natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jelikož předmět sporu nebyl změněn nebo rozšířen a výzva umožnila Spolkové republice Německo uvést skutečnosti nezbytné pro přípravu její obrany, je třeba zamítnout námitku nepřípustnosti vznesenou Spolkovou republikou Německo a prohlásit žalobu podanou Komisí za přípustnou.
The subject-matter of the dispute not having been altered or extended and the letter of formal notice having enabled the Federal Republic of Germany to be informed of the factors needed for the preparation of its defence, the objection to admissibility raised by that Member State must be rejected and the action introduced by the Commission declared admissible.
K věci samé
Substance
Úvodem je třeba uvést, že Spolková republika Německo oznámila Soudnímu dvoru dopisem ze dne 4. ledna 2006, že dne 22. prosince 2005 přijala zákon, kterým byla dotace na nemovitý majetek zrušena (Gesetz zur Abschaffung der Eigenheimzulage, BGBl. 2005 I, s. 76).
A preliminary point to be noted here is that by letter of 4 January 2006 the Federal Republic of Germany informed the Court of the adoption on 22 December 2005 of the Law abolishing the subsidy for owneroccupied dwellings (Gesetz zur Abschaffung der Eigenheimzulage, BGBl. 2005 I, p. 76).
Jestliže je nesporné, že tento zákon o zrušení dotace na nemovitý majetek byl přijat po uplynutí uvedené lhůty, není namístě jej v rámci této žaloby zohlednit.
Since it is established that the law abolishing the subsidy was adopted after the expiry of that period, it is not to be taken into consideration in these proceedings.
Z ustálené judikatury vyplývá, že i když přímé daně spadají do pravomoci členských států, musí tyto státy při výkonu této pravomoci dodržovat právo Společenství (viz rozsudky ze dne 13. prosince 2005, Marks & Spencer, C-446/03, Sb. rozh. s. I-10837, bod 29; ze dne 26. října 2006, Komise v. Portugalsko, C-345/05, Sb. rozh. s. I -10633, bod 10, a ze dne 18. ledna 2007, Komise v. Švédsko, C-104/06, Sb. rozh. s. I-671, bod 12). 17
It is settled caselaw that, although direct taxation falls within their competence, the Member States must none the less exercise that competence consistently with Community law (Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837, paragraph 29; Case C-345/05 Commission v Portugal [2006] ECR I-10633, paragraph 10; and Case C-104/06 Commission v Sweden [2007] ECR I-671, paragraph 12). 17
Je proto třeba zkoumat, zda EigZulG a zejména § 2 odst. 1 první věta tohoto zákona představují překážku volného pohybu osob a svobody usazování zakotvených v článcích 18 ES, 39 ES a 43 ES, jak tvrdí Komise.
It is therefore necessary to consider whether, as the Commission maintains, the EigZulG, in particular the first sentence of Paragraph 2(1) thereof, constitutes a restriction of the freedom of movement and freedom of establishment enshrined in Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC.
Článek 18 ES, který obecně stanoví právo volného pohybu a pobytu na území členských států pro každého občana Evropské unie, nachází zvláštní vyjádření v článku 39 ES, pokud jde o volný pohyb pracovníků, a v článku 43 ES, pokud jde o svobodu usazování (viz výše citované rozsudky Komise v. Portugalsko, bod 13; Komise v. Švédsko bod 15, a rozsudek ze dne 11. září 2007, Komise v. Německo, C-318/05, Sb. rozh. s. I-6957, bod 35).
Article 18 EC, which sets out in general terms the right of every citizen of the European Union to move and reside freely within the territory of the Member States, finds specific expression in Article 39 EC with regard to freedom of movement for workers and in Article 43 EC with regard to freedom of establishment (Commission v Portugal, paragraph 13; Commission v Sweden, paragraph 15; and Case C-318/05 Commission v Germany [2007] ECR I-6957, paragraph 35).
V důsledku toho je třeba jednak přezkoumat, zda články 39 ES a 43 ES brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je § 2 odst. 1 první věta EigZulG, která podřizuje poskytnutí dotace na nemovitý majetek, na kterou mají podle § 1 tohoto zákona nárok osoby s neomezenou daňovou povinností k dani z příjmu v Německu, podmínce, aby se obytné nemovitosti postavené nebo nabyté těmito osobami pro účely vlastního bydlení nacházely na německém území.
The first question for consideration is therefore whether a provision of national law, such as the first sentence of Paragraph 2(1) of the EigZulG, that makes the grant of the subsidy for owneroccupied dwellings, to which persons liable to unlimited taxation of income in Germany are entitled by virtue of Paragraph 1 of that law, subject to the condition that the dwellings built or purchased by those persons for their own occupation should be situated in Germany, is contrary to Articles 39 EC and 43 EC.
Krom toho mají všechna ustanovení Smlouvy týkající se volného pohybu osob za cíl usnadnění výkonu výdělečné činnosti jakékoli povahy na celém území Evropského společenství pro státní příslušníky Společenství a brání opatřením, která by mohla znevýhodňovat tyto státní příslušníky, pokud chtějí vykonávat hospodářskou činnost na území jiného členského státu (viz rozsudky ze dne 15. září 2005, Komise v. Dánsko, C-464/02, Sb. rozh. s. I-7929, bod 34; Komise v. Portugalsko, uvedený výše, bod 15; Komise v. Švédsko, uvedený výše, bod 17, a rozsudek ze dne 11. září 2007, Komise v. Německo, bod 114).
What is more, the provisions of the Treaty on freedom of movement for persons are intended to facilitate the pursuit by Community nationals of occupational activities of all kinds throughout the European Community, and they preclude measures which might place those nationals at a disadvantage when they wish to pursue an economic activity in the territory of another Member State (Case C-464/02 Commission v Denmark [2005] ECR I-7929, paragraph 34; Commission v Portugal, paragraph 15; Commission v Sweden, paragraph 17; and Case C-318/05 Commission v Germany, paragraph 114).
Ustanovení, která zabraňují státnímu příslušníkovi členského státu opustit jeho zemi původu za účelem výkonu jeho práva na volný pohyb nebo jej od toho odrazují, tedy představují překážky této svobody, i když se uplatňují nezávisle na státní příslušnosti dotčených pracovníků (viz výše uvedené rozsudky Komise v. Dánsko, bod 35; Komise v. Portugalsko, bod 16; Komise v. Švédsko, bod 18, a rozsudek ze dne 11. září 2007, Komise v. Německo, bod 115).
Provisions preventing or deterring a national of a Member State from leaving his country of origin in order to exercise his right to freedom of movement constitute an obstacle to that freedom, even if they apply without regard to the nationality of the workers concerned (Commission v Denmark, paragraph 35; Commission v Portugal, paragraph 16; Commission v Sweden, paragraph 18; and Case C-318/05 Commission v Germany, paragraph 115).
V projednávaném případě znevýhodňuje § 2 odst. 1 první věta EigZulG osoby s neomezenou daňovou povinností k dani z příjmu v Německu, které postavily nebo nabyly obytnou nemovitost pro účely vlastního bydlení nacházející se na území jiného členského státu.
In this case, the first sentence of Paragraph 2(1) of the EigZulG places at a disadvantage persons liable in Germany to unlimited taxation of income who build or purchase a dwelling for their own occupation in the territory of another Member
2008 – VĚC C-152/05 z příjmu, které se u příležitosti výstavby nebo nabytí obytné nemovitosti rozhodly zachovat si nebo zřídit své bydliště na německém území.
State. That provision does not allow such persons to receive the property subsidy, whereas persons are entitled to it who are in the same situation with regard to income tax and who, when building or purchasing a dwelling, decide to maintain or establish domicile in Germany.
Za těchto podmínek, jak rovněž podotýká generální advokát v bodě 64 svého stanoviska, má uvedené ustanovení odrazující účinek na osoby s neomezenou daňovou povinností k dani z příjmu v Německu, kterým přísluší právo na volný pohyb vyplývající z článků 39 ES a 43 ES a které chtějí stavět nebo nabýt obytnou nemovitost pro účely vlastního bydlení v jiném členském státě.
In those circumstances, as Advocate General Bot observes in point 64 of his Opinion, that provision has a deterrent effect on persons liable to unlimited taxation on income in Germany who have the right to freedom of movement under Articles 39 EC and 43 EC and who wish to build or purchase a dwelling for their own occupation in another Member State.
Z toho vyplývá, že § 2 odst. 1 první věta EigZulG tím, že podmiňuje poskytnutí dotace na nemovitý majetek osobám s neomezenou daňovou povinností k dani z příjmu v Německu tím, aby se obytná nemovitost postavená nebo nabytá pro účely vlastního bydlení nacházela na německém území, může narušit volný pohyb pracovníků a svobodu usazování zaručené články 39 ES a 43 ES.
It follows that, by reserving entitlement to the subsidy for owneroccupied dwellings to persons liable in Germany to unlimited taxation of income on condition that the dwelling built or purchased for their own occupation is situated in German territory, the first sentence of Paragraph 2(1) of the EigZulG is capable of impeding freedom of movement for workers and freedom of establishment, as guaranteed by Art icles 39 EC and 43 EC.
Z ustálené judikatury však vyplývá, že vnitrostátní opatření, která mohou bránit výkonu základních svobod zaručených Smlouvou nebo jej činit méně atraktivním, mohou být nicméně přípustná za podmínky, že sledují cíl obecného zájmu, jsou způsobilá zaručit jeho uskutečnění a nepřekračují meze toho, co je k dosažení sledovaného cíle nezbytné (viz zejména výše uvedené rozsudky Komise v. Portugalsko, bod 24, a Komise v. Švédsko, bod 25).
According to well-established caselaw, however, national measures which are liable to hinder or make less attractive the exercise of fundamental freedoms guaranteed by the Treaty may nevertheless be allowed provided that they pursue an objective in the public interest, are appropriate to ensuring the attainment of that objective and do not go beyond what is necessary to attain the objective pursued (Commission v Portugal, paragraph 24, and Commission v Sweden, paragraph 25).
V projednávaném případě Spolková republika Německo tvrdí, že podmínka stanovená v § 2 odst. 1 první větě EigZulG je odůvodněná cílem podpory výstavby obytných
In this case, the Federal Republic of Germany contends that the condition laid down in the first sentence of Paragraph 2(1) of the EigZulG is justified by the aim of encouraging the building of dwellings in its territory in order to ensure an adequate supply
Tato podmínka však každopádně překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení sledovaného cíle.
However, on any view that condition goes beyond what is necessary to attain the objective pursued.
Cíle, kterým je uspokojení poptávky po obytných nemovitostech dotyčných osob je totiž dosaženo ve stejném rozsahu, pokud se osoba s neomezenou daňovou povinností k dani z příjmu v Německu rozhodne zřídit své bydliště na území jiného členského státu, a nikoli na německém území (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Komise v. Portugalsko, bod 35).
In point of fact, the objective of satisfying demand for housing is just as easily attained if the person liable in Germany to unlimited taxation of income chooses to establish his residence in another Member State rather than in Germany (Commission v Portugal, paragraph 35).
Z výše uvedeného vyplývá, že § 2 odst. 1 první věta EigZulG představuje omezení, které zakazují články 39 ES a 43 ES, a že skutečnost vytýkaná Komisí, spočívající v nesplnění povinností, které vyplývají pro dotčený členský stát z těchto článků Smlouvy, je opodstatněná.
It follows from the foregoing that the first sentence of Paragraph 2(1) of the EigZulG constitutes a restriction prohibited by Articles 39 EC and 43 EC and that the Commission’s claim alleging that the Member State concerned had failed to fulfil its obligations under the Treaty is well founded.
Co se zadruhé týče osob s neomezenou daňovou povinností k dani z příjmu v Německu, které nejsou hospodářsky činné, je třeba ze stejných důvodů dojít k témuž závěru, pokud jde o žalobní důvod opírající se o článek 18 ES.
Second, with regard to persons liable in Germany to unlimited taxation of income who are not economically active, the same conclusion applies, for the same reasons, to the complaint relating to Article 18 EC.
V důsledku toho je třeba konstatovat, že Spolková republika Německo tím, že v § 2 odst. 1 první větě EigZulG vyloučila obytné nemovitosti na území jiného členského státu z nároku na dotaci na nemovitý majetek poskytovanou osobám s neomezenou daňovou povinností k dani z příjmu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 18 ES, 39 ES a 43 ES.
It must therefore be declared that, by excluding in the first sentence of Paragraph 2(1) of the EigZulG dwellings in another Member State from eligibility for the subsidy for owneroccupied dwellings granted to persons liable to unlimited taxation on income, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC.
2) Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.
Orders the Federal Republic of Germany to pay the costs.
Spojené věci C-37/06 a C-58/06
Joined Cases C-37/06 and C-58/06
(žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané Finanzgericht Hamburg)
(Reference for a preliminary ruling from the Finanzgericht Hamburg)
„Nařízení (ES) č. 615/98 – Směrnice 91/628/EHS – Vývozní náhrady – Ochrana skotu během přepravy – Podmínění výplaty vývozních náhrad za skot dodržováním ustanovení směrnice 91/628/EHS – Zásada proporcionality – Ztráta nároku na vývozní náhradu“
(Regulation (EC) No 615/98 — Directive 91/628/EEC — Export refunds — Protection of bovine animals during transport — Payment of export refunds for bovine animals subject to compliance with Directive 91/628/EEC — Principle of proportionality — Forfeiture of export refunds)
SHRNUTÍ – SPOJENÉ VĚCI C-37/06 A C-58/06
SUMMARY — JOINED CASES C-37/06 AND C-58/06
615/98; směrnice Rady 91/628, ve znění směrnice 95/29)
(Council Regulation No 805/68, as amended by Regulation No 2634/97, Art. 13(9); Commission Regulation No 615/98; Council Directive 91/628, as amended by Directive 95/29)
Zemědělství – Společná organizace trhů – Vývozní náhrady – Podmínky poskytnutí (Nařízení Komise č.
Agriculture — Common organisation of the markets — Export refunds — Conditions for granting
dodržování obecných právních zásad a zejména zásady právní jistoty.
general principles of law and, in particular, the principle of legal certainty, are observed.
Pouhá skutečnost, že výplata vývozních náhrad za živý skot je nařízením č. 615/98, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim vývozních náhrad, pokud jde o ochranu živého skotu během přepravy, podmíněna dodržováním určitého počtu podmínek definovaných právní úpravou Společenství sledující své vlastní cíle, nemůže být sama o sobě považována za důvod neplatnosti uvedeného nařízení, jelikož takto sledované cíle jsou nejen zcela legitimní, ale dokonce představují povinnosti ležící podle práva Společenství stále a trvale na všech členských státech a orgánech při formulování a provádění společné zemědělské politiky.
The simple fact that payment of export refunds for live bovine animals is subject, under Regulation No 615/98 laying down specific detailed rules of application for the export refund arrangements as regards the welfare of live bovine animals during transport, to compliance with a number of conditions laid down in Community legislation pursuing objectives which are specific to that legislation cannot of itself be regarded as a ground of invalidity in relation to that regulation, since objectives thus pursued are not only perfectly legitimate but also constitute obligations to which, under Community law, all the Member States and institutions are continuously and permanently subject in the formulation and implementation of the common agricultural policy.
Ačkoli platí, že směrnice sama o sobě nemůže zakládat jednotlivcům povinnosti, nelze v zásadě vyloučit, že se mohou ustanovení směrnice uplatňovat prostřednictvím výslovného odkazu na její ustanovení obsaženého v určitém nařízení, s výhradou
While it is true that a directive cannot of itself impose obligations on an individual, it cannot be precluded, in principle, that the provisions of a directive may be applicable by means of an express reference in a regulation to its provisions, provided that
VIAMEX AGRAR HANDEL A ZVK nemají žádný vztah k hlavnímu cíli sledovanému uvedenou směrnicí.
VIAMEX AGRAR HANDEL AND ZVK during transport.
(viz body 26–29) směrnice 95/29, které může způsobit snížení nebo ztrátu vývozní náhrady, se týká ustanovení směrnice, která mají dopad na dobré životní podmínky zvířat, to znamená na jejich tělesný nebo zdravotní stav, a nikoliv těch z uvedených ustanovení, která v zásadě takový dopad nemají.
(see paras 26-29) on the protection of animals during transport, as amended by Directive 95/29, which may result in a reduction in or forfeiture of export refunds relates to the provisions of that directive which have an impact on the welfare of animals, that is to say, their physical condition and/or their health, and does not relate to the provisions of that direct ive which, in principle, have no such impact.
Podmínky stanovené v tomto ustanovení jsou tedy v souladu se zásadou proporcionality.
The conditions laid down in that provision are therefore consonant with the principle of proportionality.
Předkládajícímu soudu přísluší ověřit, zda příslušné orgány uplatnily relevantní ustanovení nařízení č. 615/98 v souladu s uvedenou zásadou.
It is for the national court to assess whether the competent authorities have applied the relevant provisions of Regulation No 615/98 in a manner that is consonant with that principle.
3 nařízení č. 615/98, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim vývozních náhrad, pokud jde o ochranu živého skotu během přepravy, musí být vykládán v tom smyslu, že nedodržení směrnice 91/628 o ochraně zvířat během přepravy, ve znění
Article 5(3) of Regulation No 615/98 laying down specific detailed rules of application for the export refund arrangements as regards the welfare of live bovine animals during transport must be interpreted as meaning that noncompliance with Directive 91/628
(viz body 42–43, 46)
(see paras 42, 43, 46)
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA P. MENGOZZIHO – SPOJENÉ VĚCI C-37/06 A C-58/06
OPINION OF MR MENGOZZI — JOINED CASES C-37/06 AND C-58/06
PAOLA MENGOZZIHOpřednesené dne 13. září 2007
MENGOZZIdelivered on 13 September 2007
5 odst. 3 uvedeného nařízení, který stanoví, že vývozní náhrada se nevyplácí za ta zvířata, u nichž příslušný orgán na základě jakékoli skutečnosti, kterou má k dispozici podle ustanovení článku 1 uvedeného nařízení, má za to, že nebyla dodržena směrnice 91/628.
By the references for a preliminary ruling in this case, the national court, in essence, asks the Court of Justice (a) whether, regardless of the specific result of so doing, it is possible to consider to be valid the reference which, for the purposes of the grant of export refunds in respect of bovine animals, Regulation No 615/98 2 makes to Directive 91/628/EEC, 3 which lays down the criteria that the Member States must observe for the protection of the animals in question, and (b) whether that reference is to be considered valid in view of the specific results to which it leads.
ních náhrad za živá zvířata dodržováním právních předpisů Společenství týkajících se zacházení se zvířaty, zejména předpisům týkajícím se ochrany zvířat během přepravy.
The national court also asks whether Article 5(3) of the regulation in question conforms with the principle of proportionality, in so far as it provides that export refunds are not to be paid for animals for which the competent authority considers, on the basis of the information available to it regarding compliance with Article 1 of that regulation, that Directive 91/628 was not complied with.
2 — Nařízení Komise (ES) č.
1 — Original language: Italian.
615/98 ze dne 18. března 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim vývozních náhrad, pokud jde o ochranu živého skotu během přepravy (Úř. věst. L 82, s. 19).
2 — Commission Regulation (EC) No 615/98 of 18 March 1998 laying down specific detailed rules of application for the export refund arrangements as regards the welfare of live bovine animals during transport (OJ 1998 L 82, p. 19).
133), ve znění směrnice Rady 95/29/ES ze dne 29. června 1995 (Úř. věst. L 148, s. 52; Zvl. vyd. 03/17, s. 466).
17), as amended by Council Directive 95/29/EC of 29 June 1995 (OJ 1995 L 148, p. 52).
VIAMEX AGRAR HANDEL A ZVK skutečnosti, kterou má k dispozici podle ustanovení článku 1, shledá, že nebyla dodržena směrnice o ochraně zvířat během přepravy.“
VIAMEX AGRAR HANDEL AND ZVK the checks referred to in Article 4 and/or all other elements at its disposal concerning compliance with Article 1, that the directive on the protection of animals during transport was not complied with.’
Článek 1 tohoto nařízení uvádí, že vyplacení vývozních náhrad za živé kusy skotu je zejména podmíněno dodržením ustanovení směrnice Rady 91/628 během přepravy až do prvního místa vyložení zvířat ve třetí zemi konečného určení.
Article 1 of Regulation No 615/98 provides that payment of export refunds in respect of live bovine animals is subject, in particular, to compliance with Directive 91/628 during transport to the first place at which the animals are unloaded in the nonmember country of final destination.
Na základě článku 2 nařízení č. 615/98 se provádí kontrola zvířat na výstupu z území Společenství.
Under Article 2 of Regulation No 615/98, a check is made on the animals when they leave the territory of the Community.
Úřední veterinární lékař ověří a potvrdí, a) že zvířata jsou schopna, v souladu s předpisy uvedenými ve směrnici 91/628, vykonat stanovenou cestu, b) že dopravní prostředek, v němž živá zvířata opustí území Společenství, je v souladu s tím, co je stanoveno výše uvedenou směrnicí, a c) že byla přijata taková odpovídající opatření zaručující péči o zvířata během cesty, která předepisuje výše uvedená směrnice.
An official veterinarian verifies and certifies (a) that the animals are fit, in accordance with the requirements of Directive 91/628, to make the intended journey, (b) that the means of transport in which the live animals are to leave Community territory complies with the provisions of that directive and (c) that all appropriate provisions had been made for the care of the animals during the journey, as prescribed by that directive.
Směrnice 91/628 stanoví kritéria, která musí členské státy dodržovat v oblasti ochrany zvířat během přepravy.
Directive 91/628 lays down the criteria to be observed by the Member States for the protection of animals during transport.
Zejména kapitola VII přílohy výše uvedené směrnice uvádí intervaly napájení a krmení, jakož i délku cesty a doby pro odpočinek, které musí být během přepravy živých zvířat dodržovány.
In particular, Chapter VII of the Annex to that directive indicates the watering and feeding intervals, journey times and rest periods that must be observed during the transport of live animals.
Pro přepravu skotu stanoví číslo 48 bod 4 písm. d) a bod 5 výše uvedené kapitoly pravidlo (zvané pravidlo dvaceti devíti hodin), podle něhož musí být zvířatům po čtrnácti hodinách cesty poskytnut odpočinek v délce nejméně jedné hodiny, během něhož musejí být napojena a podle potřeby nakrmena, načež může přeprava pokračovat dalších čtrnáct hodin, a poté musí být zvířata opět vyložena, nakrmena a napojena a musí jim být poskytnut odpočinek alespoň na dvacet čtyři hodin.
For the transport of bovine animals, point 48(4)(d) and (5) of that chapter lays down the rule (known as the 29-hour rule) that the animals, after travelling for 14 hours, must be given a rest period of at least one hour, during which they must be given liquid and, if necessary, fed; they may then be transported for a further 14 hours, after which they must once again be unloaded, fed and watered and given a rest period of at least 24 hours.