natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Veřejný ochránce práv se zabýval třemi stížnostmi na Komisi, které souvisely s přesností informací a z nichž dvě (1475/2005/(IP)GG a 1476/2005/(BB)GG) se týkaly informačního materiálu o právech cestujících v letecké dopravě.
The Ombudsman dealt with three complaints against the Commission concerning accuracy of information, two of which (1475/2005/(IP)GG and 1476/2005/(BB)GG) were about information material on the rights of air passengers.
Dospěl při tom k závěru, že některá z tvrzení kritizovaných stěžovateli jsou skutečně nesprávná a zavádějící.
The Ombudsman concluded that some of the statements criticised by the complainants were indeed incorrect and misleading.
Komise přijala návrhy doporučení, aby uvedený materiál opravila.
The Commission accepted drarecommendations to correct the material.
V případě 2403/2006/(WP)BEH, který se týkal údajně nesprávných informací na internetové stránce Komise, nezjistil veřejný ochránce práv žádný nesprávný úřední postup.
In case 2403/2006/(WP)BEH, which concerned allegedly wrong information on a Commission website, the Ombudsman found no maladministration.
Zde zdůraznil, že povinnost uvádět správné a přesné informace Komisi nebrání informace zjednodušovat v zájmu co největší srozumitelnosti pro jejich adresáty.
He underlined that the obligation to be correct and accurate did not prevent the Commission from simplifying information to make it as accessible as possible for the target audience.
Případ 1103/2006/BU se týkal rozhodnutí Evropské agentury pro bezpečnost letectví (EASA) souvisejícího s certifikační předpisovou základnou některých letadel.
Case 1103/2006/BU concerned a decision of the European Aviation Safety Agency (EASA) relating to the type-certification basis of certain aircra.
Po provedení analýzy příslušných právních předpisů nebyl veřejný ochránce práv přesvědčen, že má toto rozhodnutí dostatečný právní základ.
A er analysing the relevant legal provisions, the Ombudsman was not convinced that the decision had a su cient legal basis.
EASA v odpovědi na návrh smírného řešení uvedla, že se jí již podařilo získat informace potřebné pro vydání typového osvědčení, a proto napadené rozhodnutí zrušila.
In reply to a proposal for a friendly solution, EASA said that it had now been able to obtain the information needed to issue a type certificate and had therefore repealed the contested decision.
Veřejný ochránce práv připojil další poznámky ke dvěma rozhodnutím o stížnostech na Evropskou investiční banku (EIB) podaných polskou nevládní organizací působící v oblasti životního prostředí.
The Ombudsman made further remarks in two decisions on complaints against the European Investment Bank (EIB) made by Polish NGOs working in the field of the environment.
V případě 1779/2006/MHZ v další poznámce vybídl EIB, aby zvážila možnost vytvořit komunikační kanály s příslušnými národními a regionálními kontrolními orgány, například veřejnými ochránci práv, a žádat je o informace. Tyto orgány by mohly být dalšími zdroji informací o souladu projektů financovaných EIB s vnitrostátními a evropskými právními předpisy.
In case 1779/2006/MHZ, the further remark encouraged the EIB to consider establishing channels of communication with, and seeking information from, relevant national and regional control instances, such as ombudsmen, which could serve as additional sources of information concerning compliance of EIB-financed projects with national and European law.
V případě 1807/2006/MHZ veřejný ochránce práv poznamenal, že stěžovatelé sehráli důležitou úlohu tím, že EIB upozornili na důležité informace, o kterých předtím nevěděla.
In case 1807/2006/MHZ, the Ombudsman noted that the complainants had played a valuable role in bringing to the EIB’s a 4 ention relevant information of which it was previously unaware.
Veřejný ochránce práv EIB vybídl, aby i nadále konstruktivně spolupracovala s nevládními organizacemi.
The Ombudsman encouraged the EIB to continue to engage constructively with NGOs.
Tato kapitola sestává ze shrnutí vybraných rozhodnutí, která veřejný ochránce práv přijal v roce 2007, a ilustruje celé spektrum témat a institucí, kterých se týkaly stížnosti a šetření z vlastního podnětu.
This chapter consists of a selection of summaries of the Ombudsman’s decisions in 2007, illustrating the range of subjects and institutions involved in complaints and owninitiative inquiries.
Obsahuje shrnutí rozhodnutí uvedených v tematickém rozboru v kapitole 2.
It includes summaries of the decisions mentioned in the thematic analysis of Chapter 2.
Shrnutí rozhodnutí o stížnostech jsou uspořádána nejprve podle typu zjištění nebo výsledku a poté podle zúčastněných orgánů nebo institucí.
Summaries of decisions on complaints are organised first by the type of finding or outcome and then by the institution or body concerned.
Na konci kapitoly je uvedeno shrnutí rozhodnutí vydaného po šetření z vlastního podnětu a příklad dotazu podaného národním veřejným ochráncem práv.
The Chapter ends with a summary of a decision following an owninitiative inquiry and an example of a query submi4 ed by a national ombudsman.
V každém pododdíle této kapitoly jsou případy uvedeny v pořadí podle čísla případu.
Within each sub-section of this chapter, cases are presented in case number order.
Například v pododdíle Evropská komise oddílu 3.1 je případ 1166/2006/WP uveden před případem 2280/2006/MF.
For example, in the European Commission sub-section of section 3.1, case 1166/2006/WP precedes case 2280/2006/MF.
Plná znění rozhodnutí v jednotlivých případech najdete v sekci Rozhodnutí internetové stránky veřejného ochránce práv (http://www.ombudsman.europa.eu).
The full decision in each of the cases can be found in the decisions section of the Ombudsman’s website (h4 p://www.ombudsman.europa.eu).
Rozhodnutí lze vyhledávat pomocí čísla případu.
The relevant decision can be accessed using the case number.
Úplná znění rozhodnutí jsou na internetové stránce uvedena v angličtině a v jazyce stížnosti, pokud to není angličtina.
Full decisions are included on the website in English and in the language of the complaint, if di� erent.
Výtisk úplného znění rozhodnutí uveřejněného na internetové stránce je možné si vyžádat od úřadu evropského veřejného ochránce práv.
A printout of the full decision, as it appears on the website, may be requested from the Ombudsman’s O ce.
PŘÍPADY, U NICHŽ NEBYL ZJIŠTĚN NESPRÁVNÝ ÚŘEDNÍ POSTUP
CASES WHERE NO MALADMINISTRATION WASFOUND
Údajné nezajištění dodržování směrnic z oblasti životního prostředí ve vztahu k projektu přehrady v Portugalsku.
Alleged failure to ensure respect for environmental directives in relation to a dam project in Portugal
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 2725/2004/(PB)ID na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 2725/2004/(PB)ID against the European Commission
Stěžovatelé vznesli stížnost na Komisi kvůli porušení, jež se týkalo projektu přehrady a nádrže Alqueva v Portugalsku.
The complainants lodged an infringement complaint with the Commission, concerning the Alqueva Dam and Reservoir project in Portugal.
1 a směrnice 92/432 že Komise neučinila kroky vedoucí k zajištění dodržování směrnice 85/337ve vztahu k výše uvedenému projektu.
In their complaint to the Ombudsman, they alleged, in summary, that the Commission had failed to take action to ensure respect for Directive 85/3371 and Directive 92/432 in relation to the above project.
Veřejný ochránce práv byl toho názoru, že cíle směrnice 85/337 jsou lépe dodržovány, pokud jsou argumenty týkající se přiměřenosti a vhodnosti posuzování vlivů na životní prostředí (EIA) ve světle článků 3 a 5 této směrnice postoupeny a posouzeny příslušnými národními orgány v kontextu řízení o žádosti o povolení podle článků 6 a 8 této směrnice.
The Ombudsman considered that the aims of Directive 85/337 are be4 er served when arguments regarding the adequacy and propriety of an Environmental Impact Assessment (EIA), in light of Articles 3 and 5 of the Directive, are submi4 ed to, and considered by, the competent national authorities in the context of the development consent procedure, pursuant to Articles 6 and 8 of the Directive.
Protože musí Komise zajistit dodržování článku 8 této směrnice, měla by se řádně zabývat obviněními vznesenými ve stížnosti
Since the Commission must ensure compliance with Article 8 of the Directive, it should deal diligently with allegations made in an infringement complaint that a Member State granted
Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, Úř. věst. 1985 L 175, s. 40.
Council Directive 85/337/EEC of 27 June 1985 on the assessment of the e� ects of certain public and private projects on the environment, OJ 1985 L 175, p. 40.
VÝROČNÍ ZPRÁVA 2007 o porušení, že členský stát zaručil žádost o povolení, a tímto způsobem porušil článek 8.
ANNUAL REPORT 2007 development consent in violation of Article 8.
Nicméně stěžovatelé ve stávajícím případě nevznesli žádné takovéto konkrétní obvinění.
However, the complainants in the present case had made no such specific allegation.
Veřejný ochránce práv také posuzoval situaci, která nastane, když budou obvinění týkající se nedodržení článků 3 a 5 směrnice 85/337 podána přímo Komisi, prostřednictvím stížnosti o porušení.
The Ombudsman also considered the situation that occurs when allegations about non-compliance with Articles 3 and 5 of Directive 85/337 are submi4 ed directly to the Commission, through an infringement complaint.
Veřejný ochránce práv shledal, že odmítnutí takovýchto obvinění Komisí vytváří předpoklady pro nesprávný úřední postup ve světle vědecké a technické povahy obsahu EIA, že stížnost o porušení obsahuje obvinění a další důkazy pro prokázání toho, že tento členský stát zjevně nesprávně posoudil vlivy na životní prostředí, když se domníval, že EIA splnil požadavky vyplývající z článků 3 a 5 této směrnice.
A finding by the Ombudsman that the Commission’s rejection of such allegations constitutes maladministration presupposes, in light of the scientific and technical nature of the content of the EIA, that the infringement complaint contained allegations and supporting evidence to demonstrate that the Member State had commi4 ed a manifest error of assessment in considering that the EIA met the requirements of Articles 3 and 5 of the Directive.
Ve stávajícím případě stěžovatelé neprokázali, že předložili vhodné argumenty, jež by dostatečně specifickým a průkazným způsobem doložily takovouto zjevně nesprávnou chybu v posouzení.
In the present case, the complainants did not show that they had presented relevant arguments demonstrating, in a su ciently specific and cogent way, such a manifest error of assessment.
Ve vztahu k archeologickým nalezištím, která se zdála být nově objevena v době provádění tohoto projektu, veřejný ochránce práv poznamenal, že zde vznikly závažné, objektivně dostatečné pochybnosti týkající se použitelnosti směrnice 85/337.
In relation to archaeological sites that appeared to have been discovered, for the first time, during the execution of the project, the Ombudsman remarked that there was substantial, objectively reasonable, doubt as to the applicability of Directive 85/337.
Navíc argumentace stěžovatelů týkající se nezávislosti napadených EIA v podstatě zpochybnila přiměřenost a vhodnost této směrnice.
Moreover, the complainants’ argument regarding the independence of the challenged EIAs contested, in essence, the wisdom and adequacy of the Directive.
Z tohoto důvodu se tato argumentace nezabývala možným výskytem nesprávného úředního postupu.
Hence, it did not concern a possible instance of maladministration.
Co se týče ochrany iberského rysa a dodržování směrnice 92/43, veřejný ochránce práv učinil rozhodnutí, že stěžovatelé neprokázali, že Komisi předložili dostatečně konkrétní a řádně opodstatněné argumenty prokazující, že portugalský seznam nalezišť, která mohou být stanovena jako významná naleziště pro Společenství nebyl správný, nebo že Portugalsko nesplnilo své závazky vyplývající z článku 12 této směrnice.
As regards the protection of the Iberian Lynx and respect for Directive 92/43, the Ombudsman concluded that the complainants had not shown that they had submi4 ed to the Commission su ciently specific and duly substantiated arguments demonstrating that Portugal’s list of sites eligible for identification as sites of Community importance was flawed or that Portugal had failed to meet its obligations under Article 12 of the Directive.
Ve světle výše uvedených skutečností a po zvážení informací, jež o studii EIA projektu poskytla Komise, kterou Komise zadala před udělením finančních prostředků Společenství, a dalších kroků, které Komise podnikla pro zajištění dodržování práva životního prostředí ES ve vztahu ke stejnému projektu, ochránce veřejných práv shledal, že obvinění stěžovatelů nebylo opodstatněné.
In light of the above, and a er taking into account the information given by the Commission about the EIA study of the project it had commissioned before granting Community funding, and other steps it had taken in order to ensure respect of EC environmental law in relation to the same project, the Ombudsman considered that the complainants’ allegation had not been substantiated.
Nečinnost v případě stížnosti na porušování právních předpisů v oblasti životního prostředí
Failure to act on a complaint about the infringement of environmental legislation
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 3660/2004/PB na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 3660/2004/PB against the European Commission
Stěžovatelka si Komisi stěžovala, že Irsko porušuje směrnici EU o ochraně přírodních stanovišť3.
The complainant had complained to the Commission that Ireland was in breach of the EU Habitats Directive3.
Podle jejího názoru mělo Irsko zahrnout určitý mokřad na seznam lokalit zaslaný Komisi pro vytvoření sítě NATURA 2000.
In her view, Ireland should have included a certain wetland in the list of sites sent to the Commission for the establishment of the NATURA 2000 Network.
Komise rozhodla ve věci stížnosti nejednat, protože nebylo zjevné, že dotčený mokřad splňoval vědecký popis stanovišť, na něž se směrnice vztahuje, a byly v tomto ohledu zapotřebí podrobnější ekologické informace.
The Commission decided not to take action on the complaint, because it was not evident that the wetlands concerned conformed to the scientific description of habitats covered by the Directive and it was necessary to have more detailed ecological information in this respect.
Stěžovatelka veřejnému ochránci práv tvrdila, že Komise byla ve výše uvedené věci protiprávně nečinná.
The complainant alleged to the Ombudsman that the Commission wrongly failed to take action on the above ma4 er.
Tvrdila, že Komise nevysvětlila, proč se na daný mokřad směrnice o přírodních stanovištích nevztahuje.
She argued that the Commission failed to explain why the relevant wetland was not covered by the Habitats Directive.
Po přezkoumání příslušných právních předpisů a judikátů veřejný ochránce práv shledal, že Komise může rozumně požadovat příslušné vědecké informace, které by podpořily tvrzení o porušování směrnice o přírodních stanovištích.
A er examining the relevant legal provisions and case-law, the Ombudsman found that the Commission can reasonably require appropriate scientific information supporting an allegation about violation of the Habitats Directive.
Tyto informace zahrnují především konkrétní a spolehlivé vědecké údaje o povaze i charakteristikách dotčené lokality, které mají být chráněny podle směrnice, alespoň pokud tyto charakteristiky nejsou bezprostředně zjevné.
Such information includes, in particular, specific and reliable scientific data concerning both the nature and the protectable character, under the Directive, of the site concerned, at least if this character does not seem to be immediately apparent.
Ve světle výše uvedeného došel veřejný ochránce práv k závěru, že Komise poskytla dostatečná odůvodnění pro své údajné opomenutí, které nebylo neodůvodněné.
In light of the above, the Ombudsman concluded that the Commission had provided satisfactory explanations for its challenged omission, which was not unreasonable.
Proto v tomto ohledu neshledal žádný nesprávný úřední postup.
He thus found no maladministration in this regard.
Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, Úř. věst. 1992 L 206, s. 7.
Council Directive 92/43/EEC of 21 May 1992 on the conservation of natural habitats and of wild fauna and flora, OJ 1992 L 206, p. 7.
Stěžovatelka si rovněž stěžovala na rozhodnutí Komise nečinit další kroky ohledně argumentů týkajících se možného porušování směrnice o odpadech4.
The complainant also complained about the Commission’s decision not to take further action on arguments relating to possible infringement of the Waste Directive4.
Stěžovatelka popsala, jak se v dotčeném mokřadu ukládá odpad.
The complainant had described how waste was being dumped in the wetland concerned.
Komise své rozhodnutí vysvětlila souhrnně takto: (i) zajištění souladu s právními předpisy Společenství v oblasti životního prostředí je primárně odpovědnost členského státu; (ii) soudní žaloba vznesená Komisí proti Irsku právě ohledně směrnice o odpadech byla úspěšná (věc C-494/01); (iii) v případně obecných a přetrvávajících porušení právních předpisů Společenství se administrativní zdroje Komise nejlépe využijí při snaze o strukturální reformu a (iv) jednou reformou, jíž bylo v Irsku dosaženo, bylo v roce 2003 vytvoření úřadu pro dohled nad dodržováním právních předpisů v oblasti životního prostředí (Office of Environmental Enforcement, OEE), na který by se nyní mohla stěžovatelka se svými konkrétními stížnostmi obrátit.
The Commission explained its decision by stating, in summary, that (i) ensuring compliance with Community environmental law is primarily the responsibility of Member States; (ii) a court case brought by the Commission against Ireland in relation precisely to the Waste Directive had been successful (Case C-494/01); (iii) in the case of general and persistent breaches of Community law, the Commission’s administrative resources are best employed in seeking structural reform; and (iv) one reform achieved in Ireland was the creation in 2003 of an O ce of Environmental Enforcement (OEE), which the complainant could now turn to with her specific grievances.
Veřejný ochránce práv přijal vysvětlení Komise v tomto případě jako dostatečná a také poznamenal, že Komise poskytla stěžovatelce příslušná užitečná doporučení.
The Ombudsman accepted the Commission’s explanations in this case as satisfactory and also noted that the Commission had given the complainant relevant useful advice.
Proto v této části případu neshledal žádný nesprávný úřední postup.
He thus found no maladministration regarding this part of the case.
Neexistence opravného prostředku proti disciplinární sankci v evropské škole
Lack of legal remedy against disciplinary sanction at a European School
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 3323/2005/WP na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 3323/2005/WP against the European Commission
Žák Evropské školy v Mnichově byl na 38 školních dní vyloučen z vyučování, neboť mu bylo kladeno za vinu, že spolu se svými dvěma spolužáky hodil ve školní jídelně dva napínáčky do mísy s polévkou.
A pupil at the European School in Munich was suspended for 38 school days because he and two of his classmates were held responsible for having dropped two thumbtacks into a soup bowl in the School’s canteen.
Matka dotčeného žáka toto rozhodnutí napadla s tím, že její syn nevěděl, že spolužáci jeho nápad uskuteční.
The pupil’s mother contested this decision, arguing that her son did not know that his classmates had put into practice what he had expressed as an idea.
Když školní Rada pro stížnosti prohlásila, že není kompetentní k projednání tohoto případu, obrátila se stěžovatelka na německý správní soud.
When the Schools’ Complaints Board declared that it was not competent to hear her case, she brought the ma4 er before a German administrative court.
Soud nicméně uvedl, že tato věc nespadá do působnosti německých soudů.
However, the court held that the issue did not fall under German jurisdiction.
Matka dotčeného žáka se tedy obrátila na veřejného ochránce práv.
Thereupon, the pupil’s mother turned to the Ombudsman.
Vzhledem k tomu, že evropské školy nejsou orgánem ani institucí Evropských společenství, veřejný ochránce práv požádal o stanovisko Komisi, neboť ta má určitou odpovědnost za provoz evropských škol na základě toho, že je zastoupena v Nejvyšší radě evropských škol a značně přispívá na jejich financování. financování.
Since the European Schools are not an institution or body of the European Communities, the Ombudsman asked for an opinion from the Commission, given that the la4 er has a certain responsibility for the operation of the European Schools, which derives from the fact that it is represented on their Board of Governors and contributes largely to their financing. financing.
Komise uvedla, že podle nové verze platných pravidel přísluší projednávání obdobných případů Radě pro stížnosti.
The Commission submi4 ed that, under a new version of the applicable rules, the Complaints Board was competent to hear cases such as the complainant’s.
Uvedla rovněž, že nevidí žádnou překážku, proč by Rada pro stížnosti na sebe nemohla vzít pravomoc rozhodovat v obdobných případech podle předchozí verze platných pravidel.
It added that it saw no objection to the Complaints Board accepting jurisdiction over decisions taken, in such cases, under the previous version of the rules.
Komise tedy poradila stěžovatelce, aby svůj případ znovu předložila Radě pro stížnosti.
The Commission thus advised the complainant to re-submit her case to the Complaints Board.
Vzhledem k neexistenci výslovného ustanovení o zpětné účinnosti Rada pro stížnosti obnovenou žádost zamítla.
However, in the absence of an express provision for retroactivity, the Complaints Board rejected the renewed appeal.
Veřejný ochránce práv poznamenal, že k tomuto případu došlo na základě toho, že daná evropská škola přijala velmi závažné opatření a že vzniklo riziko, že stěžovatelka zůstane bez odpovídající právní ochrany.
The Ombudsman noted that the case arose from a particularly serious measure taken by a European School and that there was a risk that the complainant would be lewithout adequate legal protection.
Veřejný ochránce práv měl za to, že význam zapojení Komise do systému evropských škol je takový, že Komise musí hrát aktivní úlohu, aby zajistila, že evropské školy budou dodržovat zásady řádné správy.
He considered that the importance of the Commission’s involvement in the European Schools system is such that it must play an active role in order to ensure that the Schools comply with principles of good administration.
Veřejný ochránce práv proto navrhl, aby Komise předložila nejvyšší radě návrh na změnu příslušných pravidel.
The Ombudsman therefore suggested that the Commission ensure that a proposal was presented to the Board of Governors for an amendment of the relevant rules.
Komise připomněla, že nejvyšší radu na tuto otázku již upozornila, nicméně že byla jediným členem, který byl pro zpětné rozšíření pravomocí Rady pro stížnosti.
The Commission recalled that it had already drawn the a4 ention of the Board of Governors to the issue, but that it was the only member in favour of a retroactive extension of the Complaints Board’s competences.
Komise nicméně doplnila, že je o svém postoji nadále přesvědčena a že tedy trvá na tom, aby generální tajemník evropských škol dal tuto záležitost opět na program jednání.
However, it added that, since it remained convinced of its position, it had insisted that the Secretary-General of the European Schools put the ma4 er on the agenda again.
Tato věc byla posléze předložena nejvyšší radě písemným postupem, jehož výsledek nebyl v době, kdy veřejný ochránce práv prováděl konečné hodnocení případu, znám.
Eventually, the issue was presented to the Board of Governors through a wri4 en procedure, the outcome of which was still unclear at the time of the Ombudsman’s final assessment of the case.