natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Na základě toho je rovněž tento žalobní důvod opodstatněný.
Accordingly, this complaint is also well founded.
Ke čtvrtému žalobnímu důvodu
The fourth complaint
Jako další administrativní požadavek, který může podnikům se sídlem v jiném členském státu ztížit vysílání pracovníků, představuje povinnost určit ad hoc zástupce usazeného v Lucembursku stanovená v článku 8 zákona ze dne 20. prosince 2002 omezení volného pohybu služeb ve smyslu článku 49 ES 58.
As an additional administrative requirement liable to render the posting of workers more difficult for undertakings established in another Member State, the designation of an ad hoc agent resident in Luxembourg provided for by Article 8 of the Law of 20 December 2002 constitutes a restriction on the freedom to provide services within the meaning of Article 49 EC.
Konečně považuji za nezbytné v této souvislosti připomenout, že Soudní dvůr naposledy v rozsudku Komise v. Lucembursko 56ohledně nepřiměřenosti povolení jakožto podmínky pro zahájení práce a použitelnosti mírnějších prostředků konstatoval následující: „Kdyby přitom byla podnikům poskytujícím služby uložena povinnost oznámit místním orgánům přítomnost jednoho nebo několika vyslaných pracovníků v zaměstnaneckém poměru, předpokládanou dobu pobytu a službu nebo služby, jejichž poskytování je důvodem pro jejich vyslání, jednalo by se o stejně účinné a méně omezující opatření, než jsou předmětné požadavky.
Finally, in this connection I consider it imperative to recall that, as regards the disproportionate character of an authorisation as a condition for taking up employment and the applicability of less-stringent measures, in Commission v Luxembourg 56the Court recently held: ’A measure which would be just as effective whilst being less restrictive than the measure at issue here would be an obligation imposed on a service-providing undertaking to report beforehand to the local authorities on the presence of one or more deployed workers, the anticipated duration of their presence and the provision or provisions of services justifying the deployment.
Umožňovalo by těmto orgánům kontrolovat dodržování lucemburské právní úpravy v sociální oblasti po dobu vyslání při zohlednění povinností, které jsou podniku již uloženy na základě předpisů sociálního práva uplatňovaných v členském státě jeho usazení“.
It would enable those authorities to monitor compliance with Luxembourg social welfare legislation during the deployment while at the same time taking account of the obligations by which the undertaking is already bound under the social welfare legislation applicable in the Member State of origin.’
Za těchto okolností je vhodnější, aby hostitelský členský stát omezil svůj zásah na ověření nezbytných informací sdělených poskytovatelem služeb při zahájení jeho činnosti v posledně jmenovaném
In those circumstances it is more appropriate that the host Member State restricts its intervention to verifying the requisite information provided by the service provider on commencing activities in the host Member State and only has recourse to sanctions
57 — V tomto smyslu viz rovněž generální advokát Geelhoed ve svém stanovisku předneseném dne 15. září 2005 ve věci Komise v. Německo (C-244/04, Sb. rozh. s. I-885, bod 28), ohledně německé právní úpravy, která podřizovala vysílání státních příslušníků třetích států, kteří jsou zaměstnáni u poskytovatele služeb usazeného v jiném členském státu režimu předchozího povolení.
57 — In the same vein see also the Opinion of Advocate General Geelhoed in Commission v Germany, cited in footnote 11, point 28, as regards a German rule which subjected the deployment of third-country nationals employed by a service provider established in another Member State for the provision of services on German territory to a prior authorisation procedure.
Podle názoru generálního advokáta je kontrolní opatření před vysláním nepřiměřené, protože je věcí podniků, které nedodrží zmíněné právní předpisy členského státu na ochranu pracovníků, aby nesly odpovědnost za vyslání provedené protiprávně a jejich odpovědnost může být uplatněna u soudu.
According to the Advocate General, prior authorisation measures are disproportionate, since undertakings which do not comply with national legislation on worker protection must bear the responsibility for a posting effected unlawfully and can always be held liable in that regard.
Kontrolní opatření před vysláním proto nemůže být odůvodněno nezbytností ujistit se, že toto vyslání bude provedeno legálním způsobem.
Accordingly, monitoring in advance cannot be justified by the necessity of ensuring that the posting is effected lawfully.
58 — Toto implicitně uznává lucemburská vláda na str. 5 své odpovědi na výzvu dopisem Komise.
58 — This is implicitly admitted by the Luxembourg Government on page 5 of its reply to the Commission’s letter of formal notice.
V něm uvádí zvláštní nutnosti, které u zahraničních podniků zapříčinily požadavek určit ad hoc zástupce usazeného v Lucembursku.
It acknowledges therein the particular constraints caused by the requirement to nominate an ad hoc agent resident in Luxembourg.
56 — Rozsudek Komise v. Lucembursko, uvedený v poznámce pod čarou 46, bod 31.
56 — Cited in footnote 46, paragraph 31.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK – VĚC C-319/06 ustanovení, odůvodněná cílem, který je v obecném zájmu, a pokud ano, zda jsou za použití vhodných prostředků nezbytná ke sledování tohoto cíle.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06 is directly contrary to the freedom to provide services, in so far as it renders impossible, in that Member State, the supply of services by undertakings established in other Member States.
kladené na podniky pro dočasnou práci, které chtěly nabídnout uživatelům usazeným v Itálii své pracovníky, aby si v Itálii zřídily své sídlo nebo pobočku, za slučitelné s volným pohybem služeb, protože to znemožňuje, aby podniky se sídlem v jiném členském státě poskytovaly služby v uvedeném členskému státě.
must be considered whether the restrictions on the freedom to provide services arising from that national provision are justified by a public interest objective and, if so, whether they are necessary in order to pursue, effectively and by appropriate means, such an objective.
Lucemburská vláda se odvolává na ochranu pracovníků, potírání případů zneužívání, jakož i na nutnost účinné kontroly.
The Luxembourg Government relies on the objectives of worker protection, the combating of abuse and the need for effective monitoring.
Jak již bylo uvedeno, jak ochrana pracovníků, tak i potírání případů zneužívání jsou uznávány jako legitimní cíle 59, zatímco provádění kontrol za účelem prosazení vnitrostátních ochranných ustanovení je považováno za slučitelné s právem Společenství, pokud tento dohled probíhá v rámci omezení uložených právem Společenství 60.
As I have already indicated, both the social protection of workers and the combating of abuse are recognised as legitimate objectives, 59 whilst the carrying out of monitoring in order to implement protective measures required by national law is considered compatible with Community law provided that such supervision is effected within the limits established by Community law. 60
Lucemburská vláda v podstatě tvrdí, že čl. 8 zákona ze dne 20. prosince 2002 neukládá žádné přesné znaky sporného ad hoc zástupce.
The Luxembourg Government essentially argues that nothing in Article 8 of the Law of 20 December 2002 makes any reference to the precise characteristics of the ad hoc agent at issue.
Nepožaduje se, aby tento mandatář byl fyzickou nebo právnickou osobou, ani to, aby musel být subjektem jednajícím za úplatu.
There is no requirement that the latter should be a natural or legal person or that it should be a body which is remunerated.
Důležité je pouze to, aby orgán živnostenského dozoru znal jména osoby, u nichž jsou nezbytné dokumenty uloženy.
The only thing that matters is that the labour inspectorate is aware of the name of the person with whom the requisite documents have been lodged.
Ad hoc zástupce ve smyslu tohoto ustanovení může být, například ve stavebnictví, buď hlavní podnik, vedoucí pracovník, nebo stavební dozor.
In the construction industry, for example, an ad hoc agent for the purposes of that provision could be either the prime contractor, the foreman or a construction authority.
Nejprve je nutné poukázat na to, že členský stát nemůže podřídit poskytování služeb na svém území dodržování všech podmínek vyžadovaných pro usazení, a tím zbavit ustanovení Smlouvy určená k zajištění volného poskytování služeb veškerého užitečného účinku 61.
First, it must be observed that a Member State may not make the provision of services in its territory subject to compliance with all the conditions required for establishment, thereby depriving of all practical effectiveness the provisions of the EC Treaty whose object is to guarantee the freedom to provide services. 61
Na základě toho Soudní dvůr v rozsudku Komise v. Itálie 62nepovažoval požadavky
Accordingly, in Commission v Italy 62 the Court held that the requirement that undertakings providing temporary labour which wish to supply manpower to customers established in Italy must have their registered office or a branch office on Italian territory
61 — Viz rozsudky Säger (uvedený v poznámce pod čarou 32, bod 13), jakož i Mazzoleni (uvedený v poznámce pod čarou 25, bod 23).
61 — See Säger, cited in footnote 32, paragraph 13, and Mazzoleni and ISA, cited in footnote 25, paragraph 23.
Proti tomu je nutné namítnout, že tento výklad není v žádném případě v čl. 8 zákona ze dne 20. prosince 2002 vyjádřen.
In response, it must be observed, however, that no support for such interpretation is to be found in Article 8 of the Law of 20 December 2002.
Je dokonce v rozporu se zákonnými požadavky.
That interpretation even contradicts the legislative provisions.
Ze znění článku 8 naopak jednoznačně vyplývá, že sporný ad hoc zástupce musí být „usazen“ v Lucembursku, tedy že musí mít „místo kde žije“, respektive své „obvyklé bydliště“, v tuzemsku.
Rather, it follows clearly from the provision’s wording that the ad hoc agent in question must be ’resident’ in Luxembourg, that is to say the ’centre of his activities’ or his ’place of normal residence’ must be in that State.
Jak Komise správně uvádí, tento pojmový znak skutkové podstaty předpokládá „trvalé bydliště“ nebo v každém případě pobyt, který překračuje dobu trvání poskytování služeb.
As the Commission correctly observes, that requirement presupposes ’permanent residence’ or at least a stay for a period exceeding that for which services are provided.
Z toho vyplývá, že požadavky článku 8 zákona ze dne 20. prosince 2002
It follows from that circumstance that the requirements of Article 8 of the Law of
Stejně jako všechny ostatní členské státy je nebudou splněny tehdy, jsou-li nezbytné dokumenty uschovány například u jednoho z vyslaných pracovníků.
20 December 2002 are not satisfied, for example, if the necessary documents are kept with one of the deployed workers.
i Lucemburské velkovévodství povinno za účelem dohledu nad dodržováním dotčených pracovních podmínek účastnit se uvedeného systému pomoci mezi příslušnými orgány členských států.
of Directive 96/71. 64The Grand Duchy of Luxembourg, like all other Member States, is required to participate in the said system for administrative assistance in order to monitor compliance with the terms and conditions of employment concerned.
V tomto ohledu lucemburská vláda svoji procesní povinnost tvrzení a důkazní povinnost nesplnila.
To that extent, the Luxembourg Government has failed in procedural terms to discharge its burden of proof.
Mám za to, že toto není slučitelné s judikaturou Soudního dvora.
In my view, that result is incompatible with the Court’s case-law.
V rozsudku Arblade 63totiž Soudní dvůr konstatoval, že povinnost mít přichystány a uchovávat určité dokumenty v místě bydliště fyzické osoby, která bydlí v hostitelském členském státě, která tyto dokumenty vede jakožto zaměstnavatelem určený zmocněnec, nebo jako jím určená dozírající osoba, i poté, co zaměstnavatel ukončil práci pracovníků v tomto státě, je nutné považovat za přípustnou pouze tehdy, pokud orgány tohoto státu nemohou svoji kontrolní úlohu splnit bez existence takovéto povinnosti.
In Arblade and Others 63 the Court held that an obligation to keep available and retain certain documents at the address of a natural person residing in the host Member State, who was to keep them as the agent or servant of the employer by whom he had been designated, even after the employer had ceased to employ workers in that State could only be regarded as lawful if the authorities in that State could not carry out their supervisory task effectively in the absence of such an obligation.
Nehledě na to kontrola dodržování právních předpisů souvisejících se sociální ochranou pracovníků může být zajištěna velmi dobře i méně omezujícími opatřeními.
Notwithstanding that conclusion, monitoring to ensure that the rules connected to the social protection of workers are respected can indeed be achieved with less-restrictive measures.
Je totiž třeba vycházet v zásadě z toho, že pro plnění této kontrolní úlohy stačí určit jednoho z vyslaných pracovníků, například vedoucího pracovníka, který zajišťuje spojení mezi zahraničním podnikem a orgánem živnostenského dozoru a popřípadě uchovává potřebné dokumenty buď na pracovišti, nebo na přístupném a jasně označeném místě na území hostitelského členského státu 65. Jakožto opatření k zajištění sociální ochrany
It may be assumed, in principle, that for the purposes of fulfilling that monitoring task it suffices to designate one of the workers deployed, for example a supervisor, who can act as a link between the foreign undertaking and the labour inspectorate and, where necessary, keep the requisite documents available onsite or in an accessible and clearly identified place in the territory of the host Member State. 65
Lucemburské vládě je na jedné straně třeba dát za pravdu v tom, že provádění kontrol na místě je nezbytné pro zajištění dodržování ochranných ustanovení členského státu.
On the one hand, I agree with the Luxembourg Government that it is essential to carry out onsite monitoring in order to ensure compliance with national protective legislation.
Na druhou stranu je jí třeba vytknout, že nedostatečně doložila, respektive prokázala, že lucemburské orgány by svoji kontrolní úlohu nemohly plnit bez účasti ad hoc zástupce usazeného v Lucembursku.
However, one may legitimately criticise its failure to adduce sufficient evidence or prove that the Luxembourg authorities could not perform their monitoring tasks without the involvement of an ad hoc agent resident in Luxembourg.
K odůvodnění takto výrazného omezení volného pohybu služeb, jakým je toto omezení, totiž nestačí bez podrobného odůvodnění vyjádřit kritické pochybnosti nebo pouhé obavy o účinnosti organizovaného systému spolupráce nebo výměny informací mezi členskými státy
For the purposes of justifying such an invasive restriction of the freedom to provide services as in the present case, it is insufficient to express unsubstantiated criticism or mere doubts concerning the efficiency of the organised system for cooperation and exchange of information between the Member States established by Article 4
64 — V rozsudku Arblade (uvedeném v poznámce pod čarou 33, bod 79), Soudní dvůr konstatoval, že „organizovaný systém spolupráce a výměny informací mezi členskými státy ve smyslu článku 4 směrnice 96/71 by odstranil potřebu uchovávání dokumentů v hostitelském členském státu poté, co zaměstnavatel v něm již nezaměstnává žádné pracovníky“.
64 — In Arblade and Others, cited in footnote 33, paragraph 79, the Court held that ’the organised system for cooperation and exchanges of information between Member States, as provided for in Article 4 of Directive 96/71, will shortly render superfluous the retention of the documents in the host Member State after the employer has ceased to employ workers there’.
Podle tohoto ustanovení jsou členské státy povinny vytvářet organizační instituce, které umožňují úzce spolupracovat v oblasti pracovních podmínek.
In accordance with that provision Member States are required to establish bodies to facilitate close cooperation between the Member States as regards terms and conditions of employment.
Tím má být umožněno zejména soudům jednotlivých členských států, aby zjistily pracovní podmínky na příslušném pracovišti v jiném členském státu.
Inter alia, the national courts are thereby enabled to ascertain the terms of employment applicable at the place of work in other Member States.
Jako takové instituce jsou míněna především kontaktní místa nebo jiná místa úřední pomoci.
As bodies capable of fulfilling that role, liaison or other offices competent for administrative assistance can be mentioned in particular.
Zvláštní význam má spolupráce orgánů příslušných pro dohled nad pracovními podmínkami stanovená ve směrnici.
The cooperation established by the Directive between the authorities responsible for monitoring the relevant terms and conditions of employment is of particular importance.
Tato spolupráce spočívá v odpovědích na žádosti orgánů jiných členských států (i) o informace o nadnárodním poskytování pracovníků informací (ii) o otevřeném zneužívání nebo (iii) o možných případech nezákonných nadnárodních aktivit.
That cooperation consists in responding to requests from the authorities of other Member States for information on (i) the transnational hiring-out of workers, (ii) manifest abuses, and (iii) possible cases of unlawful transnational activities.
Ke vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států má docházet bez úplaty. (K tomu viz Forgó, K., „Aktuelles zur Entsenderichtlinie“, uvedený v poznámce pod čarou 10, s. 817).
Member States are required to provide the mutual administrative assistance free of charge (see on that point Forgó, K., ’Aktuelles zur Entsenderichtlinie’, cited in footnote 10, p. 817).
63 — Rozsudek Arblade (uvedený v poznámce pod čarou 33, bod 76), a ze dne 4. prosince 1986, Komise v. Německo (205/84, Recueil, s. 3755, bod 54).
63 — Cited in footnote 33, paragraph 76, and Case 205/84 Commission v Germany [1986] ECR 3755, paragraph 54.
65 — Viz rozsudek Arblade (uvedený v poznámce pod čarou 33, body 65, 74), který se vztahoval na sociální ochranu pracovníků ve stavebnictví.
65 — See Arblade and Others, cited in footnote 33, paragraphs 65 and 74, which concerned the social protection of workers in the construction industry.
VII – K nákladům řízení pracovníků, méně omezující volný pohyb služeb, by toto bylo v souladu se zásadou přiměřenosti.
As a measure aimed at ensuring the social protection of workers that is less restrictive of the freedom to provide services, that would be compatible with the principle of proportionality.
Na základě toho docházím k závěru, že požadavky stanovené v článku 8 zákona ze dne 20. prosince 2002 jsou nepřiměřené a porušují článek 49 ES.
I have reached the conclusion, therefore, that the requirements of Article 8 of the Law of 20 December 2002 are disproportionate and infringe Article 49 EC.
V důsledku toho je rovněž čtvrtý žalobní důvod opodstatněný.
Accordingly, the fourth complaint is also well founded.
69 odst. 2 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs.
Vzhledem k tomu, že Lucemburské velkovévodství nemělo v zásadě ve věci úspěch, je důvodné mu uložit náhradu nákladů řízení.
Since the Grand Duchy of Luxembourg has been essentially unsuccessful, it should be ordered to pay the costs.
Na základě výše uvedeného navrhuji, aby Soudní dvůr
In view of all the foregoing considerations, I propose that the Court should:
– určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že
— hold that:
1 odst. 1 body 1, 2, 8 a 11 zákona ze dne 20. prosince 2002 za správní předpisy „vnitrostátního veřejného pořádku“;
(1) by declaring points (1), (8) and (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 to be mandatory provisions falling under national public policy;
3 odst. 1 bodu a) směrnice 96/71;
(2) by failing fully to transpose Article 3(1)(a) of Directive 96/71 in point (3) of Article 1(1) of that Law;
v článku 7 odst. 1 tohoto zákona stanovilo podmínky, které jsou formulovány tak, že jim chybí jasnost nezbytná pro zajištění právní jistoty;
(3) by setting out, in Article 7(1) of that Law, conditions which are not sufficiently clear to ensure legal certainty;
– ve zbývající části žalobu zamítl jako neopodstatněnou;
— dismiss the remainder of the action as unfounded;
– uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
— order the Grand Duchy of Luxembourg to pay the costs.
ROZSUDEK ZE DNE 19. 6.
JUDGMENT OF 19. 6.
2008 – VĚC C-319/06
2008 — CASE C-319/06
Ve věci C-319/06, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 20. července 2006,
ACTION under Article 226 EC for failure to fulfil obligations, brought on 20 July 2006,
Komise Evropských společenství, zastoupená J. Enegrenem a G. Rozetem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, žalobkyně, proti
Commission of the European Communities, represented by J. Enegren and G. Rozet, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, applicant, v
Lucemburskému velkovévodství, zastoupenému C. Schiltzem, jako zmocněncem, žalovanému,
Grand Duchy of Luxembourg, represented by C. Schiltz, acting as Agent, defendant,
SOUDNÍ DVŮR (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič a E. Levits (zpravodaj), soudci, generální advokátka: V. Trstenjak, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, s přihlédnutím k písemné části řízení, po vyslechnutí stanoviska generální advokátky na jednání konaném dne 13. září 2007, vydává tento
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann, President of the Chamber, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič and E. Levits (Rapporteur), Judges,
Svou žalobou se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že:
By its application, the Commission of the European Communities asks the Court to hold that:
1 odst. 1 bodů 1, 2, 8 a 11 zákona ze dne 20. prosince 2002 o provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne
— by declaring the provisions of points (1), (2), (8) and (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 transposing Directive 96/71/EC of the European Parliament
16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb a pravidlech kontroly používání pracovního práva (Mémorial A 2002, s.
2008 — CASE C-319/06 and of the Council of 16 December 1996 concerning the posting of workers in the framework of the provision of services and the monitoring of the implementation of labour law (Mémorial A 2002, p.
3722, dále jen „zákon ze dne 20. prosince 2002“) za donucující ustanovení v oblasti vnitrostátního veřejného pořádku;
3722) (‘Law of 20 December 2002’) to be mandatory provisions falling under national public policy;
– v článku 7 odst. 1 zákona ze dne 20. prosince 2002 stanovilo podmínky přístupu k údajům nezbytně nutným pro kontrolu příslušnými vnitrostátními orgány tak, že jim chybí jasnost nezbytná pro zajištění právní jistoty podniků chtějících vysílat pracovníky do Lucemburska, a
— by setting out, in Article 7(1) of the Law of 20 December 2002, conditions relating to access to the basic information necessary for monitoring purposes by the competent national authorities with insufficient clarity to ensure legal certainty for undertakings wishing to post workers to Luxembourg, and
Článek 3 směrnice 96/71, nazvaný „Pracovní podmínky“, uvádí:
Under the heading ‘Terms and conditions of employment’, Article 3 of Directive 96/71 states: