natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pokud jde o skutečnosti ve prospěch, dotyčný podnik musí prokázat, že jejich nezpřístupnění mohlo ovlivnit k jeho újmě průběh řízení a obsah rozhodnutí Komise.
As regards the exculpatory evidence, the undertaking concerned must establish that its non-disclosure was able to influence, to its detriment, the course of the procedure and the content of the Commission’s decision.
Postačí, že podnik prokáže, že uvedené dokumenty ve prospěch mohl použít ke své obhajobě v tom smyslu, že pokud by je mohl uplatnit během správního řízení, mohl by se dovolávat skutečností, které se neshodují se závěry dovozenými v této fázi Komisí, a mohl by tedy jakýmkoli způsobem ovlivnit závěry Komise učiněné v případném rozhodnutí, přinejmenším pokud jde o závažnost a dobu trvání jemu vytýkaného jednání, a tudíž výši pokuty.
It is sufficient for the undertaking to show that it would have been able to use the exculpatory documents for its defence, in the sense that, if it had been able to rely on them during the administrative procedure, it would have been able to invoke evidence which was not consistent with the inferences made at that stage by the Commission and therefore could have had an influence, in any way at all, on the assessments made by the Commission in any decision, at least as regards the gravity and duration of the conduct in which the undertakings was found to have engaged and, accordingly, the level of the fine.
Možnost, že nezpřístupněný dokument mohl mít vliv na průběh řízení a obsah rozhodnutí Komise, může být prokázána až po předběžném přezkumu některých důkazních prostředků, z něhož vyplývá, že nezpřístupněné dokumenty mohly mít – s ohledem na tyto důkazní prostředky – význam, který neměl být přehlédnut (viz rozsudek Aalborg Portland a další v. Komise, bod 145 výše, body 73 až 76 a citovaná judikatura).
The possibility that a document that had not been disclosed might have had an influence on the conduct of the procedure and the content of the Commission’s decision can be established only after a provisional examination of certain evidence showing that the undisclosed documents might have had — from the aspect of that evidence — a significance which ought not to have been overlooked (see Aalborg Portland and Others, paragraph 145 above, paragraphs 73 to 76 and the caselaw cited).
Navíc je třeba zdůraznit, že nemůže příslušet pouze Komisi, jež oznamuje námitky a přijímá rozhodnutí ukládající sankci, aby určila dokumenty užitečné k obhajobě dotčeného podniku.
Furthermore, it should be emphasised that it is not solely for the Commission, which notifies the objections and adopts the decision imposing a penalty, to determine the documents which are of use to the defence of the undertakings concerned.
Může však ze správního řízení vyloučit důkazy, které nemají žádný vztah ke skutkovým a právním tvrzením uvedeným v oznámení námitek, a které v důsledku toho nejsou pro šetření nijak relevantní.
However, the Commission may exclude from the administrative procedure the evidence which has no relation to the allegations of fact and of law in the statement of objections and which therefore has no relevance to the investigation.
Žalobce se nemůže užitečně dovolávat nezpřístupnění nerelevantních písemností jako žalobního důvodu směřujícího ke zrušení (viz rozsudek Aalborg Portland a další v. Komise, bod 145 výše, bod 126 a citovaná judikatura).
An applicant cannot properly put forward as a ground of annulment the fact that irrelevant documents were not communicated to it (see Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraph 126 and the caselaw cited).
Konečně je třeba připomenout, že porušení práva přístupu ke spisu může mít za následek úplnou či částečnou neplatnost rozhodnutí Komise, pouze pokud nedostatek řádného přístupu k vyšetřovacímu spisu v průběhu správního řízení bránil dotčenému podniku či dotčeným podnikům dozvědět se o dokumentech, jež by mohly být užitečné pro jejich obhajobu, a porušil tak jejich právo na obhajobu.
Last, it must be borne in mind that a breach of the right of access to a file can entail annulment of a Commission decision in whole or in part only where the lack of proper access to the investigation file during the administrative procedure had prevented the undertaking or undertakings concerned from perusing documents which were likely to be of use in their defence and had thus infringed their rights of defence.
Tak by tomu bylo, pokud by zpřístupnění dokumentu mohlo, byť v omezené míře, vést k jinému výsledku správního řízení, pokud by se o něj dotčený podnik mohl v průběhu uvedeného řízení opřít (viz v tomto smyslu rozsudek Aalborg Portland a další v. Komise, bod 145 výše, body 101 a 131).
That is the case if disclosure of a document would have had even a slight chance of altering the outcome of the administrative procedure if the undertaking concerned had been able to rely on it during that procedure (see, to that effect, Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraphs 101 and 131).
S ohledem na uvedené úvahy je třeba posoudit, zda právo Hoechst na přístup ke spisu bylo v projednávané věci porušeno, pokud jde jednak o dopis Chisso ze dne 17. prosince 2002 s jeho přílohami, a jednak o interní dokumenty týkající se telefonických kontaktů Komise a Chisso od září 1998 do dubna 1999.
It is in the light of those considerations that the Court must assess whether Hoechst’s right of access to the file was breached in this case as regards, first, Chisso’s letter of 17 December 2002 together with the annexes thereto and, second, the internal documents relating to the telephone conversations between the Commission and Chisso between September 1998 and April 1999.
K dopisu Chisso ze dne 17. prosince 2002 s jeho přílohami
Chisso’s letter of 17 December 2002 and the annexes thereto
Zaprvé je třeba uvést, že Komise se rozhodla zahrnout dopis Chisso ze dne 17. prosince 2002 s jeho přílohami, v nedůvěrné verzi, do vyšetřovacího spisu přístupného podnikům, které byly účastníky řízení.
First, it should be observed that the Commission decided to incorporate Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes thereto, in a nonconfidential version, in the investigation file that was made available to the undertakings which were parties to the proceedings.
Komise tedy nezbytně měla za to, že uvedené dokumenty byly pro šetření relevantní.
The Commission therefore of necessity considered that those documents were of relevance to the investigation.
Zadruhé dopis Chisso ze dne 17. prosince 2002 s jeho přílohami, nebyl použit Komisí v rozhodnutí za účelem prokázání, že se dotčené podniky dopustily protiprávního jednání.
Second, Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes thereto, was not used by the Commission in the Decision in order to establish that the undertakings concerned had committed an infringement.
Nejde tedy o důkazy v neprospěch.
Those documents therefore do not constitute inculpatory evidence.
Zatřetí je třeba konstatovat, že Hoechst skutečně měla přístup k nedůvěrné verzi dopisu Chisso ze dne 17. prosince 2002 s jeho přílohami.
Third, it must be noted that Hoechst did in fact have access to the nonconfidential version of Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes.
Nicméně uvedené dokumenty ve formě, v jaké byly přístupné společnosti Hoechst v průběhu správního řízení, obsahovaly 101 stran, přičemž téměř všechny byly zakryty a označeny za „Obchodní tajemství“.
However, in the form made available to Hoechst during the administrative procedure, those documents consisted of 101 pages, virtually all of which were blank and marked ‘Business secrets’.
Žádná srozumitelnější nedůvěrná verze, ani shrnutí obsahu uvedených dokumentů, nebyla v průběhu správního řízení poskytnuta.
No more comprehensible nonconfidential version, or even a summary of the content of those documents, was provided during the administrative procedure.
Dopis Chisso ze dne 17. prosince 2002 obsahoval pouze seznam uvádějící data, odesílatele a příjemce, jakož i případně předmět dotčených dokumentů.
Only a list setting out the date, sender and addressee of the documents and, where appropriate, the subject-matter, were mentioned in Chisso’s letter of 17 December 2002.
Za těchto podmínek se nedůvěrná verze dopisu Chisso ze dne 17. prosince 2002 s jeho přílohami, ve formě, v jaké byly přístupné společnosti Hoechst v průběhu správního řízení, ve skutečnosti rovná nezpřístupnění dotčených písemností, které v rozsahu, v jakém jsou součástí spisu, byly pro šetření relevantní.
In those circumstances, the nonconfidential version of Chisso’s letter of 17 December 2002, with the annexes, in the form make available to Hoechst during the administrative procedure, bears a close relationship to failure to disclose the documents in question, which, in so far as they formed part of the file, were of relevance to the investigation.
Začtvrté je třeba zdůraznit, že Hoechst v průběhu správního řízení opakovaně žádala o širší přístup k dopisu Chisso ze dne 17. prosince 2002 s jeho přílohami.
Fourth, it must be emphasised that more appropriate access to Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes, was requested by Hoechst on a number of occasions during the administrative procedure.
Tento přístup jí byl podle bodu 26 odůvodnění rozhodnutí odmítnut z důvodu, že Chisso požádala o důvěrné zacházení s uvedeným dopisem.
That access was refused, according to the terms of recital 26 to the Decision, on the ground that Chisso had requested confidential treatment for them.
Přitom se Komise nemůže obecně odvolávat na důvěrnost za účelem odůvodnění úplného odmítnutí zpřístupnění písemností obsažených v jejím spise (rozsudek Soudu ze dne 20. dubna 1999, Limburgse Vinyl Maatschappij a další v. Komise, T-305/94 až T-307/94, T-313/94 až T-316/94, T-318/94, T-325/94, T-328/94, T-329/94 a T-335/94, Recueil, s. II-931, bod 1017).
The Commission cannot make a general reference to confidentiality to justify a total refusal to disclose documents in its file (Joined Cases T-305/94 to T-307/94, T-313/94 to T-316/94, T-318/94, T-325/94, T-328/94, T-329/94 and T-335/94 Limburgse Vinyl Maatschappij and Others v Commission [1999] ECR II-931, paragraph 1017).
Za okolností projednávané věci, s ohledem na výslovnou žádost Hoechst v daném smyslu, Komise mohla připravit nebo nechat připravit nedůvěrné verze dotčených dokumentů, nebo případně pokud by příprava nedůvěrných verzí byla obtížná, sestavit seznam dotčených dokumentů, jakož i dostatečně přesné nedůvěrné shrnutí jejich obsahu.
In the circumstances of the present case, taking account of Hoechst’s express request to that effect, the Commission ought to have drawn up, or to have had drawn up, a nonconfidential version of the documents in issue or, where appropriate, if that proved difficult, to have prepared a list of the documents concerned and a sufficiently precise nonconfidential summary of their content.
Ze všech těchto důvodů je třeba mít za to, že organizace přístupu Hoechst k dopisu Chisso ze dne 17. prosince 2002 s jeho přílohami nebyla ze strany Komise organizována řádným způsobem.
For all of those reasons, the Court considers that Hoechst’s access to Chisso’s letter 17 December 2002, together with the annexes thereto, was not properly organised by the Commission.
Nicméně je třeba připomenout, že porušení práva přístupu ke spisu může mít za následek úplnou či částečnou neplatnost rozhodnutí Komise, pouze pokud nedostatek řádného přístupu k vyšetřovacímu spisu v průběhu správního řízení bránil dotčenému podniku či dotčeným podnikům dozvědět se o dokumentech, jež by mohly být užitečné pro jejich obhajobu, a porušil tak jejich právo na obhajobu.
However, it must be borne in mind that a breach of the right of access to a file can lead to annulment in whole or in part of a Commission decision only where the lack of proper access to the investigation file during the administrative procedure prevented the undertaking or undertakings concerned from perusing the documents that were likely to be of use in their defence and thus infringed their rights of defence.
Za těchto okolností Soud přijal organizační procesní opatření uvedená v bodech 32 až 35 výše, a Hoechst mohla předložit doplňující vyjádření k úplným dokumentům, které jí takto byly oznámeny.
It was in those circumstances that the Court adopted the measures of organisation of procedure set out at paragraphs 32 to 35 above and that Hoechst was able to submit further observations on the complete documents which had thus been made available to it.
V tomto ohledu je třeba úvodem uvést, že některé dokumenty obsažené ve vyšetřovacím spise, zejména dopis Chisso ze dne 11. ledna 1999, byly předloženy na žádost Soudu v rozsahu, v jakém na ně rozhodnutí odkazovalo za účelem konstatování, že Chisso na setkání dne 13. listopadu 1998 ústně popsala činnosti v rámci kartelové dohody, jakož i důkazy.
It must be noted in that regard, by way of preliminary observation, that certain documents in the investigation file, in particular a letter from Chisso dated 11 January 1999, were produced at the request of the Court since the Decision referred to them in order to find that Chisso had supplied an oral description of the cartel’s activities and also certain evidence at the meeting of 13 November 1998.
Krom toho je nesporné, že uvedené dokumenty jsou součástí vyšetřovacího spisu přístupného účastníkům řízení, což potvrdila Komise ve svém vyjádření, aniž by to v tomto bodě bylo zpochybněno ze strany Hoechst.
It is common ground, moreover, that those documents formed part of the investigation file made available to the parties to the proceedings, which the Commission confirmed in its observations without that point being disputed by Hoechst.
Za těchto podmínek Hoechst nemůže oprávněně uplatňovat porušení práva přístupu ke spisu v tomto ohledu.
In those circumstances, Hoechst cannot validly maintain that there has been a breach of the right of access to the file in that regard.
Pokud jde o dopis Chisso ze dne 17. prosince 2002 s jeho přílohami, doplňující vyjádření Hoechst se týkají zvláště jedné z jeho příloh, tedy dopisu Chisso s datem 26. března 1999.
As regards Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes, Hoechst’s further observations specifically concern one of those annexes, namely a letter from Chisso dated 26 March 1999.
V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že konečné stanovisko Komise ohledně skutečnosti, který podnik jako první poskytl určující důkazy, bylo v projednávané věci přijato v okamžiku přijetí rozhodnutí.
It must be emphasised, in that regard, that the Commission’s final position on which undertaking had been first to adduce decisive evidence was taken, in the present case, at the time when it adopted the Decision.
V žádné fázi řízení Komise nedala podnikům na vědomí, zda jim udělí ochranu před pokutou, či nikoli.
At no point during the procedure did the Commission inform the undertakings whether or not they would be immune from a fine.
Za těchto podmínek nezpřístupnění dopisu Chisso ze dne 26. března 1999 nemohlo mít dopad na právo na obhajobu Hoechst v průběhu správního řízení.
In those circumstances, the non-disclosure of Chisso’s letter of 26 March 1999 could not affect Hoechst’s rights of defence during the administrative procedure.
V každém případě je třeba upřesnit, že dopis Chisso ze dne 26. března 1999 nemohl změnit závěr Komise, podle kterého byla Chisso prvním podnikem, který poskytl určující důkazy o existenci kartelové dohody, bez ohledu na to, zda byl tento závěr opodstatněný, či nikoli.
In any event, it must be made clear that Chisso’s letter of 26 March 1999 cannot alter the Commission’s conclusion that Chisso was the first undertaking to adduce decisive evidence of the cartel’s existence, independently of whether or not that conclusion was well founded.
Dopis Chisso ze dne 26. března 1999 totiž vysvětluje zpoždění tohoto podniku při poskytnutí „popisu skutkových okolností“.
The purpose of Chisso’s letter of 26 March 1999 was to explain why Chisso was late in supplying an ‘account of the facts’.
To nic nemění na skutečnosti, že na setkání ze dne 13. listopadu 1998 podle Komise Chisso ústně popsala činnosti v rámci kartelové dohody, jakož i písemné důkazy.
That cannot attenuate the fact that, at the meeting of 13 November 1998, and according to the Commission, Chisso provided an oral description of the cartel’s activities and also certain written evidence.
Stejně tak skutečnost, že Komise mohla udělit dodatečné lhůty společnosti Chisso pro sdělení doplňujících skutkových okolností, po setkání ze dne 13. listopadu 1998, nemůže mít dopad na skutečnost, že Chisso byla prvním spolupracujícím podnikem, když se tento závěr zakládá pouze na skutečnostech sdělených na uvedeném setkání.
Likewise, the fact that the Commission was able to grant Chisso further time to provide supplementary factual evidence following the meeting of 13 November 1998 cannot have any effect on the fact that Chisso was the first to cooperate, once that conclusion is based solely on the evidence adduced at that meeting.
S ohledem na výše uvedené je třeba odmítnout žalobní důvod vznesený Hoechst, v rozsahu, v jakém se týká dopisu Chisso ze dne 17. prosince 2002 s jeho přílohami.
In light of the foregoing, Hoechst’s plea, so far as Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes, is concerned, must be rejected.
K interním dokumentům týkajícím se telefonických kontaktů Komise a Chisso od září 1998 do dubna 1999
The internal documents relating to the telephone contacts between the Commission and Chisso between September 1998 and April 1999
Úvodem je třeba uvést, že Hoechst v průběhu správního řízení požádala o přístup pouze k interním dokumentům týkajícím se telefonických kontaktů Komise a Chisso od září 1998 do dubna 1999.
As a preliminary point, it must be noted that during the administrative procedure Hoechst requested access only to the internal documents relating to the telephone conversations between the Commission and Chisso between September 1998 and April 1999.
To vyplývá zejména z dopisu zaslaného Hoechst úřednici pro slyšení dne 22. ledna 2003, a bylo to potvrzeno na jednání.
That is clear, in particular, from a letter which Hoechst sent to the hearing officer on 22 January 2003, and was confirmed at the hearing.
Dále je třeba připomenout, že právo přístupu ke spisu znamená, že Komise umožní dotčenému podniku přezkoumat všechny dokumenty obsažené ve vyšetřovacím spise, které by mohly být relevantní pro jeho obhajobu, s výhradou zejména interních dokumentů Komise (viz v tomto smyslu rozsudek Aalborg Portland a další v. Komise, bod 145 výše, bod 68).
It must be borne in mind, next, that the right of access to the file implies that the Commission provides the undertaking concerned with the opportunity to examine all the documents in the investigation file that might be relevant for its defence, with the exception, in particular, of the Commission’s internal documents (see, to that effect, Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraph 68).
Omezení přístupu k takovým dokumentům je odůvodněno potřebou zajistit řádné fungování Komise v oblasti boje proti protiprávním jednáním porušujícím pravidla hospodářské soutěže stanovená Smlouvou.
The restriction on access to such documents is justified by the need to ensure the proper functioning of the Commission when it deals with infringements of the Treaty competition rules.
Interní dokumenty Komise mohou být zpřístupněny, pouze pokud to vyžadují výjimečné okolnosti projednávané věci, na základě vážných indicií, které má poskytnout dotčená strana (viz rozsudky Soudu Cement, bod 153 výše, bod 420, a citovaná judikatura, a ze dne 29. dubna 2004, Tokai Carbon a další v. Komise, T-236/01, T-239/01, T-244/01 až T-246/01, T-251/01 a T-252/01, Recueil, s. II-1181, bod 40).
The Commission’s internal documents can be made available only if the exceptional circumstances of the case so require, on the basis of serious indicia which it is for the party concerned to supply (see Cement, paragraph 153 above, paragraph 420 and the caselaw cited, and Joined Cases T-236/01, T-239/01, T-244/01 to T-246/01, T-251/01 and T-252/01 Tokai Carbon and Others v Commission [2004] ECR II-1181, paragraph 40).
V projednávané věci byly z důvodů uvedených v bodech 128 až 144 výše argumenty předložené Hoechst týkající se porušení zásady řádné správy a zásady rovného zacházení zamítnuty, s výjimkou argumentů ve vztahu k ujištění poskytnutému společnosti Chisso na setkání ze dne 13. listopadu 1998, že se jí dostane upozornění, pokud by se jiný podnik pokusil předejít Chisso na základě sdělení o spolupráci z roku 1996.
In the present case, for the reasons set out at paragraphs 128 to 144 above, the arguments put forward by Hoechst concerning a breach of the principles of sound administration and equal treatment were rejected, save as regards the assurance given to Chisso at the meeting of 13 November 1998 that it would be warned if another undertaking attempted to overtake it in the context of the 1996 Leniency Notice.
Přitom jak bylo uvedeno v bodě 143 výše, protiprávnost zjištěná v tomto ohledu nemůže ovlivnit platnost rozhodnutí ani ohledně zjištění protiprávního jednání, ani ohledně určení prvního spolupracujícího podniku, a tedy poskytnutí ochrany před pokutou.
As stated at paragraph 143 above, however, the illegality found in that regard is not of such a kind as to affect the validity of the Decision as regards, first, the finding of the infringement and, second, the determination of the undertaking which was the first to cooperate and therefore the granting of immunity from a fine.
Je tedy třeba mít za to, že neexistuje žádná vážná indicie ve smyslu výše uvedené judikatury, která by odůvodnila přístup Hoechst k dotčeným interním dokumentům.
Accordingly, the Court considers that no serious indicia exist, for the purposes of the caselaw cited above, that would justify access by Hoechst to the internal documents in question.
Z toho důvodu musí být žalobní důvod Hoechst zamítnut v rozsahu, v jakém se týká porušení práva přístupu k interním dokumentům týkajícím se telefonických kontaktů Komise a Chisso od září 1998 do dubna 1999.
For that reason, Hoechst’s plea, in so far as it concerns the breach of the right of access to the internal documents relating to the telephone conversations between the Commission and Chisso between September 1998 and April 1999, must be rejected.
Jen pro úplnost a v zájmu prokázání pravdy ohledně porušení zásady řádné správy a zásady rovného zacházení uvedeného výše, bylo Komisi na základě čl. 65 písm. b) a čl.
In the interest of completeness, and in the desire to demonstrate the truth in light of the breach of the principles of sound administration and equal treatment referred to above, the Commission was ordered, on the basis of Article 65(b) and the second subparagraph of Article 67(3) of the Rules of Procedure, to produce the internal documents in question to enable the Court to verify them.
V rámci uvedeného ověření dospěl Soud k závěru, že dotčené interní dokumenty zjevně neobsahovaly důkazy relevantní pro řešení sporu.
In the context of that verification, the Court considered that the internal documents in question did not apparently contain evidence relevant for the result of the case.
Ze všech těchto důvodů a aniž je třeba uchylovat se k organizačním procesním opatřením či k dodatečným důkazním opatřením požadovaným Hoechst, jelikož Soud
For all of those reasons, and without there being any need to have recourse to the further measures of organisation or inquiry requested by Hoechst once the Court
2008 – VĚC T-410/03 pokládá první žalobní důvod za dostatečně objasněný na základě písemností obsažených ve spise, musí být tento důvod zamítnut.
2008 — CASE T-410/03 considers that it is sufficiently enlightened by the documents in the file, the first plea must be rejected.
B – Ke čtvrtému žalobnímu důvodu, vycházejícímu z neúplnosti závěrečné zprávy úřednice pro slyšení
B — The fourth plea, alleging that the hearing officer’s final report is incomplete