natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V roce 1986 Adidas zjistila, že Marca Mode a C & A zahájily prodej oblečení pro sport a volný čas, které bylo opatřeno dvěma rovnoběžnými vertikálními proužky, jejichž barva kontrastovala se základní barvou oblečení (černá na bílé).
In 1986, adidas ascertained that Marca Mode and C & A had begun to sell sports and leisure clothing featuring two vertical parallel stripes the colour of which contrasted with the basic colour of the clothing (black on white).
Soudce rozhodující o předběžném opatření usnesením ze dne 2. října 1997, jakož i Rechtbank, který projednával spory v původních řízeních, mezitímním rozsudkem ze dne 13. října 1998, rozhodli, že v některých ohledech byla porušena práva Adidas k ochranné známce.
The judge hearing the application for interim measures, in a decision of 2 October 1997, and the Rechtbank, which was seised of the main proceedings, by interlocutory decision of 13 October 1998, found that certain aspects of the trade mark rights of adidas had been infringed.
Čtyři žalované společnosti podaly proti jednotlivým rozhodnutím opravné
The four defendant companies then each lodged appeals against those two decisions
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA RUIZ-JARABA – VĚC C-102/07 prostředky před Gerechtshof te ’s-Hertogen-bosch (odvolací soud Hertogenbosch; dále jen „Gerechtshof“), který bez návrhu všechna řízení spojil.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-102/07 with the Gerechtshof te ‘s-Hertogenbosch (Regional Court of Appeal, Hertogenbosch; ‘the Gerechtshof’), which joined the appeals of its own motion.
To však neznamená, že se uvedená ochrana rozšířila na další motivy s proužky či jednoduché proužkové vzory, neboť ty musejí být nadále dostupné třetím osobám jako běžně používaná označení, jež kvůli své povaze nejsou vhodná k monopolizaci.
not be extended to other stripe motifs or to simple stripe designs, which must remain available to third parties since they constitute signs in common use, which, by their nature, do not lend themselves to monopolisation.
Rozsudkem ze dne 29. března 2005 uvedený soud zamítl návrhová žádání Adidas, Marca Mode a C & M písemně vyjádřená ve vzájemné žalobě a návrhová žádání čtyř žalovaných společností vyjádřená v samostatné žalobě a rovněž zrušil usnesení ze dne 2. října 1997.
By judgment of 29 March 2005, the Gerechtshof dismissed the claims of adidas, the claims which Marca Mode and C & A had put forward in their counterclaim, and the claims made by the four defendant com -panies in a separate action, and also annulled the decision of 2 October 1997.
Adidas podal k Hoge Raad kasační opravný prostředek proti rozsudku Gerechtshof, neboť jej považoval za nesprávný.
Adidas appealed in cassation to the Hoge Raad against the judgment of the Gerechtshof, alleging that that judgment was incorrect.
Ačkoli uznal význam dostupnosti pro třetí osoby, již je podle judikatury Soudního dvora třeba zohlednit při přezkumu absolutních důvodů pro zamítnutí uvedených v článku 3 směrnice 89/104, odmítá zahájit novou debatu o významu požadavku dostupnosti za účelem určení ochrany, jíž požívá ochranná známka, když se na označení nevztahuje žádný z takových důvodů pro zamítnutí podle článku 3.
While the Gerechtshof recognised the importance of availability for third parties which, according to the caselaw of the Court, must be taken into consider -ation when examining the absolute grounds for refusal in Article 3 of Directive 89/104, it refused to consider any new arguments on the interpretation of the requirement of availability for the purposes of establishing the protection afforded to a trade mark when the sign does not come under one of those grounds for refusal in Article 3.
Gerechtshof rozhodl, že jednáním čtyř žalovaných společností nebyla porušena práva z ochranné známky, kterých se Adidas dovolávala; nevydal však určovací rozhodnutí ohledně užívání dvou proužků, protože návrhová žádání jsou natolik obecná, že neberou v úvahu rozsah ochrany ochranné známky, který není určen neměnně, ale záleží na určitých okolnostech, které se mohou podle času a místa měnit, což má zvláštní význam pro přezkum porušení.
The Gerechtshof held that the conduct of the four defendant companies did not infringe the trade mark rights relied on by adidas. However, it did not give a declaratory ruling on the use of the two stripes, since, because they were too general, the actions brought failed to take into account the scope of protection of a trade mark, which is not static but subject to a number of factors which vary in time and space, which is of particular importance in assessing infringement.
Podle názoru Gerechtshof nebylo namístě považovat ochrannou známku tří proužků za inherentně silnou, protože má sama o sobě jen malou rozlišovací způsobilost.
The Gerechtshof took the view that it was not possible to describe the threestripe mark as intrinsically strong, because in itself it has little distinctive character.
V roce 1996 následkem výdajů na
Nevertheless, the Gerechtshof stated that that protection must
Hoge Raad má pro účely řízení o kasačním opravném prostředku za prokázané, že ochranná známka Adidas tvořená třemi proužky získala vysokou rozlišovací způsobilost v důsledku velmi rozšířeného užívání; naproti tomu má pochybnosti ohledně rozsahu ochrany ochranné známky tvořené označením, jež původně nemělo rozlišovací způsobilost podle čl.
With regard to the appeal in cassation, the Hoge Raad accepts that adidas’ threestripe trade mark has acquired considerable distinctive character through widespread use.
3 odst. 1 písm. c) směrnice 89/104 a které ji získalo v důsledku užívání a následně bylo
However, the referring court is uncertain as to the scope of protection of a mark composed of a sign which in itself lacked distinctive character for the purposes of Article 3(1)(c) of Directive 89/104, which obtained such character through use, and
ADIDAS A ADIDAS BENELUX užívání, relevantní veřejností považována za označení pro rozlišení výrobků, nebo jako pouhá dekorace výrobku?
ADIDAS AND ADIDAS BENELUX relevant public as being signs used to distinguish goods or merely to embellish them?
zapsáno; zejména chce zjistit, zda je nezbytné zohlednit veřejný zájem na tom, aby dostupnost určitých označení pro ostatní hospodářské subjekty, které nabízejí relevantní výrobky nebo služby, nebyla neoprávněně omezena (Freihaltebedürfnis).
which was subsequently registered. In par -ticular, the Hoge Raad wishes to ascertain whether it is necessary to take account of the general interest in ensuring that the availability of certain signs is not unduly restricted for other traders who offer the goods or ser -vices concerned (Freihaltebedürfnis).
Za těchto okolností Hoge Raad přerušil řízení a položil tyto předběžné otázky:
In those circumstances, the Hoge Raad stayed the proceedings and referred the following questions for a preliminary ruling:
3 odst. 1 písm. c) směrnice, které nicméně získalo rozlišovací způsobilost v důsledku užívání a bylo následně zapsáno, zohledněn veřejný zájem na tom, aby dostupnost určitých označení pro ostatní hospodářské subjekty, které nabízejí relevantní výrobky nebo služby, nebyla neoprávněně omezena (Freihaltebedürfnis)?
‘(1) In the determination of the extent to which protection should be given to a trade mark formed by a sign which does not in itself have any distinctive character or by a designation which corresponds to the description in Article 3(1)(c) of the Directive, but which has become a trade mark through the process of becoming customary and has been registered, should account be taken of the general interest in ensuring that the availability of given signs is not unduly restricted for other traders offering the goods or ser -vices concerned (Freihaltebedürfnis)?
Předkládací rozhodnutí bylo doručeno kanceláři Soudního dvora dne 21. února 2007.
The order for reference was received at the Court Registry on 21 February 2007.
Písemná vyjádření ve lhůtě stanovené článkem 23 statutu Soudního dvora předložily Marca Mode, H & M, Adidas, italská vláda a vláda Spojeného království, jakož i Komise Evropských společenství.
Written observations were lodged, within the period laid down in Article 23 of the Statute of the Court of Justice, by Marca Mode, H & M, adidas, the Italian and United Kingdom governments, and the Commission of the European Communities.
Na jednání konané dne 6. prosince 2007 se dostavili zástupci Adidas, Marca Mode
At the hearing, held on 6 December 2007, the representatives of adidas, Marca Mode and H & M, and the agents of the
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA RUIZ-JARABA – VĚC C-102/07 a H & M, jakož i zmocněnci italské vlády, vlády Spojeného království a Komise, aby přednesli svá ústní vyjádření.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-102/07
1 písm. c) směrnice, jež se týká popisných ochranných známek.
However, since the Hoge Raad has referred specifically to the requirement of availability as a criterion which may be useful for the interpretation of the provisions cited, Article 6(1)(b) of the Directive is of particular importance with regard to the outcome of the proceedings, because it both provides for limitations of trade mark rights, and its wording bears a certain resemblance to that of Article 3(1)(c) of the Directive, which concerns descriptive marks.
V – Analýza předběžných otázek
V — Analysis of the questions referred for a preliminary ruling
A – Přednesení problému
A — Overview
Předkládací usnesení se táže na rozsah ochrany ochranných známek; odpověď vyžaduje přezkum obrysů výkonu oprávnění, která přiznává toto právo průmyslového vlastnictví v článcích 5 a 6 směrnice.
The referring court asks about the scope of protection of trade marks. In order to reply to that question, it is necessary to examine the limitations of the exercise of the rights conferred by that industrial property right, under Articles 5 and 6 of the Directive.
V tomto kontextu je třeba předkládající soud upozornit na potřebu objasnit, zda označení Adidas ve sporu v původním řízení spadá pod čl. 3 odst.
In that connection, it is appropriate to point out to the referring court the need to establish whether adidas’ sign in the main proceedings comes under Article 3(1)(b) or Article 3(1)(c) of the Directive, because, in contrast with subparagraph (c), the ground for refusal of registration or invalidity, as the case may be, laid down in subparagraph (b), does not fall within the limitations of trade mark rights referred to in Article 6(1).
1 písm. c) směrnice]. Tento přezkum však kvůli svojí čistě skutkové povaze přísluší výhradně Hoge Raad, nebo soudu a quo, je-li v řízení o kasačním opravném prostředku zakázáno provádění skutkových zjištění.
However, owing to its factual nature, that assessment may be made only by the Hoge Raad or, if it is barred from examining the facts in an appeal in cassation, by the court whose judgment is the subject of the appeal.
Vzhledem k úzkému vztahu mezi těmito případy souhlasím s návrhem italské vlády zabývat se jimi společně s důrazem na první z nich, ve kterém se nejvyšší nizozemský
In view of the close connection between those two questions, I agree with the Italian Government that it is advisable to consider them together, with particular emphasis on the first question in which the Netherlands court essentially asks whether the general
ADIDAS A ADIDAS BENELUX podle německé doktríny“, jež předpokládá existenci, „spolu s překážkami týkajícími se neexistence rozlišovací způsobilosti, dalších důvodů veřejného zájmu, jež radí omezit zápis určitých označení, aby mohly být volně užívány všemi hospodářskými subjekty“ 9.
ADIDAS AND ADIDAS BENELUX interest in keeping a particular sign available constitutes a factor to be taken into account when interpreting the extent of the rights conferred on the proprietor of a mark in an action for infringement of that right.
soud v podstatě táže, zda veřejný zájem na zachování dostupnosti určité ochranné známky představuje prvek výkladu rozsahu práv udělených ochrannou známkou svému majiteli v řízení o porušení tohoto práva průmyslového vlastnictví.
principle of German law’, according to which, ‘in addition to the impediments associated with a lack of distinctive character, there are also other public interest considerations which militate in favour of limiting the registration of certain signs so that they may be used freely by all operators’. 9
Přes četné odkazy na požadavek dostupnosti Soudní dvůr 7, pokud jsem se nedo- pustil omylu či přehlédnutí, nikdy neprovedl podrobný přezkum tohoto právního institutu německého původu, což mě vede k provedení zevrubnější analýzy nad rámec pouhé definice, kterou nabízím v jiných stanoviscích.
Errors or omissions on my part excepted, although it has frequently referred to the requirement of availability, the Court 7has never carried out a detailed analysis of that legal principle of German origin. I therefore feel moved to undertake a more comprehensive examination which goes beyond the simple definition I have put forward in other opinions.
Zdůrazňuji tak jednak jeho německý původ, přičemž uvádím i jeho název v německém jazyce („Freihaltebedürf­nis“) 10, a jednak jeho úzké spojení s veřejným zájmem.
I drew attention, on the one hand, to the German origins of the principle, even using its German name (Freihaltebedürfnis), 10 and, on the other, to its close connection with the general interest.
Nicméně v zájmu lepšího pochopení této zásady vnitrostátního práva a jejího významu v systému Společenství se zdá vhodné blíže představit její vývoj v obou právních řádech.
However, in order to understand better that principle of national law, and its significance within the Community legal system, it is appropriate to explore its development in both legal orders.
B – Úvod: k požadavku dostupnosti
B — Introduction: availability
Původ: německé právo
Origin: German law
Sledování počátků existence Freihalte­bedürfnis vede do časů platnosti Warenzeichengesetz (bývalý německý zákon o ochran-
An investigation of the origins of the Freihaltebedürfnis principle leads back to the period when the Warenzeichengesetz (former German Law on trade marks;
Ve stanovisku ve věci Koninklijke 8 odkazuji na „takzvaný požadavek dostupnosti
In the Opinion in Koninklijke, 8 I referred to the ‘so-called “requirement of availability”
9 — Bod 52 stanoviska uvedeného v předchozí poznámce pod čarou.
9 — Paragraph 52 of the Opinion cited in the previous footnote.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA RUIZ-JARABA – VĚC C-102/07 požadoval, aby byl konkrétní, skutečný a vážný 15.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-102/07 and serious.
Na základě uvedené německé judikatury a správní praxe 17 přísluší přihlašovateli
As a result of that German caselaw and administrative practice, 17an applicant for a trade mark was required to prove that the sign had distinctive character and that it had not been reserved for the use of all competitors. 18
Za účelem řešení některých obtíží judikatura rozšířila okruh označení, která nelze zapsat, na všechna označení, jejichž individuální přidělení ve formě monopolu by bylo v rozporu se zájmy soutěžitelů 13; to mělo dopad na přezkum přihlášek ochranných známek, neboť zamítnutí zápisu na základě požadavku dostupnosti zbavovalo německý ochranné známky prokázat jak rozlišovací způsobilost označení, tak to, že nemusí být vyhrazeno k používání všemi soutěžiteli 18.
To overcome a number of difficulties, the caselaw which was developed extended the range of signs in respect of which registration is prohibited to include all signs whose individual function as a monopoly was considered to be contrary to the interests of competitors. 13 That approach had an effect on the examination of trade mark applications, since a refusal based on the requirement of availability exempted the German authorities from assessing the distinctive character of the mark requested. 14
Souhrnem se v německém právu ochranných známek Freihaltebedürfnis stal nepsanou podmínkou pro zápis 19, vytvo-
In short, in German trade mark law, the Freihaltebedürfnis principle became an unwritten condition of trade mark applications, 19 created by caselaw and additional to the legal requirements imposed by the WZG.
11 — Předpis z roku 1936 prošel v roce 1968 podstatnou reformou (Bekanntmachung ze dne 2. ledna 1968; BGBl. I, s.
11 — The 1936 law was substantially amended in 1968 (Bekanntmachung of 2 January 1968; BGBl.
401 a násl., zevrubně popisuje všechna tato hlediska.
401 et seq., describes all those aspects at length.
17 — Bundespatentgerichtshof (Spolkový soud pro patenty a ochranné známky) postupuje rovněž v souladu s pravidly stanovenými Bundesgerichtshof.
17 — The Bundespatentgerichtshof (Federal Patents and Trade Marks Court) also adopted the guidelines laid down by the Bundesgerichtshof.
ADIDAS A ADIDAS BENELUX smyslu německé judikatury […]“ 21, přičemž tohoto prohlášení nezůstalo německou judikaturou nepovšimnuto 22.
ADIDAS AND ADIDAS BENELUX of Article 3(1)(c) of the Directive does not depend on there being a real, current or serious need to leave [a sign or indication] free … under German case-law…’, 21a declaration which did not go unnoticed by German legal writers. 22
Neslučitelnost s právem Společenství
Incompatibility of the principle with Community law
Soudní dvůr však teorii Freihalte­bedürfnis přímo neodmítl, a uznal tak její spojení s veřejným zájmem, na němž bylo založeno pravidlo, o jehož výklad požádal uvedený mnichovský soud 23. Tak je odůvodněno tvrzení, podle kterého zamítnutí zápisu popisných označení či údajů ve smyslu čl.
However, the Court did not reject outright the Freihaltebedürfnis principle, since it acknowledged the link between the principle and the general interest underlying the provision which the Landgericht München I had asked the Court to interpret.
3 odst. 1 písm. c) směrnice odpovídá představě o zabránění jeho monopolizaci, aby nebyla porušena legitimní snaha společnosti používat jej bez překážek 24.
23That provides the basis for the view that the prohibition of registration of descriptive signs or indications as provided for in Article 3(1)(c) of the Directive reflects the aim of precluding the monopolisation of such signs or indications to ensure that the legitimate expectation of a company to use them freely is not infringed. 24
V roce 1997 Landgericht München I (odvolací soud Mnichov I) položil Soudnímu dvoru předběžné otázky ve věci Windsurfing Chiemsee 20.
In 1997, the Landgericht München I (Regional Court I of Munich) submitted a reference to the Court for a preliminary ruling in the Windsurfing Chiemsee case.
Od té doby judikatura Společenství opakovaně zdůraznila potřebu uplatnění požadavku dostupnosti vyplývajícího z veřejného zájmu a zpřesnila jeho obrysy odkazem na cíl uvedeného ustanovení zachovat volné používání označení či údaje při rozhodování
Since then, Community caselaw has repeatedly drawn attention to the need to apply the principle of availability — which is inherent in the general interest — and has linked it to the abovementioned aim of ensuring that a mark or indication may continue to be used freely when deciding
21 — Bod 35 výše uvedeného rozsudku Windsurfing Chiemsee.
21 — Paragraph 35 of the judgment in Windsurfing Chiemsee.
402, zpochybnil platnost německé judikatury týkající se Freihaltebedürfnis před rozsudkem Windsurfing Chiemsee.
402, had questioned whether the German caselaw on Freihaltebedürfnis was applicable before the judgment in Windsurfing Chiemsee.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA RUIZ-JARABA – VĚC C-102/07 o přihlášce 25, přičemž rozšířila toto stanovisko na písmena b) a e) čl.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-102/07 whether it is eligible for registration.
předběžných otázek na výklad článku 5 směrnice, jak navrhly ve svých písemných vyjádřeních odpůrkyně a vláda Spojeného království.
26 the analysis of the questions referred for a preliminary ruling to an interpretation of Article 5 of the Directive, as advocated by the appellants in cassation and the United Kingdom Government in their written observations.
Nyní je třeba ukončit přezkum požadavku dostupnosti, neboť není nutné soustředit se na méně významné aspekty, jež nejsou přínosem k diskuzi o předběžné otázce položené Hoge Raad a jež by mohly ztížit pochopení tohoto stanoviska.
This is an appropriate point at which to conclude the analysis of the requirement of availability, since it is not worth considering minor factors which would be of no assistance in the analysis of the questions referred for a preliminary ruling by the Hoge Raad, and which might cloud understanding of this Opinion.
Zbývá teď na základě relevantních poznatků získaných ohledně tohoto právního institutu zabývat se článkem 6 směrnice a přezkoumat, v jakém rozsahu obsahuje uvedený výraz soudcovského práva jako součást veřejného zájmu.
It is now necessary, using the relevant knowledge gained about that principle, to examine Article 6 of the Directive in more detail, and to ascertain the extent to which it includes the principle as part of the general interest.
Rovněž rozsáhlá judikatura týkající se článku 5 směrnice se zdá být nedostatečná k odpovědi na otázku předkládajícího soudu, který se dovolává, aniž by jej uvedl, článku 6 uvedeného právního předpisu Společenství.
27 In addition, the copious caselaw on Article 5 of the Directive would not suffice for the purposes of replying to the referring court, which, without referring to it, relies on Article 6 of that Community legislation.
6 odst. 1 směrnice
C — Interpretation of Article 6(1) of the Directive
Před zahájením přezkumu tohoto ustanovení je třeba uvést, že mě nepřesvědčila myšlenka hledat řešení sporu v původním řízení prostřednictvím omezení analýzy
Before embarking on an analysis of this provision, I must point out that I am not persuaded by the view that the resolution of the main proceedings lies in restricting
Článek 5 směrnice upřesňuje pravomoci majitele ochranné známky.
Article 5 of the Directive sets out the rights of a trade mark proprietor.
Proti uplatnění požadavku dostupnosti v této oblasti existují dva argumenty: zaprvé původ Freihalte­bedürfnis jasně spojený se zápisem označení, a nikoli s rozšířením výkonu práv majitele označení; zadruhé struktura směrnice, jež v článku 6 výslovně upravuje meze takového vlastnictví, takže přijetí německé zásady
The first is the origin of the Freihaltebedürfnis principle, which is clearly linked to the registration of signs rather than to the scope of the exercise of the rights of the holder of the sign. The second argument concerns the scheme of the Direct- ive, Article 6 of which expressly provides for the limitation of those rights; accordingly, allowing the principle of German law to be taken into account when interpreting
3 odst. 1 písm. b) směrnice, kromě výše uvedeného rozsudku Henkel v. OHIM, viz rovněž rozsudek ze dne 16. září 2004, SAT.1 v. OHIM (C-329/02, Sb. rozh. s.
26 — As regards Article 3(1)(b) of the Directive, in addition to Henkel v OHIM, see the judgment in Case C-329/02 SAT.1 v OHIM [2004] ECR I-8317, paragraphs 26 and 27.
I-8317, body 26 a 27); ohledně písmene e) uvedeného článku, viz spolu s výše uvedeným rozsudkem Libertel rozsudek ze dne 18. června 2002, Philips (C-299/99, Recueil, s. I-5475, bod 80).
Regarding Article 3(1)(e), in addition to Libertel, see the judgment in Case C-299/99 Philips [2002] ECR I-5475, paragraph 80.
27 — Viz bod 10 tohoto stanoviska.
27 — Set out in point 10 of this Opinion.
ADIDAS A ADIDAS BENELUX pro výklad článku 5 by znamenalo přidání nepsané podmínky, v rozporu se zásadou právní jistoty a duchem právního předpisu Společenství.
Article 5 would entail the addition of an unwritten condition, which would be contrary to the principle of legal certainty and to the spirit of the Community provision.