natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V době projednávání této věci před Soudem prvního stupně se Výbor pro sankce rozhodl vymazat osoby známé jako „Abdi Abdulaziz Ali“ a „Abdirisak Aden“ ze seznamu osob, skupin a subjektů, na které se uplatní zmrazení prostředků a ostatních hospodářských zdrojů.
While the proceedings before the Court of First Instance were still pending, the Sanctions Committee decided to remove the persons known as ‘Abdi Abdulaziz Ali’ and ‘Abdirisak Aden’ from the list of persons to whom and groups and entities to which the freezing of funds and other economic resources must apply.
Tato jména byla následně odstraněna z přílohy I napadeného nařízení.
These names were subsequently removed from Annex I to the contested regulation.
Abdirisak Aden a Abdulaziz Ali informovali Soud prvního stupně, že si nadále nepřejí pokračovat v řízení.
Messrs Abdirisak Aden and Adbulaziz Ali informed the Court of First Instance that they wished to discontinue their action.
Jména těchto dvou žalobců byla tudíž odstraněna z rejstříku Soudu.
The names of those two applicants were accordingly removed from the register.
Článek 2a stanoví určité výjimky, například, pokud jde o přiměřené výdaje za právní služby za podmínky, že rozhodnutí o těchto výjimkách bylo Výboru pro sankce oznámeno a ten proti němu nepodal námitky.
Article 2a provides for certain exceptions, for instance as regards reasonable legal fees, on condition that the Sanctions Committee has been notified and has not objected.
Žalobou podanou dne 10. prosince 2001 navrhovatelka spolu s Abdirisakem Adenem, Abdulazizem Alim a Ahmedem Yusufem podala k Soudu prvního stupně žalobu proti Radě a Komisi, kterou žádala mimo jiné, aby Soud zrušil nařízení č. 2062/2001 a č. 467/2001.
By application lodged on 10 December 2001, the appellant, together with Messrs Abdirisak Aden, Abdulaziz Ali and Ahmed Yusuf, brought an action before the Court of First Instance against the Council and the Commission, claiming inter alia that that Court should annul Regulations Nos 2062/2001 and 467/2001.
Před Soudem prvního stupně Al Barakaat International Foundation a A. Yusuf uplatňovali tři žalobní důvody pro zrušení: tvrdili zaprvé, že Rada neměla pravomoc přijmout napadené nařízení, zadruhé, že nařízení porušuje článek 249 ES a zatřetí, že porušuje jejich základní práva.
Before the Court of First Instance, Al Barakaat International Foundation and Mr Yusuf put forward three grounds of annulment: the first alleged that the Council was incompetent to adopt the contested regulation, the second alleged infringement of Article 249 EC and the third alleged breach of their fundamental rights.
Rozsudkem ze dne 21. září 2005 ve věci T-360/01 Yusuf a Al Barakaat International Foundation v. Rada a Komise (dále jen „napadený rozsudek“) 10, Soud prvního stupně potvrdil napadené nařízení.
By judgment of 21 September 2005 in Case T-306/01 Yusuf and Al Barakaat International Founda­tion v Council and Commission (‘the judgment under appeal’), 10the Court of First Instance upheld the contested regulation.
Dne 21. listopadu 2005 podala navrhovatelka a A. Yusuf tento kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu prvního stupně.
On 21 November 2005, the appellant and Mr Yusuf brought the present appeal against the judgment of the Court of First Instance.
V době projednávání tohoto řízení o kasačním opravném prostředku před Soudním dvorem se Výbor pro sankce rozhodl vymazat A. Yusufa ze seznamu osob, skupin a subjektů, na které se uplatní zmrazení prostředků a ostatních hospodářských
While the appeal proceedings before this Court were still pending, the Sanctions Committee decided to remove Mr Yusuf
10 — Sb. rozh. s. II-3533.
10 — [2005] ECR II-3533.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA M. POIARESE MADURA – VĚC C-415/05 P
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-415/05 P
II – Právní základ napadeného nařízení zdrojů.
II — The legal basis of the contested regulation from the list of persons to whom and groups and entities to which the freezing of funds and other economic resources must apply.
Jeho jméno bylo následně odstraněno z přílohy I napadeného nařízení.
His name was subsequently removed from Annex I to the contested regulation.
Ahmed Yusuf informoval Soudní dvůr, že si nadále nepřeje pokračovat v řízení, a jeho jméno bylo tudíž odstraněno z rejstříku Soudního dvora.
Mr Yusuf informed this Court that he wished to discontinue his action and his name was accordingly removed from the register.
Kromě Al Barakaat International Foundation jsou účastníky tohoto řízení o kasačním opravném prostředku Rada, Komise a Spojené království, jakož i Španělsko, Francie a Nizozemsko jakožto vedlejší účastníci řízení.
Apart from Al Barakaat International Foundation, the parties to the present appeal proceedings are the Council, the Commission and the United Kingdom, as well as Spain, France and the Netherlands, as interveners in the appeal.
První žalobní důvod navrhovatelky se týká právního základu napadeného nařízení.
The appellant’s first plea relates to the legal basis of the contested regulation.
Navrhovatelka tvrdí, že toto zjištění je po právní stránce nesprávné a má za to, že Společenství nemá žádnou pravomoc přijmout napadené nařízení.
11 The appellant argues that this finding is mistaken in law and maintains that the Community lacked competence altogether to adopt the contested regulation.
I když Rada a Spojené království vycházejí z poněkud odlišných odůvodnění, souhlasí se Soudem prvního stupně, že napadené nařízení nachází svůj právní základ v článcích 60 ES, 301 ES a 308 ES.
Though relying on slightly different justifications, both the Council and the United Kingdom agree with the Court of First Instance that the contested regulation finds its legal basis in Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC.
Soud prvního stupně měl za to, že pravomoci uložit hospodářské a finanční sankce upravené články 60 ES a 301 ES, konkrétně pozastavení, omezení nebo úplné přerušení hospodářských vztahů s jednou nebo několika třetími zeměmi, se nevztahují na pozastavení,
The Court of First Instance considered that the powers to impose economic and financial sanctions provided for by Articles 60 EC and 301 EC, namely, the interruption or reduction of economic relations with one or more third countries, do not cover the interruption or
Navrhovatelka uplatňuje tři žalobní důvody na podporu svého návrhu na zrušení napadeného rozsudku.
The appellant raises three pleas in law in support of its application to have the judgment under appeal set aside.
Tyto žalobní důvody se týkají, zaprvé, právního základu napadeného nařízení.
Those pleas relate, firstly, to the legal basis of the contested regulation.
Druhý žalobní důvod je založen na článku 249 ES a týká se volby aktu ve formě nařízení, a nikoli ve formě rozhodnutí, jako právního nástroje pro účely zmrazení aktiv navrhovatelky.
The second plea is based on Article 249 EC and relates to the choice of an act in the form of a regulation, rather than a decision, as the legal instrument for the purpose of freezing the appellant’s assets.
Třetí žalobní důvod se týká základních práv navrhovatelky.
The third plea concerns the fundamental rights of the appellant.
Nejprve se budu zabývat otázkou právního základu.
I shall turn, first, to the question of the legal basis.
omezení nebo úplné přerušení hospodářských vztahů s jednotlivci v těchto zemích, ale pouze s jejich vládnoucími režimy.
reduction of economic relations with individuals within those countries, but only with their governing regimes.
Označuje tudíž prostředky pro provedení výše uvedených cílů; těmito prostředky jsou omezení pohybu prostředků do a ze Společenství.
It therefore indicates the means for carrying out the objectives stated earlier; those means involve restricting the flow of funds into and out of the Community.
Kromě těchto dvou ustanovení Smlouva o ES neupravuje, jakou formu by tato opatření měla mít nebo koho by měla postihnout.
Beyond these two provisions, the EC Treaty does not regulate what shape the measures should take, or who should be the target or bear the burden of the measures.
Spíše je jediným požadavkem to, že opatření „pozastaví, omezí nebo úplně přeruší“ hospodářské vztahy se třetími zeměmi v oblasti pohybu kapitálu a plateb.
Rather, the only requirement is that the measures ‘interrupt or reduce’ economic relations with third countries, in the area of movement of capital or payments.
Finanční sankce v napadeném nařízení splňují tento požadavek: jejich cílem jsou zejména jednotlivci a skupiny ve třetích
The financial sanctions in the contested regulation meet that requirement: they are targeted predominantly at individuals and
Mimoto omezující výklad článku 301 ES Soudem prvního stupně zbavuje toto ustanovení z velké části jeho praktického užitku.
Moreover, the Court of First Instance’s restrictive reading of Article 301 EC deprives this provision of much of its practical use.
Jak Soud prvního stupně sám uznal „ani Unii a jejímu pilíři Společenství nelze bránit v tom, aby se přizpůsobily […] hrozbám ukládáním hospodářských a finančních sankcí nejen třetím zemím, ale rovněž osobám, skupinám, podnikům nebo subjektům s nimi spojeným, které vyvíjejí
As the Court of First Instance itself recognised, ‘the Union and its Community pillar are not to be prevented from adapting to [threats to international peace and security] by imposing economic and financial sanctions not only on third countries, but also on associated persons, groups, undertakings or entities developing international
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA M. POIARESE MADURA – VĚC C-415/05 P mezinárodní teroristickou činnost nebo jinak narušují mezinárodní mír a bezpečnost“ 12.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-415/05 P terrorist activity or in any other way striking a blow at international peace and security’. 12
Z tohoto důvodu se nebudu zabývat druhým žalobním důvodem navrhovatelky.
It is for that reason that I shall not address the appellant’s second plea in law.
Domnívám se nicméně, že pokud jsou vzneseny žalobní důvody týkající se údajných porušení základních práv, je vhodnější, aby Soud využil možnosti přezkoumat rovněž tyto žalobní důvody, a to jak z důvodu právní jistoty, tak i z důvodu zamezení tomu, aby možné porušení základních práv přetrvávalo v právním řádu Společenství, třebaže prostřednictvím opatření, které má pouze odlišnou formu nebo právní základ.
However, I believe that, where pleas are raised concerning alleged breaches of fundamental rights, it is preferable for the Court to make use of the possibility of reviewing those pleas as well, both for reasons of legal certainty and in order to prevent a possible breach of fundamental rights from subsisting in the Community legal order, albeit by virtue of a measure that merely has a different form or legal basis.
Přejdu tudíž k posouzení třetího žalobního důvodu navrhovatelky.
I shall accordingly proceed to assess the appellant’s third plea in law.
III – Pravomoc soudů Společenství rozhodnout, zda napadené nařízení porušuje základní práva
III — The jurisdiction of the Community Courts to determine whether the contested regulation breaches fundamental rights
Odvolávání se na pojem vládní kontroly jako na rozlišující faktor nicméně ukazuje na rozpor v odůvodnění Soudu prvního stupně.
However, the reliance on the notion of government control as a distinguishing factor highlights an underlying tension in the reasoning of the Court of First Instance.
Avšak zatímco článek 301 ES může být považován za most spojující pilíře, článek 308 ES zcela jistě tuto funkci plnit ne -může.
However, while Article 301 EC might be seen as a cross-pillar bridge, Article 308 EC surely cannot fulfil that function.
I když se odvolává na „cíle Společenství“, tyto cíle jsou ve vztahu k článku 308 ES vnější; nemohou být zavedeny samotným článkem 308 ES.
Even though it refers to ‘objectives of the Community’, these objectives are exogenous to Article 308 EC; they cannot be introduced by Article 308 EC itself.
V řízení před Soudem prvního stupně navrhovatelka tvrdila, že napadené nařízení porušuje právo na spravedlivý proces, právo na ochranu majetku a právo na účinný
In the proceedings before the Court of First Instance, the appellant claimed that the contested regulation breached the right to a fair hearing, the right to respect for property,
12 — Bod 169 napadeného rozsudku.
12 — Paragraph 169 of the judgment under appeal.
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v. RADA A KOMISE soudní přezkum 13.
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION and the right to effective judicial review.
Soud prvního stupně však před meritorním posouzením těchto tvrzení přezkoumal rozsah své vlastní pravo- moci posoudit slučitelnost napadeného nařízení se základními právy 14. Za účelem právním řádem Společenství.
13However, before assessing the substance mental rights as protected by the Community legal order.
zjištění odpovídajícího rozsahu soudního přezkumu Soud prvního stupně posuzoval vztah mezi právním řádem Společenství a právním řádem zřízeným podle Charty OSN.
14In order to ascertain the appropriate scope of judicial review, the Court of First Instance considered the relationship between the Community legal order and the legal order established under the UN Charter.
Soud prvního stupně v zásadě shledal, že právo Společenství uznává a akceptuje, že v souladu s článkem 103 Charty OSN mají rezoluce Rady bezpečnosti přednost před Smlouvou 15.
The Court of First Instance essentially found that Community law recognises and accepts that, in keeping with Article 103 of the UN Charter, Security Council resolutions take precedence over the Treaty.
Zadruhé, Soud prvního stupně rozhodl, že tudíž nemá žádnou pravomoc přezkoumávat, ani nepřímo, rezoluce Rady bezpečnosti za účelem posouzení jejich slučitelnosti se základními právy, která jsou chráněna
15 Secondly, the Court of First Instance held that, in consequence, it had no authority to review, even indirectly, Security Council resolutions in order to assess their conformity with funda-
13 — Bod 190 a násl. napadeného rozsudku.14 — V bodech 226 až 283 napadeného rozsudku.
13 — Paragraph 190 et seq. of the judgment under appeal.14 — In paragraphs 226 to 283 of the judgment under appeal.
Na základě třetího žalobního důvodu navrhovatelka argumentuje, že Soud prvního stupně použil nesprávný standard přezkumu při posouzení tvrzených porušení základních práv.
By its third plea, the appellant argues that the Court of First Instance applied the wrong standard of review when assessing the alleged breaches of fundamental rights.
Navrhovatelka tvrdí, že použití vhodného standardu přezkumu by mělo za následek zejména zjištění, že bylo porušeno právo na spravedlivý proces a právo na účinný soudní přezkum.
The appellant maintains that the application of the appropriate standard of review would have resulted, in particular, in a finding of a breach of the right to a fair hearing and of the right to effective judicial review.
Navrhovatelka poukazuje na to, že se Soud prvního stupně nevyjádřil ke slučitelnosti napadeného nařízení se základními právy, jak vyplývají z obecných zásad práva Společenství.
The appellant points out that the Court of First Instance did not take any view as to the conformity of the contested regulation with fundamental rights as they result from the general principles of Community law.
Namísto toho Soud prvního stupně omezil svou analýzu na otázku, zda rezoluce Rady bezpečnosti, které se napadené nařízení snaží provést, jsou v souladu se zásadami jus cogens 16.
Instead, the Court of First Instance confined its analysis to the question whether the Security Council resolutions which the contested regulation seeks to implement were in conformity with principles of jus cogens.
Podle navrhovatelky neexistuje v právu Společenství základ pro omezení soudní kontroly tímto způsobem ve vztahu k napadenému nařízení.
16 According to the appellant, there is no basis in Community law for restricting judicial control in respect of the contested regulation in this way.
16 — Viz body 286 až 346 napadeného rozsudku.
16 — See paragraphs 286 to 346 of the judgment under appeal.
Podstatou vzneseného argumentu je, že Soud prvního stupně nesprávně vyhodnotil své soudní pravomoci, jelikož nesprávně charakterizoval vztah mezi mezinárodním právním řádem a právním řádem Společenství.
Essentially, the argument raised by the appellant is that the Court of First Instance embraced a mistaken view of its own judicial powers, because it mischaracterised the relationship between the international legal order and the Community legal order.
Soudy Společenství tudíž pečlivě přezkoumávají povinnosti, kterými je Společenství vázáno na mezinárodní scéně, a právně tyto závazky zohledňují 20.
19The Community Courts therefore carefully examine the obligations by which the Community is bound on the international stage and take judicial notice of those obligations. 20
Soudní dvůr tak učinil v poslední době v rozsudku
The Court did so, recently, in
Logickým výchozím bodem diskuse by samozřejmě měl být zásadní rozsudek Van Gend en Loos, ve kterém Soudní dvůr stanovil autonomii právního řádu Společenství 17.
The logical starting point of our discussion should, of course, be the landmark ruling in Van Gend en Loos, in which the Court affirmed the autonomy of the Community legal order.
Soudní dvůr rozhodl, že Smlouva není pouze dohodou mezi státy, ale i dohodou mezi občany Evropy.
17The Court held that the Treaty is not merely an agreement between States, but an agreement between the peoples of Europe.
Jinak řečeno, Smlouva vytvořila vnitřní právní řád transnárodních dimenzí, jehož tvoří „základní ústavní listinu“ 18.
In other words, the Treaty has created a municipal legal order of trans-national dimensions, of which it forms the ‘basic constitutional charter’. 18
17 — Rozsudek ze dne 5. února 1963 (26/62, Recueil, s. 12).
19 — See, for instance, Case 41/74 Van Duyn [1974] ECR 1337, paragraph 22, and Case C-286/90 Poulsen and Diva Naviga­tion [1992] ECR I-6019, paragraphs 9 to 11.
18 — Rozsudek ze dne 23. dubna 1986, Les Verts v. Parlament (294/83, Recueil, s. 1339, bod 23).
20 — See, for instance, Case C-431/05 Merck Genéricos­Produtos Farmacêuticos [2007] ECR I-7001; Case C-300/98 Dior and Others [2000] ECR I-11307, paragraph 33; Case C-162/96 Racke [1998] I-3655; Joined Cases 21/72 to 24/72 Inter­national Fruit Company and Others [1972] ECR 1219; and Poulsen and Diva Navigation, cited in footnote 19.
I-7001); ze dne 14. prosince 2000, Dior a další (C-300/98 a C-392/98, Recueil, s.
17 — Case 26/62 Van Gend en Loos [1963] ECR 1, at p.
I-11307, bod 33); ze dne 16. června 1998, Racke (C-162/96, Recueil, s.
12.18 — Case 294/83 Les Verts [1986] ECR 1339, paragraph 23.
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v. RADA A KOMISE dodržování závazků, které připadají Společenství na základě mezinárodního práva, snaží se zaprvé a především chránit ústavní rámec vytvořený Smlouvou 25.
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION
Podobná obava poznamenává věci, ve kterých Soudní dvůr rozhodl, že při přijímání závazků na mezinárodní scéně mají orgány Společenství a členské státy povinnost loajální spolupráce 23.
A similar concern underpins cases in which the Court has held that, when entering into commitments on the international stage, Member States and Community institutions are under a duty of loyal cooperation.
Pokud je mezinárodní dohoda uzavřena v rozporu s touto povinností, může jí být odepřen účinek v právním řádu Společenství.
23If an international agreement is concluded in breach of that duty, it can be denied effect in the Community legal order.
Všechny tyto věci mají společné to, že ačkoli Soudní dvůr věnuje velkou péči
All these cases have in common that, although the Court takes great care to
Z toho vyplývá, že projednávaný kasační opravný prostředek stojí v podstatě na následující otázce: poskytuje Smlouva nějaký základ pro závěr, že na napadené nařízení se nevztahují ústavní omezení, která jsou běžně uložena právem Společenství, jelikož zavádí
It follows that the present appeal turns fundamentally on the following question: is there any basis in the Treaty for holding that the contested regulation is exempt from the constitutional constraints normally imposed by Community law, since it implements
23 — Viz, například, usnesení Soudního dvora 1/78 ze dne 14. listopadu 1978 (Recueil, s.
22 — Opinion 2/94 [1996] ECR I-1759, paragraph 35.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA M. POIARESE MADURA – VĚC C-415/05 P bylo nezbytné pro provedení režimu sankcí přijatého Radou bezpečnosti 28.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-415/05 P in order to implement a sanctions regime that was drawn up by the Security Council.
režim sankcí uložených rezolucemi Rady bezpečnosti?
28 a sanctions regime imposed by Security Council resolutions?
Rada, Komise a Spojené království nicméně tvrdí, že v rozsudku Bosphorus se neřeší rozsah soudní pravomoci Soudního dvora, jelikož nařízení každopádně neporušilo základní práva.
Nevertheless, the Council, the Commission and the United Kingdom claim that the judgment in Bosphorus is silent on the matter of the scope of the Court’s jurisdiction, because, at any rate, the regulation did not infringe fundamental rights.
Je pravdou, že ačkoli generální advokát tuto myšlenku mimochodem zavrhnul, Soudní dvůr se výslovně nezabýval tím, zda skutečnost, že nařízení provádí rezoluci Rady bezpečnosti, může zabránit jeho soudnímu přezkumu.
True, while the Advocate General dismissed the idea in passing, the Court did not explicitly address whether the fact that the regulation implemented a Security Council resolution could preclude it from exercising judicial review.
V každém případě, i když bychom souhlasili s tím, že Soudní dvůr se v rozsudku Bosphorus vyhnul otázce své jurisdikce, skutečností zůstává, že Rada, Komise
In any event, even if one were to accept the suggestion that the Court sidestepped the problem of its jurisdiction in Bosphorus, the fact remains that the Council, the
V tomto rozsudku Soudní dvůr posuzoval, zda nařízení, které bylo přijato k provedení rezoluce Rady bezpečnosti, která ukládala obchodní embargo vůči Svazové republice Jugoslávie, porušilo základní práva a zásadu proporcionality.
In that ruling, the Court assessed whether a regulation that was adopted to implement a Security Council resolution which imposed a trade embargo on the Federal Republic of Yugoslavia infringed fundamental rights and the principle of proportionality.
Soudní dvůr rozhodl, že zájem na „ukončení stavu války v regionu a masivního porušování lidských práv a humanitárního práva v Republice Bosna a Hercegovina“ převážil nad zájmem zcela nevinného subjektu, aby mohl provádět svou hospodářskou činnost používáním aktiv, které si půjčil od společnosti založené ve Svazové republice Jugoslávie 27.
The Court held that the interest of ‘putting an end to the state of war in the region and to the massive violations of human rights and humanitarian law in the Republic of Bosnia-Herzegovina’ outweighed the interest of a wholly innocent party to be able to pursue its economic activities using assets it had leased from a company based in the Federal Republic of Yugoslavia.
Soudní dvůr se vůbec nevyjádřil tom smyslu, že by neměl pravomoc přezkumu, jelikož nařízení
27 The Court made no suggestion whatsoever that it might not have powers of review because the regulation was necessary
29 — Stanovisko přednesené generálním advokátem F. G. Jacobsem ve věci Bosphorus, uvedené v poznámce pod čarou 26, bod 53.
29 — Opinion of Advocate General Jacobs in Bosphorus, cited in footnote 26, paragraph 53.
27 — Rozsudek Bosphorus, uvedený v poznámce pod čarou 26, bod 26.
26 — Case C-84/95 [1996] ECR I-3953.27 — Bosphorus, cited in footnote 26, paragraph 26.
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v. RADA A KOMISE a Spojené království nenašly ve Smlouvě žádný právní základ, ze kterého by mohlo logicky vyplývat, že opatření přijatá za účelem provedení rezolucí Rady bezpečnosti mají postavení, které je nadřazeno ústavním zásadám Společenství, a požívají tudíž imunity, pokud jde o soudní přezkum.
Commission and the United Kingdom fail to identify any basis in the Treaty from which it could logically follow that measures taken for the implementation of Security Council resolutions have supra-constitutional status and are hence accorded immunity from judicial review.