natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Za těchto podmínek je třeba nejprve popsat povahu aktů přijatých před zahájením tohoto formálního vyšetřovacího řízení a následně přezkoumat, zda Soud mohl dospět k závěru, že účelem napadeného aktu není vyvolat závazné právní účinky, jež se mohou dotknout zájmů Athinaïki Techniki tím, že podstatným způsobem změní její právní postavení.
In those circumstances, it is first necessary to specify the nature of the acts taken before that formal investigation procedure and, second, to examine whether the Court of First Instance could conclude that the contested act is not intended to produce legal effects capable of affecting the interests of Athinaïki Techniki by bringing about a distinct change in its legal position.
K povaze aktů přijatých na závěr předběžné fáze přezkumu státních podpor
The nature of acts taken at the end of the preliminary stage of examining State aid
Pouze v rámci posledně uvedeného řízení, které má umožnit Komisi získat úplné informace o veškerých okolnostech věci, ukládá Smlouva Komisi povinnost vyzvat zúčastněné strany, aby předložily své připomínky (výše uvedené rozsudky Cook v. Komise, bod 22, Matra v. Komise, bod 16, a rozsudek ze dne 13. prosince 2005, Komise v. Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, C-78/03 P, Sb. rozh. s. I-10737, bod 34).
It is only in connection with the latter investigation, which is designed to enable the Commission to be fully informed of all the facts of the case, that the Treaty imposes an obligation on the Commission to give the parties concerned notice to submit their comments (Cook v Commission, paragraph 22; Matra v Commission, paragraph 16; and Case C-78/03 P Commission v Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum [2005] ECR I-10737, paragraph 34).
Ačkoliv se zúčastněné strany během tohoto řízení nemohou dovolávat práva na obhajobu, mají naproti tomu právo účastnit se tohoto řízení v přiměřeném rozsahu s ohledem na okolnosti projednávaného případu (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 8. května 2008, Ferriere Nord v. Komise, C-49/05 P, bod 69).
Although the parties concerned cannot rely on rights of the defence for that pro -cedure, they do, however, have the right to be associated with it in an adequate manner taking into account the circumstances of the case at issue (see, to that effect, judgement of 8 May 2008 in Case C-49/05 P Ferriere Nord v Commission, paragraph 69).
Tento orgán tak není oprávněn během předběžné fáze přezkumu setrvávat v nečinnosti.
Thus, the Commission is not authorised to persist in its failure to act during the preliminary examination stage.
V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise může přijmout jedno z výše uvedených rozhodnutí stanovených v článku 4 nařízení č. 659/1999, aniž by je nicméně označila za rozhodnutí vydané podle tohoto ustanovení.
In that context, it should be noted that the Commission can take one of the aforementioned decisions provided for in Article 4 of Regulation No 659/1999 without, however, describing it as a decision pursuant to that provision.
Z ustálené judikatury týkající se přípustnosti žaloby na neplatnost totiž vyplývá, že za účelem kvalifikace napadených aktů je třeba se zaměřit na samotný obsah těchto aktů a úmysl jejich autorů.
It is apparent from settled caselaw concerning the admissibility of actions for annulment that it is necessary to look to the substance of the contested acts, as well as the intention of those who drafted them, to classify those acts.
V tomto ohledu jsou za napadnutelné akty v zásadě považována opatření, která vyjadřují konečné stanovisko Komise ve správním řízení a jejichž účelem je vyvolat závazné právní účinky, kterými mohou být dotčeny zájmy žalobce, a nikoliv mezitímní opatření, jejichž cílem je příprava konečného rozhodnutí, která takové účinky nemají (viz v tomto smyslu rozsudky IBM v. Komise, uvedený výše, body 9 a 10, a ze dne 22. června 2000, Nizozemsko v. Komise, C-147/96, Recueil, s. I-4723, body 26 a 27).
In that regard, it is in principle those measures which definitively determine the position of the Commission upon the conclusion of an administrative procedure, and which are intended to have legal effects capable of affecting the interests of the complainant, which are open to challenge and not intermediate measures whose purpose is to prepare for the final decision, which do not have those effects (see, to that effect, IBM v Commission, paragraphs 9 and 10, and Case C-147/96 Netherlands v Commission [2000] ECR I-4723, paragraphs 26 and 27).
Naproti tomu forma, v níž je akt nebo rozhodnutí přijato, je pro přípustnost žaloby na neplatnost v zásadě nerozhodná (viz v tomto smyslu rozsudky IBM v. Komise, uvedený výše, bod 9, a ze dne 7. července 2005, Le Pen v. Parlament, C-208/03 P, Sb. rozh. s. I-6051, bod 46).
By contrast, the form in which an act or decision is adopted is in principle irrelevant to the right to challenge such acts or decisions by way of an action for annulment (see, to that effect, IBM v Commission, paragraph 9, and Case C-208/03 P Le Pen v Parliament [2005] ECR I-6051, paragraph 46).
Je rovněž bezvýznamné, že jej Komise v rozporu s článkem 25 uvedeného nařízení neoznámila dotyčnému členskému státu, neboť taková vada nemůže změnit obsah uvedeného aktu (viz v tomto ohledu rozsudek ze dne 20. března 1997, Francie v. Komise, C-57/95, Recueil, s. I-1627, bod 22).
It is also of no importance that the Member State concerned was not notified of it by the Commission, infringing Article 25 of that regulation, as such an error is not capable of altering the substance of that act (see, in that regard, Case C-57/95 France v Commission [1997] ECR I-1627, paragraph 22).
Pokud by tomu bylo jinak, mohla by se Komise vyhnout přezkumu ze strany soudu Společenství pouhým nedodržením takových formálních požadavků.
If it were otherwise, the Commission could avoid review by the Community judicature simply by failing to adhere to such formal requirements.
Z toho vyplývá, že pro určení, zda je akt v oblasti státních podpor „rozhodnutím“ ve smyslu článku 4 nařízení č. 659/1999, je třeba ověřit, zda s ohledem na obsah tohoto aktu a úmysl Komise posledně uvedený orgán vyjádřil v posuzovaném aktu vydaném na závěr předběžné fáze přezkumu své konečné stanovisko ke stěžovanému opatření, a tedy zda dospěl k závěru, že toto opatření je, či není podporou, že neexistují
It follows that, to determine whether an act in matters of State aid constitutes a decision within the meaning of Article 4 of Regulation No 659/1999, it is necessary to ascertain whether, taking account of the substance of that act and the Commission’s intention, that institution has, at the end of the preliminary examination stage, definitively established its position — by way of the act under consideration — on
2008 – VĚC C-521/06 P pochybnosti o slučitelnosti tohoto opatření se společným trhem, nebo že takové pochybnosti existují.
2008 — CASE C-521/06 P the measure under review and, therefore, whether it has decided that that measure constituted aid or not, that it had no doubts as regards its compatibility with the common market, or that it did have such doubts.
Jak bylo uvedeno v bodě 30 tohoto rozsudku Athinaïki Techniki žalobou nenapadla sporný dopis, který je pouhým informativním dopisem oznamujícím této společnosti přijetí napadeného aktu.
As has been noted at paragraph 30 of this judgment, in its action Athinaïki Techniki did not challenge the letter in dispute, which was a mere letter of notification informing it of the adoption of the contested act.
Athinaïki Techniki výslovně napadla tento posledně uvedený akt.
Athinaïki Techniki specifically challenged that latter act.
V uvedeném dopise Komise nejprve sdělila Athinaïki Techniki, že předchozím dopisem ze dne 16. září 2003 ji Komise informovala, že „na základě informací, které m[ěla] k dispozici, neexist[ovaly] dostatečné důvody k pokračování v přezkumu této věci“.
By the letter in dispute the Commission, first of all, indicated to Athinaïki Techniki that, by an earlier letter of 16 September 2003, the Commission had informed it that ‘on the basis of the information in its possession, there [we]re insufficient grounds for continuing to examine that case’.
Ve sporném dopise bylo dále uvedeno, že „jelikož neexistují doplňující informace odůvodňující pokračování v šetření, Komise dne 2. června 2004 věc administrativně odložila“.
The letter in dispute then stated that ‘in the absence of additional information to justify continuing the investigation, the Commission ha[d], for the purposes of administrative action, closed the file on the case on 2 June 2004’.
V důsledku toho měla Athinaïki Techniki možnost poskytnout Komisi doplňující informace.
As a consequence, Athinaïki Techniki had the option of providing additional information to the Commission.
Formulace „jelikož neexistují doplňující informace odůvodňující pokračování v šetření, Komise dne 2. června 2004 věc administrativně odložila“ uvedená ve
Further, the words ‘in the absence of additional information to justify continuing the investigation, the Commission ha[d], for the purposes of administrative action,
ATHINAÏKI TECHNIKI v. KOMISE sporném dopise dále naznačuje, že Komise uvedeného dne skutečně přijala akt, kterým se věc administrativně odkládá, tedy napadený akt.
ATHINAÏKI TECHNIKI v COMMISSION closed the file on the case on 2 June 2004’ in the letter in dispute indicate that the Commission, on that date, actually closed the file for the purposes of administrative action, that is to say, it adopted the contested act.
Krom toho z judikatury uvedené v bodě 36 tohoto rozsudku vyplývá, že v takové situaci se ti, jimž svědčí procesní záruky stanovené uvedeným ustanovením mohou domoci jejich dodržení, pouze pokud mají možnost napadnout toto rozhodnutí před soudem Společenství v souladu s čl. 230 čtvrtým pododstavcem ES.
It is apparent from the caselaw referred to in paragraph 36 of this judgment that, in such a situation, the persons to whom the procedural guarantees under that provision apply may ensure that they are observed only if they are able to challenge that decision before the Community judicature in accordance with the fourth paragraph of Article 230 EC.
Tato zásada platí také v případě, kdy Komise přijme rozhodnutí, jelikož se domnívá, že podpora je slučitelná se společným trhem, a stejně tak když je názoru, že samotná existence podpory musí být vyloučena.
That principle applies both when a decision is taken on the ground that the Commission considers that the aid is compatible with the common market, and when it takes the view that the existence of aid should be ruled out.
Napadený akt nelze kvalifikovat jako předběžný nebo přípravný, jelikož po něm v rámci zahájeného správního řízení nenásleduje žádný jiný akt, který by mohl být předmětem žaloby na neplatnost (viz v tomto smyslu zejména rozsudek SFEI a další v. Komise, uvedený výše, bod 28).
The contested act cannot be classified as preliminary or preparatory since it cannot be followed, in the context of the administrative procedure which has been initiated, by any other decision amenable to annulment proceedings (see, to that effect, inter alia, SFEI and Others v Commission, paragraph 28).
Na rozdíl od toho, jak rozhodl Soud, není v této souvislosti rozhodné, že zúčastněná strana ještě může Komisi poskytnout doplňující informace, které mohou posledně uvedenou přimět k přehodnocení jejího stanoviska k dotčenému státnímu opatření.
Contrary to what the Court of First Instance held, it is not relevant, in that regard, that the interested party may still provide the Commission with additional information which might oblige the Commission to review its position on the State measure at issue.
Legalita rozhodnutí, ve které vyústila předběžná fáze přezkumu, se totiž posuzuje pouze podle informací, které měla Komise k dispozici k okamžiku přijetí tohoto
The lawfulness of a decision taken at the end of the preliminary examination stage is examined only on the basis of the information which the Commission had at its
2008 – VĚC C-521/06 P rozhodnutí (viz rozsudek Nuova Agricast, uvedený výše, body 54 až 60), v projednávaném případě tedy k okamžiku přijetí napadeného aktu.
2008 — CASE C-521/06 P disposal at the time when it made the decision (see Nuova Agricast, paragraphs 54 to 60), that is to say, in the present case, at the time the contested act was adopted.
Poskytne-li zúčastněná strana doplňující informace po odložení věci, Komise může mít případně povinnost zahájit nové správní řízení.
If an interested party provides additional information after the closing of the file, the Commission can be obliged to open, if appropriate, a new administrative pro -cedure.
Naproti tomu takové informace nemají dopad na skutečnost, že první předběžný přezkum již byl ukončen.
By contrast, that information has no effect on the fact that the first preliminary examination procedure is already closed.
Z toho vyplývá, že na rozdíl od toho, jak rozhodl Soud v bodě 29 napadeného usnesení, Komise zaujala konečné stanovisko k návrhu Athinaïki Techniki směřujícímu ke konstatování porušení článků 87 ES a 88 ES.
It follows that, contrary to what the Court of First Instance held at paragraph 29 of the order under appeal, the Commission did adopt a definite position on Athinaïki Techniki’s request seeking a finding of infringement of Articles 87 EC and 88 EC.
Nakonec, pro kvalifikaci napadeného aktu je bezvýznamné, jak bylo uvedeno v bodě 44 tohoto rozsudku, že Komise tento akt neoznámila dotyčnému členskému státu, že jej neoznačila jako „rozhodnutí“ a že se neodvolala na článek 4 nařízení č. 659/1999.
Finally, as has been noted at paragraph 44 of this judgment, the fact that the Commission did not notify the Member State concerned, that it did not describe the contested act as a ‘decision’, and that it did not refer to Article 4 of Regulation No 659/1999, has no bearing on the classification of the contested act.
V této souvislosti vyplývá z průběhu správního řízení, jak byl připomenut zejména v bodě 6 napadeného usnesení, že Komise své stanovisko přijala s odůvodněním, že dotčené státní opatření není státní podporou.
In that regard, it is apparent from the progress of the administrative procedure, as noted inter alia in paragraph 6 of the order under appeal, that the Commission adopted its position on the ground that the State measure at issue did not constitute State aid.
Napadený akt je tedy napadnutelným aktem ve smyslu článku 230 ES.
The contested act does, therefore, constitute an act open to challenge for the purposes of Article 230 EC.
Ke zrušení napadeného usnesení
Setting aside of the order under appeal
Z výše uvedeného vyplývá, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že Athinaïki Techniki podala žalobu na neplatnost proti aktu, který nevyvolává právní účinky, a který tedy nemůže být napaden žalobou podle článku 230 ES.
It follows from all of the foregoing that the Court of First Instance erred in law in holding that Athinaïki Techniki had brought an action for annulment against an act which has no legal effect and cannot therefore be the subject of an action under Article 230 EC.
V důsledku toho je třeba napadené usnesení zrušit.
Consequently, the order under appeal must be set aside.
K žalobě v prvním stupni
The action at first instance
Podle čl. 61 prvního pododstavce statutu Soudního dvora může Soudní dvůr v případě, že zruší rozhodnutí Soudu, sám vydat konečné rozhodnutí ve věci, pokud to soudní řízení dovoluje.
In accordance with the first paragraph of Article 61 of the Statute of the Court of Justice, that court may, where the decision of the Court of First Instance has been quashed, give final judgment in the matter, where the state of proceedings so permits.
Soudní dvůr není v této fázi řízení schopen rozhodnout o meritu žaloby podané k Soudu.
In the current state of the proceedings the Court is not in a position to give judgment on the substance of the application before the Court of First Instance.
Tento aspekt sporu totiž vyžaduje přezkum skutkových otázek na základě skutečností, které nebyly posouzeny Soudem ani projednány před Soudním dvorem, z čehož vyplývá, že věc nelze ohledně tohoto aspektu sporu rozhodnout.
That aspect of the dispute involves the consideration of questions of fact based on evidence which was not assessed before the Court of First Instance, nor argued before the Court, as a result of which it is apparent that the state of proceedings do not permit judgment to be given.
Naproti tomu má Soudní dvůr k dispozici informace nezbytné ke konečnému rozhodnutí o námitce nepřípustnosti vznesené Komisí během řízení v prvním stupni (viz rozsudek ze dne 15. května 2003, Pitsiorlas v. Rada a BCE, C-193/01 P, Recueil, s. I-4837, bod 32).
However, the Court does possess all the information necessary for it to give final judgment on the preliminary plea of inadmissibility raised by the Commission in the proceedings at first instance (see Case C-193/01 P Pitsiorlas v Council and ECB [2003] ECR I-4837, paragraph 32).
Komise krom toho, že vznesla námitku nepřípustnosti vycházející ze skutečnosti, že napadený akt nemůže být předmětem žaloby na neplatnost, jež musí být odmítnuta z důvodů uvedených v bodech 33 až 61 tohoto rozsudku, tvrdí, že Athinaïki Techniki podala žalobu po uplynutí stanovených lhůt.
In addition to the preliminary plea of inadmissibility raised by the Commission and based on the argument that the contested act cannot be the subject of an action for annulment, which must be rejected for the reasons set out in paragraphs 33 to 61 of this judgment, the Commission contends that Athinaïki Techniki filed its application outside of the prescribed time-limits.
102 odst. 2 jednacího řádu Soudu musí být tato lhůta v projednávaném případě prodloužena o jednotnou lhůtu deseti dnů z důvodu vzdálenosti.
In accordance with Article 102(2) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, that timelimit is to be extended on account of distance by a single period of 10 days.
Je nesporné, že napadený akt nebyl vyhlášen v Úředním věstníku Evropské unie, ani oznámen Athinaïki Techniki, jako osobě, jíž je určen, takže lhůta dvou měsíců a deseti dnů mohla v případě této společnosti začít běžet až dnem, kdy se o uvedeném aktu v plné míře dozvěděla, tedy dnem obdržení sporného dopisu.
It is common ground that the contested act was not published in the Official Journal of the European Union, nor was it notified to Athinaïki Techniki as the party to whom the act was addressed, so that the two months and ten days timelimit could begin to run for Athinaïki Techniki only from the day on which the act came to its knowledge, that is to say from the receipt of the letter in dispute.
V projednávané věci Athinaïki Techniki doručila kanceláři Soudu stejnopis žaloby telefaxem dne 11. února 2005 a prvopis této žaloby dne 18. února 2005.
In the present case, Athinaïki Techniki sent to the Registry of the Court of First Instance a copy of the application by fax on 11 February 2005 and the original on 18 February 2005.
Vzhledem k tomu, že poslední strana tohoto stejnopisu nebyla zcela totožná s prvopisem, kancelář Soudu nepovažovala uvedený stejnopis za shodující se s prvopisem.
The final page of the copy was not absolutely identical to the original, so that the Registrar of the Court of First Instance decided it was not consistent with the original.
Není třeba se zabývat tím, zda Athinaïki Techniki platně podala žalobu dne 11. února 2005.
It is not necessary to examine the issue of whether Athinaïki Techniki validly filed its application on 11 February 2005.
I když je totiž zohledněn den, kdy kanceláři Soudu došel prvopis žaloby, žaloba Athinaïki Techniki proti napadenému aktu je každopádně přípustná
Even if the date when the original of the application was submitted to the Court of First Instance is taken into consideration, Athinaïki
ATHINAÏKI TECHNIKI v. KOMISE za podmínky, že uvedená společnost obdržela sporný dopis dne 8. prosince 2004 nebo později.
ATHINAÏKI TECHNIKI v COMMISSION
V této souvislosti Komise tvrdí, že sporný dopis byl Athinaïki Techniki předán nejpozději dne 6. prosince 2004 a že stanovená lhůta tedy nebyla dodržena.
On that point, the Commission claims that the letter in dispute was received by Athinaïki Techniki, at the latest, on 6 December 2004 and that the timelimit was therefore not adhered to.
V tomto ohledu uvádí, že tento dopis odeslala buď v den jeho vypracování, nebo den poté a že jej poštovní služba musela doručit Athinaïki Techniki nejpozději třetí den po jeho odeslání.
In that regard, the Commission points out that it sent the letter out either the day it was drafted, or the next day, and that the postal service must have delivered it to Athinaïki Techniki, at the latest, on the third day after it was sent.
Je třeba nicméně poznamenat, že Komise odeslala sporný dopis, aniž by zajistila jeho zaslání doporučeně nebo s doručenkou.
Nevertheless, it must be borne in mind that the Commission dispatched the letter in dispute without taking the care to send it by registered post or sending with it a form for acknowledgement of receipt.
V důsledku toho nepředložila Soudnímu dvoru žádný důkaz, který by mohl prokázat, kterého dne sporný dopis skutečně předala poštovní službě.
As a consequence, it has placed no evidence before the Court capable of proving on what day it actually sent the letter in dispute by post.
Stejně tak Komise nijak nepodložila svou argumentaci, podle které poštovní služba doručila uvedený dopis Athinaïki Techniki nejpozději třetí den po jeho odeslání.
Similarly, the Commission has failed to substantiate its argument that the postal service delivered that letter to Athinaïki Techniki, at the latest, the third day after it was sent.
Komise tak nepředkládá žádný důkaz, že Athinaïki Techniki obdržela sporný dopis nejpozději dne 6. prosince 2004.
The Commission has thus provided no proof that Athinaïki Techniki received the letter in dispute on 6 December 2004 at the latest.
Spokojuje se s argumenty, které jsou pouhými domněnkami a které nemohou nahradit důkazy (viz rozsudek ze dne 11. května 1989, Maurissen a Union syndicale v. Účetní dvůr, 193/87 a 194/87, Recueil, s. 1045, bod 47).
It merely puts forward arguments which are mere presumptions and which cannot take the place of proof (see Joined Cases 193/87 and 194/87 Maurissen and Union syndicale v Court of Auditors [1989] ECR 1045, paragraph 47).
Za těchto podmínek je třeba námitku nepřípustnosti vznesenou Komisí zamítnout.
In those circumstances, the Commission’s preliminary plea of inadmissibility must be rejected.
Vzhledem k tomu, že se věc vrací zpět Soudu, je třeba rozhodnout o nákladech řízení souvisejících s tímto řízením o kasačním opravném prostředku později.
Since the matter is referred back to the Court of First Instance, the costs relating to the present appeal proceedings must be reserved.
Věc C-71/07 P
Case C-71/07 P
Franco Campoliv.Komise Evropských společenství
Franco Campoli v Commission of the European Communities
„Kasační opravný prostředek – Úředníci – Odměna – Důchod – Použití koeficientu vypočítaného v závislosti na průměrných životních nákladech ve státě bydliště – Přechodný režim stanovený nařízením, kterým se mění služební řád úředníků – Námitka protiprávnosti“
(Appeal — Officials — Remuneration — Pension — Application of the correction coefficient calculated on the basis of the average cost of living in the country of residence — Transitional arrangements established by the regulation amending the Staff Regulations — Objection of illegality)
Kasační opravný prostředek – Vzájemný kasační opravný prostředek – Předmět – Prohlášení nepřípustnosti kasačního opravného prostředku – Nepřípustnost
Appeals — Cross-appeal — Subjectmatter — Declaration that the principal appeal is inadmissible — Inadmissibility
(Statut Soudního dvora, čl. 56 druhý pododstavec a článek 61)
(Statute of the Court of Justice, Arts 56, second para., and 61)
Úředníci – Důchody – Koeficient
Officials — Pensions — Weighting
SHRNUTÍ – VĚC C-71/07 P
SUMMARY — CASE C-71/07 P