natgillin/translations-raw huggingface dataset:
25 — Viz, například, rozsudek ze dne 27. června 2006, Parlament v. Rada (C-540/03, Sb. rozh. s. I-5769, bod 35 a uvedená judikatura).
25 — See, for example, Case C-540/03 Parliament v Council [2006] ECR I-5769, paragraph 35 and the caselaw cited there.
V uvedené věci skutečnost, že se dva členové senátu, který rozhodoval o věci vrácené soudem vyššího stupně, podíleli na vydání prvního rozhodnutí, nepředstavovala důvod pro legitimní podezření.
In that case, the fact that two members in the remitted case had participated in the original decision did not constitute grounds for legitimate suspicion.
ESLP došel k podobnému závěru ve věci Diennet v. Francie (rozsudek ze dne 26. září 1995, Série A č. 325-A, s.
The court reached a similar conclusion in Diennet v France, judgment of 26 September 1995, Series A no. 325-A, p.
17, bod 38), kde se tři ze sedmi soudců v dotčeném řízení podíleli na vydání prvního rozhodnutí.
17, § 38, where three out of seven judges in the proceedings under examination had taken part in the first decision. In Schwarzenberger v Germany, no. 75737/01 (Sect.
27 — V rozsudku ze dne 7. srpna 1996, Ferantelli a Santangelo v. Itálie, Sbírka rozsudků a rozhodnutí 1996-III, s. 937, body 58 až 60, kterého se dovolávají navrhovatelky, Evropský soud pro lidská práva určil, že obavy z podjatosti jsou objektivně odůvodněné, neboť vznikají v důsledku spojení dvou okolností, z nichž jedna byla skutečnost, že soudce ve věci žalobců dříve odsoudil spolupachatele žalobců.
27 — In Ferrantelli and Santangelo v Italy, judgment of 7 August 1996, Reports 1996-III, §§ 58-60, which the appellants cite, the European Court of Human Rights found that a fear of bias was objectively justified because it arose from the combination of two circumstances, one of which was the fact that a judge in the applicants’ case had previously convicted the applicants’ accomplice.
EÚLP má navíc zvláštní význam jako zdroj inspirace, pokud jde o základní práva, jejichž dodržování
Further, the ECHR has special significance among the sources of inspiration for the fundamental
CHRONOPOST A LA POSTE v. UFEX A DALŠÍ k existence ústavní tradice společné členským státům.
CHRONOPOST AND LA POSTE v UFEX AND OTHERS of a constitutional tradition common to the Member States.
Mám tedy za to, že pokud (quod non) je první důvod kasačního opravného prostředku přípustný, je nicméně neopodstatněný.
I therefore conclude that if (quod non) the first ground of appeal is admissible, it is in any event unfounded.
Soudci samotného Evropského soudu pro lidská práva se navíc mohou při určitých příležitostech účastnit následného řízení ve stejné věci.
Furthermore, judges at the European Court of Human Rights itself may on occasion participate in successive hearings of the same case.
Pokud je rozsudek senátu postoupen velkému senátu podle článku 43 EÚLP, mohou být členy velkého senátu předseda postupujícího senátu a soudce, který je členem daného státu (avšak žádný jiný soudce postupujícího senátu) 28.
When a Chamber judgment is referred to the Grand Chamber under Article 43 ECHR, the President of the referring Chamber and the judge who sat in respect of the State Party concerned (but no other judge from the referring Chamber) may sit in the Grand Chamber.
Jsou známy i případy, kdy soudci rozhodující v obou řízeních změnili svůj názor 29.
28It is not unknown for judges sitting in both proceedings to change their minds. 29
K druhému důvodu kasačního opravného prostředku: Porušení procesních pravidel tím, že Soud prvního stupně neposoudil námitku nepřípustnosti vznesenou La Poste a že rozhodl ve věci samé na základě nepřípustného důvodu
Second ground of appeal: Breach of pro -cedure in that the Court of First Instance did not assess La Poste’s plea of inadmissibility and in that it ruled on the substance of an inadmissible plea
Zdůrazňují, že ve Francii musí být soudy, kterým je věc vrácena, složeny odlišně od soudu, který projednával věc poprvé.
They point out that in France, courts to which a case is remitted must be differently constituted to the court hearing the case the first time round.
Ufex namítá, že toto pravidlo neplatí v Německu, Španělsku ani Spojeném království.
UFEX responds that that is not the case in Germany, Spain and the United Kingdom.
Mám za to, že situace v jednom státě nepostačuje k prokázání
It seems clear that to refer to the situation in one State does not suffice to demonstrate the existence
28 — Článek 27 odst. 3 EÚLP. Viz dále Mowbray, A. R., „An Examination of the Work of the Grand Chamber of the European Court of Human Rights“, Public Law, 2007, 3, s.
28 — Article 27(3) ECHR.
507, zejména s. 519 a násl.
(Autumn) 507, in particular at 519 et seq.
La Poste zaprvé tvrdí, že ve svém písemném vyjádření uvedla, že výtka Ufex týkající se převodu Postadex představuje nový důvod a že Soud prvního stupně nerozhodl o tom, zda je v důsledku této skutečnosti nepřípustná.
La Poste states, first, that it had argued in its written observations that UFEX’s complaint relating to the transfer of Postadex was a new plea and that the Court of First Instance failed to rule on whether, in consequence, that plea was inadmissible.
La Poste zadruhé argumentuje, že jelikož byl uvedený důvod nový, Soud prvního stupně se jím neměl v žádném případě zabývat.
Second, La Poste submits that since that plea was new, the Court of First Instance should not in any event have examined it.
29 — Viz, například, rozsudek Evropského soudu pro lidská práva ze dne 15. prosince 2005, Kyprianou v. Kypr, Sbírka rozsudků a rozhodnutí 2005-XIII, který se týkal tvrzení o podjatosti soudce.
29 — See, for example, Kyprianou v Cyprus [GC], no. 73797/01, ECHR 2005-XIII — (15.12.05), itself a case concerning an allegation of judicial bias.
Soudce Costa (nyní předseda Evropského soudu pro lidská práva), který byl předsedou senátu, jenž vydal první rozsudek, změnil při řízení před velkým senátem svůj názor ohledně dvou otázek.
Judge Costa (now the President of the European Court of Human Rights), who had been President of Chamber in the first judgment, changed his mind on two issues in the Grand Chamber proceedings.
Ve svém částečném separátním votu se zabývá otázkou, zda se soudci, kteří rozhodují ve dvou následných řízeních, mají držet svého původního stanoviska.
In his partly dissenting opinion he addresses the question whether judges who sit twice should stick to their original view.
Uvádí, že „[…] vše závisí na konkrétních okolnostech věci […] a na větší či menší tvrdohlavosti soudce (nebo jeho schopnosti znovu uvážit své předchozí závěry); to opět závisí na konkrétním případě, nebo spíše na povaze toho kterého soudce“.
He states: ‘… everything depends on the specific features of the case … and on each judge’s greater or lesser degree of stubbornness (or ability to reconsider his or her previous conclusions); once again, this depends on individual cases, more perhaps than on individual temperaments.’
Dochází k závěru (vcelku s potěšením), že vrácení dotčené věci „podepřelo má stanoviska a přitom mi je umožnilo opravit: vždy se lze zlepšovat (nebo přinejmenším jednat méně špatně […])“.
He concludes (rather delightfully) that the referral of that particular case ‘has bolstered my views while enabling me to correct them: one can always do better (or in any event less badly …)’.
Ufex má za to, že první část předmětného důvodu kasačního opravného prostředku uplatňovaného La Poste je zmatečná
UFEX considers the first part of La Poste’s plea to be confused and imprecise,
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY E. SHARPSTON – SPOJENÉ VĚCI C-341/06 P a C-342/06 P případu, ve skutečnosti dokládají, jak správně uvádí Ufex, že Soudní dvůr rozhoduje o námitce nepřípustnosti vznesené vedlejším účastníkem, namísto žalovaného, pouze pokud vznáší otázku veřejného pořádku 31.
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P that the Court examines the substance of an inadmissibility plea raised by an intervener rather than a defendant solely when it raises an issue of public policy.
a nepřesná, a tudíž nepřípustná.
31 and hence inadmissible.
Pokud jde o věc samou, Ufex tvrdí, že Soud prvního stupně není povinen rozhodnout o námitce nepřípustnosti vznesené vedlejším účastníkem, pokud není taková námitka vznesena stranou žalovanou.
Regarding the substance of that part, UFEX states that the Court of First Instance is not obliged to rule on an inadmissibility plea raised by an intervener if that plea has not been raised by the defendant.
Pokud jde o druhou část předmětného důvodu kasačního opravného prostředku La Poste, důvod uplatňovaný Ufex nebyl nový, nýbrž byl vznesen v její žalobě v prvním řízení.
As to the second part of La Poste’s plea, UFEX’s plea was not new but was raised in its application in the first set of proceedings.
Pokud jde o druhou část tohoto důvodu kasačního opravného prostředku, La Poste v zásadě opakuje námitku nepřípustnosti, již uplatnila u Soudu prvního stupně.
As to the second part of the plea, La Poste seeks essentially to re-argue the substance of the inadmissibility plea that it submitted to the Court of First Instance.
Bylo by v rozporu s výše uvedenou judikaturou Soudního dvora, pokud by byl v řízení o kasačním opravném prostředku přezkoumán důvod, který je nepřípustný v prvním stupni.
It would be inconsistent with the Court’s caselaw referred to above to examine on appeal a plea that is inadmissible at first instance.
Pokud jde o první část tohoto důvodu kasačního opravného prostředku, z judikatury Soudního dvora zjevně vyplývá, že vedlejší účastník nemá možnost vznést námitku nepřípustnosti, která není součástí návrhových žádání strany žalované 30.
Regarding the first part of the plea, it is quite clear from the Court’s caselaw that an intervener does not have standing to raise a plea of inadmissibility that is not set out in the forms of order sought by the defendant.
Komise, jako žalovaná, tuto námitku nevznesla.
30The Commission, as defendant, did not raise the plea in question.
Soud prvního stupně tedy nebyl povinen o ní rozhodnout.
Accordingly, the Court of First Instance was not obliged to rule on it.
Navrhuji proto, aby Soudní dvůr zamítl první část druhého důvodu kasačního opravného prostředku jako neopodstatněnou a prohlásil druhou část tohoto důvodu za nepřípustnou.
I therefore suggest that the Court should reject the first part of the second ground of appeal and declare the second part inadmissible.
Rozsudky Soudního dvora, kterých se dovolává La Poste na podporu svého tvrzení, že tato otázka je posuzována případ od
The judgments of the Court which La Poste cites in support of its contention that the question is approached on a case-by-case basis in fact show, as UFEX rightly points out,
V uvedených věcech byla námitkou nepřípustnosti uplatňována neexistence aktivní legitimace žalobců.
In those cases, the plea of inadmissibility alleged lack of standing of the applicants.
Ve starší věci (rozsudek ze dne 22. března 1961, SNUPAT v. Vysoký úřad, 42/59 a 49/59, Recueil, s.
In the much older Joined Cases 42 and 49/59 SNUPAT v High Authority [1961] ECR 53, p.
103, 145), Soudní dvůr výslovně neuvedl, že by byla vznesena otázka veřejného pořádku, avšak uznal, že vedlejší účastníci mají právo vznést námitku nepřípustnosti proti žalobě na neplatnost aktu, kterým byl pouze potvrzen jiný, již promlčený, akt.
75, the Court did not expressly state that an issue of public policy was raised, but acknowledged the right of the interveners to raise a plea of inadmissibility challenging the application to annul an act which was merely confirmatory of another that was timebarred.
K třetímu důvodu kasačního opravného prostředku: Nesprávné právní posouzení v souvislosti s posouzením odůvodnění napadeného rozhodnutí
Third ground of appeal: Error of law in respect of the assessment of the statement of reasons in the contested decision
Nejprve je nezbytné podrobně vymezit relevantní části napadeného rozhodnutí a napadeného rozsudku.
It is first necessary to set out in some detail the relevant parts of the contested decision and the judgment under appeal.
Za účelem určení celkové částky podpory poskytnuté SFMI-Chrono-post vypočítala La Poste nejprve své přímé provozní náklady s výjimkou nákladů na vrcholové a regionální vedení, vzhledem ke škále služeb (řetěz základních operací) odpovídající plnění a vzhledem ke skutečným objemům přepravy.
To calculate the total cost of the assistance to SFMI-Chronopost, [La Poste] calculates first the direct operating costs before central and local offices’ overheads on the basis of the production range (chain of elementary operations) of the ser -vices provided and the actual traffic volumes.
Náklady na vrcholové a regionální vedení jsou pak rozděleny v poměru k pořizovacím nákladům každého plnění 34.
The central and local offices’ overheads are then allocated in proportion to the operating costs of each service. 34
Bod 33 odůvodnění 32napadeného rozhodnutí popisuje, mimo jiné, logistickou a obchodní podporu poskytnutou La Poste společnosti SFMI-Chronopost a vysvětluje způsob výpočtu a vyúčtování nákladů:
[iv] sion describes, inter alia, the logistical and commercial assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost and explains how their cost is calculated and accounted for:
Logistická podpora spočívající ve zpřístupnění poštovních infrastruktur pro sběr, třídění, přepravu a distribuci zásilek SFMI-Chro-nopost.
Logistical assistance, which consists in making available to SFMI-Chronopost the usage of the postal infrastructure for the collection, sorting, transport and delivery of its dispatches.
Pokud jde o škálu služeb, La Poste nepoužívala systém analytického účetnictví, který by jí umožňoval vypočítat skutečné náklady spojené s poskytnutím této logistické podpory SFMI-Chronopost.
As regards the production range, [La Poste] did not have an analytical accounting system which enabled it to calculate the real costs incurred in providing the logistical assistance to SFMI-Chronopost.
Do roku 1992 byly tyto náklady vypočítávány na základě odhadů.
Until 1992 those costs were calculated on the basis of approximations.
Plnění poskytnutá SFMI-Chrono-post byla rozložena na řadu základních úkonů, které před rokem 1992 nebyly časově měřeny.
The services provided to SFMI-Chronopost were divided into elementary operations, which before 1992 had not bee[n] timed.
Za účelem určení těchto nákladů La Poste kladla tato plnění na roveň obdobným existujícím poštovním službám, jejichž jednotlivé úkony již byly časově měřeny a hodnoceny (například doručení doporučeného dopisu). Délka a náklady dotčených úkonů byly v roce 1992
To establish those costs [La Poste] compared the corresponding services to similar existing postal services, whose operations had
32 — Část D napadeného rozhodnutí.
32 — Part D of the contested decision.
34 — V bodě 42 odůvodnění Komise dále uvádí, že fixní náklady byly rozděleny v poměru určeném podle činnosti prováděné La Poste jménem její dceřiné společnosti.
34 — In the 42nd recital the Commission further states that fixed costs have been allocated in proportion to the business
33 — Ke snadnější orientaci jsem označila odstavce tohoto bodu odůvodnění římskými číslicemi.
33 — I have given Roman numerals to the paragraphs of this recital for ease of reference.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY E. SHARPSTON – SPOJENÉ VĚCI C-341/06 P a C-342/06 P vynaložené La Poste, včetně nákladů na obchodní podporu.
Poste, including those related to commercial assistance.
vypočítávány s ohledem na skutečné objemy přepravy expresní pošty.
In 1992 those operations were timed and valued, account being taken of the actual traffic volumes of the express courier activity.
Tyto výpočty umožnily La Poste vyčíslit skutečné náklady její logistické podpory.“
This has enabled [La Poste] to assess the actual cost of the logistical assistance.’
V odstavci [vi] je uvedeno, že celková úplata zaplacená SFMI-Chronopost pokrývala celkové náklady ze 116,1 % v období od roku 1986 do roku 1991 a ze 119 % v období od roku 1986 do roku 1995.
Paragraph [vi] states that the remuneration paid by SFMI-Chronopost covered total costs by 116.1% over the period 1986 to 1991 and 119% over the period 1986 to 1995 in cumulative terms.
V letech 1986 a 1987 činila míra pokrytí 70,3 %, respektive 84,3 %.
In 1986 and 1987 the cover rates were 70.3% and 84.3% respectively.
V těchto dvou letech příjmy pokrývaly přímé náklady s výjimkou nákladů na vrcholové a regionální vedení.
In those two years, revenues covered direct costs before central and local offices’ overheads.
V bodě 34 odůvodnění 35 Komise shrnula tvrzení SFEI týkající se státní podpory na základě závěrů uvedených v hospodářských zprávách, které si objednala.
In the 34threcital 35the Commission summarised SFEI’s allegations of State aid based on conclusions contained in the economic reports it had commissioned.
Celková státní podpora činila podle tvrzení výše uvedené 1,516 miliardy FRF v období 1986 až 1991, přičemž byla tvořena logistickou podporou ve výši 1,048 miliardy FRF a obchodní podporou ve výši 468 miliónů 36.
The total State aid alleged was FRF 1.516 billion over the period 1986 to 1991, comprising FRF 1.048 billion of logistical aid and FRF 468 million for commercial assistance.
Pokud jde o celkovou částku údajné podpory, Komise vysvětlila přístup vycházející z „obvyklé tržní ceny“, použitý SFEI.
36 For the overall amount of aid alleged, the Commission explained the ‘normal market price’ approach taken by SFEI.
Pokud jde o logistickou podporu, SFEI vypočetla náklady s ohledem na podnik, který vytvořil a provozoval síť podobnou síti La Poste.
For logistical assistance, SFEI calculated the cost by reference to an undertaking which set up and operated a network similar to La Poste’s.
Co se týče obchodní podpory, Komise shrnula metodiku SFEI v rozsahu, ve kterém byla podle jejího názoru vysvětlena ve stížnosti.
For commercial assistance, the Commission summarised SFEI’s methodology to the extent that it believed it was explained in the complaint.
Obchodní podpora, tedy přístup SFMI-Chronopost k zákazníkům La Poste a zpřístupnění obchodních prostor posledně uvedené ve prospěch SFMI-Chronopost.
Commercial assistance, which consists in SFMI-Chronopost’s access to [La Poste]’s customers and enjoyment of its goodwill.
V této souvislosti stěžovatelka tvrdí, že v roce 1986 La Poste bezúplatně převedla své zákazníky Postadex na SFMI-Chronopost (Postadex byl v roce 1986 nahrazen produktem EMS-Chronopost).
In this connection, the complainant maintains that in 1986 [La Poste] transferred the customers of the Postadex product to SFMI-Chrono-post for no consideration (Postadex was replaced by EMS-Chronopost in 1986).
SFMI má navíc prospěch z propagačních a reklamních kampaní realizovaných La Poste.“
In addition, SFMI benefits from promotional and advertising campaigns undertaken by [La Poste].’
V rámci svého posouzení Komise nejprve odmítla přístup ex novo uplatněný SFEI při oceňování logistické podpory a při hodnocení jednotlivých složek obchodní podpory 37.
In its assessment, the Commission first rejected SFEI’s ex novo approach to valuing logistical assistance and its evaluation of individual components of commercial assistance.
Pokud jde o posledně jmenovanou podporu, Komise uvedla, proč má za to, že převod Postadex, který SFEI ocenila částkou 38
37 In respect of the latter, the Commission stated why it did not consider that the transfer of Postadex, which SFEI had valued
35 — Část E napadeného rozhodnutí.
35 — Part E of the contested decision.
36 — Tyto částky odpovídají přibližně 231 milionům EUR, 160 milionům EUR, respektive 71 milionům EUR.
36 — Those amounts approximate to, respectively, EUR 231 million, EUR 160 million and EUR 71 million.
V odstavci [xi] je vysvětleno, že ceny zaplacené SFMI-Chronopost za logistickou podporu rovněž pokrývají veškeré náklady
Paragraph [xi] explains that the prices paid by SFMI-Chronopost for logistical existence also cover the total costs incurred by La
37 — Body 45 až 48 odůvodnění.
37 — 45 to 48 recitals.
CHRONOPOST A LA POSTE v. UFEX A DALŠÍ mateřské společnosti a její dceřiné společnosti.
CHRONOPOST AND LA POSTE v UFEX AND OTHERS case at hand, which concerned the behaviour of a parent company and its subsidiary.
Soudní dvůr však nikdy neuvedl, že je třeba použít jiný přístup, má-li jeden z účastníků monopolní postavení.
The Court had never suggested that a different approach should be taken when one of the parties had a monopoly.
Komise dále uvedla: miliónů FRF 38, nepředstavoval státní podporu.
The Commission continued: at FRF 38 million, 38 constituted State aid.
Nepřinesl totiž žádné finanční zvýhodnění pro SFMI-Chronopost.
It did not entail any cash advantage for SFMI-Chronopost.
Přístup dceřiné společnosti k zákazníkům mateřské společnosti, kteří představovali nehmotné aktivum, byl totiž běžným rysem vztahů mezi společnostmi ve skupině.
Access by a subsidiary to a parent company’s customer base, which was an intangible asset, was a common feature of relationships between companies in a group.
Uvedený převod byl přímým důsledkem vytvoření SFMI-Chronopost za účelem provozování expresní pošty La Poste.
The transfer was the logical corollary of the creation of SFMI-Chronopost to run La Poste’s express delivery services.
„[56] Relevantní otázkou tedy je, zda jsou podmínky transakce mezi La Poste a SFMI-Chronopost srovnatelné s podmínkami téže transakce mezi soukromou mateřskou společností, která může být v monopolním postavení (například protože je držitelkou výhradních práv), a její dceřinou společností. […]
‘[56] Accordingly, the relevant question is whether the terms of the transaction between [La Poste] and SFMI-Chronopost are comparable to those of an equivalent transaction between a private parent company, which may very well be a monopoly (for instance, because of the ownership of exclusive rights), and its subsidiary. …
Komise dále odmítla celkový přístup SFEI k hodnocení státní podpory 39.
Next, the Commission rejected SFEI’s overall approach to evaluating State aid. 39
Měla za to, že odůvodnění SFEI obsahovalo zásadní omyl 40při výkladu rozsudku SFEI 41.
It considered that SFEI’s reasoning reflected a fundamental flaw 40in the interpretation of the SFEI judgment. 41According to the
Podle Komise SFEI vykládala pojem „obvyklé tržní podmínky“ jako cenu, za kterou by srovnatelná soukromá společnost poskytovala takové služby nepropojené společnosti, včetně poplatku za přístup k poštovní síti.
Commission, SFEI had interpreted ‘normal market price’ to mean the price at which a comparable private company would provide those services to an unrelated company, including a fee for access to the postal network.
Z judikatury Soudního dvora však nijak nevyplývalo, že se nemá přihlížet ke strategickým okolnostem a synergickým efektům vyplývajícím ze skutečnosti, že La Poste a SFMI-Chronopost náležely do stejné skupiny společností.
However, nothing in the Court’s caselaw suggested that it should disregard the strategic considerations and synergies arising from the fact that La Poste and SFMI-Chronopost belonged to the same group.
Takové okolnosti hrály významnou úlohu při investičním rozhodování holdingové společnosti, a byly tedy relevantní v dotčené věci, která se týkala jednání
Such considerations played an important role in investment decisions of a holding company and were thus applicable to the
38 — Přibližně 5,8 milionu eur.39 — Body 49 až 57 odůvodnění.40 — Bod 53 odůvodnění.
38 — Approximately EUR 5.8 million.
Viz rovněž bod 4 tohoto stanoviska.
See also point 4 above.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY E. SHARPSTON – SPOJENÉ VĚCI C-341/06 P a C-342/06 P podmínek SFMI-Chronopost při přístupu k síti La Poste.
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P of SFMI-Chronopost’s advantageous conditions of access to La Poste’s network.
Napadený rozsudek období (1986 a 1987) pokrývaly platby uskutečněné SFMI-Chronopost nejen proměnlivé náklady, ale také některé fixní náklady (například nemovitosti a vozidla).
Over the first two years (1986 to 1987) of operation payment made by SFMI-Chronopost covered not only variable costs, but also some fixed costs (such as buildings and vehicles).