natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jak příslušnosti, tak také procesní podmínky soudních řízení určených k zajištění ochrany práv, která procesním subjektům vyplývají z práva Společenství, nesmějí být méně příznivé než ty, které se týkají obdobných řízení na základě vnitrostátního práva (zásada rovnocennosti), a nesmějí v praxi znemožňovat nebo nadměrně ztěžovat výkon práv přiznaných právním řádem Společenství (zásada efektivity) 22.
Both the rules on jurisdiction and the detailed procedural rules governing actions for safeguarding an individual’s rights under Community law must therefore be no less favourable than those governing similar domestic actions (principle of equivalence), and must not render practically impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law (principle of effectiveness). 22
Na základě těchto kritérií rovnocennosti a efektivity je nutné zkoumat, zda by bylo v souladu s právem Společenství odmítnout v takovém případě, jako je projednávaný případ, příslušnost irských soudů pro pracovněprávní spory (jimiž jsou Rights Commissioners a Labour Court), pokud jde o nároky založené přímo na směrnici 1999/70, respektive rámcové smlouvě pro období před 14. červencem 2003 a žalobce namísto toho
Those criteria of equivalence and effectiveness must be applied in order to ascertain whether it is compatible with Community law, in a case such as this, for the jurisdiction of the Irish labour courts (consisting of the Rights Commissioners and the Labour Court) to be declined in respect of claims based directly on Directive 1999/70 or the Framework Agreement and covering the period before 14 July 2003, and for the complainants to be directed instead to pursue their claims in proceedings before the ordinary Irish courts.
Nejprve je nutné s ohledem na zásadu efektivity zkoumat, zda by žalobcům nebylo prakticky znemožněno vykonávat svá práva vyplývající ze směrnice 1999/70, respektive z rámcové dohody, nebo zda by nebyl tento výkon nadměrně ztížen, pokud by jim byl pro období před 14. červencem 2003 zamezen přístup k irským pracovním soudům a namísto toho by byli odkázáni na obecné irské soudy.
With regard to the principle of effectiveness, it is necessary, first, to ascertain whether the exercise of the complainants’ rights under Directive 1999/70 or the Framework Agreement would be rendered practically impossible or excessively difficult if — in respect of the period prior to 14 July 2003 — they were denied access to the Irish labour courts and instead directed to seek legal redress in the ordinary Irish courts.
I-7835, body 39 a 40), a ze dne 16. května 2000, Preston a další (C-78/98, Recueil, s. I-3201, body 49 a 50).
See, by way of example, Rewe-Zentralfinanz, paragraph 5; Peterbroeck, paragraph 12; Courage and Crehan, paragraph 29; Unibet, paragraph 43; and Van der Weerd, paragraph 28 (all cited in footnote 16).
22 — Pokud jde o procesní podmínky, odpovídá to ustálené judikatuře; viz namísto mnoha v poznámce pod čarou 16 uvedené rozsudky Rewe-Zentralfinanz (bod 5), Peterbroeck (bod 12), Courage a Crehan (bod 29), Unibet (bod 43) a Van der Weerd (bod 28).
23 — Case C-326/96 Levez [1998] ECR I-7835, paragraphs 39 and 40, and Case C-78/98 Preston and Others [2000] ECR I-3201, paragraphs 49 and 50.
Projednávaný případ se však vyznačuje tou zvláštností, že žalobci uplatňují své nároky založené na právu Společenství vůči svému zaměstnavateli jak pro období před 14. červencem 2003 – tedy před provedením směrnice 1999/70 do irského práva –, tak také pro následující období.
The present case is distinguished, however, by the fact that the complainants’ claims against their employer are based on Community law in respect of both the period before 14 July 2003 — in other words, before Directive 1999/70 was transposed into Irish law — and the period after that date.
Pouhá okolnost, že v členském státě nemohou být určité nároky žalovány před všemi vnitrostátními soudy, ale že jsou vyhrazeny určitým soudům, sama o sobě ještě není porušením zásady efektivity.
The mere fact that certain claims cannot be brought before just any domestic court in a Member State but are reserved to a particu- lar court does not in itself offend against the principle of effectiveness.
Naopak určitá specializace v rámci soudního systému může odpovídat určité legitimní potřebě; tato specializace slouží co nejúčinnější organizaci soudnictví a je známa z řady členských států v nejrůznějších formách.
A certain degree of specialisation within a judicial system can meet a legitimate need; it facilitates optimal efficiency in the organisation of the administration of justice and occurs in a great many variations in several Member States.
Žalobci sice vyvozují své nároky pro období před 14. červencem 2003 přímo ze směrnice, respektive z rámcové dohody, zatímco pro období od 14. července 2003 se opírají o irský zákon z roku 2003 přijatý k provedení směrnice.
Whilst the complainants’ claims in respect of the period before 14 July 2003 stem directly from the Directive or the Framework Agreement, they rely on the 2003 Act enacted to transpose the Directive so far as the period from 14 July 2003 is concerned.
Nezávisle na těchto formálně odlišných právních základech však požadují jak pro období před 14. červencem 2003, tak také pro následující období, stejnou ochranu jakožto zaměstnanci v pracovním poměru na dobu určitou, která je nakonec stále založena na směrnici 1999/70.
However, regardless of those formal distinctions as to the legal basis of their claim, they seek the same protection as fixedterm workers in respect of the period both before and after 14 July 2003, such protection ultimately being derived from Directive 1999/70.
Je do té míry zjevné, že řízení před obecnými irskými soudy v zásadě připouští přímé odvolání se na ustanovení směrnice 1999/70, respektive rámcové dohody.
In any event, it would appear that the provisions of Directive 1999/70 or of the Framework Agreement could — in principle — certainly be relied upon directly in proceedings before the ordinary Irish courts since, according to the referring court, the complainants could bring proceedings against Ireland (the State) in its capacity as their employer and thus seek redress directly for the alleged infringement of their rights under the Directive.
25 — Takové nároky na náhradu škody jsou uznány v ustálené judikatuře od rozsudku ze dne 19. listopadu 1991, Francovich a další (C-6/90 a C-9/90, Recueil, s. I-5357).
25 — Such compensation claims have been consistently recognised in caselaw since the judgment in Joined Cases C-6/90 and C-9/90 Francovich and Others [1991] ECR I-5357.
Pokud by se žalobci mohli přímo dovolávat směrnice 1999/70 pro období před jejím provedením pouze před obecnými irskými soudy, nikoliv však před irskými soudy pro pracovněprávní spory, byli by tak fakticky nuceni podat návrh na zahájení dvou paralelních řízení, aby tak dosáhli ochrany, která jim náleží na základě práva Společenství:
If — in respect of the period before Dir -ective 1999/70 was transposed — the Directive could be relied upon by the complainants only in proceedings before the ordinary Irish courts, rather than the Irish labour courts, the complainants would effectively be forced to pursue two parallel sets of proceedings in order to obtain the protection to which they
IMPACT první řízení před obecnými soudy pro období do – opožděného – provedení směrnice do irského práva a druhé řízení před soudy pro pracovněprávní spory pro následující období.
IMPACT are entitled under Community law: the first before the ordinary courts in respect of the period before the — belated — transposition of the Directive into Irish law, and the second before the labour courts in respect of the period afterwards.
V tomto sporu není úkolem Soudního dvora vyjadřovat se k výkladu vnitrostátního práva. V rámci rozdělení příslušností mezi soudy Společenství a soudy členských států má totiž Soudní dvůr ve vztahu ke skutkovému a právnímu kontextu, do kterého jsou předběžné otázky zasazeny, vycházet ze zjištění předkládajícího soudu 27.
It is not for the Court of Justice to adopt a particular view on the interpretation of domestic law in this case since, under the division of jurisdiction between the Community courts and the national courts, the Court must take account of the factual and legislative context, as described in the order for reference, in which the questions put to it are set.
Předkládací rozhodnutí naznačuje, že příslušnost irských soudů pro pracovněprávní vztahy má podle zákona z roku 2003 povinnou povahu 28.
27 It appears from the order for reference that Irish labour courts have compulsory jurisdiction under the 2003 Act. 28
Žalovaná irská ministerstva uplatňují, že žalobci mohli takovou dvojí zátěž vyloučit, pokud by od začátku žalovali pouze před obecnými irskými soudy.
The respondents raise the objection that the complainants could have avoided such a double burden if, from the outset, they had brought proceedings only before the ordinary Irish courts.
Ministerstva tvrdí, že příslušnosti irských soudů pro pracovněprávní spory jsou fakultativní 26, a že žalobci tak nebyli povinni se obracet pro období po 14. červenci 2003 na právní komisařku a Labour Court.
They claim that the Irish labour courts do not have compulsory jurisdiction, 26and that the complainants were not, therefore, obliged to turn to the Rights Commissioner and the Labour Court in respect of the period from 14 July 2003.
Naopak žalobci mohli všechny své nároky zažalovat u obecných irských soudů bez ohledu na to, zda se týkají období před nebo po 14. červenci 2003.
Instead, they could have brought all their claims before the ordinary Irish courts, irrespective of whether they relate to the period before or after 14 July 2003.
Za těchto okolností je nutné vycházet z toho, že žalobci by museli skutečně vést dvě řízení před rozdílnými soudy, aby tak mohli požívat plné ochrany, která jim jakožto zaměstnancům v pracovním poměru na dobu určitou přísluší podle směrnice 1999/70, respektive rámcové dohody.
Accordingly, it must be assumed that the complainants were in fact compelled to bring two sets of proceedings before different courts in order to enjoy the full protection afforded to them as fixedterm workers under Directive 1999/70 and the Framework Agreement.
Takové dvojí zatížení dvěma řízeními a s nimi spojenými zvláštnostmi a riziky by žalobcům, jakožto zaměstnancům v pracovním poměru na dobu určitou, nadměrně ztížilo účinné uplatnění ochrany, která je jim zaručena právem
Such a double burden of two sets of proceedings, each with its own associated special features and risks, would make it excessively difficult for the complainants effectively to obtain the protection afforded to them by Community law in their capacity
Posledně uvedeným úvahám se Impact na jednání důrazně bránila.
Those assertions were emphatically opposed by IMPACT at the hearing.
Podle názoru Impact má příslušnost irských soudů pro pracovněprávní spory podle zákona z roku 2003 povinnou povahu.
In IMPACT’s view, the Irish labour courts have compulsory jurisdiction under the 2003 Act.
Každopádně zabývání se spory týkajících se pracovního poměru na dobu určitou obecnými soudy nemělo dosud žádný praktický význam.
In any event, proceedings before the ordinary courts regarding fixedterm employment disputes have had no practical significance to date.
26 — Podle názoru žalovaných irských ministerstev vyplývá fakultativní povaha této příslušnosti z článku 14 zákona z roku 2003, podle kterého zaměstnanec může podat u právního komisaře stížnost: „An employee […] may present a complaint to a rights commissioner […]“ (zvýraznění provedeno autorkou tohoto stanoviska).
26 — According to the respondents, the non-compulsory nature of that jurisdiction stems from section 14 of the 2003 Act, which states that ‘[a]n employee … may present a complaint to a rights commissioner …’ (emphasis added).
28 — Viz zejména bod 21 předkládacího rozhodnutí, ve kterém je uvedeno, že stížnost spočívající na zákonu z roku 2003 je v prvním stupni postoupena právnímu komisaři. („Section 14 of The Act of 2003 provides that a complaint alleging a contravention of the Act shall be referred in the first instance to a Rights Commissioner“; zvýraznění provedeno autorem tohoto stanoviska).
28 — See, in particular, paragraph 21 of the order for reference, in which it is stated that a complaint made on the basis of the 2003 Act is to be referred initially to a Rights Commissioner (‘Section 14 of the Act of 2003 provides that a complaint alleging a contravention of the Act shall be referred in the first instance to a Rights Commissioner’ — emphasis added).
O fakultativní příslušnosti, jak tvrdila žalovaná irská ministerstva, se v předkládacím rozhodnutí nikde nehovoří.
There is no reference anywhere in that order to the non-compulsory jurisdiction which is claimed by the respondents.
Zásada efektivity vyžaduje, aby před soudem, kterému přísluší použít vnitrostátní prováděcí předpisy ke směrnici, mohly být uplatněny také nároky, které přímo vyplývají z této směrnice pro období před jejím provedením.
The principle of effectiveness requires that, in proceedings before the court tasked with applying the national legislation transposing a directive, it should be possible to assert also those claims which arise directly from that directive in respect of periods prior to its transposition.
Avšak i v případě, že by příslušnost irských soudů pro pracovněprávní spory měla být pouze fakultativní povahy, bylo by v každém případě nutné vzít v úvahu, že se v projednávaném případě jedná o specializo­vané soudy, které irský zákonodárce pověřil v souvislosti s provedením směrnice 1999/70 zvláště řešením pracovněprávních sporů z pracovních poměrů na dobu určitou.
However, even if the Irish labour courts only had non-compulsory jurisdiction, consideration would in any event have to be given to the fact that these are the specialised courts which — on transposing Direct- ive 1999/70 — the Irish legislature specifically entrusted with the determination of employment disputes arising from fixedterm employment.
Před takovými specializovanými soudy musí být uplatnění ochrany, kterou směrnice poskytuje zaměstnancům v pracovním poměru na dobu určitou, v široké míře možná.
It must be possible for the full protection granted to fixedterm workers by the Directive to be invoked before such a specialised court.
V jádru se přitom i nadále jedná o tutéž ochranu, bez ohledu na to, zda přímo, nebo pouze nepřímo – prostřednictvím vnitrostátního prováděcího zákona – vyplývá ze směrnice 29.
In essence, the protection at issue is the same, whether it is afforded directly or only indirectly — through the national transposing legislation — by the Directive. 29
Zásada rovnocennosti je výrazem obecné zásady rovného zacházení a zásady zákazu diskriminace, která vyžaduje, aby se srovnatelnými situacemi nebylo zacházeno odlišně a s odlišnými situacemi stejně, není-li takové zacházení objektivně odůvodněné 31.
The principle of equivalence is an expression of the general principle of equal treatment and nondiscrimination, which requires that comparable situations must not be treated differently and that different situations must not be treated in the same way unless such treatment is objectively justified. 31
Roztříštěnost soudní příslušnosti pro použití směrnice na straně jedné a jejího vnitrostátního prováděcího zákona na straně druhé by podstatně ztížilo účinné uplatnění ochrany pro dotčené zaměstnance poskytované právem Společenství.
Any separation of jurisdiction as regards the application of the Directive, on the one hand, and of its national transposing legislation, on the other, would make the effective enforcement of the protection provided by Community law considerably more difficult for the workers concerned.
Také přímý účinek práva Společenství, jenž v případě opoždění vnitrostátních orgánů slouží
In addition, the direct effect of Community law — which, in the absence of action by the national authori-
29 — Rozdíl existuje pouze tehdy, pokud vnitrostátní prováděcí zákon poskytuje širší ochranu, která jde nad rámec ochrany směrnice a rámcové dohody.
29 — The only difference is in so far as the national transposing legislation grants wider protection, extending beyond that granted by the Directive and the Framework Agreement.
I-8055, bod 57), a ze dne 11. září 2007, Lindorfer v. Rada (C-227/04 P, Sb. rozh. s. I-6767, bod 63), jakož i v poznámce pod čarou 21 uvedené rozsudky Cordero Alonso (bod 37) a Advocaten voor de Wereld (bod 56).
31 — As to the principle of equal treatment, see settled caselaw, including Case C-300/04 Eman and Sevinger [2006] ECR I-8055, paragraph 57; and Case C-227/04 P Lindorfer v Council [2007] ECR I-6767, paragraph 63; also Cordero Alonso (cited in footnote 21), paragraph 37; and Advocaten voor de Wereld (cited in footnote 21), paragraph 56.
Žaloby, které žalobci podali u irských soudů pro pracovněprávní spory, slouží, jak již bylo uvedeno výše, k uplatnění jejich ochrany jakožto zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou, která je jim zaručena právem Společenství 32.
The redress which the complainants seek in the Irish labour courts serves, as already explained, to enforce the protection which, as fixedterm workers, they are guaranteed under Community law.
Jak již bylo uvedeno, jedná se přitom jak v případě období před 14. červencem 2003, tak i v případě následujícího období o tutéž ochranu, která se nakonec vztahuje ke směrnici 1999/70 bez ohledu na to, zda vyplývá ze směrnice přímo, nebo pouze nepřímo – prostřednictvím vnitrostátního prováděcího zákona.
32 As already mentioned, the protection at issue is the same both before and after 14 July 2003 and ultimately derives from Directive 1999/70, irrespective of whether it is afforded directly or only indirectly — through the national transposing legislation — by the Directive.
Zásada rovnocennosti je porušena například v případě, kdy dotčená osoba, která se dovolává práva, jež jí je přiznáno právním řádem Společenství, musí počítat s dodatečnými náklady a delšími lhůtami, než by tomu bylo v případě, že by uplatnila pouze nárok podle vnitrostátního práva 34.
The principle of equivalence is infringed, for example, if a person relying on a right conferred by Community law is forced to incur additional costs and delay by compari- son with those he would incur if he were only to bring an action under domestic law. 34
V projednávaném případě existují podle údajů uvedených v předkládacím rozhodnutí podstatné rozdíly mezi právními prostředky, které mají k dispozici zaměstnanci v pracovním poměru na dobu určitou proti svému zaměstnavateli jako žalobci u Rights Commissioner, respektive u Labour Court na straně jedné a u obecných irských soudů na straně druhé.
In the present case there are, according to the order for reference, distinct differences between the redress which fixedterm workers such as the complainants can seek against their employer before a Rights Commissioner or the Labour Court, on the one hand, and that which they can seek before the ordinary Irish courts, on the other.
34 — Viz ještě v poznámce pod čarou 23 uvedené rozsudky Levez (bod 51) a Preston (bod 60).
34 — Again, see Levez (cited in footnote 23), paragraph 51, and Preston (cited in footnote 23), paragraph 60.
32 — Viz výše bod 58 tohoto stanoviska.
32 — See point 58 of this Opinion.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY J. KOKOTT – VĚC C-268/06 o předběžné otázce zasazena, jaký vyplývá z předkládacího rozhodnutí 37.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-268/06
Řízení před obecnými irskými soudy jsou popisována jako podstatně formálnější, složitější, nákladnější a časově náročnější.
Thus, proceedings before the ordinary Irish courts are described as being considerably more formal, complex, costly and timeconsuming.
Jsou vybírány soudní poplatky, pro případ neúspěchu existuje nebezpečí uložení náhrady nákladů řízení a procesním zastoupením účastníků řízení nelze pověřit odbory, respektive svazy zaměstnavatelů, ale je vyhrazeno advokátům 35.
Court fees are payable, an unsuccessful party may be ordered to pay costs, and parties may be represented only by lawyers, not by trade unions or employers’ associations.
Naproti tomu podléhají stížnosti podané u Rights Commissioner a žaloby podané u Labour Court jednoduššímu řízení, ve kterém se účastníci řízení mohou nechat zastoupit libovolnou osobou, zejména odborovou organizací nebo svazem zaměstnavatelů; není ukládána náhrada nákladů řízení a ani nejsou vybírány soudní poplatky.
35By contrast, complaints before the Rights Commissioner and the Labour Court are subject to a simpler procedure in which the parties may be represented by any person, in particular by a trade union or employers’ association, costs are not awarded and no court fees are payable.
V případě uplatnění nároků založených přímo na právu Společenství za období před provedením směrnice 1999/70 by se tak dotčené osoby nacházely v horším postavení než v případě nároků za následující období, pokud jde o uplatnění jejich nároků opírajících se o irský prováděcí zákon.
Thus, those concerned would be in a worse position when asserting claims based directly on Community law in respect of the period prior to the transposition of Direct- ive 1999/70 than when asserting claims based on the Irish transposing legislation in respect of the period after transposition.
Žalovaná irská ministerstva sice před Soudním dvorem částečně popřela toto vylíčení a posouzení irského procesního práva.
Admittedly, the respondents have challenged some aspects of that description and assessment of Irish procedural law before the Court of Justice.
Avšak do té míry je dostačující odkaz na skutečnost, že Soudnímu dvoru v rámci žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce nepřísluší rozhodovat o tom, zda výklad vnitrostátních předpisů předkládajícím soudem je správný 36.
Suffice it to say in that regard, however, that it is not for the Court to determine, in the context of a reference for a preliminary ruling, whether the referring court’s interpretation of provisions of national law is correct.
Naopak Soudnímu dvoru přísluší, aby vzal v rámci rozdělení pravomocí mezi soudy Společenství a vnitrostátními soudy v úvahu takový skutkový a legislativní kontext, do něhož je žádost o rozhodnutí
36Rather, the Court must take account, under the division of jurisdiction between the Community judicature and the national courts, of the factual and legislative context, as described in the order for reference, in which the questions put to it are set. 37
Je-li příslušnost irských pracovních soudů považována za povinnou pro období po 14. červenci 2003, může být horší postavení zaměstnanců, jako jsou stěžovatelé, spatřováno také v tom, že by byli – jak již
In so far as the jurisdiction of the Irish labour courts is regarded as compulsory in respect of the period from 14 July 2003, the fact that employees such as the complainants are in a worse position is apparent also from the fact that — as already mentioned
37 — Viz k tomu opětovně judikatura uvedená v poznámce pod čarou 27.
37 — See, again, the caselaw cited in footnote 27.
IMPACT vencem 2003 a namísto toho odkázáním na právní cestu před obecnými irskými soudy by tak byla porušena zásada rovnocennosti.
IMPACT period before 14 July 2003 and to be directed instead to seek legal redress in the ordinary Irish courts.
bylo zmíněno v jiné souvislosti 38 – fakticky nuceni dát podnět k zahájení dvou paralelních řízení, aby tak získali ochranu, které požívají na základě práva Společenství: první před obecnými soudy pro období do provedení směrnice 1999/70 a druhé před pracovními soudy pro následující období.
Legal consequences in another context 38 — they would in practice be forced to pursue two parallel sets of proceedings in order to obtain the protection to which they are entitled under Community law: the first before the ordinary courts in respect of the period prior to the transposition of Directive 1999/70, and the second before the labour courts in respect of the period afterwards.