natgillin/translations-raw huggingface dataset:
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba odpovědět na čtvrtou předběžnou otázku tak, že články 56 ES až 58 ES musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání právním předpisům členského státu, které poskytují daňovou výhodu v souvislosti s korporační daní pro určité dividendy obdržené společnostmi-rezidenty od společnos-tí-rezidentů, ale vylučují takovou výhodu pro dividendy obdržené od společností usazených v třetí zemi, zejména podléhá-li udělení této výhody podmínkám, jejichž dodržení může být ověřeno příslušnými orgány tohoto členského státu pouze na základě informací získaných od třetí země, v níž je usazena rozdělující společnost.
Having regard to the foregoing considerations, the reply to the fourth question referred for a preliminary ruling must be that Articles 56 EC to 58 EC are to be interpreted as not precluding the legislation of a Member State which grants a corporation tax concession in respect of certain dividends received from resident companies by resident companies but excludes such a concession for dividends received from companies established in a nonmember country particularly where the grant of that concession is subject to conditions compliance with which can be verified by the competent authorities of that Member State only by obtaining information from the nonmember country where the distributing company is established.
Podstatou páté otázky předkládajícího soudu je, zda v případě, že členský stát přijal před 31. prosincem 1993 opatření popsaná v první až třetí otázce a po tomto datu
By its fifth question, the national court is asking, in essence, whether, where a Member State adopted, prior to 31 December 1993, the measures outlined in the
TEST CLAIMANTS IN THE CFC AND DIVIDEND GROUP LITIGATION změnil tato opatření způsobem uvedeným v předkládacím rozhodnutí a tato změněná opatření představují omezení zakázaná článkem 56 ES, musí být tato omezení považována za omezení, která neexistovala ke dni 31. prosince 1993 ve smyslu článku 57 ES.
TEST CLAIMANTS IN THE CFC AND DIVIDEND GROUP LITIGATION first to third questions and, after that date, amended those measures in the manner described in the decision making the reference and, if those measures, as amended, constitute restrictions prohibited by Article 56 EC, are those restrictions to be taken to be restrictions which did not exist on 31 December 1993 for the purposes of Article 57 EC.
57 odst. 1 ES není článkem 56 ES dotčeno používání žádných omezení vůči třetím zemím, která existují ke dni 31. prosince 1993 podle vnitrostátního práva nebo práva Společenství ve vztahu k pohybu kapitálu do nebo ze třetích zemí zahrnujícího přímé investice včetně investic do nemovitostí, usazování, poskytování finančních služeb či přijetí cenných papírů na kapitálové trhy.
In that regard, first, pursuant to Article 57(1) EC, the provisions of Article 56 EC are without prejudice to the application to third countries of any restrictions which existed on 31 December 1993 under national or Community law adopted in respect of the movement of capital to or from third countries involving direct investment — including in real estate —, establishment, the provision of financial services or the admission of securities to capital markets.
Na pátou otázku je tedy třeba odpovědět, pouze pokud jde o opatření, která jsou s ohledem na odpovědi podané na první až třetí otázku v rozporu s článkem 56 ES.
There is therefore no need, in the light of the answers given to the first to third questions, to reply to the fifth question, other than in respect of measures which Article 56 EC precludes.
Přitom je nutno konstatovat, že na základě informací poskytnutých předkládajícím soudem ohledně vnitrostátního právního rámce použitelného ve věci v původním řízení vyvstává pátá otázka, jak uvedla Komise ve vyjádření předloženém Soudnímu dvoru, pouze ve vztahu ke třetí otázce.
On the basis of the information provided by the national court as to the national legal provisions applicable in the main proceedings, the fifth question arises, as the Commission pointed out in the observations it submitted to the Court, only in relation to the third question.
Není tedy namístě odpovědět na pátou otázku v rozsahu, v němž se vztahuje k první a druhé otázce.
There is therefore no need to reply to the fifth question in so far as it refers to the first and second questions.
Pokud jde zadruhé o pátou otázku v rozsahu, v němž se vztahuje ke třetí otázce, je třeba připomenout, že v rámci odpovědi na třetí otázku bylo v tomto usnesení upřesněno, že jelikož se právní předpisy o OZS týkají zdanění, za určitých podmínek, zisků dceřiných společností usazených mimo Spojené království, v nichž společnostrezident vlastní podíl, prostřednictvím kterého je může ovládat, musí být uvedené právní předpisy přezkoumány s ohledem na články 43 ES a 48 ES.
As regards, secondly, the fifth question in so far as it refers to the third question, it must be recalled that, in the answer given to the latter question in the present order, it was stated that since the legislation on CFCs concerns the taxation, under certain conditions, of the profits of subsidiary companies established outside the United Kingdom in which a resident company has a controlling holding, that legislation must be examined in the light of Articles 43 EC and 48 EC.
Odpověď Soudního dvora na třetí otázku se tak jednak vůbec nevztahuje k článku 56 ES.
Thus, first, the answer given by the Court to the third question makes no reference whatsoever to Article 56 EC.
Kromě toho, i za předpokladu, že by vnitrostátní opatření, o nichž bylo v rámci odpovědi Soudního dvora na třetí otázku rozhodnuto, že jsou v rozporu s články 43 ES a 48 ES, měla omezující účinky na volný pohyb kapitálu, musí být takové účinky považovány za nevyhnutelný důsledek případné překážky svobody usazování a neodůvodňují přezkum uvedených opatření s ohledem na články 56 ES až 58 ES (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Cadbury Schweppes a Cadbury Schweppes Overseas, bod 33, rozsudek ze dne 3. října 2006, Fidium Finanz, C-452/04, Sb. rozh. s. I-9521, body 48 a 49; výše uvedený rozsudek Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 34, a výše uvedené usnesení A a B, bod 27).
Secondly, should the national measures held to be contrary to Articles 43 EC and 48 EC, in the answer given by the Court to the third question, have restrictive effects on the free movement of capital, those effects should be regarded as the unavoidable consequence of such an obstacle to freedom of establishment as there might be, and do not therefore justify an examination of those measures from the point of view of Articles 56 EC to 58 EC (see, to that effect, Cadbury Schweppes and Cadbury Schweppes Overseas, paragraph 33; Case C-452/04 Fidium Finanz [2006] ECR I-9521, paragraphs 48 and 49; Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 34; and A and B, cited above, paragraph 27).
V důsledku toho není namístě odpovědět na pátou otázku v rozsahu, v němž se vztahuje ke třetí otázce.
Consequently, there is no need to reply to the fifth question in so far as it refers to the third question.
K šesté až dvanácté otázce
The sixth to twelfth questions
Podstatou šesté až dvanácté otázky předkládajícího soudu Soudnímu dvoru, kterými je třeba se zabývat společně, je, zda v případě, že vnitrostátní opatření uvedená v předcházejících otázkách jsou neslučitelná s právem Společenství, musejí být takové žaloby, jako jsou žaloby podané žalobkyněmi v původním řízení za účelem napravit tuto neslučitelnost, kvalifikovány jako žaloby na vrácení neoprávněně vybraných částek nebo neoprávněně odepřeného zvýhodnění, nebo naopak jako žaloby na náhradu vzniklé škody.
By its sixth to twelfth questions, which should be considered together, the national court is asking the Court, in essence, whether, in the event that the national measures referred to in the preceding questions are incompatible with Community law, claims such as those brought by the claimants in the main proceedings in order to remedy such an incompatibility must be classified as actions for restitution of sums unduly levied or advantages unduly refused or, conversely, as claims for compensation in respect of damage suffered.
V tomto posledním případě se předkládající soud táže, zda je třeba splnit podmínky vyjádřené v rozsudku Brasserie du pêcheur a Factortame (výše uvedený, body 51 a 66) a zda je v tomto ohledu důležité zohlednit formu, v jaké musejí být tyto žaloby podány podle vnitrostátního práva.
In the latter case, the national court asks whether it is necessary to satisfy the conditions laid down in paragraphs 51 and 66 of the judgment in Brasserie du Pêcheur and Factortame, and whether account must be taken, in that regard, of the form in which such claims must be brought under national law.
Pokud jde o použití podmínek, na jejichž základě musí členský stát nahradit škody způsobené jednotlivcům porušením práva Společenství, předkládající soud se táže, zda Soudní dvůr může poskytnout obecné pokyny k požadavku dostatečně závažného porušení uvedeného práva, jakož i k požadavku příčinné souvislosti mezi porušením povinnosti, která přísluší členskému státu, a škodou způsobenou poškozeným.
As regards the application of the conditions under which a Member State is liable to make reparation for the loss and damage caused to claimants as a result of an infringement of Community law, the national court asks the Court to provide guidance as to the need for a sufficiently serious breach of that law and as to the need for a causal link between the breach of the obligation imposed on the Member State and the loss and damage suffered by the injured parties.
Předkládající soud se rovněž táže, zda je třeba pro účely určení ztrát, které mají být zaplaceny nebo nahrazeny, zohlednit skutečnost, zda poškození projevili přiměřenou snahu za účelem odvrátit tvrzené ztráty, zejména podáním opravných prostředků k soudu.
The national court also asks whether, in determining the losses which are to be reimbursed or in respect of which compensation is to be provided, it is appropriate to have regard to the question whether the injured parties showed reasonable diligence in order to avoid the alleged losses, in particular in bringing actions before the courts.
Je třeba konstatovat, že Soudní dvůr již měl příležitost připomenout, že mu nepřísluší, aby právně kvalifikoval žaloby podané žalobkyněmi v původním řízení před předkládajícím soudem.
The Court has had the occasion to point out that it is not for it to assign a legal classification to the actions brought before the national court by the claimants in the main proceedings.
Přísluší těmto žalobkyním, aby upřesnily povahu a základ
It is for the latter to specify the nature and basis of their actions
2008 – VĚC C-201/05 své žaloby (žaloba na vrácení nebo žaloba na náhradu škody), přičemž toto upřesnění podléhá přezkumu předkládajícího soudu (výše uvedené rozsudky Test Claimants in the FII Group Litigation, bod 201, a Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 109).
(whether they are actions for restitution or actions for compensation for damage), subject to the supervision of the national court (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 201, and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 109).
Soudní dvůr rovněž připomenul, že podle ustálené judikatury je nárok na získání vrácení daní vybraných v členském státě v rozporu s pravidly práva Společenství důsledkem a doplňkem práv přiznaných právním subjektům ustanoveními práva Společenství, tak jak jsou vykládána Soudním dvorem, a že členský stát je tedy v zásadě povinen vrátit daně vybrané v rozporu s právem Společenství (výše uvedené rozsudky Test Claimants in the FII Group Litigation, bod 202, a Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 110).
The Court has also noted that, according to well-established caselaw, the right to a refund of charges levied in a Member State in breach of the rules of Community law is the consequence and complement of the rights conferred on individuals by Community provisions as interpreted by the Court and that the Member State is therefore required in principle to repay charges levied in breach of Community law (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 202, and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 110).
Při neexistenci právní úpravy Společenství ohledně vrácení neoprávněně vybraných vnitrostátních daní totiž přísluší vnitrostátnímu právnímu řádu každého členského státu, aby určil příslušné soudy a upravil procesní podmínky soudních řízení určených k zajištění ochrany práv, která právním subjektům vyplývají z práva Společenství, za předpokladu jednak, že tyto podmínky nejsou méně příznivé než ty, které se týkají obdobných řízení na základě vnitrostátního práva (zásada rovnocennosti), a jednak, že v praxi neznemožňují nebo nadměrně neztěžují výkon práv přiznaných právním řádem Společenství (zásada efektivity) (výše uvedené rozsudky Test Claimants in the FII Group Litigation, bod 203, a Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 111).
Indeed, in the absence of Community rules on the refund of national charges levied though not due, it is for the domestic legal system of each Member State to designate the courts and tribunals having jurisdiction and to lay down the detailed procedural rules governing actions for safeguarding rights which individuals derive from Community law, provided, first, that such rules are not less favourable than those governing similar domestic actions (principle of equivalence) and, secondly, that they do not render virtually impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law (principle of effectiveness) (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 203, and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 111).
Mimoto, pokud členský stát vybral daně v rozporu s pravidly práva Společenství, právní subjekty mají nárok na vrácení nejen neoprávněně vybrané daně, ale rovněž částek vyplacených tomuto státu nebo tímto státem zadržených v přímé souvislosti s touto daní.
In addition, where a Member State has levied charges in breach of the rules of Community law, individuals are entitled to reimbursement not only of the tax unduly levied but also of the amounts paid to that State or retained by it which relate directly to that tax.
To zahrnuje rovněž ztráty představované nemožností disponovat peněžními částkami v důsledku předčasné splatnosti daně (výše uvedené rozsudky Test Claimants in the FII Group Litigation, bod 205, a Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 112).
That also includes losses constituted by the unavailability of sums of money as a result of a tax being levied prematurely (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 205, and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 112).
Soudní dvůr nicméně upřesnil, že ani daňové úlevy nebo jiná daňová zvýhodnění, kterých se společnostrezident vzdala, aby mohla v plném rozsahu započíst neoprávněně vybranou daň na částku dlužnou v souvislosti s jinou daní, ani výdaje vzniklé společnostem této skupiny za účelem vyhovění dotčeným vnitrostátním právním předpisům nemohou být vyrovnány na základě práva Společenství prostřednictvím žaloby směřující k vrácení neoprávněně vybrané daně nebo částek vyplacených dotyčnému členskému státu nebo tímto státem zadržených v přímé souvislosti s touto daní (výše uvedený rozsudek Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 113).
However, the Court stated that neither the reliefs or other tax advantages waived by a resident company in order to be able to offset in full a tax levied unlawfully against an amount due in respect of another tax, nor the expenses incurred by the companies in that group in order to comply with the national legislation at issue, can form the basis of an action under Community law for the reimbursement of the tax unlawfully levied or of sums paid to the Member State concerned or withheld by it directly against that tax (Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 113).
Za okolností projednávané věci takové náklady vycházejí z rozhodnutí přijatých žalobkyněmi v původním řízení, a nemohou tudíž pro ně představovat nevyhnutelný důsledek použití daňových právních předpisů Spojeného království o dividendách a o OZS (viz v tomto smyslu výše uvedené rozsudky Test Claimants in the FII Group Litigation, bod 207, a Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 113).
In the circumstances of the present case, such expenditure is the result of decisions taken by the claimants in the main proceedings and cannot therefore constitute, on their part, an inevitable consequence of the application of the United Kingdom tax legislation on dividends and CFCs (see, to that effect, Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 207, and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 113).
Vnitrostátnímu soudu tedy přísluší, aby určil, zda náklady uvedené v bodě 114 tohoto usnesení představují pro dotyčné společnosti finanční ztráty vzniklé v důsledku porušení práva Společenství přičitatelného dotyčnému členskému státu (viz v tomto smyslu výše uvedené rozsudky Test Claimants in the FII Group Litigation, bod 208, a Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 114).
It is therefore for the national court to determine whether the expenditure referred to in paragraph 114 of the present order represents, in the case of the companies concerned, financial losses suffered by reason of a breach of Community law for which the Member State in question is responsible (see, to that effect, Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 208, and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 114).
Soudní dvůr rovněž připomenul, že aniž by bylo vyloučeno, že odpovědnost státu může být na základě vnitrostátního práva založena za méně omezujících podmínek, jsou podmínky, za nichž je členský stát povinen nahradit škody způsobené jednotlivcům porušením práva Společenství, které je mu přičitatelné, tři, a sice že cílem porušené právní normy je přiznání práv jednotlivcům, že porušení je dostatečně
The Court has also observed that, while it has not gone so far as to rule out the possibility of a State being liable in less restrictive conditions on the basis of national law, there are three conditions under which a Member State will be liable to make reparation for loss and damage caused to individuals as a result of breaches of Community law for which it can be held responsible, namely that the rule of law infringed must be intended to confer rights on individuals, that the breach must be sufficiently
2008 – VĚC C-201/05 závažné a že existuje přímá příčinná souvislost mezi porušením povinnosti, která přísluší členskému státu, a škodou způsobenou poškozeným ( výše uvedené rozsudky Test Claimants in the FII Group Litigation, bod 209, a Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 115).
2008 — CASE C-201/05 serious, and that there must be a direct causal link between the breach of the obligation resting on the State and the loss or damage sustained by the injured parties (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 209, and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 115).
V tomto ohledu uplatnění podmínek umožňujících určit odpovědnost členských států za škody způsobené jednotlivcům porušením práva Společenství musí být v zásadě prováděno vnitrostátními soudy v souladu s obecnými pokyny poskytnutými Soudním dvorem pro toto uplatňování (výše uvedené rozsudky Test Claimants in the FII Group Litigation, bod 210, a Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 116).
In that regard, it is, in principle, for the national courts to apply the criteria for establishing the liability of Member States for damage caused to individuals by breaches of Community law, in accordance with the guidelines laid down by the Court for the application of those criteria (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 210, and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 116).
Co se týče právních předpisů dotčených v původním řízení je první podmínka zjevně splněna, pokud jde o články 43 ES a 56 ES.
So far as concerns the legislation at issue in the main proceedings, the first condition is plainly satisfied as regards Articles 43 EC and 56 EC.
Účinkem těchto ustanovení je totiž přiznání práv jednotlivcům (výše uvedené rozsudky Test Claimants in the FII Group Litigation, bod 211, a Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 117).
Those provisions confer rights on individuals (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 211, and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 117).
Pokud jde o druhou podmínku, Soudní dvůr jednak připomenul, že porušení práva Společenství je dostatečně závažné, pokud členský stát při výkonu své normativní pravomoci zjevným a závažným způsobem překročil meze, které jsou stanoveny výkonu jeho pravomoci.
As regards the second condition laid down, the Court pointed out, first, that a breach of Community law will be sufficiently serious where, in the exercise of its legislative power, a Member State has manifestly and gravely disregarded the limits on its discretion.
A dále pak i prosté porušení práva Společenství může stačit k prokázání existence dostatečně závažného porušení, pokud dotčený členský stát v okamžiku, kdy se dopustí porušení, disponuje pouze značně omezeným či žádným prostorem pro uvážení (výše uvedené rozsudky Test Claimants in the FII Group Litigation, bod 212, a Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 118).
Secondly, where, at the time when it committed the infringement, the Member State in question had only considerably reduced, or even no, discretion, the mere infringement of Community law may be sufficient to establish the existence of a sufficiently serious breach (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 212, and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 118).
Pro určení, zda existuje dostatečně závažné porušení, je třeba zohlednit všechny skutečnosti charakterizující situaci, která je vnitrostátnímu soudu předložena.
In order to determine whether a breach of Community law is sufficiently serious, it is necessary to take account of all the factors which characterise the situation brought before the national court.
K těmto skutečnostem patří zejména stupeň jasnosti a přesnosti porušeného pravidla, úmyslná, nebo neúmyslná povaha spáchaného protiprávního jednání nebo způsobené škody, omluvitelnost, nebo neomluvitelnost případného nesprávného právního posouzení a okolnost, že postoj zaujatý orgánem Společenství mohl přispět k přijetí nebo zachování vnitrostátních opatření nebo zvyklostí odporujících právu Společenství (výše uvedené rozsudky Test Claimants in the FII Group Litigation, bod 213, a Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, bod 119).
Those factors include, in particular, the clarity and precision of the rule infringed, whether the infringement and the damage caused were intentional or involuntary, whether any error of law was excusable or inexcusable, and the fact that the position taken by a Community institution may have contributed to the adoption or maintenance of national measures or practices contrary to Community law (Test Claimants in the FII Group Litigation, paragraph 213, and Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, paragraph 119).