members and its and their staff on this 50th anniversary and wish them well for the future.
Jejich úspěchy budou úspěchy Evropy.
Their success will be Europe’s success.
„– 90 schůzí Konference předsedů, na jejichž pořadu jednání bylo projednáno 669 bodů; – 54 schůzí sekretariátu Parlamentu s 934 body na pořadu jednání; – 450 jiných schůzí Evropského parlamentu; – 334 setkání s významnými osobnostmi a politiky, kteří navštívili Parlament; – 16 návštěv státních představitelů;
‘ - 90 meetings of the Conference of Presidents, covering 669 agenda items; - 54 meetings of the Bureau of the House, treating 934 agenda items; - 450 other meetings in the European Parliament; - 334 meetings with visiting personalities and politicians; - 16 visits of Heads of State.
Zastupoval jsem Parlament na 12 schůzích Evropské rady.
I represented you in this House at 12 meetings of the European Council.
Mimo Parlament, Brusel a Štrasburk jsem vykonal: – 203 návštěv: – ve 33 zemích, včetně členských států Evropské unie a budoucích kandidátských zemí; – ve 24 státech u příležitosti plenárních zasedání národních parlamentů.
Outside Parliament, outside Brussels and Strasbourg, I have made - 203 visits to - 33 states, including the European Union states and candidate states of tomorrow; - in 24 states I addressed the plenary sessions of national parliaments.
Poskytl jsem přes 1 000 rozhovorů pro televizi a další sdělovací prostředky v Bruselu a Štrasburku (236 televizních rozhovorů, 710 tiskových konferencí a informačních schůzek) a stejný počet rozhovorů během 230 zahraničních cest.
I have given over 1,000 TV and media interviews in Brussels and Strasbourg (236 TV interviews and 710 press conferences and press points), and an equal number on my 203 trips abroad on your behalf.
Na plenárních zasedáních jsem vystupoval nad rámec obvyklých povinností předsedy (při 24 příležitostech) a mimo Parlament jsem pronesl 113 obsáhlých projevů.
I have addressed this plenary, over and above the normal duties of the Chair, on 24 occasions, and made 113 major speeches outside this House on your behalf.
Celkový objem naší korespondence dosáhl téměř 10 000 dopisů a spisů.“
Our correspondence total runs to nearly 10,000 letters and dossiers. ’
Projev 5. května 2004 u příležitosti ukončení funkčního období.
End of mandate speech 5 May 2004.
Předsednictví Evropského parlamentu je privilegovaným místem, odkud lze dobře pozorovat život Evropské unie a události v globalizovaném světě, které se odrážejí i v práci EP.
The Presidency of the European Parliament is a privileged vantage point for observing the life of the European Union and all the aairs of a globalised world, all of which are reected in the work of the EP.
ČERVENEC 2004 LEDEN 2007
JULY 2004 JANUARY 2007
Těchto 30 měsíců bylo svědkem mnoha historických okamžiků, spojených s rozšířením EU, odmítnutím ústavní smlouvy a hledáním alternativních řešení, vztahy s našimi blízkými i vzdálenějšími sousedy a novými problémy z oblasti přistěhovalectví, energetiky a terorismu.
My 30 months in oce were full of historic moments: EU enlargement; the rejection of the Constitutional Treaty and the search for alternative solutions; relations with our neighbours, whether close or more distant; and the new problems of immigration, energy and terrorism.
Funkce předsedy EP proto pro mne byla tou nejúžasnější zkušeností mého politického života a není snadné ji stručně shrnout.
For these reasons, being President of the EP was the most enthralling experience of my political life, and it is not easy to summarise them.
Evropský parlament je jediným orgánem Společenství přímo voleným občany Evropy, a z toho důvodu je jediným, který v rámci institucionální struktury EU ztělesňuje demokratický princip.
The European Parliament is the only Community institution directly elected by the European citizens, and thus which embodies the democratic principle within the EU’s institutional structure.
Stále mu sice chybí některé klasické pravomoci, charakteristické pro parlamentní shromáždění, jako je rozhodování o daních, má však velké legislativní, rozpočtové a kon trolní pravomoci.
Although it still lacks some of the classical powers characteristic of parliamentary assemblies, such as adopting taxation rules, it does have important legislative, budgetary and control remits.
Své pravomoci vykonává formou dynamické konsenzuální politiky, jež se zcela liší od té na úrovni vnitrostátních parlamentů, v nichž je vztah mezi vládou a opozicí ve své podstatě koniktní.
And it exercises its powers by means of a highly consensual political process, radically dierent from that of national parliaments, where the relationship between government and opposition is essentially conictual.
P občanů Evropy a jeho úkolem je hledat konsenzus ve věci politik Společenství.
Unlike the Council, where the national interests of the Member States are represented and set against one another, the EP represents the general interest of Europe’s citizens, and its task is to seek consensus on Community policies.
Upřímně věřím, že význam těchto úkolů během šestého volebního období, ve kterém EP dosáhl politické zralosti, posílil.
I sincerely believe that this remit acquired real strength over the course of the sixth legislature, during which the EP came of political age.
Nejcharakterističtější událostí období mého předsednictví bylo rozšíření.
Enlargement was a feature of my Presidency.
Dne 20. července 2004 jsem začal řídit parlamentní shromáždění tvořené 732 členy z 25 zemí, zastupující 163 politických stran a používající 20 úředních jazyků.
On 20 July 2004 I found myself heading a Parliament of 732 Members from 25 countries, representing 163 political parties and using 20 ocial languages.
Později, dne 1. ledna 2007, po přistoupení Rumunska a Bulharska, počet členů vzrostl na 785 a spolu s irštinou počet jazyků na 23.
Two and a half years later, on 1 January 2007, following the accession of Romania and Bulgaria, there were 785 Members and, with the addition of Irish, 23 languages.
Kromě toho, 60% poslanců tvořili nově zvolení členové a 168 bylo z 10 nových členských států.
Furthermore, 60% of the Members were new to the EP in 2004, and 168 came from the 10 new Member States.
Já sám jsem byl „nováček“ a z těch velkých změn se mi točila hlava, když jsem si uvědomil jejich rozsah a složitost chodu orgánu, který byl nucen obsáhnout mnohem rozmanitější praxi, již představuje politika.
I myself was a ‘newcomer’ and the scale of the change made me feel slightly dizzy, given its dimensions and the complexity of running an institution which was having to take on board a far more heterogeneous experience of what politics is.
Rozšířený EP však touto zkouškou prošel vítězně a dál fungoval překvapivě hladce, a to díky práci jednotlivých útvarů a zaměstnanců, ale zejména díky bývalému generálnímu tajemníkovi Julianu Priestleyovi, skutečnému strůjci tohoto úspěchu.
But the enlarged EP passed the test with flying colours and continued to operate surprisingly normally, thanks to the work of its staff and serv-
Mimo tuto hlavní strukturální přeměnu zde došlo ke specickým momentům zvláštního významu.
Over and above this major structural transformation, there were specic moments of particular signicance.
Možná nejvýznamnější, přinejmenším určitě z mediálního hlediska, bylo jmenování Barrosovy Komise, když se během slyšení ukázalo, že je nutné návrh na její jmenování stáhnout, protože bylo jasné, že ho EP zamítne.
Amongst the most important, perhaps, and certainly in media terms, was the investiture of the Barroso Commission, when Parliament’s hearings led to the withdrawal of the proposed Commission in the face of certain rejection by the EP.
Během tohoto procesu si Parlament upevnil politickou úlohu a přestal být papírovým tygrem, jak o něm mnoho lidí hovořilo.
In this whole process, the EP consolidated its political role and ceased to be the paper tiger that many people used to say it was.
Troufnul si totiž využívat pravomoci, které mu byly přisouzeny Smlouvami, aniž by vyvolal jakoukoliv krizi ve způsobu fungování EU.
It dared to make use of the powers conferred on it by the Treaties, without provoking any kind of crisis in the way the EU operates.
Naprosto jasně se ukázalo, že slyšení komisařů nebyla jen formální a členové Parlamentu se nepodřídili pokynům vlád členských států, jak mnoho lidí předpokládalo.
It was crystal clear that the hearings of the Commissioners were no mere formality, nor did the MEPs fall into line with the instructions issued by Member State governments, as a lot of people assumed they would.
Po odmítnutí původního návrhu Barrosovy Komise – i když ve skutečnosti byl zamítnut jen jeden z navrhovaných členů – se na EP nebude již dále nahlížet jako na místo, kde se jen mlátí prázdná sláma.
Following the rejection of the initial proposal for the Barroso Commission – although only one of the proposed members was in fact rejected – the EP would no longer be seen as a ‘cage of crickets’ or a useless talking shop.
Kromě své vzpomínky na tento polemický moment musím zmínit dva další, z nichž jeden je zvláště slavnostní a pozitivní a druhý nesmírně smutný.
Alongside my memory of that historic and polemical moment, I must mention two other moments, one particularly solemn and positive, and the other extremely sad.
Prvním byl podpis ústavní smlouvy v impozantním sále Orazi a Curiazi v římském Kapitolu.
The first was the signing of the Constitutional Treaty in the impressive Hall of the Orazi and Curiazi on the Capitol in Rome.
Dostalo se mi příležitosti oslovit jménem Evropského parlamentu shromážděné hlavy států a vlád, kterým jsem připomenul, jak probíhala integrace EU, jež započala na prvním takovémto shromáždění v Římě.
On that occasion, I had the chance, on behalf of the European Parliament, to address to the gathered Heads of State and of Government some words on the path that EU integration had taken since the first such gathering in Rome.
V tomto okamžiku jsme pochopitelně nevěděli, že smlouva uvázne kvůli francouzskému a nizozemskému referendu na mrtvém bodě, takže tento historický moment představoval vrchol politických ambicí Evropy, dnes bohužel poněkud oslabených.
At that point, of course, we did not know that the text was going to get bogged down in the French and Dutch referenda, and so that historic moment represented the cusp of Europe’s political ambitions, unfortunately somewhat diminished today.
Dalším momentem, který mi utkvěl v paměti, byl okamžik, kdy jsem oznámil plenárnímu zasedání tragické rozměry teroristického útoků v Londýně v červenci 2005, a který mi silně připomenul útoky v Madridu.
The other moment that is fixed in my memory was when I had to announce to the House in plenary just how tragically serious the July 2005 terrorist attacks in London had been, attacks which reminded me so strongly of those in Madrid.
Nebo na konci mého mandátu: ustavení Evropsko-latinskoamerického parlamentního shromáždění, které spojuje EP a Latinskou Ameriku.
My visit to Cairo to chair the Euro-Mediterranean Parliamentary Assembly, from which the EP carried out important mediation work in the dispute over the Danish cartoons of Mohammed.
Tomuto projektu jsem v boji s časem věnoval velké úsilí, obklopen nezanedbatelnou mírou neochoty, a krátce jsem tomuto shromáždění spolupředsedal, se zadostiučiněním, že se mi podařilo zvýšit pozornost EP vůči Latinské Americe.
And, right at the end of my mandate, the establishment of the Eurolat Parliamentary Assembly, which unites the EP and Latin America. I put a great deal of eort into this project, in a race against the clock, surrounded by a fair amount of unwillingness.
Vyzkoušel jsem si také, jak velká je úloha Evropy ve světě v souvislosti s jejími projekty na spolupráci, od oblouku řeky Niger po kolumbijské hory, a jaký je význam vojenských mírových misí Evropy, např. v Libanonu, který jsem navštívil okamžitě po bombardování v létě 2006, abych pozval libanonského předsedu vlády k vystoupení v EP.
I was also able to experience how large Europe’s role in the world is in terms of its cooperation projects, from the Niger arc to the Colombian highlands, and the importance of Europe’s military peace-keeping presence, e.g. in Lebanon, which I visited immediately after the summer 2006 bombardment, to invite the Lebanese Prime Minister to address the EP.
klad volební pozorovací mise do 26 zemí, včetně Ukrajiny, Palestiny, Afghánistánu, Konga a Venezuely.
For example, it sent electoral observation missions to 26 countries, including Ukraine, Palestine, Afghanistan, Congo and Venezuela.
EP se stal také významným světovým fórem, které navštívily hlavy 15 nečlenských států jako Evo Morales a Mahmúd Abbás.
And the EP has become an important world forum, visited by 15 heads of state from non-EU countries, such as Evo Morales and Mahmud Abbas.
Nemohu nepřipomenout celou sérii návrhů zákonů, které po nabytí právní moci (jejichž schvalovací proces posílil úlohu EP) posílily úlohu EP.
I must not pass over in silence a whole series of bills whose passage into law underlined the role of the EP.
Jde například o směrnici REACH o chemických látkách (jeden z nejsložitějších technických právních předpisů, které Parlamentem prošly), ve které dodatky prosazené Parlamentem potvrdily princip odpovědnosti průmyslu a princip ochrany spotřebitelů, při dosažení náročné rovnováhy mezi zásadou obezřetnosti a potřebou konkurenceschopnosti.
The REACH Directive on chemical substances, for example (one of the most technically complex pieces of legislation to pass through the House), in which the amendments pushed for by Parliament acknowledged the principle of industry answerability and consumer protection. It achieved a dicult balance between the precautionary principle and the demands of competitiveness.
EP hrál i významnou roli při zamítnutí směrnice o softwarových patentech (kdy Parlament poprvé v historii zamítnul směrnici ve druhém čtení postupu spolurozhodování); dále to byla směrnice o přístavních službách, kterou Evropská komise denitivně stáhla; a především tzv.
The EP also played a signicant role in the rejection of the software patents directive (where for the first time in history, Parliament rejected a directive at second reading under the codecision procedure); the rejection of the port services directive, which the Commission denitively
V souvislosti s Bolkensteinovou směrnicí sehrál EP implicitně roli iniciátora legislativního postupu, přestože je toto Smlouvami vyhrazeno Komisi.
In the Bolkestein Directive, the EP implicitly exercised a role which the Treaties reserve for the Commission, namely that of initiating legislation.
Po problémech s úpravou směrnice v Radě a neschopnosti Komise ji stáhnout, bylo na Parlamentu nalezení shody mezi mnoha protikladnými zájmy a zmatky, které v souvislosti s textem a jeho různými interpretacemi vznikly.
Given the diculties encountered in amending the Directive in Council, and the Commission’s inability to withdraw it, it ended up being Parliament which had to seek consensus between all the many opposing interests amid all the confusion spawned by the text and its various interpretations.
Šlo o ožehavou výzvu, se kterou si Parlament úspěšně poradil, a předešel tak koniktu mezi novými a (některými) starými členskými státy.
This was a thorny challenge which Parliament successfully pulled o, preventing a conict between new and (some) old Member States.
Úhrnem ukazuje tato legislativní práce na úspěch Parlamentu, kterému se daří dosahovat dohod o legislativních návrzích Komise, jež možná nevzaly dostatečně v úvahu novou situaci vyvolanou rozšířením a které uvíznou v Radě.
As a whole, this legislative work displays the success of a Parliament which manages to achieve agreements on Commission legislative proposals which had not, perhaps, taken adequate account of the new situation created by enlargement, and which got bogged down in Council.
Parlament se dnes těší větší úctě ze strany Evropské rady.
Of the Community institutions, Parliament is the one that has most improved the way in which it works and has acquired the most political weight in recent years.
Na všech jejích zasedáních jsem měl možnost promluvit jménem Parlamentu k hlavám států a vlád EU a byl jsem svědkem toho, jak je stále více Evropskému parlamentu nasloucháno a jak je EP stále častěji zván na jednání Rady.
Today, Parliament is held in much higher regard by the European Council, at each of whose meetings I had the opportunity of speaking on Parliament’s behalf to the EU Heads of State and of Government. I witnessed how, every time, they paid ever closer attention to the EP, which is more and more frequently invited to take part in the Council’s deliberations.
Došlo k upevnění dalšího charakteristického rysu identity EP–otevřené vystupování ve prospěch demokratických hodnot a lidských práv.
A distinct feature of the EP’s identity is speaking out on behalf of democratic values and human rights which have also been consolidated.
To je ústředním tématem ve vztazích EP s ostatními zeměmi.
This constitutes a central issue in EP relations with other countries.
Tento fakt jsem připomínal během všech ociálních návštěv, někdy i za obtížných okolností.
This fact was one I recalled on all of my ocial visits, sometimes under dicult circumstances.
EP se chopil významných iniciativ, jako je výbor na vyšetřování domnělých nezákonných aktivit CIA v rámci Unie, kdy EP členským státům připomenul, jak důležité je chránit demokratické hodnoty, na nichž je Unie založena.
And the EP took important initiatives, such as the Committee of Inquiry into the claims of illegal CIA activity within the Union, reminding the Member States just how important it is to safeguard the democratic values in which our Union is founded.
Na základě zkušenosti posledních 30 měsíců se domnívám, že EP, symbol evropské zastupitelské demokracie a „embryon“ nadnárodní demokracie, musí dál zlepšovat své fungování tak, aby znovu oživil evropský projekt.
Following the experience of those 30 months, I believe that the EP, the symbol of European representative democracy and the embryonic representative of supranational democracy, needs to continue to improve the way in which it operates, so as to contribute to giving the European project a fresh start.
Nemůžeme dál pokračovat v budování Evropy, aniž bychom zapojili naše občany, tzn. aniž bychom více zapojili vnitrostátní parlamenty nebo přisoudili Evropskému parlamentu větší vedoucí úlohu.
We cannot go on any longer building Europe without involving our citizens, i.e. without more involvement of the national parliaments or a more leading role for the EP.
GRAFICKÁ ÚPRAVA: Artitude www.artitude.be Lucemburk: Úřad pro úřední tisky Evropských společenství Vytištěno v Belgii
GRAPHIC DESIGN: Artitude www.artitude.be Luxembourg: Oce for Ocial Publications of the European Communities
FOTOGRAFIE POSKYTLI: Evropský parlament
PHOTOGRAPH CREDITS: European Parliament
© Evropská společenství, 2008
© European Communities, 2008
GENERÁLNÍ ŘEDITELSTVÍ PRO VNITŘNÍ POLITIKY
DIRECTORATEGENERAL FOR INTERNAL POLICIES
TEMATICKÝ ODBOR
POLICY DEPARTMENT
STRUKTURÁLNÍ POLITIKY A POLITIKY SOUDRŽNOSTI B
STRUCTURAL AND COHESION POLICIES
Europe Direct je služba, která vám pomůže odpovědět na otázky týkající se Evropské unie
Europe Direct is a service to help you find answers to your questions about the European Union
(*) Někteří operátoři mobilních sítí neumožňují přístup k číslům 00800 nebo mohou tyto hovory účtovat.
(*) Certain mobile telephone operators do not allow access to 00 800 numbers or these calls may be billed.
Mnoho doplňujících informací o Evropské unii je k dispozici na internetu.Můžete se s nimi seznámit na evropském serveru (http://europa.eu).
More information on the European Union is available on the Internet (http://europa.eu).