natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pravděpodobnost této změny v účelu použití majetku je vyšší v případě investičního majetku, jelikož tento majetek je určen k použití osobou povinnou k dani po několik
The likelihood of such a change in the use of goods is greater with regard to capital goods since they are intended to be used by the taxable person for several years.
6 — Rozsudek ze dne 30. března 2006, Uudenkaupungin Kaupunki (C-184/04, Sb. rozh. s. I-3039, bod 25).
6 — Case C-184/04 Uudenkaupungin ECR I-3039, paragraph 25.
Mimoto právo členských států vymezit pojem „investiční majetek“ v systému opravy
Furthermore, the right of the Member States to define the concept of capital
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-98/07 let.
OPINION OF MR BOT — CASE C-98/07
Právě proto se v článku 20 šesté směrnice zavádí v souvislosti s ním systém zvláštní opravy.
That is why Article 20 of the Sixth Directive establishes a specific system of adjustments for them.
Skutečnost, že vozidla pořízená za účelem jejich pronájmu a následného prodeje v rámci běžné činnosti osoby povinné k dani jsou vyloučena z pojmu „investiční majetek“, uvedeného v článku 19 šesté směrnice, totiž nebrání tomu, aby dánské daňové orgány mohly přistoupit k opravě odpočtu DPH s ohledem na vozidla pořízená osobou povinnou k dani, pokud by se ukázalo, že tato vozidla po dobu své přítomnosti v podniku a oproti tomu, co bylo předvídáno v době jejich pořízení, již nejsou zcela používána pro leasingovou činnost, jež podléhá dani, nýbrž pro činnost od daně osvobozenou.
The fact that vehicles acquired to be leased and then sold in the context of the taxable person’s ordinary business are excluded from the concept of ‘capital goods’ in Article 19 of the Sixth Directive does not preclude the Danish tax authorities from adjusting the deduction of the VAT on vehicles acquired by the taxable person should it transpire that those vehicles, during the time when they were part of the undertaking and contrary to what was intended at the time of their purchase, were no longer wholly used for leasing, which is taxable, but for an exempt activity.
Ve svém odstavci 2 tak stanoví, že původně provedený odpočet může být opraven během období pěti let, pokud jde o movitý investiční majetek, a nejvýše dvaceti let, pokud jde o nemovitosti.
Thus, Article 20(2) provides that the deduction initially made may be adjusted over a 5-year period for movable property and over a maximum of 20 years for immovable property.
Vymezuje rovněž podmínky pro výpočet této opravy.
It also defines the arrangements for calculating the adjustment.
Ve svém odstavci 3 rovněž upravuje případ, kdy je dotčený investiční majetek vyňat ze jmění osoby povinné k dani před uplynutím daného období, tím způsobem, že nahrazuje roční opravu jednorázovou opravou založenou na domněnce používání tohoto majetku po zbývající období.
In addition, Article 20(3) covers the case where the capital item in question is removed from the taxable person’s assets before the end of the applicable period by replacing annual adjustment with a single adjustment based on presumed use of the item during the remaining period.
Jinými slovy, skutečnost, že vozidla pořízená za účelem jejich pronájmu a následného prodeje v rámci běžné činnosti osoby povinné k dani jsou vyloučena z pojmu „investiční majetek“, uvedeného v článku 19 šesté směrnice, nemá vliv na jejich kvalifikaci jako „investiční majetek“ ve smyslu článku 20 této směrnice, co se týče vozidel, u kterých došlo ke změně používání.
In other words, the fact that vehicles purchased for the purpose of being leased and then sold in the context of the taxable person’s usual business are excluded from the concept of ‘capital goods’ in Article 19 of the Sixth Directive has no effect on the classification of ‘capital goods’ within the meaning of Article 20 of that directive with regard to vehicles which have been subject to a change of use.
S ohledem na argumentaci dánské vlády lze předpokládat, že v ustanoveních vnitrostátního práva týkajících se opravy odpočtů, přijatých k provedení článku 20 šesté směrnice, je majetek, jako jsou vozidla pořízená osobou povinnou k dani, posuzován jako investiční majetek.
It may be supposed with regard to the argument of the Danish Government that, in the provisions of national law dealing with the adjustment of deductions adopted to transpose Article 20 of the Sixth Directive, goods such as vehicles purchased by the taxable person are considered to be capital goods.
Tato kvalifikace, která se použije při opravě odpočtů, není zpochybněna skutečností, že se do výpočtu odpočitatelného podílu, stanoveného v článku 19 uvedené směrnice, zahrne obrat vztahující se k běžnému prodeji vozidel po skončení jejich pronájmu.
That classification, which applies when deductions are adjusted, is not called into question by taking account, in the calculation of the deductible proportion provided for in Article 19 of the Directive, of the turnover relating to the routine sale of vehicles at the end of their lease.
Konečně otázka uplatnění opravy odpočtů na vozidla pořízená osobou povinnou k dani za účelem jejich pronájmu a následného prodeje po skončení pronájmu a priori nevyvstává, jelikož tato vozidla byla používána osobou povinnou k dani pouze pro výkon činnosti, jež podléhá dani.
Finally, the question of application of the adjustment of the deductions to vehicles acquired by the taxable person to be sold at the end of the lease contract does not in principle arise since such vehicles have been used by the taxable person for carrying on a taxable activity only.
NORDANIA FINANS A BG FACTORING majetek“ uvedeného v článku 17 druhé směrnice, podaný Soudním dvorem ve výše uvedeném rozsudku Verbond van Nederlandse Ondernemingen, není pro odpověď na přezkoumávanou otázku rozhodný.
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING the concept of ‘capital goods’ in Article 17 of the Second Directive given by the Court in Verbond van Nederlandse Ondernemingen is not relevant to the reply to be given to the question at issue here.
Z toho plyne, že systém opravy odpočtů stanovený v článku 20 šesté směrnice a právo členských států vymezit obsah pojmu „investiční majetek“ v rámci tohoto systému nejsou narušeny skutečností, že pojem „investiční majetek“, uvedený v článku 19 šesté směrnice, musí být ve Společenství vykládán autonomním a jednotným způsobem.
It follows that the system for adjusting deductions provided for in Article 20 of the Sixth Directive and the right of the Member States to define the concept of capital goods within the context of that system are not compromised by the fact that the concept of ‘capital goods’ in Article 19 of the Sixth Directive must be given an autonomous and uniform interpretation in the Community.
Tento výklad může být sice použitelný v rámci článku 19 šesté směrnice s ohledem na společné body, které toto ustanovení s článkem 17 druhé směrnice spojují.
That interpretation may, admittedly, be transposable to the context of Article 19 of the Sixth Directive, regard being had to the common points which connect that provision to Article 17 of the Second Directive.
Tento článek 17 totiž stanovil, že členské státy mají možnost „vyloučit […] investiční majetek“ z režimu odpočtu stanoveného v článku 11 druhé směrnice, podle kterého měla každá osoba povinná k dani nárok na odpočet daně odvedené na vstupu ve vztahu ke zboží a službám, které pořídila pro potřeby svého podniku.
Article 17 provided that the Member States had the option to ‘exclude … capital goods’ from the deductions regime laid down in Article 11 of the Second Directive, which provided that any taxable person was entitled to deduct the input tax paid for goods and services acquired by him for the purposes of his business.
Toto ustanovení totiž stanoví možnost odchýlit se od pravidla, podle kterého není obrat z prodeje investičního majetku vzat v úvahu při výpočtu odpočitatelného podílu. Neumožňuje rozšířit působnost čl.
Article 20(5) provides for a right to derogate from the rule that the turnover relating to the sale of capital goods is not to be taken into account in the calculation of the deductible proportion.
19 odst. 2 první a druhé věty šesté směrnice, který uvádí plnění, jejichž výnos musí být z výpočtu odpočitatelného podílu vyloučen.
It cannot be allowed to extend the scope of the first and second sentences of Article 19(2) of the Sixth Directive, which refers to transactions the proceeds of which must be excluded from the calculation of the deductible proportion.
Článek 17 druhé směrnice, podobně jako článek 19 šesté směrnice, tak stanovil podmínky, za kterých musel být investiční majetek vzat v úvahu v režimu odpočtu určeného k zajištění neutrality systému DPH vůči osobě povinné k dani 7.
Article 17 of the Second Directive, like Article 19 of the Sixth Directive, therefore laid down the circumstances in which capital goods were to be taken into consideration in the deduction regime intended to ensure the neutrality of the VAT system for a taxable person.
V žádosti o výklad pojmu „investiční majetek“ podané Soudnímu dvoru ve věci, ve které byl vydán výše uvedený rozsudek Verbond van Nederlandse Ondernemingen, se nicméně jednalo o naprosto jinou problematiku než v tomto řízení.
7 None the less, the implications of the request to interpret the concept of capital goods submitted to the Court in the case which gave rise to the judgment in Verbond van Nederlandse Ondernemingen were very different to those in the present case.
7 — Viz v tomto smyslu rovněž rozsudek ze dne 15. prosince 2005, Centralan Property (C-63/04, Sb. rozh. s. I-11087, bod 55).
7 — See also, to this effect, Case C-63/04 Centralan Property [2005] ECR I-11087, paragraph 55.
Konečně jsem na rozdíl od dánské vlády toho názoru, že výklad pojmu „investiční
Finally, unlike the Danish Government, I am of the view that the interpretation of
V uvedené věci byl totiž předkládající soud konfrontován s nizozemskou právní úpravou přijatou na základě článku 17 druhé směrnice, kterou Nizozemské království stanovilo, že lze odpočíst pouze 67 % DPH odvedené při pořízení „provozních prostředků“.
In Verbond van Nederlandse Onder­nemingen, the national court was faced with the Netherlands legislation adopted under Article 17 of the Second Directive, according to which the Kingdom of the Netherlands had provided that only 67% of the VAT paid on the purchase of ‘business assets’ could be deducted.
Nizozemská vláda, jak vyplývá z důvodové zprávy k této právní úpravě, tak chtěla z nároku na odpočet vyloučit veškerý majetek používaný pro provoz podniku, včetně drobného vybavení, tím, že ho zahrnula do pojmu „provozní prostředky podniku“.
The Netherlands Government, as is clear from the account of the grounds for those rules, therefore wanted to exclude all goods, including small items of equipment, used for the business to function from the right to deduct by including them in the concept of ‘the business assets of the company’.
Verbond van Nederlandse Ondernemingen, domnívaje se, že pojem „provozní prostředky podniku“ je širší než pojem „investiční majetek“, uvedený v článku 17 druhé směrnice, odpočetl DPH odvedenou při pořízení sponek na dopisy a pozvánek na účast na zasedání s odpovědním lístkem.
The Verbond van Nederlandse Ondernemingen, taking the view that the concept of ‘business assets of the company’ was broader than that of ‘capital goods’ in Article 17 of the Second Directive, deducted the VAT paid on purchase of a letter holder and reply cards for attendance at meetings.
Ve výše uvedeném rozsudku Verbond van Nederlandse Ondernemingen se tedy jednalo o to, aby bylo předkládajícímu soudu umožněno stanovit, zda lze kancelářské potřeby s nízkou hodnotou považovat za investiční majetek, který lze vyloučit z nároku na odpočet DPH stanoveného druhou směrnicí.
In Verbond van Nederlandse Onder­nemingen, therefore, the national court was permitted to determine whether office equipment of low value could be treated as capital goods liable to be excluded from the right of deduction from VAT provided for by the Second Directive.
V tomto rozsudku nebyl Soudní dvůr konfrontován s majetkem, který je jako ve věci v původním řízení pořizován za účelem jeho pronájmu na určitou dobu a poté po skončení pronájmu zpravidla prodáván.
In that judgment the Court was not faced with goods such as those in the main proceedings in the present case, which are purchased in order to be leased for a certain period and then habitually disposed of at the end of the lease.
Jinými slovy, vozidla pořizovaná podnikem pro výkon jeho podnikatelské činnosti sice představují na základě kritérií vytýčených Soudním dvorem ve výše
In other words, although, under the criteria set out by the Court in Verbond van Nederlandse Ondernemingen, vehicles purchased by an undertaking in order to
Předkládající soud se tedy zabýval otázkou, zda měl být tento majetek považován za investiční majetek, který lze z nároku na odpočet vyloučit, či nikoliv.
It was in this context that the Court replied that the concept of capital goods
NORDANIA FINANS A BG FACTORING směrnicí k zajištění neutrality společného systému DPH.
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING common system of VAT.
Cílem tohoto režimu je tak zcela zprostit osobu povinnou k dani DPH, kterou odvedla v rámci svých činností, které této dani samy podléhají 11.
Thus this system is meant to relieve the trader entirely of the burden of VAT payable or paid in the course of his activities, provided they are themselves subject to that tax.
uvedeném rozsudku Verbond van Nederlandse Ondernemingen investiční majetek ve smyslu článku 19 šesté směrnice, avšak z těchto kritérií nelze vyvodit, že tato vozidla do této kvalifikace spadají i tehdy, když je jejich prodej po skončení nájemních smluv nedílnou součástí pravidelné činnosti osoby povinné k dani.
11 carry on its economic activities may be capital goods within the meaning of Article 19 of the Sixth Directive, it cannot be inferred from those criteria that such vehicles are to be so categorised if the sale thereof at the end of the leasing contracts forms an integral part of the taxable person’s regular activity.
Právě proto se domnívám, že výklad pojmu „investiční majetek“ podaný Soudním dvorem ve výše uvedeném rozsudku Verbond van Nederlandse Ondernemingen neumožňuje na otázku položenou Højesteret odpovědět.
That is why I take the view that the interpretation of the concept of capital goods given by the Court in the Verbond van Nederlandse Ondernemingen judgment does not enable an answer to be given to the question referred by the Højesteret.
Vzhledem k tomu, že v obsahu šesté směrnice ani v judikatuře nelze nalézt směrodatné údaje, je třeba v souladu s ustálenou judikaturou určit smysl a dosah tohoto pojmu pro vyřešení sporu v původním řízení s ohledem na systematiku systému odpočtů, jehož je tento pojem součástí, jakož i na účel tohoto systému 10.
In the absence of any conclusive guidance in the Sixth Directive or the caselaw, in order to resolve the dispute in the main proceedings the meaning and scope of the concept of capital goods must, under settled caselaw, be determined having regard to the scheme of the system of deductions, of which the concept of capital goods forms part, and to the objective thereof. 10
17 odst. 5 a článku 19 šesté směrnice zákonodárce Společenství předpokládal, že míra, v jaké se toto zboží a tyto služby určené k smíšenému použití využívají pro zdanitelné činnosti a činnosti od daně osvobozené, je úměrná obratu každé z těchto dvou kategorií činností.
By establishing the system of the deductible proportion in Articles 17(5) and 19 of the Sixth Directive, the Community legislature presumed that the degree to which those goods and services assigned to mixed use are used respectively for taxable and exempt activities is in proportion to the turnover of each of those two categories of activity.
V souladu s ustálenou judikaturou směřuje režim odpočtů zavedený šestou
It is settled caselaw that the deduction system established by the Sixth Directive is intended to ensure the neutrality of the
Článek 19 odst. 1 šesté směrnice tak stanoví, že odpočitatelný podíl DPH, kterou
Thus, Article 19(1) of the Sixth Directive provides that the deductible proportion of VAT on the purchase of the goods and
10 — Viz zejména rozsudek ze dne 15. července 2004, Harbs (C-321/02, Sb. rozh. s. I-7101, bod 28 a citovaná judikatura).
10 — See, inter alia, Case C-321/02 Harbs [2004] ECR I-7101, paragraph 28 and caselaw cited therein.
Viz pokud jde o nedávné použití rozsudek ze dne 25. října 2007, CO.GE.P (C-174/06, Sb. rozh. s. I-9359, bod 30).
For a recent application, see Case C-174/06 CO.GE.P [2007] ECR I-9359, paragraph 30.
11 — Rozsudek ze dne 22. června 1993, Sofitam (C-333/91, Recueil, s. I-3513, bod 10).
11 — Case C-333/91 Sofitam [1993] ECR I-3513, paragraph 10.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-98/07 bylo pořízení tohoto zboží a služeb zdaněno, je dán zlomkem, který má v čitateli obrat vztahující se ke zdanitelným plněním a ve jmenovateli celkový obrat.
OPINION OF MR BOT — CASE C-98/07 services is made up of a fraction consisting of a numerator represented by the turnover relating to taxable transactions and of a denominator represented by the total turnover.
měly být do uvedeného jmenovatele zahrnuty veškeré výnosy finančních operací osoby povinné k dani, které souvisejí se zdanitelnými plněními, a to i v případě, že dosažení takových výnosů nepředpokládá žádné použití zboží nebo služeb podléhajících DPH, nebo předpokládá pouze jejich velmi omezené použití, byl by výpočet odpočtu zkreslený.
denominator of the fraction used to calculate the adjustment, even where the creation of such receipts did not entail the use of goods or services subject to VAT or, at least, entailed only their very limited use, calculation of the deduction would be distorted.
Vyloučení obratu vztahujícího se k prodeji investičního majetku, jakož i obratu dosaženého z příležitostných operací jsou tedy opodstatněná tím, že tyto operace nejsou součástí běžné činnosti osoby povinné k dani.
The exclusion of turnover relating to the sale of capital goods in the same way as turnover generated by ancillary operations is therefore justified by the fact that such transactions do not form part of the taxable person’s normal business.
Výnos z prodeje tohoto majetku musí být z uvedeného výpočtu vyloučen, neboť tento prodej má v zásadě výjimečný nebo přinejmenším neobvyklý charakter.
The proceeds of the sale of such goods must be excluded from that calculation because such a sale is in principle exceptional or at least unusual.
V důsledku toho není vyžadováno, aby byly zboží a služby určené k smíšenému použití využívány způsobem úměrným obratu, který vytváří.
Consequently, it does not require mixed use of the goods and services in a way that is proportionate to the turnover which it generates.
Zahrnutím tohoto obratu do výpočtu odpočitatelného podílu by se tudíž zkreslil výsledek tohoto výpočtu v tom smyslu, že by již neodrážel míru, v jaké se zboží a služby určené k smíšenému použití využívají na zdanitelné činnosti a činnosti od daně osvobozené.
Inclusion of that turnover in the calculation of the deductible proportion would therefore distort the resultant figure in the sense that it would no longer reflect the division of use of goods and services assigned to mixed use as between taxable and exempt activities respectively.
Tuto analýzu potvrzuje rozsudek ze dne 11. července 1996, Régie dauphinoise 12, ve kterém Soudní dvůr vysvětlil důvody, pro které čl.
This analysis is confirmed by the judgment in the case of Régie Dauphinoise, 12
2 šesté směrnice rovněž stanoví, že z výpočtu odpočitatelného podílu se vylučuje výše obratu vztahující se k příležitostným finančním operacím a operacím s nemovitostmi.
13 in which the Court explained the reasons why Article 19(2) of the Sixth Directive also provides that, in order to calculate the deductible proportion, the amount of the turnover relating to incidental real estate or financial transactions must be disregarded.
Soudní dvůr uvedl, že kdyby
As the Court ruled, if all receipts from a taxable person’s financial transactions linked to a taxable activity were to be included in the
13 — Návrh šesté směrnice Rady o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Bulletin Evropských společenství, doplněk 11/73).
13 — Proposal for a Sixth Council Directive on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (Bulletin of the European Communities, supplement 11/73).
Počet vozidel, které Erhvervsfinans prodala v roce 1998, jak uvádí Komise, tuto analýzu potvrzuje.
The number of vehicles sold by Erhvervsfinans in 1998, as the Commission points out, confirms that analysis.
Pojem „investiční majetek“ uvedený v článku 19 šesté směrnice tedy nesmí zahrnovat majetek, jehož pořízení a poté prodej jsou nedílnou součástí běžné činnosti osoby povinné k dani, která podléhá DPH.
The concept of ‘capital goods’, mentioned in Article 19 of the Sixth Directive, may not therefore include goods the acquisition and subsequent sale of which form an integral part of the taxable person’s normal business activity liable for VAT.
Pokud totiž jsou toto pořízení a tento prodej součástí běžné činnosti, vyžadují, aby byly zboží a služby nabyté osobou povinnou k dani používány pro výkon jejích zdanitelných činností.
When such acquisition and sale form part of that usual activity, they require goods and services to be used that have been acquired by the taxable person for carrying on his taxable activities.
Obrat vztahující se k prodeji tohoto majetku tedy musí být vzat v úvahu při výpočtu odpočitatelného podílu, tak aby tento výpočet mohl odrážet pravidelné činnosti osoby povinné k dani, a tím i míru, v jaké se zboží a služby určené k smíšenému použití využívají pro zdanitelné činnosti.
The turnover relating to disposal of such goods must therefore be taken into account in calculating the deductible proportion in order that the latter can reflect the normal activities of the taxable person and, thus, the share of use for taxable activities of the goods and services assigned to mixed use.
V opačném případě by tato míra používání neumožňovala osobě povinné k dani dosáhnout vrácení DPH, na kterou má nárok, a cíle neutrality systému DPH ve Společenství by nebylo dosaženo.
Failing that, that share of use would not enable the taxable person to obtain the VAT refund which it is entitled to claim and the objective of ensuring the neutrality of the Community system of VAT would not be met.
Za těchto podmínek se jeví nesporné, že obecné náklady vynaložené tímto podnikem na podnikatelské prostory, kancelářský nábytek, počítačové vybavení, telefon, kontrolu účetnictví atd. sloužily i k uskutečnění těchto prodejů.
Under those circumstances, it appears to be beyond dispute that the overall expenses incurred by that undertaking for its business premises, its office equipment, its computer equipment, its telephone, the auditing of its accounts, and so on, likewise served in bringing about those sales.
Jeví se tedy opodstatněné, že se obrat vztahující se k těmto prodejům vezme v úvahu při výpočtu odpočitatelného podílu, aby byla osoba povinná k dani skutečně zbavena té části DPH, která zatěžuje obecné náklady, které sloužily k výkonu této zdanitelné činnosti.
It therefore appears justified that the turnover relating to them should be taken into account in calculating the deductible proportion, in order for the taxable person to be relieved of the portion of VAT relating to the overall costs incurred in connection with the performance of that taxable activity.