natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Za těchto podmínek se Sąd Okręgowy w Koszalinie rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
In those circumstances, the Sąd Okręgowy w Koszalinie decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
„Brání článek 18 ES, který zaručuje občanům Evropské unie právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, použití vnitrostátní právní úpravy obsažené v článku 5 [zákona z roku 1974] v rozsahu, v němž tato ustanovení podmiňují vyplácení dávky z důvodu pracovní neschopnosti v souvislosti s pobytem v koncentračních táborech splněním podmínky pobytu oprávněné osoby na území Polské republiky?“
‘Does Article 18 EC, which guarantees citizens of the European Union the right to move and reside freely within the territory of the Member States, preclude the binding force of the national rules laid down in Article 5 of the [1974 Law] in so far as they make payment of a pension benefit for incapacity for work that is linked to a stay in places of isolation subject to fulfilment of the condition that the person en titled be resident in the territory of the Polish State?’
18 odst. 1 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, podle které tento stát odmítne jednomu ze svých státních příslušníků vyplácení dávky poskytované civilním obětem války a represe, přestože byl nárok na takovou dávku tomuto státnímu příslušníkovi rozhodnutím příslušného orgánu přiznán, pouze z toho důvodu, že dotčená osoba nemá bydliště na území tohoto členského státu, ale na území jiného členského státu.
By its question, the national court essentially asks whether Article 18(1) EC is to be interpreted as precluding legislation of a Member State under which it refuses to pay one of its nationals a benefit granted to civilian victims of war or repression although it has been acknowledged by a decision of the competent authority that that national is entitled to such a benefit, on the sole ground that the national is habitually resident in the territory of another Member State and not in that of the Member State in question.
18 odst. 1 ES, je třeba uvést, že v současné fázi vývoje práva Společenství spadá taková dávka, jako je dávka dotčená v původním řízení, která má za cíl odškodnit civilní oběti války a represe za utrpěnou psychickou nebo fyzickou újmu, do pravomoci členských států (rozsudek Tas-Hagen a Tas, C-192/05, uvedený výše, bod 21).
Secondly, as to the scope ratione materiae of Article 18(1) EC, it is to be noted that, as Community law now stands, a benefit such as that in issue in the main proceedings, which is intended to compensate civilian victims of war or repression for physical or mental harm which they have suffered, falls within the competence of the Member States (Tas-Hagen and Tas, paragraph 21).
Nicméně tyto státy musí při výkonu takové pravomoci dodržovat právo Společenství, obzvláště ustanovení Smlouvy týkající se práva přiznaného každému občanovi Unie svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států (rozsudek Tas-Hagen a Tas, C-192/05, uvedený výše, bod 22).
However, Member States must exercise that competence in accordance with Community law, in particular with the Treaty provisions concerning the freedom accorded to every citizen of the Union to move and reside freely within the territory of the Member States (Tas-Hagen and Tas, paragraph 22).
V projednávané věci je třeba konstatovat, že taková situace, v jaké se nachází H. Nerkowska, spadá pod právo na svobodný pohyb a pobyt občanů Unie v členských státech.
In this case, it must be held that a situation such as that of Ms Nerkowska is covered by the right of citizens of the Union to move and reside freely in the Member States.
Kromě toho ze spisu zaslaného Soudnímu dvoru předkládajícím soudem jasně vyplývá, že odepření vyplácení invalidního důchodu, který byl H. Nerkowske přiznán, vyplývá z pouhé skutečnosti, že měla bydliště v Německu.
Furthermore, it is clear from the documents sent to the Court by the national court that the refusal to pay the disability pension which had been granted to Ms Nerkowska was attributable solely to the fact that she had taken up residence in Germany.
Z výše uvedeného vyplývá, že situace, v níž výkon svobody přiznané H. Nerkowske právním řádem Společenství má vliv na její právo na vyplácení dávky stanovené vnitrostátními právními předpisy, nemůže být považována za čistě vnitrostátní situaci, která nemá žádnou spojitost s právem Společenství.
It follows that a situation in which the exercise by Ms Nerkowska of a freedom accorded by Community law has an impact on her right to the payment of a benefit under national legislation cannot be considered to be a purely internal matter with no link to Community law.
18 odst. 1 ES, který je použitelný na takovou situaci, jako je situace v původním řízení, musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která k vyplácení invalidního důchodu poskytovanému civilním obětem války a represe vyžaduje, aby osoba, která má na dávku nárok, měla své bydliště na území státu, který takovou dávku poskytuje.
It is therefore necessary to examine whether Article 18(1) EC, which is applicable to a situation such as that in the main proceedings, is to be interpreted as precluding national legislation requiring that the recipient of a disability pension paid to civilian victims of war or repression be resident in the territory of the Member State granting such a benefit.
K podmínce bydliště
The residence requirement
Zákon z roku 1974 přitom představuje takové omezení.
The 1974 Law constitutes such a restriction.
Tento zákon totiž tím, že podmiňuje vyplácení invalidního důchodu zavedeného ve prospěch civilních obětí války a represe podmínce, aby osoby, které mají na dávku nárok, měly své bydliště
In making the payment of the disability pension established for civilian victims of war or repression conditional on the
2008 – VĚC C-499/06 v tuzemsku, může polské státní příslušníky, kteří jsou v takové situaci jako žalobkyně v původním řízení, odradit od využití jejich svobody pohybu a pobytu v jiném členském státě než v Polsku.
2008 — CASE C-499/06 recipients’ being resident in the territory of Poland, that Law is liable to deter Polish nationals in a situation such as that of the applicant in the main proceedings from exercising their freedom to move and to reside in a Member State other than Poland.
Vnitrostátní právní úprava, která ukládá takové omezení svobod vlastních státních příslušníků, může být ve vztahu k právu Společenství odůvodněna pouze tehdy, pokud se zakládá na objektivních hlediscích obecného zájmu, která jsou nezávislá na státní příslušnosti dotyčných osob, a je přiměřená cíli legitimně sledovanému vnitrostátním právem (výše uvedené rozsudky De Cuyper, bod 40, jakož i Tas-Hagen a Tas, uvedený výše, bod 33).
National legislation which imposes such a restriction on the exercise of freedoms by nationals of the Member State concerned can be justified, under Community law, only if it is based on objective considerations of public interest independent of the nationality of the persons concerned and is proportionate to the legitimate objective of the national provisions (De Cuyper, paragraph 40, and Tas-Hagen and Tas, paragraph 33).
Pokud jde o první podmínku, z vyjádření předložených Soudnímu dvoru jak žalovaným v původním řízení, tak polskou vládou vyplývá, že omezení stanovené zákonem z roku 1974 vyplývá v zásadě z vůle polského zákonodárce omezit povinnost solidarity ve vztahu k civilním obětem války nebo represe pouze na osoby, které mají vazbu na polský lid.
As to the first condition, it is apparent from the observations submitted to the Court both by the defendant in the main proceedings and by the Polish Government that the restriction provided for by the 1974 Law results essentially from the Polish legislature’s wish to limit the obligation of solidarity with civilian victims of war or repression solely to those who have a connection with the Polish people.
Podmínka bydliště je tedy projevem míry jejich začlenění do polské společnosti.
In their submission. the residence condition is therefore an expression of the extent to which such victims are integrated in Polish society.
Krom toho žalovaný v původním řízení a polská vláda uvádějí, že pouze taková podmínka bydliště, jako je podmínka ve věci v původním řízení, může zaručit možnost ověřit, že v situaci osoby, která má na dotčenou dávku nárok, nedošlo ke změnám, které by mohly její nárok na tuto dávku ovlivnit.
Furthermore, the defendant in the main proceedings and the Polish Government maintain that only a residence condition such as that at issue in the main proceedings is capable of ensuring that it can be verified that the situation of the recipient of the benefit concerned has not been subject to changes which may affect his entitlement to that benefit.
V tomto ohledu zdůrazňují, že neexistence možnosti obrátit se na správní a zdravotnické orgány jiných členských států, která je v případě dávek sociálního zabezpečení stanovena nařízením Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném
In that regard, they state that the fact that there cannot be recourse to the administrative and medical assistance of the other Member States, a possibility provided for in respect of social security benefits by Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving within
Rovněž uvádějí, že méně omezující opatření by nebyla stejně účinná jako uvedená podmínka.
They also submit that other, less restrictive, measures would not be as effective as the residence condition.
Jistěže, jak vůle zajistit existenci vazby mezi společností dotčeného členského státu a osobou, která má na dávku nárok, tak nutnost ověřit, že tato osoba nadále splňuje podmínky pro přiznání této dávky, představují objektivní hlediska obecného zájmu, která mohou odůvodnit to, že podmínkami přiznání nebo vyplácení takové dávky může být dotčena svoboda pohybu občanů tohoto členského státu.
It is true that both the wish to ensure that there is a connection between the society of the Member State concerned and the recipient of a benefit and the necessity to verify that the recipient continues to satisfy the conditions for the grant of that benefit constitute objective considerations of public interest which are capable of justifying the fact that the conditions for the grant or payment of the benefit may affect the freedom of movement of the citizens of that Member State.
Co se týče existence vazby na společnost dotčeného členského státu, měl Soudní dvůr za to, že pokud jde o takovou dávku, jako je dávka dotčená ve věci v původním řízení, která není upravena právem Společenství, mají členské státy široký prostor pro uvážení, co se týče stanovení kritérií hodnocení vazby na společnost, přičemž mají povinnost dodržovat meze uložené právem Společenství (rozsudek Tas-Hagen a Tas, uvedený výše, bod 36).
As regards the requirement for a connection with the society of the Member State concerned, the Court has held, with regard to a benefit such as that at issue in the main proceedings, which is not covered by Community law, that Member States enjoy a wide margin of appreciation in deciding which criteria are to be used to assess the degree of connection to society, while at the same time being required to comply with the limits imposed by Community law (Tas-Hagen and Tas, paragraph 36).
Členský stát tak prostřednictvím podmínek týkajících se státní příslušnosti nebo bydliště dotčené osoby může oprávněně omezit náhradu újmy přiznanou civilním obětem války a represe na osoby, u kterých se má za to, že mají určitý stupeň vazby na společnost tohoto členského státu.
It is thus lawful for a Member State to restrict, by means of conditions related to the nationality or to the place of residence of the person concerned, the compensation granted to civilian victims of war or repression to persons who are regarded as showing a certain degree of connection to the society of that Member State.
Nicméně i když omezení konstatované v bodě 33 tohoto rozsudku může být odůvodněno takovými objektivními hledisky obecného zájmu, jako jsou hlediska uvedená v předcházejícím bodě, toto omezení nesmí být nepřiměřené z hlediska sledovaného cíle.
However, while the restriction found in paragraph 33 of the present judgment is capable of being justified by objective considerations of public interest such as those mentioned in the previous paragraph, that restriction must also not be disproportionate in the light of the objective pursued.
Zaprvé, co se týče podmínky nepřetržitého bydliště v tuzemsku během celého období vyplácení uvedené dávky, které má být skutečností dokládající vazbu civilních obětí války nebo represe na polskou společnost, je třeba uvést, že je-li pravda, že bydliště představuje kritérium, které může ukazovat existenci takovéto vazby, nic to nemění na tom, že za takových okolností, jako ve věci v původním řízení, překračuje takováto podmínka meze toho, co je nezbytné k dosažení sledovaného cíle.
First, as regards the condition of continued residence in national territory throughout the period of payment of the benefit which is considered a factor connecting civilian victims of war or repression to Polish society, it must be held that, although it is true that residence constitutes a criterion capable of showing that there is such a connection, the fact remains that, in circumstances such as those of the main proceedings, such a condition goes beyond what is necessary to achieve the objective pursued.
Je totiž nesporné, že H. Nerkowska je polskou státní příslušnicí a že žila v Polsku více než dvacet let, přičemž během tohoto období tam studovala a pracovala.
It is common ground that Ms Nerkowska has Polish nationality and lived in Poland for more than 20 years, during which time she studied and worked there.
Skutečnost, že je státní příslušnicí členského státu, který přiznává dávku, která je předmětem původního řízení, a že v tomto státě více než dvacet let žila, přičemž tam studovala a pracovala, může stačit k prokázání vazby oprávněné osoby k tomuto členskému státu.
The fact that a person is a national of the Member State granting the benefit at issue in the main proceedings and lived in that State for more than 20 years studying and working may be sufficient to establish a connection between that State and the recipient of the benefit.
Za těchto podmínek musí být požadavek bydliště po celou dobu vyplácení uvedené dávky považován za nepřiměřený, jelikož překračuje meze toho, co je nezbytné k zajištění takovéto vazby.
In those circumstances, the requirement of residence throughout the period of payment of the benefit concerned must be held to be disproportionate, since it goes beyond what is necessary to ensure that such a connection exists.
Zadruhé, co se týče argumentu, podle kterého je podmínka bydliště jedinou možností, jak ověřit, že osoba, která má nárok na invalidní důchod, nadále splňuje podmínky jeho přiznání, postačí odpovědět, že nelze důvodně tvrdit, že sledovaného cíle nelze dosáhnout jinými, stejně účinnými, ale méně omezujícími prostředky.
Secondly, as regards the argument that the residence condition is the sole means of verifying that the recipient of a disability pension continues to satisfy the conditions for the grant of that pension, it is sufficient to reply that it cannot be reasonably claimed that the objective pursued cannot be achieved by other means which, although less restrictive, are just as effective.
Jestliže totiž lékařská nebo správní kontrola vyžaduje přítomnost osoby, která má nárok na takovou dávku, jako je dávka, která je předmětem původního řízení, na území dotčeného členského státu, nic nebrání tomu, aby tento členský stát tuto oprávněnou osobu vyzval, aby se dostavila do tohoto členského státu za účelem podrobení se takovéto kontrole, případně i s tím, že se v případě neodůvodněného odmítnutí vystaví zastavení vyplácení dávky.
If medical or administrative checks make it necessary for the recipient of a benefit such as that at issue in the main proceedings to be in the territory of the Member State concerned, nothing precludes that Member State from requesting that the recipient go to that State for the purpose of undergoing such a check, including on pain of suspension of payment of the benefit if there is an unwarranted refusal on the part of the recipient.
V důsledku toho taková podmínka bydliště, jaká je předmětem původního řízení, překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle ověřit, že osoba, která má na dávku nárok, nadále splňuje podmínky jejího přiznání, a není tudíž v souladu se zásadou proporcionality připomenutou v bodech 34 a 40 tohoto rozsudku.
Consequently, a residence condition such as that at issue in the main proceedings goes beyond what is necessary to achieve the objective of verifying that the recipient of a benefit continues to satisfy the conditions for grant of the benefit and, therefore, it fails to comply with the principle of proportionality referred to in paragraphs 34 and 40 of this judgment.
18 odst. 1 ES je nutno vykládat tak, že brání takovým právním předpisům členského státu, podle kterých tento stát obecně a za každých okolností odmítá vyplácet vlastním státním příslušníkům dávku poskytovanou civilním obětem války nebo represe, a to jen z toho důvodu, že nemají po celou dobu vyplácení této dávky bydliště na území tohoto státu, ale na území jiného členského státu.
In view of the foregoing considerations, the answer to the question referred must be that Article 18(1) EC is to be interpreted as precluding legislation of a Member State under which it refuses, generally and in all circumstances, to pay to its nationals a benefit granted to civilian victims of war or repression solely because they are not resident in the territory of that State throughout the period of payment of the benefit, but in the territory of another Member State.
Věc C-162/07
Case C-162/07
(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie)
(Reference for a preliminary ruling from the Corte suprema di cassazione)
„Šestá směrnice o DPH – Osoby povinné k dani – Článek 4 odst. 4 druhý pododstavec – Mateřské a dceřiné společnosti – Provedení členským státem režimu jediné osoby povinné k dani – Podmínky – Důsledky“
(Sixth VAT directive — Taxable persons — Second subparagraph of Article 4(4) — Parent companies and subsidiaries — Implementation by the Member State of the single taxable person scheme — Conditions — Consequences)
Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. května 2008 . . . . . . .
Judgment of the Court (Third Chamber), 22 May 2008 . . . . . . . . . . . .
Daňová ustanovení – Harmonizace právních předpisů – Daně z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty – Osoby povinné k dani
Tax provisions — Harmonisation of laws — Turnover taxes — Common system of value added tax — Taxable persons
SHRNUTÍ – VĚC C-162/07
SUMMARY — CASE C-162/07
Daňová ustanovení – Harmonizace právních předpisů – Daně z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty – Systém zjednodušeného přiznání a platby daně z přidané hodnoty
Tax provisions — Harmonisation of laws — Turnover taxes — Common system of value added tax — Mechanism to simplify declarations and payments of value added tax
Zásada daňové neutrality nebrání vnitrostátní právní úpravě, která pouze zachází odlišně s osobami povinnými k dani, které si přejí zvolit systém zjednodušeného přiznání a platby daně z přidané hodnoty, podle toho, zda mateřská entita nebo společnost drží více než 50 % akcií nebo podílů ovládaných osob nejpozději od počátku kalendářního roku, který předchází roku, v němž bylo přiznání podáno nebo naopak splňuje tyto podmínky až po tomto datu.
The principle of fiscal neutrality does not preclude national legislation which simply treats taxable persons wishing to opt for a mechanism to simplify value added tax declarations and payments differently according to whether the parent company or body has held more than 50% of the share capital or stock of the persons with whom it is linked since at least the beginning of the calendar year preceding that in which the declaration was made or, on the contrary, satisfies those conditions only after that date.
Krom toho takové právní úpravě nebrání ani zásada zákazu zneužití práva ani zásada proporcionality.
Moreover, neither the principle prohibiting the abuse of rights nor the principle of proportionality precludes such legislation.
Článek 4 odst. 4 druhý pododstavec šesté směrnice 77/388 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu je ustanovení, jehož provedení členským státem předpokládá předchozí konzultaci tohoto členského státu s poradním výborem pro daň z přidané hodnoty a přijetí vnitrostátní právní úpravy, která umožňuje osobám, zejména společnostem, které jsou usazeny na území určité země a které jsou sice právně nezávislé, avšak navzájem jsou úzce propojeny finančními, hospodářskými a organizačními vazbami, aby přestaly být považovány za odlišné osoby povinné k dani a byly tak považovány za jedinou osobu povinnou k dani, jediného držitele individuálního identifikačního čísla uvedené daně, a tedy jedinou osobu, která může podepsat daňové přiznání.
The second subparagraph of Article 4(4) of Sixth Directive 77/388 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes is a provision which, in order to be implemented by a Member State, requires prior consultation by that State of the Advisory Committee on value added tax and the adoption of national legislation authorising persons, in particular companies, established in the territory of the country who, while legally independent, are closely bound to one another by financial, economic and organisational links, no longer to be treated as separate taxable persons for the purposes of value added tax in order to be treated as a single taxable person to whom a single value added tax identification number is allocated and, accordingly, the sole person entitled to submit value added tax declarations.
(viz bod 23, výrok 1)
23, operative part 1)
(viz bod 32, výrok 2)
32, operative part 2)
22. května 2008 *
In Case C-162/07,
Ve věci C-162/07, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Corte suprema di cassazione (Itálie) ze dne 30. listopadu 2006, došlým Soudnímu dvoru dne 26. března 2007, v řízení
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Corte Suprema di Cassazione (Italy), made by decision of 30 November 2006, received at the Court on 26 March 2007, in the proceedings
2008 – VĚC C-162/07 generální advokát: J. Mazák, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 30. ledna 2008, s ohledem na vyjádření předložená:
Advocate General: J. Mazák, Registrar: M. Ferreira, Principal Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 30 January 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
– za italskou vládu I. M. Bragugliou, jako zmocněncem, ve spolupráci s G. De Bellisem, avvocato dello Stato,
— the Italian Government, by I. M. Braguglia, acting as Agent, and G. De Bellis, Avvocato dello Stato,
– za kyperskou vládu E. Syméonidou, jako zmocněnkyní,
— the Cypriot Government, by E. Syméonidou, acting as Agent,
– za vládu Spojeného království C. Gibbs, jako zmocněnkyní, ve spolupráci s I. Huttonem, barrister,
— the United Kingdom Government, by C. Gibbs, acting as Agent, and I. Hutton, Barrister,
– za Komisi Evropských společenství A. Aresuem a M. Afonso, jako zmocněnci, s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
— the Commission of the European Communities, by A. Aresu and M. Afonso, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion,