natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ve svém stanovisku se úřad EPSO domníval, že každé výběrové řízení má své vlastní cíle, a proto nemůže být vzneseno obvinění z diskriminace nebo nespravedlivého zacházení na základě srovnání jednoho oznámení výběrového řízení s jiným výběrovým řízením.
In its opinion, EPSO took the view that each competition has its own objectives and, therefore, discrimination or unfair treatment could not be alleged on the basis of a comparison of one notice of competition with another.
Úřad EPSO také odkázal na nařízení č. 401/2004 („nařízení“) jako na právní základ pro tato výběrová řízení.
EPSO also pointed to Regulation 401/2004 (“the Regulation”) as the legal basis for the competitions in question.
Veřejný ochránce práv požádal úřad EPSO o vysvětlení, proč bylo jako druhý jazyk přijatelných pouze 11 „starých“ jazyků a proč pouze uchazeči z nových členských států museli prokazovat znalost angličtiny, francouzštiny nebo němčiny.
The Ombudsman asked EPSO to explain why only the 11 “old” languages were acceptable as the second language and why only candidates from new Member States were required to have knowledge of English, French, or German.
Úřad EPSO ve své odpovědi uvedl, že znalost jednoho z 11 jazyků „lépe odpovídá realitě administrativní organizace institucí během přechodného období“ a že „neexistuje možná povinnost brát v úvahu obrovskou různorodost jednotlivých možností, které mohou uchazeči zvolit při výběru druhého jazyka“.
In reply, EPSO stated that the knowledge of one of the 11 languages was “be4 er suited to the realities of the administrative organisation of the institutions during the transitional period”, and that “there is no possible obligation to take account of the immense variety of individual choices that candidates could make when choosing a second language.”
Veřejný ochránce práv se v úvodu své analýzy odvolal na článek 12 Smlouvy o ES, který zakazuje diskriminaci na základě národnosti, a na judikaturu soudů Společenství týkající se zásady nediskriminace.
The Ombudsman’s analysis of the case began by recalling Article 12 of the EC Treaty, which forbids discrimination on grounds of nationality, and the case-law of the Community Courts concerning the principle of non-discrimination.
Zdůraznil, že je nutné vykládat legislativu ve světle těchto právních zásad a že jazykové požadavky týkající se zaměstnání mohou představovat nepřímou diskriminaci na základě národnosti, pokud nejsou ospravedlněny.
He pointed out that legislation must be interpreted in the light of these legal principles and that language requirements for employment may constitute indirect discrimination on the grounds of nationality, unless they are justified. ed.
VÝROČNÍ ZPRÁVA 2007
ANNUAL REPORT 2007 necessary for candidates in the second set of competitions to demonstrate knowledge of one of those languages, even though the two groups of candidates would carry out substantially identical functions.
Veřejný ochránce práv proto shledal, že úřad EPSO porušil zásadu nediskriminace a učinil kritickou poznámku.
The Ombudsman therefore concluded that EPSO had infringed the principle of non-discrimination and made a critical remark.
Nezajištění shody prací na rekonstrukci řeky s právem EU
Failure to ensure compliance of river reconstruction works with EU law
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 1807/2006/MHZ na Evropskou investiční banku (EIB)
Summary of decision on complaint 1807/2006/MHZ against the European Investment Bank (EIB)
Dvě polské nevládní organizace z oblasti životního prostředí si stěžovaly veřejnému ochránci práv, že v rozporu se svým „Prohlášením o životním prostředí“ EIB nezajistila při rekonstrukčních a opravných prací po povodni v roce 2001 plnění směrnice o posuzování vlivů na životní prostředí.
Two Polish environmental NGOs complained to the Ombudsman that, contrary to its “Environmental Statement”, the EIB failed to ensure compliance of 2001 flood reconstruction and repair works with the Environmental Impact Assessment Directive.
Stěžovatelé rovněž EIB obvinili z toho, že s náležitou péčí neprováděla svou pozorovatelskou misi v Polsku v říjnu 2004, a tvrdili, že měla zajistit, aby veškeré projekty v nečlenských státech, u nichž souhlasila s jejich financováním, byly v souladu s touto směrnicí.
The complainants also alleged that the EIB failed to exercise due diligence in its October 2004 monitoring mission to Poland, and claimed that it should ensure that all projects that it agrees to finance in non-Member States comply with the Directive.
Stěžovatelé si také stěžovali, že EIB odmítla umožnit přístup ke smlouvě o financování projektu a souvisejícím dokumentům.
Finally, the complainants complained that the EIB refused access to the Project’s Finance Contract and related documents.
Ve svém stanovisku EIB zastávala názor, že na základě (i) svého vyhodnocení příslušných zpráv zaslaných polskými úřady a (ii) svých pozorovatelských návštěv Polska, včetně návštěvy v roce 2004, byly příslušné postupy používané polskými úřady přijatelné.
In its opinion, the EIB took the view that, on the basis of (i) its assessment of the relevant Reports sent by the Polish authorities and (ii) its monitoring visits to Poland, including the 2004 visit, the relevant procedures applied by the Polish authorities were acceptable.
EIB odmítla umožnit přístup ke smlouvě o financování a naznačila, že smlouvy o finančních prostředcích jsou ze zásady vázány profesním tajemstvím.
The EIB refused access to the Finance Contract and implied that finance contracts were covered by professional secrecy as a ma4 er of principle.
V průběhu šetření nicméně tyto související dokumenty odtajnila.
However, in the course of the inquiry, it disclosed the related documents.
Veřejný ochránce práv shledal, že EIB nereagovala na příslušné polské zprávy, které zřejmě naznačovaly, že polské úřady nepovažovaly příslušné postupy vyplývající ze směrnice za nezbytné pro tyto práce.
The Ombudsman found that the EIB failed to react to relevant Polish Reports which appeared to suggest that the Polish authorities did not consider the relevant Directive procedure necessary for the works.
Tento přístup se zdál být v rozporu s výkladem této směrnice Dvorem.26.
This approach appeared to be contrary to the interpretation of the European Court of Justice of the Directive26.
Veřejný ochránce práv shledal, že zde vznikl případ nesprávného úředního postupu, a učinil kritickou poznámku.
The Ombudsman found that this constituted an instance of maladministration and made a critical remark.
Co se týče obvinění ohledně pozorovací mise v Polsku v roce 2004, domníval se však veřejný ochránce práv, že žádná další šetření nejsou opodstatněná za předpokladu, že EIB bude na stížnosti obdržené od různých nevládních organizací během této mise přiměřeným způsobem reagovat.
However, as regards the allegation concerning the 2004 monitoring mission to Poland, he considered that no further inquiries were justified, given that the EIB appeared to have given a reasonable followup to the complaints received from various NGOs during that mission.
Veřejný ochránce práv došel ke stejnému závěru, co se týče stížnosti stěžovatele, protože se zdálo, že EIB podnikla nějaké kroky ke zlepšení tohoto postupu a šíření osvědčených postupů EU.
The Ombudsman made the same finding as regards the complainants’ claim because it appeared that the EIB had taken some initiatives to improve its procedure and disseminate EU best practice.
Co se týče přístupu ke smlouvě o financování, veřejný ochránce práv se opíral o předchozí rozhodnutí a shledal, že je rozumné přijmout, že EIB ve své roli bankovní instituce musela jednat v souladu se zachováním profesního tajemství.
As regards access to the Finance Contract, the Ombudsman, relying on an earlier decision, found that it was reasonable to accept that the EIB, in its role as a banking institution, was obliged to respect professional secrecy.
Dále poznamenal, že EIB odtajnila během šetření
He also noted that the EIB had disclosed the other documents during the inquiry.
SHRNUTÍ ROZHODNUTÍ ostatní dokumenty.
SUMMARIES OF DECISIONS
Evropský úřad pro boj proti podvodům
The European Anti-Fraud O ce
Žádost o přístup k přehledu představuje „nepřiměřenou zátěž“
Request for access to a list creates a “disproportionate burden”
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 2350/2005/GG na Evropský úřad pro boj proti podvodům
Summary of decision on complaint 2350/2005/GG against the European Anti-Fraud O ce
Německý novinář požádal Evropský úřad pro boj proti podvodům (dále jen OLAF) o přístup k úplnému přehledu jeho korespondence s německou spolkovou vládou a vládami spolkových zemí v letech 2000 až 2004.
A German journalist asked the European Anti-Fraud O ce (OLAF) for access to a complete list of its correspondence with the German federal government and the governments of the German Länder in the years 2000 to 2004.
Svou žádost založil na článku 11 nařízení 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise27.
He based his request on Article 11 of Regulation 1049/2001 regarding public access to European Parliament, Council and Commission documents27.
Úřad OLAF odpověděl, že takový přehled neexistuje a že jeho vyhotovení by pro jeho zaměstnance představovalo nepřiměřenou zátěž.
OLAF replied that such a list did not exist and that it would be a disproportionate burden on its sta� to produce one.
Úřad OLAF se nabídl, že je ochoten pomoci, jak to bude možné, pokud stěžovatel svou žádost zúží, což stěžovatel odmítl učinit.
OLAF o� ered that it was ready to help as much as possible if the complainant narrowed down his request, which, however, the la4 er refused to do.
V průběhu šetření veřejného ochránce práv trval OLAF na svém postoji.
In the course of the Ombudsman’s inquiry, OLAF maintained its position.
Obhajoval se tím, že stěžovatelova žádost by vyžadovala přezkum přibližně 8 000 dokumentů.
It argued that the complainant’s request would require it to review some 8 000 documents.
Musela by být zapojena většina vedoucích jednotlivých oddělení, kteří by zkontrolovali korespondenci, za kterou zodpovídají.
Most of its heads of unit would have to be involved in order to check the correspondence falling under their responsibility.
Navíc by německý právník a úředník pro ochranu údajů musel zajistit, aby byly splněny požadavky na ochranu údajů.
In addition, a German lawyer and the data protection o cer would have to ensure that data protection requirements were met.
Podle úřadu OLAF by to jeho omezené lidské zdroje odvracelo od jejich hlavního úkolu zabraňovat podvodům a odhalovat je.
According to OLAF, this would distract its limited human resources from their core task of deterring and detecting fraud.
Avšak jako projev své dobré vůle poskytl OLAF stěžovateli přehled zahrnující příslušnou korespondenci, která proběhla v posledních třech měsících roku 2004.
However, as proof of its good will, OLAF provided the complainant with a list covering the relevant correspondence that had been exchanged in the last three months of 2004.
Veřejný ochránce práv konstatoval, že úřad OLAF stěžovateli neodepřel jeho právo obdržet informace požadovaného druhu, ale pouze tvrdil, že shromáždění všech informací by vyžadovalo nepřiměřené úsilí.
The Ombudsman noted that OLAF did not deny the complainant’s right to receive information of the type he requested, but only contended that compiling all the information would require a disproportionate e� ort.
Připomněl, že podle judikatury soudů Společenství žádost o přístup k dokumentům na tomto základě může být zamítnuta pouze ve výjimečných případech.
He recalled that, according to case-law of the Community courts, a request for access to documents could only be rejected on this basis in exceptional cases.
Podle názoru veřejného ochránce práv se tato judikatura týká i tohoto případu.
In the Ombudsman’s view, this case-law was also relevant in the present case.
Veřejný ochránce práv nebyl přesvědčen, že vyhovění stěžovatelově žádosti by vyžadovalo nepřiměřené úsilí ze strany úřadu OLAF.
The Ombudsman was not convinced that complying with the complainant’s request would require a disproportionate e� ort by OLAF.
Pouze přibližně pětina dokumentů uvedených v přehledu poskytnutém úřadem OLAF se týkala dané věci.
Only around one-fi h of the documents on the list provided by OLAF were relevant.
Zdálo se tudíž, že celkový počet příslušných dokumentů je mnohem menší, než uvedl OLAF.
It thus appeared that the overall number of documents concerned was far smaller than OLAF had indicated.
Veřejný ochránce práv připustil, že zbývající přehled je stále velmi obsáhlý a že zjištění, zda neobsahuje důvěrné údaje, by proto pravděpodobně vyžadovalo velmi mnoho práce.
The Ombudsman accepted that the remaining list was still very long and that, therefore, ascertaining that it did not include confidential data was likely to require a considerable amount of work.
Avšak i s ohledem na údaje, které přitom bylo třeba ověřit, dospěl k závěru, že OLAF neprokázal, že tato práce je nepřiměřená.
However, and with a view to the data that needed to be checked in doing so, he concluded that OLAF had not established that this work was disproportionate.
Veřejný ochránce práv upozornil na to, že pokud mají být občané na základě nařízení 1049/2001 schopni využít svých práv, potřebují vědět, které dokumenty jsou v držení dotčené správy.
The Ombudsman pointed out that, if citizens are to be able to make use of their rights under Regulation 1049/2001, they need to know what documents are in the possession of the administration concerned.
Zaujal stanovisko, že pokud neexistuje snadno přístupný soupis nebo pokud tento soupis není dostatečně úplný, musí být instituce EU připraveny poskytnout občanům ad hoc přehledy, i když jejich příprava představuje značnou zátěž.
He took the view that, as long as there is no easily accessible register or as long as this register is not su ciently complete, the EU institutions must be prepared to provide citizens with ad-hoc lists, even if their preparation constitutes a considerable burden.
NÁVRHY DOPORUČENÍPŘIJATÉ ORGÁNEM
DRAFT RECOMMENDATIONS ACCEPTED BY THE INSTITUTION
Zveřejnění nesprávných a zavádějících informací o právech cestujících v letecké dopravě
Publication of incorrect and misleading information on rights of air passengers
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 1475/2005/(IP)GG a 1476/2005/(BB)GG na Evropskou Komisi
Summary of decisions on complaint 1475/2005/(IP)GG and 1476/2005/(BB)GG against the European Commission
Aby Komise informovala cestující o jejich nových právech podle nařízení 261/2004, připravila a zveřejnila leták, plakát a informační přehled.
In order to inform passengers of their new rights under Regulation 261/2004, the Commission prepared and published a leaflet, a poster, and a fact sheet.
Rovněž vytvořila krátkou video prezentaci a vydala tiskovou zprávu, aby upozornila na vstup nařízení v platnost.
The Commission also produced a short video presentation and issued a press release to mark the coming into force of the Regulation.
Všechny tyto materiály byly přístupné také na internetových stránkách Komise.
All these materials were also made available on the Commission’s website.
Dvě sdružení leteckých společností – Evropské sdružení regionálních leteckých společností (dále jen ERA) a Mezinárodní sdružení leteckých přepravců (dále jen IACA) – měla za to, že materiály zveřejněné Komisí obsahují nesprávné a zavádějící informace.
Two associations of airlines — the European Regions Airlines Association (ERA) and the International Air Carrier Association (IACA) — considered that the material published by the Commission contained incorrect and misleading information.
Poté, co Komise všechny jejich námitky zamítla, obrátila se tato dvě sdružení na veřejného ochránce práv.
A er the Commission had rejected the bulk of their objections, the two associations turned to the Ombudsman.
Obě sdružení tvrdila, že informace o právech cestujících v letecké dopravě podle nařízení 261/2004, které Komise zveřejnila na plakátě, v letácích a v informačním přehledu a které zahrnula do své video prezentace, obsahovaly nepřesná a zavádějící prohlášení.
Both associations alleged that the information concerning passengers’ rights under Regulation 261/2004, which the Commission had published in its poster, leaflet, fact sheet, and included in its video presentation, contained inaccurate and misleading statements.
Stěžovatelé tvrdili, že by Komise měla tato prohlášení stáhnout.
The complainants claimed that the Commission should withdraw these statements.
Stížnost předložená sdružením ERA se týkala i některých dalších otázek (Komise údajně nejednala spravedlivě a rozumně a nesoustředila se na řádné poskytnutí služby, nebyla přístupná a nápomocná; údajně neodpověděla na dopisy v řádné lhůtě; sdružení ERA požadovalo omluvu).
The complaint submi4 ed by ERA covered certain further issues (alleged failure to act fairly and reasonably and to be service-minded, accessible, and helpful; alleged failure to reply to le4 ers within an appropriate period of time; and a claim for an apology).
Po důkladném šetření dospěl veřejný ochránce práv k závěru, že několik prohlášení kritizovaných stěžovateli skutečně bylo nepřesných či zavádějících.
A er a thorough inquiry, the Ombudsman arrived at the conclusion that a number of the statements criticised by the complainants were indeed inaccurate or misleading.
Veřejný ochránce práv tedy v obou případech adresoval Komisi návrh doporučení, v němž důsledně žádal, aby Komise uvedená prohlášení opravila.
The Ombudsman therefore addressed, in both cases, a dra recommendation to the Commission, urging the la4 er to correct these statements.
V návrhu doporučení ohledně stížnosti předložené sdružením ERA se rovněž požadovalo, aby se Komise stěžovateli omluvila.
In the drarecommendation concerning the complaint submi4 ed by ERA, the Commission was also requested to present an apology to the complainant.
Ve svém podrobném stanovisku Komise informovala veřejného ochránce práv, že návrh jeho doporučení vzala na vědomí a že leták, plakát, informační přehled a video prezentace byly z jejích internetových stránek staženy.
In its detailed opinion, the Commission informed the Ombudsman that it had taken note of his drarecommendation and that the leaflet, poster, fact-sheet, and video presentation in question had been withdrawn from its website.
Komise dále poukázala na to, že dojde k nahrazení novými informačními materiály, které již byly zúčastněným subjektům, včetně stěžovatelů, zaslány k vyjádření připomínek.
The Commission further pointed out that replacement information would be produced and that the new information material had been sent to the stakeholders concerned, including the complainants, for comments.
Případ 1476/2005/(BB)GG
Case 1476/2005/(BB)GG
Ve svých připomínkách vyjádřilo sdružení IACA spokojenost s tím, že díky návrhu doporučení veřejného ochránce práv Komise stáhla svou zavádějící dokumentaci o právech cestujících ze své internetové stránky.
In its observations, IACA pointed out that it was pleased to note that, due to the Ombudsman’s drarecommendation, the Commission had withdrawn its misleading documentation on passenger rights from its website.
Sdružení IACAzdůraznilo, že je spokojeno s postupem, který vedl ke zveřejnění nové verze plakátu Komise dne 4. dubna 2007.
IACA stressed that it was satisfied with the procedure leading to the publication of the new version of the Commission’s poster on 4 April 2007.
Ve světle výše uvedeného měl veřejný ochránce práv zato, že Komise návrh doporučení, který byl v této věci vypracován, provedla uspokojivě.
In view of the above, the Ombudsman considered that the Commission had satisfactorily implemented the dra recommendation that was made in this case.
Případ 1475/2005/(IP)GG
Case 1475/2005/(IP)GG
Ve svých připomínkách sdružení ERA uvítalo kroky podniknuté Komisí a dodalo, že Komise přijala všechny připomínky, které sdružení vyjádřilo k novým informačním materiálům.
In its observations, ERA welcomed the action taken by the Commission and added that the Commission had accepted all the comments it had made on the new information material.
Sdružení ERA však mělo zato, že bylo ještě zapotřebí dořešit tři otázky: (i) Vzhledem k tomu, že stará verze plakátu stále visela na mnoha letištích v EU, žádalo sdružení veřejného ochránce práv, aby Komisi výslovně doporučil, že by měla dát letištím pokyn k odstranění těchto plakátů. (ii) Veřejný ochránce práv by dále měl od Komise požadovat, aby se zavázala k tomu, že dříve, než plakát vymění za nový nebo než vytvoří nové materiály, bude je konzultovat se sdruženími leteckých společností. (iii) Komise se stěžovateli neomluvila ani se o této části návrhu doporučení ve svém podrobném stanovisku nezmínila.
However, ERA considered that three issues still needed to be addressed: (i) Since the old version of the poster was still on display at many EU airports, the Ombudsman was requested to make a specific recommendation that the Commission should instruct airports to withdraw these posters. (ii) The Ombudsman should, furthermore, seek a commitment from the Commission that it will consult airline associations and act on their input prior to changing the new poster or producing any new material. (iii) The Commission had not apologised to the complainant and had made no reference to this part of the dra recommendation in its detailed opinion.
Po veřejném ochránci práv se požadovalo, aby se touto otázkou zabýval.
The Ombudsman was requested to pursue this issue.
Co se týče první otázky (o níž se zmínilo rovněž sdružení IACA), poznamenal veřejný ochránce práv, že věří, že Komise v tomto ohledu podnikne potřebné kroky, jakmile bude na věc upozorněna tímto rozhodnutím.
As regards the first issue (which had also been mentioned by IACA), the Ombudsman noted that he trusted that the Commission would take the necessary steps in this direction once the issue had been drawn to its a4 ention through this decision.
Veřejný ochránce práv nicméně Komisi vyzval, aby mu k této otázce předložila zprávu do 31. července 2007.
The Ombudsman however invited the Commission to report to him on this issue by 31 July 2007.
Co se týče druhé otázky, zastával veřejný ochránce práv názor, že by v této pokročilé fázi jeho šetření nebylo vhodné rozšiřovat šetření o tento další nárok.
As regards the second issue, the Ombudsman took the view that it would not be appropriate to extend his examination to this further claim at this advanced stage of his inquiry.
Stěžovatel může ohledně tohoto problému předložit novou stížnost poté, co učiní předchozí řádné kroky u Komise.
The complainant remained free to submit a new complaint concerning this issue, a er having made the appropriate prior approaches to the Commission.
Co se týče třetí otázky, vyjádřil veřejný ochránce práv politování nad tím, jaký postoj Komise v tomto ohledu zaujala.
As regards the third issue, the Ombudsman regre4 ed the position that the Commission had adopted in this respect.
Veřejný ochránce práv zopakoval svůj názor, že se Komise měla v této věci omluvit.
The Ombudsman reiterated his view that the Commission ought to have presented its apologies in the present case.
Byl však toho názoru, že by v tomto případě nebylo vhodné vypracovávat zvláštní zprávu Evropskému parlamentu.
He took the view, however, that it would not be appropriate to make a special report to the European Parliament in this case.
Veřejný ochránce práv tedy případ uzavřel kritickou poznámkou.
The Ombudsman therefore closed the case with a critical remark.
Zpětné získání částek neoprávněně vyplacených dědici bývalého úředníka
Recovery of sums unduly paid to heir of a former o cial
Shrnutí rozhodnutí o stížnosti 1617/2005/(BB)JF na Evropskou komisi
Summary of decision on complaint 1617/2005/(BB)JF against the European Commission
Stěžovatel byl jediným dědicem bývalého zaměstnance Komise, který zemřel v listopadu 1998.
The complainant was the only heir of a former employee of the Commission who died in November 1998.
V květnu 2003 požádala Komise stěžovatele, aby vrátil důchod svého otce za prosinec 1998, který mu Komise neoprávněně vyplatila.
In May 2003, the Commission asked the complainant to repay his father’s pension for the month of December 1998, which it had unduly paid.