natgillin/translations-raw huggingface dataset:
21. prosince 2005Tematická strategie pro udržitelné využívání přírodních zdrojů
The strategies are also an exercise in ‘better regulation’, simplifying and clarifying legislation where possible and proposing lighter framework legislation where new laws are deemed necessary without compromising levels of ambition.
Tematické strategie: příklad nového přístupu
ematic strategy on the prevention and recycling of waste
21. prosince 2005Tematická strategie pro předcházení vzniku odpadů a jejich recyklaci
Thematic strategies: an illustration of the new approach
11. ledna 2006Tematická strategie pro městské životní prostředí
11 January 2006: ematic strategy on the urban environment
12. července 2006Tematická strategie udržitelného používání pesticidů
12 July 2006: ematic strategy on the use of pesticides
20. září 2006Tematická strategie pro ochranu půdy
20 September 2006: ematic strategy on soil protection
Tematické strategie představují novou generaci environmentální politiky s výhledem až do roku 2020.
Thematic strategies represent a new generation of environment policy, taking a time perspective up to 2020.
Stanoví jasné environmentální cíle, určují nejvhodnější nástroje k jejich dosažení a usilují o zapojení všech subjektů, které by k tomu mohly přispět.
They set clear environmental objectives, identify the most appropriate instruments to achieve these objectives, and aim to engage all actors that could contribute towards achieving them.
Jak naznačuje jejich název, strategie se zabývají spíše tématy než konkrétními znečišťujícími látkami nebo hospodářskými činnostmi.
As their name suggests, the strategies work with themes, rather than with specific pollutants or economic activities.
Cílem je vzájemně propojit sedm strategií a sladit je se stávajícími odvětvovými politikami, „lisabonskou agendou“ EU pro růst a zaměstnanost a strategií udržitelného rozvoje EU.
The aim has been to create useful synergies between the seven strategies, and to align them with existing sectoral policies, the EU’s ‘Lisbon agenda’ for growth and jobs,
Pružné mechanismy Kjótského protokolu
The Kyoto flexible mechanisms
Řešení problému změny klimatu
Tackling climate change
O V letech 2008–2012 bude zaveden mezinárodní systém obchodování s emisemi, který umožní zemím s kjótskými cíli, aby mezi sebou nakupovaly a prodávaly povolenky
E  During 2008–12, an international emissions trading regime will be established allowing countries with Kyoto targets to buy and sell emission credits amongst themselves.
Naše země se otepluje a jasné příznaky ukazují, že dochází ke změně klimatu.
The Earth is getting warmer and there are clear indications that climate change is happening.
Během 20. století vzrostla průměrná teplota na světě přibližně o 0,6 °C a průměrná teplota v Evropě vzrostla o téměř 1 °C. Řešení problému změny klimatu je v samém středu environmentální politiky EU a je první ze čtyř prioritních politických oblastí v rámci 6. EAP.
Over the course of the 20th century the global average temperature rose by about 0.6°C and the mean temperature in Europe increased by almost 1°C. Tackling climate change is at the heart of EU environment policy, being the first of the four priority policy areas under the sixth EAP and also one of the main areas of action under the EU’s sustainable development strategy.
Je i jednou z hlavních oblastí činnosti v rámci strategie udržitelného rozvoje EU.
The EU has taken decisive action to address the problem.
K řešení tohoto problému přijala EU rozhodný postup.
It represents the world’s f i first international emissions trading
Pro boj se změnami klimatu poskytují rámec dvě klíčové mezinárodní smlouvy: 1.
Two major international agreements provide the framework for combating climate change: 1.
Rámcová dohoda OSN o změně klimatu (UNFCCC);2.
UN Framework Convention on Climate Change (UNFCCC); 2. Kyoto Protocol.
zemím právně závazné limity emisí skleníkových plynů, kterých je třeba dosáhnout do roku 2012.
It sets legally binding limits on greenhouse gas emissions for industrialised countries which need to be achieved by 2012.
Obě smlouvy rozlišují mezi průmyslově vyspělými a rozvojovými zeměmi.
Both agreements differentiate between industrialised and developing countries.
Vycházejí ze zásady, že průmyslově vyspělé země nesou odpovědnost za současný objem skleníkových plynů v atmosféře a je v jejich silách své emise snížit, a proto by se měly ujmout vedení tohoto procesu.
They are based on the principle that industrialised countries are responsible for the current bulk of greenhouse gases in the atmosphere and have the capacity to reduce their emissions, and so should take the lead in doing so.
Je to první mezinárodní systém obchodování s emisemi na světě. Společnosti vypouštějící méně, než jim dovolují „povolenky na emise“, jež obdrží – například díky zvýšení energetické účinnosti nebo investicím do nové technologie –, mohou přebytek prodat společnostem, které vypouštějí více nebo pro něž jsou opatření na snížení emisí dražší než nákup povolenek na trhu.
Companies that emit less than the number of ‘emission allowances’ they receive — for instance by improving energy efficiency or investing in new technology — can sell the surplus to others that emit more or for which emissions reduction measures are more expensive than buying allowances on the market.
Tento cíl sdílí 15 členských států v rámci právně závazné smlouvy o sdílení břemen, která stanoví cílové hodnoty emisí pro každou zemi jednotlivě. Dvanáct
Companies may also increase their emissions above their respective level of allowances by purchasing more allowances from the market.
Dohoda UNFCCC přijatá v květnu 1992 byla prvním mezinárodním opatřením k řešení problému změny klimatu.
The UNFCCC, adopted in May 1992, was the first international measure to address the problem of climate change.
Vstoupila v platnost v březnu 1994 a doposud ji ratifikovalo 189 zemí, včetně EU.
It came into force in March 1994 and so far 189 countries including the EU have ratified it.
Svým smluvním stranám ukládá vytvořit národní programy pro řešení problémů změny klimatu a podávat pravidelné zprávy.
It obliges its parties to establish national programmes addressing climate change and to submit regular reports.
Kjótský protokol k této úmluvě byl přijat v roce 1997 a vstoupil v platnost dne 16. února 2005.
The Convention’s Kyoto Protocol was adopted in 1997
Protokol předepisuje průmyslově vyspělým
Under the Protocol, the EU-15 is committed to reducing its greenhouse gas emissions by 8 % below 1990 levels during 2008–12.
Nairobi – listopad 2006: Jednalo se o první výroční ministerskou konferenci o změně klimatu pořádanou v subsaharské Africe.
Nairobi, November 2006: is marked the first annual ministerial conference on climate change to be held in sub-Saharan Africa.
V důsledku toho se konference zaměřila na potřeby afrických i jiných rozvojových zemí, které patří mezi nejvíce dotčené změnou klimatu.
Accordingly, there was a special focus on the needs of African and other developing countries, which are among the most vulnerable to climate change.
Byl finalizován pětiletý program práce zaměřené na dopady, zranitelnost a přizpůsobení se změně klimatu a byly schváleny zásady a postupy fondu pro přizpůsobení Kjótského protokolu potřebám rozvojových zemí.
A five-year programme of work on impacts, vulnerability and adaptation to climate change was
Významným úspěchem byla též dohoda mezi smluvními stranami Kjótského protokolu o souhrnném pracovním plánu pro diskuse o budoucích závazcích, které mají smluvní strany rozvojových zemí přijmout po roce 2012.
The 12 Member States that acceded after May 2004 — excluding Malta and Cyprus — have individual reduction targets of 6 % or 8 % under the Kyoto Protocol as they were not EU members when the collective EU target was agreed.
M     Mechanismus čistého rozvoje (CDM – Clean Development Mechanism) a společné provádění (JI – Joint Implementation) umožňují průmyslovým zemím dostát části svých závazků ke snížení emisí tím, že uskuteční projekty zaměřené na snižování emisí v zahraničí a poté započítají dosažené snížení emisí proti vlastním závazkům.
C   (CDM)    (JI)CDM and JI allow industrialised countries to achieve part of their emission reduction commitments by carrying out emission-reducing projects abroad and counting the achieved emission reductions against their own commitments.
Společné provádění podporuje rozvoj projektů v ostatních průmyslových zemích s kjótskými cíli, a tím posiluje spolupráci a výměnu znalostí.
JI promotes the development of projects in other industrialised countries with Kyoto targets and thus fosters cooperation and exchange of knowledge.
Mechanismus čistého rozvoje podporuje projekty v rozvojových zemích, které nemají kjótské cíle, přenáší do nich pokročilé technologie a pomáhá jim na cestě k udržitelnějšímu rozvoji.
CDM encourages projects in developing countries which do not have targets, and thus transfers advanced technology, helping them move towards more sustainable development.
Ve snaze splnit závazky protokolu zahájila Komise v březnu 2000 „Evropský program pro změnu klimatu“ (ECCP).
In its efforts to implement the Protocol, the Commission launched the ‘European climate change programme’ (ECCP) in March 2000.
Pod tímto zastřešujícím programem vypracovala Komise spolu s odborníky a se zúčastněnými stranami hospodárná opatření, která pomohou EU splnit její cíl snížení emisí o 8 %.
Under this umbrella, the Commission, experts and stakeholders have developed cost-effective measures that will help the EU meet its 8 % emissions reduction target.
Druhá etapa ECCP byla zahájena v říjnu 2005 s dvojím cílem: konsolidovat provádění původních opatření ECCP a stanovit další hospodárná opatření ke snížení emisí.
The second phase of the ECCP was launched in October 2005, with the two-fold objective of consolidating the implementation of the initial ECCP measures and identifying further cost-effective measures to reduce emissions.
V  OSN   Montreal – prosinec 2005: Byla to historická událost a největší mezivládní konference o klimatu od doby přijetí Kjótského protokolu.
UN    Montreal, December 2005: is was a historic event and the largest intergovernmental climate conference since the Kyoto Protocol was adopted.
Konference se účastnilo přibližně 10 000 účastníků. Vlády přijaly balíček rozhodnutí, známý jako „montrealský akční plán“, který protokol posiluje a vytváří základy nového mezinárodního rámce pro řešení problému změny klimatu po ukončení prvního závazného období protokolu v roce 2012.
With some 10 000 participants, thegovernments agreed on a package of decisions, also known as the ‘Montreal action plan’, which reinforce the Protocol and lay the foundations for a new international framework to tackle climate change a er the Protocol’s first commitment period ends in 2012.
Více informací o klimatické změně je k dispozici na internetové adrese:http://ec.europa.eu/environment/climat/home_en.htm
Further information on climate change can be found at: http://ec.europa.eu/environment/climat/home_en.htm
Biologická rozmanitost je základem života na Zemi ve všech jeho formách a mnoho věcí, které považujeme v každodenním životě za samozřejmé – například to, co jíme a pijeme, materiály, které používáme na stavbu domů, i léky, které užíváme k léčbě nemocí – závisí na biologické rozmanitosti.
Biodiversity is the web of life on Earth in all its forms and many of the things we take for granted in our daily lives — what we eat and drink, the materials we use to build our homes and the medicines we need to cure our illnesses for example — depend on biodiversity.
Biologická rozmanitost je základem „služeb“ ekosystému, mezi něž patří poskytování zboží, regulace vzduchu, který dýcháme, kvality vody, zajištění úrodnosti půdy i splňování našich „vyšších“ potřeb, jako například estetické funkce.
In essence, biodiversity underpins the ecosystem services which include the provision of goods, the regulation of the air we breathe and the quality of our waters, soil fertility and, of course, other vital
Evropa je nicméně v současnosti
Further information on EU nature and biodiversity policy can be found at: http://ec.europa.eu/environment/nature/home.htm
EU zavedla právní předpisy na ochranu přírodního prostředí a politika EU v oblasti ochrany přírody a biologické rozmanitosti se zakládá na dvou hlavních předpisech: směrnici o ptácích z roku 1979 a směrnici o přírodních stanovištích z roku 1992.
The EU has put in place legislation to protect the natural environment and EU nature and biodiversity protection policy is based on two main pieces of legislation: the 1979 Wild Birds Directive and the 1992 Habitats Directive.
Zastřešujícími prioritami je vytvořit evropskou ekologickou síť zvláštních oblastí ochrany nesoucí název Natura 2000 a začlenit požadavky ochrany přírody do dalších politik EU, jako je zemědělství, rybolov, regionální rozvoj a doprava.
Its two overarching priorities are to create a European ecological network of special areas of conservation, known as Natura 2000, and to integrate nature protection requirements into other EU policies
Na politiky. Popisuje jednotlivé role a odpovědnost orgánů Společenství i členských států a stanoví cíle a ukazatele pro hodnocení našeho pokroku do roku 2010.
the roles and responsibilities of both Community institutions and Member States in relation to each one and provides a clear set of targets and indicators for evaluating our progress by 2010.
Čelní představitelé EU se též zavázali k tomu, že do roku 2010 zastaví postupné ubývání biologické rozmanitosti v EU, a připojili se k závazku světových představitelů do roku 2010 podstatně zpomalit tempo postupného úbytku biologické rozmanitosti.
EU leaders have also pledged to halt the loss of biodiversity in the EU by 2010 and have joined world leaders’ commitment to significantly reduce the rate of biodiversity loss by 2010.
Je však třeba věnovat pozornost způsobu, jakým jsou tyto činnosti prováděny, i jejich slučitelnosti s cíli ochrany druhů a přírodních stanovišť, jež se v těchto oblastech vyskytují.
However, attention should be paid to the way that these activities are exercised and to their compatibility with the conservation objectives of the species and habitats that the areas host.
Změna klimatu a biologická rozmanitost jsou navzájem úzce propojeny – čím více se mění klima, tím větší to má dopad na biologickou rozmanitost; čím více ubývá biologické rozmanitosti, tím obtížnější bude přizpůsobit se změně klimatu a omezit ji.
Climate change and biodiversity are profoundly interdependent — the more climate changes, the greater the impact on biodiversity; the more we lose biodiversity, the more difficult it will be to adapt to and limit climate change.
Aby byly tyto cíle splněny, přijala Komise v květnu 2006 sdělení nazvané „Zastavení ztráty biologické rozmanitosti do roku 2010 – a v dalších letech. Zachování ekosystémových služeb v zájmu dobrých životních podmínek pro lidstvo“, které stanoví prioritní oblasti činnosti v rámci čtyř politických oblastí: biologická rozmanitost v EU; EU a celosvětová biologická rozmanitost; biologická rozmanitost a změna klimatu; znalostní základna.
In order to meet these targets, the Commission adopted a communication in May 2006 on ‘Halting the loss of biodiversity by 2010 — and beyond: Sustaining ecosystem services for human well-being’, which sets out priority objectives for action within four key policy areas: biodiversity in the EU; the EU and global biodiversity; biodiversity and climate change; and the knowledge base.
Toto nové sdělení navrhuje akční plán pro EU do roku 2010 a do dalších let, který se soustředí na provádění stávající politiky a zároveň hledá oblasti, kde by mohla vzniknout potřeba nové
The new communication proposes an EU action plan to 2010 and beyond which focuses on implementation of existing policy, while at the same time identifying areas where new policy may be needed. It specifies es
Zajištění bezpečného a zdravého životního prostředí
Ensuring a safe and healthy environment
V průběhu let přispěla politika Společenství v oblasti životního prostředí významně k pokroku, kterého Evropa dosáhla při ochraně veřejného zdraví.
Over the years, Community environment policy has contributed significantly to the progress made by Europe in protecting public health.
GŘ pro životní prostředí již dlouhou dobu pracuje na zamezení znečišťování ovzduší, vody a potravinového řetězce chemickými a dalšími znečišťujícími látkami. Kromě toho přispívá ke zlepšování zdraví občanů – těch občanů, kteří tvoří pracovní sílu EU.
The Environment DG has long been working to prevent the pollution of our air, water and food chain from chemicals and other pollutants, and help improve the health of citizens, the very same citizens who are the workforce of the EU.
Chemické látky jsou všude kolem nás, přesto však víme jen velmi málo o jejich působení na lidské zdraví a životní prostředí.
overhaul of the EU’s risk management system for chemicals, known as REACH (registration, evaluation and authorisation of chemicals), will offer a high level of protection to consumers, industry and the environment for the decades to come.
Zásadní reforma systému EU pro řízení rizika spojeného s chemickými látkami, nazvaného REACH (registrace, hodnocení a povolování chemických látek), nabídne spotřebitelům, průmyslu i životnímu prostředí vysokou míru ochrany na desítky následujících let.
Under the REACH regulation, industry bears responsibility for providing all users of chemical substances with valuable information about their properties, effects and safe ways of handling them.
Podle nařízení REACH přebírá průmysl odpovědnost za poskytování hodnotných informací o jejich vlastnostech, účincích a bezpečném způsobu zacházení s nimi.
The regulation also calls for the progressive substitution of the most dangerous substances.
Nařízení též vyzývá k postupnému nahrazování nejnebezpečnějších látek.
Chemicals are all around us yet we know very little about their effects on human health and the environment. The fundamental
mezi životním prostředím, zdravím a výzkumem přijala Komise akční plán pro životní prostředí a zdraví na období 2004–2010.
research areas, the Commission has adopted an environment and health action plan covering the period 2004–10.
Plán navrhuje vytvoření integrovaného systému informací o životním prostředí a zdraví a také koordinovaný přístup členských států k biologickému monitorování lidí s cílem zefektivnit hodnocení vlivu životního prostředí na lidské zdraví.
It proposes an integrated information system on environment and health as well as a coordinated approach to human biomonitoring between Member States to render the assessment of the environmental impact on human health more efficient. cient.
REACH je velmi dobrým příkladem použití přístupu udržitelného rozvoje – zvyšuje konkurenceschopnost chemického průmyslu EU, jelikož podporuje inovaci a zajišťuje přísné bezpečnostní normy pro jeho produkty.
REACH is a very good example of the sustainable development approach since it boosts the competitiveness of the EU chemicals industry by encouraging innovation and ensuring high safety standards for its products.
Kvalita ovzduší má rovněž zásadní význam pro zdraví občanů. GŘ pro životní prostředí vypracovalo strategii, která zavádí ambiciózní cíle ochrany lidského zdraví a životního prostředí před znečištěním, dosažitelné do roku 2020.
Air quality is also essential for the health of citizens and the Environment DG has developed a strategy that establishes ambitious targets for protecting human health and the environment against air pollution, which are achievable by 2020.
Odhaduje se, že tato strategie přinese úspory v oblasti zdravotnictví ve výši nejméně 42 miliard EUR ročně, a to díky snížení počtu předčasných úmrtí, omezení nemocnosti, snížení počtu hospitalizací a zvýšené pracovní produktivitě.
It is estimated that the strategy will deliver health benefits worth at least EUR 42 billion per year through fewer premature deaths, less sickness, fewer hospital admissions and improved labour productivity.
Na základě zkušeností získaných se systémem obchodování s emisemi skleníkových plynů, který se začal používat v lednu 2005, plánuje GŘ pro životní prostředí rozšíření tohoto systému do nových odvětví, například do letectví, a na další plyny, které mají vliv na kvalitu ovzduší, zejména oxidy dusíku.
In the light of experience gained by the emissions trading scheme for greenhouse gases since it began operating in January 2005, the Environment DG is envisaging to expand the ETS to new sectors, like aviation, and other gases, notably nitrogen oxides, that affect air quality.
Dalším důležitým krokem k ochraně našeho zdraví je tematická strategie používání pesticidů.
The thematic strategy on pesticides is another important step towards the protection of our health.
Ačkoli jsou pesticidy užitečné pro zemědělce i pro veřejnoprávní orgány a mnozí z nás je denně používají, v případě zneužití nebo nadměrného použití způsobují znečištění ovzduší, vody i půdy, což představuje nebezpečí pro zdraví i pro životní prostředí.
Although pesticides are useful and farmers, public authorities and many of us use them on a daily basis, if misused or overused, they contaminate air, water and soil, which pose threats to health and the environment.
Strategie se zaměřuje na snižování škod způsobených pesticidy, a to řešením rizik spojených s používáním přípravků na ochranu rostlin; rámec strategie může být v pozdějším stadiu rozšířen, aby byly zahrnuty biocidní přípravky, jako například dezinfekční prostředky.
The strategy aims to reduce harm caused by pesticides by addressing the risks entailed by the actual use of plant protection products and the scope of the strategy may be extended at a later stage to include biocidal products, like disinfectants.
Více informací o životním prostředí a zdraví je k dispozici na internetové adrese:http://ec.europa.eu/environment/health/index_en.htm
Further information on the environment and health can be found at: http://ec.europa.eu/environment/health/index_en.htm
Přestože bylo dosaženo velkého pokroku, mají občané Evropy i nadále obavy z vlivu zhoršování životního prostředí na jejich zdraví.
Although much progress has been made, Europe’s citizens are still concerned about the impacts that the degradation of the environment has on their health.
Využívání přírodních zdrojů udržitelným způsobem a řešení otázek odpadů kulturu, která bude odpad omezovat a bude jej využívat jako zdroj.
Using natural resources in a sustainable way and tackling waste
Ruku v ruce s globálním hospodářským růstem vzrůstá i využívání přírodních zdrojů, jako jsou lesy, volně žijící fauna a volně rostoucí flóra, půda, voda, fosilní paliva a suroviny, a zároveň vzniká stále více odpadu.
The Environment DG’s new waste strategy aims to make Europe a recycling society by avoiding waste and using waste as a resource.
Příčinou problémů životního prostředí, kterým čelíme, je neudržitelný způsob výroby, spotřeby a likvidace našich zdrojů.
The strategy for the sustainable use of natural resources strives to reduce environmental impacts associated with resource use in Europe and globally in a growing economy. Given
Více informací o využívání přírodních zdrojů a odpadů je k dispozici na internetových adresách:http://ec.europa.eu/environment/natres/index.htm
As the global economy grows, there is an increase in the use of natural resources, such as forests, wildlife, land, water, fossil fuels and raw materials, and, likewise, an important increase in the generation of waste.
Cílem nové strategie GŘ pro životní prostředí v oblasti nakládání s odpady je vybudovat v Evropě „recyklační“ http://ec.europa.eu/environment/waste/index.htm
Further information on natural resources and waste can be found at:http://ec.europa.eu/environment/natres/index.htm http://ec.europa.eu/environment/waste/index.htm
životního cyklu zdroje, jsou tyto dvě dlouhodobé strategie navzájem úzce propojeny.
that waste represents the last phase in the life cycle of a resource, these two long-term strategies are closely inter-linked.
Hierarchie zásad politiky Společenství v oblasti odpadů
Hierarchy of principles underpinning Community waste policy