natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Zda se ochrana proti propuštění zavedená citovaným ustanovením vztahuje i na zaměstnankyni v takové situaci, jako je situace v původním řízení, je tudíž třeba určit právě s ohledem na cíle, které sleduje směrnice 92/85, zejména její článek 10.
Whether the protection against dismissal laid down in Article 10 of Directive 92/85 extends to a worker in circumstances such as those in the main proceedings must be determined in the light of the objectives pursued by that directive and, in particular, Article 10 thereof.
Z formulace článku 10 směrnice 92/85 i z hlavního cíle této směrnice připomenutého výše v bodě 31 tohoto rozsudku přitom plyne, že pro účely ochrany proti propuštění přiznané citovaným článkem je nezbytné, aby dané těhotenství již začalo.
It is apparent, both from the wording of Article 10 of Directive 92/85 and from the primary objective pursued by that directive, which is recalled at paragraph 31 of the present judgment, that to benefit from the protection against dismissal granted by that article the pregnancy in question must have begun.
V tomto ohledu je třeba spolu s rakouskou vládou poznamenat, že ačkoli umělé oplodňování a nakládání s životaschopnými preimplantačními embryi je v mnoha členských státech mimořádně citlivou společenskou otázkou, v níž se odráží různé tradice a hodnotové systémy jednotlivých států, Soudní dvůr se nemá v rámci tohoto řízení o předběžné otázce vyjadřovat k lékařským či etickým stránkám problematiky, nýbrž se musí omezit na právní výklad relevantních ustanovení směrnice 92/85 s ohledem na její znění, strukturu a cíle.
In that regard, it should be pointed out that, although, as the Austrian Government observed, artificial fertilisation and viable cells treatment is a very sensitive social issue in many Member States, marked by their multiple traditions and value systems, the Court is not called upon, by the present order for reference, to broach questions of a medical or ethical nature, but must restrict itself to a legal interpretation of the relevant provisions of Directive 92/85 taking account of the wording, the broad logic and the objectives of that directive.
Z patnáctého bodu odůvodnění směrnice 92/85 vyplývá, že účelem zákazu výpovědi stanoveného v článku 10 směrnice je předcházet tomu, aby riziko výpovědi z důvodů spojených s jejich stavem mohlo mít škodlivé následky na tělesný a duševní stav těhotných zaměstnankyň.
It is apparent from the 15th recital in the preamble to Directive 92/85 that the objective of the prohibition of dismissal provided for in Article 10 of that directive is to avoid the risk of a dismissal, for reasons linked to the pregnancy, having harmful effects on the physical and mental state of pregnant workers.
Za těchto okolností je nepochybné, jak ostatně podotkla rakouská vláda, že k zajištění bezpečnosti a ochrany zdraví těhotných zaměstnankyň je nutné za začátek těhotenství uznat co nejčasnější okamžik.
In those circumstances, it is clear, as has moreover been pointed out by the Austrian Government, that it is the earliest possible date in a pregnancy which must be chosen to ensure the safety and protection of pregnant workers.
I kdyby však při oplodnění in vitro bylo tímto okamžikem přenesení oplodněných vajíček do dělohy ženy, nelze při dodržení zásady právní jistoty připustit rozšíření ochrany zavedené článkem 10 směrnice 92/85 na zaměstnankyni, do jejíž dělohy v den, kdy dostala výpověď, ještě nebyla přenesena vajíčka oplodněná in vitro.
However, even allowing, in regard to in vitro fertilisation, that the date is that of the transfer of the fertilised ova into the woman’s uterus, it cannot be accepted, for reasons connected with the principle of legal certainty, that the protection established by Article 10 of Directive 92/85 may be extended to a worker when, on the date she was given notice of her dismissal, the in vitro fertilised ova had not yet been transferred into her uterus.
Jak totiž plyne z vyjádření předložených Soudnímu dvoru a z bodů 43 až 45 stanoviska generálního advokáta, taková vajíčka mohou být v některých členských státech před přenesením do dělohy dotyčné ženy uchována po různě dlouhou dobu; konkrétně vnitrostátní právní úprava dotčená v původním řízení stanoví v tomto ohledu možnost uchovávat oplodněná vajíčka po dobu až deseti let.
Thus, as is apparent from the observations submitted to the Court, and from points 43 to 45 of the Opinion of the Advocate General, before their transfer into the uterus of the woman concerned, those ova may, in certain Member States, be kept for an indeterminate period. The national legislation in question in the main proceedings provides, in that regard, that the fertilised ova may be kept for a maximum period of 10 years.
Řecká a italská vláda i Komise v řízení před Soudním dvorem navrhly, aby se v případě, že by ochranu zaměstnankyně v podobné situaci, jako je situace v původním řízení, proti propuštění nebylo možno dovodit ze směrnice 92/85, mohla zaměstnankyně případně dovolávat ochrany proti diskriminaci na základě pohlaví, kterou přiznává směrnice 76/207.
In the proceedings before the Court, the Greek and Italian Governments and the Commission have suggested that, while a worker’s protection against dismissal in a situation such as that at issue in the main proceedings cannot be inferred from Directive 92/85, such a worker could possibly rely on the protection against discrimination on grounds of sex granted by Directive 76/207.
1 téže směrnice „[u]platňování zásady rovného zacházení, pokud jde o pracovní podmínky, včetně podmínek upravujících propouštění, znamená, že mužům i ženám jsou zaručeny stejné podmínky bez diskriminace na základě pohlaví“.
Article 5(1) of that same directive provides that ‘[a]pplication of the principle of equal treatment with regard to working conditions, including the conditions governing dismissal, means that men and women shall be guaranteed the same conditions without discrimination on grounds of sex’.
5 odst. 1 směrnice 76/207 musí být ochrana proti propuštění ženě přiznána nejen v průběhu mateřské dovolené, ale rovněž v průběhu celého trvání těhotenství.
As is clear from paragraph 33 of this judgment, the Court has already held that, under the principle of nondiscrimination and, in particular, Articles 2(1) and 5(1) of Directive 76/207, protection against dismissal must be granted to women not only during maternity leave, but also throughout the period of the pregnancy.
Podle Soudního dvora se může propuštění zaměstnankyně z důvodu těhotenství anebo z důvodu vycházejícího především z tohoto stavu týkat pouze žen, a je tedy přímou diskriminací na základě pohlaví (viz v tomto smyslu výše uvedené rozsudky Handels- og Kontorfunktionærernes Forbund, bod 13; Brown, body 16, 24 a 25; McKenna, bod 47, a Paquay, bod 29).
According to the Court, dismissal of a female worker on account of pregnancy, or for a reason essentially based on that state, affects only women and therefore constitutes direct discrimination on the grounds of sex (see, to that effect, Handels- og Kontorfunktionærernes Forbund, paragraph 13; Brown, paragraphs 16, 24 and 25; McKenna, paragraph 47; and Paquay, paragraph 29).
Předkládací rozhodnutí neuvádí důvody, pro které Flöckner dala S. Mayr výpověď, proto předkládající soud musí zjistit relevantní skutkové okolnosti sporu, který mu byl předložen, a vzhledem k tomu, že k propuštění žalobkyně v původním řízení došlo v době, kdy byla na nemocenské dovolené, aby podstoupila oplodnění in vitro, ověřit, zda výpověď byla založena především na skutečnosti, že žalobkyně takový zákrok podstoupila.
As the order for reference did not specify the reasons for which Flöckner dismissed Ms Mayr, it is for the referring court to determine the relevant facts of the dispute before it and, inasmuch as Ms Mayr was dismissed while she was on sickness leave — in order to undergo in vitro fertilisation treatment —, to determine whether the dismissal is essentially based on the fact that she was undergoing such treatment.
Pokud by toto bylo důvodem výpovědi žalobkyně v původním řízení, je nezbytné zjistit, zda se tento důvod uplatňuje na zaměstnance obou pohlaví, anebo naopak výlučně jednoho pohlaví.
If that is the reason for Ms Mayr’s dismissal, it is necessary to establish whether that reason applies to workers of both sexes alike or, in contrast, whether it applies exclusively to one of them.
Soudní dvůr již poukázal na to, že pracující ženy a muži jsou vystaveni stejnému riziku onemocnění, a tudíž, pokud je pracující žena propuštěna z důvodu nepřítomnosti způsobené onemocněním za stejných podmínek jako pracující muž, nejde o přímou diskriminaci na základě pohlaví (viz výše uvedený rozsudek Handels- og Kontorfunktionærernes Forbund, bod 17).
The Court has already held that, given that male and female workers are equally exposed to illness, if a female worker is dismissed on account of absence due to illness in the same circumstances as a man then there is no direct discrimination on grounds of sex (Handels- og Kontorfunktionærernes Forbund, paragraph 17).
Jistěže zaměstnancům obou pohlaví může ve výkonu práce dočasně bránit léčba, kterou musí podstoupit.
It is true that workers of both sexes can be temporarily prevented from carrying out their work on account of the medical treatment they must receive.
Zákroky dotčené v původním řízení, totiž odběr folikulární tekutiny a přenesení takto získaných vajíček do dělohy ženy bezprostředně po jejich oplození, se však přímo týkají toliko žen.
Nevertheless, the treatment in question in the main proceedings — namely a follicular puncture and the transfer to the woman’s uterus of the ova removed by way of that follicular puncture immediately after their fertilisation — directly affects only women.
2 odst. 3 směrnice 76/207, samozřejmě za předpokladu, že výpověď je založena především na skutečnosti oplodnění in vitro, a zejména na konkrétních zákrocích uvedených v předešlém bodě, které tento způsob oplodnění zahrnuje.
To allow an employer to dismiss a female worker in circumstances such as those in the main proceedings would, moreover, be contrary to the objective of protection which Article 2(3) of Directive 76/207 pursues, in so far as, admittedly, the dismissal is essentially based on the fact of the in vitro fertilisation treatment and, in particular, on the specific procedures, outlined in the previous paragraph, which such treatment involves.
5 odst. 1 směrnice 76/207 brání propuštění zaměstnankyně, která se za okolností, jaké nastaly v původním řízení, nachází v pokročilém stadiu oplodnění in vitro, totiž po odběru folikulární tekutiny a před bezprostředním přenesením vajíček oplodněných in vitro do její dělohy, jestliže se prokáže, že výpověď je založena především na skutečnosti, že dotyčná osoba podstoupila uvedenou léčbu.
Consequently, Articles 2(1) and 5(1) of Directive 76/207 preclude the dismissal of a female worker who, in circumstances such as those in the main proceedings, is at an advanced stage of in vitro fertilisation treatment, that is, between the follicular puncture and the immediate transfer of the in vitro fertilised ova into the uterus, inasmuch as it is established that the dismissal is essentially based on the fact that the woman has undergone such treatment.
S ohledem na výše uvedené je třeba na položenou otázku odpovědět tak, že směrnice 92/85, a zejména zákaz výpovědi těhotných zaměstnankyň stanovený v čl. 10 bodě 1 této směrnice musí být vykládány v tom smyslu, že se nevztahují na zaměstnankyni, která podstoupí oplodnění in vitro, jestliže v den, kdy dostala výpověď, byla vajíčka dané zaměstnankyně již oplozena spermiemi jejího partnera, takže existovala vajíčka oplodněná in vitro, avšak tato vajíčka ještě nebyla přenesena do její dělohy.
Having regard to the foregoing, the reply to the question referred must be that Directive 92/85, and, in particular, the prohibition of dismissal of pregnant workers provided for in Article 10(1) of that directive, must be interpreted as not extending to a female worker who is undergoing in vitro fertilisation treatment where, on the date she is given notice of her dismissal, her ova have already been fertilised by her partner’s sperm cells, so that in vitro fertilised ova exist, but they have not yet been transferred into her uterus.
5 odst. 1 směrnice 76/207 brání propuštění zaměstnankyně, která je za okolností, jaké nastaly v původním řízení, v pokročilém stadiu oplodnění in vitro, totiž po odběru folikulární tekutiny a před bezprostředním přenesením vajíček oplodněných in vitro do její dělohy, jestliže se prokáže, že výpověď je založena především na skutečnosti, že dotyčná osoba podstoupila uvedenou léčbu.
Nevertheless, Articles 2(1) and 5(1) of Directive 76/207 preclude the dismissal of a female worker who, in circumstances such as those in the main proceedings, is at an advanced stage of in vitro fertilisation treatment, that is, between the follicular puncture and the immediate transfer of the in vitro fertilised ova into her uterus, inasmuch as it is established that the dismissal is essentially based on the fact that the woman has undergone such treatment.
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud.
Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court.
5 odst. 1 směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky, brání propuštění zaměstnankyně, která je za okolností, jaké nastaly v původním řízení, v pokročilém stadiu oplodnění in vitro, totiž po odběru folikulární tekutiny a před bezprostředním přenesením vajíček oplodněných in vitro do její dělohy, jestliže se prokáže, že výpověď je založena především na skutečnosti, že dotyčná osoba podstoupila uvedenou léčbu.
Article 2(1) and 5(1) of Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions, preclude the dismissal of a female worker who, in circumstances such as those in the main proceedings, is at an advanced stage of in vitro fertilisation treatment, that is, between the follicular puncture and the immediate transfer of the in vitro fertilised ova into her uterus, inasmuch as it is established that the dismissal is essentially based on the fact that the woman has undergone such treatment.
Věc C-398/05
Case C-398/05
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo)]
(Reference for a preliminary ruling from the Finanzgericht Düsseldorf)
„Společná obchodní politika – Vyrovnávací clo – Ochrana před subvenčními praktikami – Nařízení (ES) č. 1599/1999 – Dráty z nerezavějící oceli – Újma pro výrobní odvětví Společenství – Příčinná souvislost“
(Common commercial policy — Countervailing duties — Protection against subsidies — Regulation (EC) No 1599/1999 — Stainless steel wires — Injury to the Community industry — Causal link)
Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 28. února 2008 . . . . . .
Judgment of the Court (Fourth Chamber), 28 February 2008 . . . . . .
Společná obchodní politika – Ochrana před subvenčními praktikami třetích států – Újma – Prokázání příčinné souvislosti – Povinnosti orgánů – Zohlednění příčin stojících mimo subvenci
Common commercial policy — Protection against subsidisation practices of non-Member States — Injury — Establishing a causal link — Obligations of the institutions — Taking into account of matters extraneous to the subsidy
SHRNUTÍ – VĚC C-398/05
SUMMARY — CASE C-398/05
Při zjišťování újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství v rámci protisubvenčního řízení mají Rada a Komise povinnost přezkoumat, zda je jimi předpokládaná újma skutečně důsledkem subvencovaných dovozů, a ponechat stranou jakoukoli újmu pramenící z jiných příčin, zejména pak z vlastního jednání výrobců ze Společenství.
In determining, in an antisubsidy proceeding, injury to the Community industry, the Council and the Commission are under an obligation to consider whether the injury on which they intend to base their conclusions actually derives from the subsidised imports and must disregard any injury deriving from other factors, particularly from the conduct of Community producers.
výrobku, takže tato cena mohla být považována za spolehlivý ukazatel při zjišťování újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství, je na účastníku řízení, který se dovolává neplatnosti nařízení, které ukládá vyrovnávací clo, aby předložil důkazy, které mohou prokázat, že tato příčina mohla mít tak významný vliv, že koncové ceny výrobku nemohly být použity pro účely určení existence uvedené újmy a příčinné souvislosti mezi ní a subvencovanými dovozy.
be regarded as a reliable indicator for the purposes of establishing what injury was suffered by the Community industry, it is for the parties pleading the invalidity of the regulation imposing the countervailing duty to adduce evidence to show that that factor could have had an effect of such magnitude that the final prices of the product could no longer be used to establish the existence of that injury and that there was a causal link between it and the subsidised imports.
Jestliže orgány splnily tuto povinnost a dospěly k závěru, že příčina, jež pramení z protisoutěžního jednání výrobců ze Společenství, představovala pouze nízké procento z celkové ceny předmětného
Where the institutions have complied with that obligation and concluded that a factor arising from anticompetitive conduct of the Community producers constituted but a small percentage of the final price of the product in question, so that such price could
(viz body 35, 51, 54)
(see paras 35, 51, 54)
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (čtvrtého senátu)
JUDGMENT OF THE COURT (Fourth Chamber)28 February 2008 *
28. února 2008 *
In Case C-398/05,
Ve věci C-398/05, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Finanzgericht Düsseldorf (Německo) ze dne 2. listopadu 2005, došlým Soudnímu dvoru dne 15. listopadu 2005, v řízení
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Finanzgericht Düsseldorf (Germany), made by decision of 2 November 2005, received at the Court on 15 November 2005, in the proceedings
ROZSUDEK ZE DNE 28. 2.
JUDGMENT OF 28. 2.
2008 – VĚC C-398/05 generální advokátka: E. Sharpston, vedoucí soudní kanceláře: B. Fülöp, rada, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 21. června 2007, s ohledem na vyjádření předložená:
Advocate General: E. Sharpston, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 21 June 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
– za Radu Evropské unie J.-P. Hixem, jako zmocněncem, ve spolupráci s G. Berris-chem, Rechtsanwalt,
— the Council of the European Union, by J.-P. Hix, acting as Agent, assisted by G. Berrisch, Rechtsanwalt,
– za Komisi Evropských společenství T. Scharfem a K. Grossem, jako zmocněnci, s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
— the Commission of the European Communities, by T. Scharf and K. Gross, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion,
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi AGST Draht- und Biegetechnik GmbH (dále jen „AGST“) a Hauptzollamt Aachen (dále jen „Hauptzollamt“) ohledně rozhodnutí, kterým Hauptzollamt vyměřil AGST vyrovnávací clo z dovozů drátů z nerezavějící oceli o průměru nejméně 1 mm řazených do podpoložky 7223 00 19 kombinované nomenklatury (dále jen „KN“) pocházejících z Indie.
The reference was made in proceedings between AGST Draht- und Biegetechnik GmbH (‘AGST’) and Hauptzollamt Aachen (‘the Hauptzollamt’), by which the latter imposed on AGST a countervailing duty on imports of stainless steel wires with a diameter of 1 mm or more under subheading 7223 00 19 in the Combined Nomenclature (‘the CN’) originating in India.
78), ve znění nařízení nařízení Rady (ES) č. 461/2004 ze dne 8. března 2004 (dále jen „základní nařízení“).
1), as amended by Council Regulation (EC) No 461/2004 of 8 March 2004 (‘the basic regulation’).
2008 – VĚC C-398/05
2008 — CASE C-398/05
Článek 1 odst. 1 základního nařízení stanoví:
Article 1(1) of the basic regulation provides as follows:
„Aby se vyrovnala subvence, která byla přímo nebo nepřímo poskytnuta na zhotovení, výrobu, vývoz nebo přepravu jakéhokoli výrobku, jehož propuštění do volného oběhu ve Společenství působí újmu, může být uloženo vyrovnávací clo.“
‘A countervailing duty may be imposed for the purpose of offsetting any subsidy granted, directly or indirectly, for the manufacture, production, export or transport of any product whose release for free circulation in the Community causes injury.’
Článek 8 odst. 7 tohoto nařízení stanoví:
Article 8(7) of the basic regulation provides:
„Jiné známé [příčiny] než dovoz subvencovaných výrobků, které ve stejnou dobu působí újmu výrobnímu odvětví Společenství, se rovněž zkoumají, aby bylo zajištěno, že újma způsobená [z těchto příčin] nebude přičítána podle odstavce 6 dovozu subvencovaných výrobků.
‘Known factors other than the subsidised imports which are injuring the Community industry at the same time shall also be examined to ensure that injury caused by these other factors is not attributed to the subsidised imports pursuant to paragraph 6.
V této souvislosti je možno vzít v úvahu následující [příčiny]: objem a ceny dovozů nesubvencovaných výrobků, snížení poptávky nebo změny struktury spotřeby, restriktivní obchodní praktiky výrobců ve třetích zemích a ve Společenství a hospodářskou soutěž mezi nimi, rozvoj technologie, vývozní výkonnost a produktivitu výrobního odvětví Společenství.“
Factors which may be considered in this respect include the volume and prices of non-subsidised imports, contraction in demand or changes in the patterns of consumption, restrictive trade practices of, and competition between, third country and Community producers, developments in technology and the export performance and productivity of the Community industry.’
Nařízení č. 1599/1999
Regulation No 1599/1999
25, dále jen „prozatímní nařízení“).
25; ‘the provisional regulation’).
Rada poté přijala dne 12. července 1999 nařízení č. 1599/1999 o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozů pocházejících z Indie a o zastavení řízení týkajícího se dovozů z Korejské republiky.
Subsequently, on 12 July 1999, the Council adopted Regulation No 1599/1999 imposing a definitive countervailing duty on imports originating in India and terminating the proceeding concerning imports originating in the Republic of Korea.
Toto nařízení bylo zrušeno rozsudkem Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 19. září 2001, Mukand a další v. Rada (T-58/99, Recueil, s. II-2521).
That regulation was annulled by the judgment of the Court of First Instance of the European Communities in Case T-58/99 Mukand and Others v Council [2001] ECR II-2521.
AGST je jedním z hlavních německých výrobců tažených drátů z nerezavějící oceli.
AGST is one of the principal German producers of flexible stainless steel wires.
Dne 7. srpna a 17. listopadu 2000 tato společnost předložila Hauptzollamt k pro -clení dráty z nerezavějící oceli o průměru nejméně 1 mm, odpovídající podpoložce 7223 00 19 KN, se záměrem uvést tyto dráty do volného oběhu.
On 7 August and 17 November 2000, it declared to the Hauptzollamt stainless steel wires with a diameter of 1 mm or more, corresponding to subheading 7223 00 19 in the CN, for their release for free circulation.