natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Stejně tak ve věci Holböck (rozsudek ze dne 24. května 2007, C-157/05) rozhodl Soudní dvůr, že ustanovení kapitoly Smlouvy o ES týkající se svobody usazování se nepoužijí na situaci, ve které akcionář obdrží dividendy od společnosti usazené ve třetí zemi.
Also, in its judgment of 24 May 2007 in Case C-157/05 Holböck the Court held the provisions of the chapter of the EC Treaty on freedom of establishment to be inapplicable to a situation where a shareholder receives dividends from a company established in a non-member country.
Uvedená kapitola totiž neobsahuje žádné ustanovení, které by rozšiřovalo její působnost na situace týkající se usazování státního příslušníka některého členského státu nebo společnosti založené podle právních předpisů některého členského státu ve třetí zemi.
That chapter does not include any provision extending its application to situations which involve the establishment in a non-member country of a Member State national or of a company incorporated under the legislation of a Member State.
Na základě této právní úpravy vyžadovalo, pod hrozbou trestních sankcí, organizování her a sázek předchozí udělení koncese a policejního povolení.
Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons and their families moving within the Community (OJ, English Special Edition 1971 (II), p. 416).
Vývoj a činnost skutečně odpovídá cíli, kterým je předcházet provozování činností v tomto odvětví ke kriminálním nebo podvodným účelům, což Soudní dvůr ponechává k ověření vnitrostátním soudům.
The dispute before the national court concerned domestic legislation on the organisation of games of chance and the collection of bets that had been adopted in order to combat clandestine gaming and betting.
Soudní dvůr zároveň rozhodl, že vnitrostátní právní úprava, která vylučuje subjekty založené ve formě kapitálových společností, jejichž akcie jsou kótovány na regulovaných trzích, z odvětví hazardních her, představuje také překážku svobody usazování a volného pohybu služeb, a upřesnil, že takové vyloučení překračuje meze toho, co je nezbytné pro dosažení cíle směřujícího k zabránění tomu, aby se subjekty působící v odvětví hazardních her podílely na kriminálních nebo podvodných činnostech.
The Court held, directly following caselaw laid down in Case C-243/01 Gambelli and Others [2003] ECR I-13031, that national legislation which prohibits, on pain of criminal penalties, the pursuit of the activities of collecting, taking, booking and forwarding oers of bets, in particular bets on sporting events, without a licence or a police authorisation issued by the Member State concerned constitutes a restriction on the freedom of establishment and the freedom to provide services, but that that restriction can be justied if, in limiting the number of operators active in the betting and gaming sector, it genuinely contributes to the objective of preventing the exploitation of activities in that sector for criminal or fraudulent purposes, a matter which the Court leaves to national courts to ascertain.
Soudní dvůr nakonec uvedl, že omezení těchto svobod představuje také právní úprava, která ukládá trestní sankci osobám, které vykonávaly organizovanou činnost sběru sázek bez koncese nebo policejního povolení vyžadovaných vnitrostátními právními předpisy, pokud tyto osoby nemohly získat uvedené koncese či uvedená povolení z toho důvodu, že tento členský stát jim je v rozporu s právem Společenství odmítl udělit.
The Court also held that national legislation which excludes from the betting and gaming sector operators in the form of companies whose shares are quoted on the regulated markets is likewise an obstacle to the freedom of establishment and the freedom to provide services, and stated that such an exclusion goes beyond what is necessary in order to achieve the objective of preventing operators active in the betting and gaming sector from being involved in criminal or fraudulent activities.
I když trestněprávní předpisy spadají v zásadě do pravomoci členských států, právo Společenství přesto stanoví meze této pravomoci, neboť takové předpisy nemohou omezovat základní svobody zaručené právem Společenství.
Although in principle criminal legislation is a matter for which the Member States are responsible, Community law sets certain limits to their power, and such legislation may not restrict the fundamental freedoms guaranteed by Community law.
Dále je třeba upozornit, pokud jde o školné nebo náklady na hospitalizaci zaplacené instituci v jiném členském státě, na rozsudky vydané ve výše uvedených věcech Schwarz a Gootjes-Schwarz, Komise v. Německo, jakož i ve věci Stamatelaki (rozsudek ze dne 19. dubna 2007, C-444/05).
The next cases, namely Schwarz and Gootjes-Schwarz, Commission v Germany and Case C-444/05 Stamatelaki (judgment of 19 April 2007), concern payments for school fees or hospital treatment to an establishment in another Member State.
V uvedených věcech Schwarz a Gootjes-Schwarz a Komise v. Německo se spory týkaly daňového zvýhodnění německých poplatníků u školného placeného za to, že jejich děti navštěvují soukromé školy splňující určité podmínky v Německu.
Schwarz and Gootjes-Schwarz and Commission v Germany related to the tax relief granted to German taxpayers in respect of school fees paid for their children’s attendance at private schools in Germany meeting certain conditions.
Toto daňové zvýhodnění se přitom neuplatňovalo u školného placeného školám v jiných členských státech.
This relief did not apply to fees paid to schools in other Member States.
Před tím, než se vyslovil ke slučitelnosti této právní úpravy s článkem 49 ES, rozšířil Soudní dvůr v první řadě pojem „služby“ na školy, které jsou z podstatné části nancovány ze soukromých prostředků.
Before ruling on the compatibility of this legislation with Article 49 EC, the Court stated, first, that the concept of services extends to schools essentially nanced by private funds.
Jelikož účel sledovaný těmito institucemi spočívá v nabízení služeb za úplatu, mohou se dovolávat volného pohybu služeb.
Since the aim of those establishments is to oer a service for remuneration, they can rely on the freedom to provide services.
Není však nutné, aby jejich nancování bylo zajišťováno žáky nebo jejich rodiči, jelikož článek 50 ES nevyžaduje, aby služba byla placena osobami, které z ní mají prospěch.
It is not necessary, however, for their nancing to be provided by the pupils or their parents, as Article 50 EC does not require that the service be paid for by those for whom it is performed.
Naproti tomu školy, které nejsou z podstatné části nancovány ze soukromých prostředků, zejména veřejné školy, jsou z pojmu „služby“ vyloučeny vzhledem k tomu, že stát tím, že zavede a udržuje veřejný vzdělávací systém nancovaný zpravidla z veřejného rozpočtu, a nikoliv žáky nebo jejich rodiči, pouze plní vůči svému obyvatelstvu své poslání v oblasti sociální, kulturní a vzdělávací.
On the other hand, schools which are not essentially nanced by private funds, in particular schools forming part of a system of public education, are excluded from the denition of services, given that, by establishing and maintaining a system of public education, nanced as a general rule by the public budget and not by pupils or their parents, the
Ve výše uvedené věci Stamatelaki rozhodl Soudní dvůr, že svoboda volného pohybu služeb brání vnitrostátním právním předpisům, které zcela vylučují, aby vnitrostátní instituce sociálního zabezpečení hradila náklady vzniklé hospitalizací svých pojištěnců v soukromých zdravotních zařízeních v jiném členském státě, s výjimkou úhrady léčby poskytnuté dětem mladším 14 let.Takové opatření, jehož absolutní povaha, s výjimkou případu dětí mladších 14 let, není vhodná k dosažení sledovaného cíle, nemůže být odůvodněno rizikem závažného zásahu do nanční rovnováhy systému sociálního zabezpečení, jelikož mohla být přijata méně omezující opatření, jež by více respektovala volný pohyb služeb, jako je režim předchozího povolení, který by byl v souladu s požadavky, které ukládá právo Společenství, a v případě potřeby stanovení sazebníků pro úhradu nákladů léčby.
State simply carries out its task in the social, cultural and educational fields towards its population. The Court stated, second, that where schools established outside Germany that are essentially nanced by private funds wish to oer education to the children of German residents, the exclusion of those schools’ fees from the benet of the tax relief hinders their freedom to provide services and that, even though the freedom to provide services does not apply to schools established outside Germany which are not essentially nanced from private funds, the tax relief nonetheless may not be refused in respect of those schools’ fees.
Zcela zvláštní pozornost pak zasluhují rozsudky ve věcech Laval un Partneri (rozsudek ze dne 18. prosince 2007, C-341/05) a The International Transport Workers‘ Federation a The Finnish Seamen‘s Union (rozsudek ze dne 11. prosince 2007, C-438/05), které se týkají kolektivní akce vedené odborovými organizacemi proti poskytovateli služeb, který je usazen nebo se chce usadit v jiném členském státě.
As has already been noted above, it is the freedom of movement of citizens of the Union which prevents such an exclusion. Accordingly, the Court held that Community law precludes the tax relief from being generally refused in respect of school fees paid to schools in other Member States.
Zatímco ve věci The International Transport Workers‘ Federation a The Finnish Seamen‘s Union se finská společnost námořní dopravy chtěla usadit v Estonsku, aby tam zaregistrovala jedno ze svých námořních plavidel za účelem zvýšení své konkurenceschopnosti, ve věci Laval chtěla lotyšská stavební společnost využít svého práva na volné poskytování služeb ve Švédsku, zejména vysláním lotyšských pracovníků do jedné ze svých švédských dceřiných společností.
Finally, such legislation also impedes the freedom of establishment of employees and self-employed persons who have transferred their normal place of residence to, or who work in, Germany and whose children continue to attend a fee-paying school situated in another Member State.
V obou případech přitom musely dotčené společnosti vyjednávat s odborovými organizacemi ve věci přistoupení ke kolektivním smlouvám uzavřeným v příslušných oblastech a jejich dodržování.
They do not enjoy the tax relief, whereas they would enjoy it if their children attended a school situated in Germany.
V první věci požadovala odborová organizace, která je členem anglického sdružení odborových svazů, aby se na plavidlo plavící se pod vlajkou Estonska uplatňovala finská kolektivní smlouva.
In Stamatelaki, the Court held that the freedom to provide services is impeded by national legislation which excludes all reimbursement by a national social security institution of the costs occasioned by treatment of persons insured with it in private hospitals in another Member State, except those relating to treatment provided to children under 14 years of age.
Ve druhé věci požadovala odborová organizace od lotyšské společnosti záruku, pokud jde o výši mzdy, že přistoupí ke švédské kolektivní smlouvě a bude ji uplatňovat na své vyslané pracovníky.
Such a measure, whose absolute nature (except for the case of children under 14 years of age) is not appropriate to the objective pursued, cannot be justied by the risk of seriously undermining the financial balance of a social security system since measures which are less restrictive and more in keeping with the freedom to provide services could be adopted, such as a prior authorisation scheme which complies with the requirements imposed by Community law and, if appropriate, the determination of scales for reimbursement of the costs of treatment.
Jelikož vyjednávání nevedla v žádném z obou případů k přistoupení dotčených společností ke kolektivním smlouvám a k jejich uplatňování, využily odborové organizace svého práva na kolektivní akci, zejména prostřednictvím práva na stávku.
Finally, Case C-341/05 Laval un Partneri (judgment of 18 December 2007) and Case C-438/05 The International Transport Workers’ Federation and The Finnish Seamen’s Union (judgment of 11 December 2007), relating to collective action engaged in by trade union organisations against a provider of services established or wishing to establish itself in another Member State, deserve particularly close attention.
Proto bylo podstatou otázek položených Soudnímu dvoru předkládajícími soudy, zda kolektivní akce představují omezení ve smyslu článků 43 ES a 49 ES.
While in The International Transport Workers’ Federation and The Finnish Seamen’s Union a Finnish maritime transport company wished to establish itself in Estonia so as to register one of its vessels there, in order to be more competitive, in Laval un Partneri a Latvian construction company wished to exercise its freedom to provide services in Sweden, in particular by the posting of Latvian workers to one of its Swedish subsidiaries.
Soudní dvůr rozhodl, že i když právo na kolektivní akci musí být uznáno za základní právo, které je nedílnou součástí základních zásad práva Společenství, jejichž dodržování Soudní dvůr zajišťuje, nemění to nic na tom, že jeho výkon může podléhat určitým omezením.
In both cases, the companies in question had to negotiate with trade unions in relation to the companies’ signing of, and compliance with, the collective agreements applicable to their respective sectors.
Navíc podle ustálené judikatury nestojí výkon základních práv mimo rozsah působnosti ustanovení Smlouvy a musí být v souladu s požadavky ohledně práv chráněných uvedenou Smlouvou a v souladu se zásadou proporcionality.
In the former case, the trade union, aliated to a federation of trade unions based in the United Kingdom, sought application of the Finnish collective agreement to the crew of the vessel which would be ying the Estonian ag.
Proto takové kolektivní akce vedené odborovým svazem či sdružením odborových svazů proti podniku s cílem jej přimět k uzavření smlouvy, jejíž obsah může podnik odradit od využití svobody usazování nebo svobody poskytování služeb, představují omezení těchto svobod.
In the latter case, the trade union demanded that the Latvian company should, by way of guarantee as to the rate of pay, sign the Swedish collective agreement and apply it to its posted workers.
Soudní dvůr však upřesnil, že tato omezení mohou být v zásadě odůvodněna ochranou takového naléhavého důvodu obecného zájmu, jakým je ochrana pracovníků hostitelského členského státu proti případnému sociálnímu dumpingu, za podmínky, že
Since negotiations were unsuccessful in each case, the trade unions exercised their right of collective action, in particular by use of the right to strike, to compel the companies to sign and implement the collective
V oblasti volného pohybu kapitálu zasluhují zvláštní pozornost tři rozsudky.
Proceedings agreements.
Na prvním místě je třeba uvést věc Komise v. Německo (rozsudek ze dne 23. října 2007, C-112/05) týkající se zákona zvaného „zákon Volkswagen“.
Accordingly, the national courts essentially asked the Court whether collective action constitutes a restriction within the meaning of Articles 43 and 49 EC.
Stanovení většiny na více než 80 % základního kapitálu totiž dává všem akcionářům držícím 20 % základního kapitálu možnost vytvořit blokační menšinu a umožňuje veřejnoprávním subjektům prostřednictvím nižší výše investic, než vyžaduje obecná právní úprava, zabránit přijetí důležitých rozhodnutí.
The Court held that, although the right to take collective action must be recognised as a fundamental right that forms an integral part of the general principles of Community law the observance of which the Court ensures, the exercise of that right may nonetheless be subject to certain restrictions.
Omezením hlasovacích práv ve výši 20 % přispívá navíc tato právní úprava k tomu, že dává veřejnoprávním subjektům možnost vykonávat podstatný vliv.
Furthermore, in accordance with settled case-law, the exercise of fundamental rights does not fall outside the scope of the provisions of the Treaty, and must be reconciled with the requirements relating to rights protected under the Treaty and be in accordance with the principle of proportionality.
Tato ustanovení tedy omezují možnost jiných akcionářů podílet se na společnosti, vytvořit nebo udržet dlouhodobé a přímé hospodářské vztahy s touto společností a účastnit se skutečně jejího řízení nebo její kontroly.
Accordingly, such collective action initiated by a trade union or a group of trade unions against an undertaking in order to induce that undertaking to enter into an agreement, the terms of which are liable to deter it from exercising the freedom of establishment or freedom to provide services, constitutes a restriction on those freedoms.
Omezením zájmu na získání podílu na základním kapitálu společnosti mohou tato opatření odradit přímé investory z jiných členských států, a představují tedy omezení volného pohybu kapitálu. Stejně je tomu u práva vyslat dva zástupce do dozorčí rady, které mohou využít pouze veřejnoprávní subjekty.
However, the Court made it clear that a restriction of that kind may, in principle, be justied by an overriding reason of public interest, such as the protection of the workers of the host State against possible social dumping, provided that it is established that the restriction is suitable for ensuring the attainment of the legitimate objective pursued and does not go beyond what is necessary to achieve that objective.
Tím, že je těmto subjektům poskytnuta možnost účastnit se na činnosti dozorčí rady výrazněji, umožňuje jim toto opatření vykonávat vliv, který přesahuje jejich investice, a to, co by jim běžně umožňovalo jejich postavení akcionáře.
On the other hand, the Court held in Laval un Partneri that national rules which fail to take into account, irrespective of their content, collective agreements to which undertakings that post workers to the host Member State are already bound in the Member State in which they are established give rise to discrimination against such undertakings, in so far as under those national rules they are treated in the same way as national undertakings which have not concluded a collective agreement.
Na druhém místě je třeba upozornit na věc Festersen (rozsudek ze dne 25. ledna 2007, C-370/05, Sb. rozh. s.
Three judgments concerning the free movement of capital will be accorded particular attention, the first being the judgment of 23 October 2007 in Case C-112/05 Commission v Germany, relating to the law known as the ‘Volkswagen law’.
I-1129), ve které Soudní dvůr rozhodl, že článek 56 ES brání tomu, aby vnitrostátní právní předpisy podmiňovaly nabytí zemědělského statku s pozemky tím, aby si nabyvatel zřídil na dobu osmi let na tomto statku trvalé bydliště bez ohledu na konkrétní okolnosti související s vlastnostmi dotyčného zemědělského statku s pozemky.
The Court held that, by maintaining in force the provisions of this law which, in derogation from the general law, cap the voting rights of any Volkswagen shareholder at 20 % of the share capital, require a majority of more than 80 % of the share capital in order for certain resolutions of the general assembly of shareholders to be passed and confer upon the State and a regional authority the right to appoint two representatives each to the company’s supervisory board, the Federal Republic of Germany had failed to full its obligations under Article 56(1) EC.
Podle Soudního dvora lze připustit, že cílem vnitrostátní právní úpravy, která obsahuje takovou povinnost bydliště, je zabránit nabývání zemědělské půdy z čistě spekulativních důvodů, a tato právní úprava tak směřuje k usnadnění nabývání této půdy přednostně osobami, které ji chtějí obdělávat.
The Court stated that the fact that the threshold for a majority was set at more than 80 % of the share capital aorded any shareholder holding 20 % of the share capital a blocking minority and enabled both public authorities to procure for themselves the ability to oppose important resolutions on the basis of a lower level of investment than would be required under the general law.
Taková právní úprava tak odpovídá v členském státě, jehož zemědělská půda představuje omezený přírodní zdroj, cíli obecného zájmu.
Furthermore, by capping voting rights at 20 %, the legislation helped to give those authorities the opportunity to exercise considerable inuence.
Soudní dvůr měl nicméně za to, že povinnost bydliště představuje opatření, které překračuje meze toho, co je k dosažení takového cíle nezbytné.
Those provisions therefore limited the possibility for other shareholders to participate in the company, to establish or maintain lasting and direct economic links with it and to participate eectively in its management or control.
Ukazuje se totiž jednak jako zvláště omezující, jelikož omezuje nejen volný pohyb kapitálu, ale rovněž právo nabyvatele zvolit si svobodně místo pobytu, které mu zaručuje Evropská úmluva o ochraně lidských práv a které je chráněno právním řádem Společenství, a tím zasahuje do jednoho ze základních práv.
By diminishing the interest in acquiring a stake in the company’s capital, those measures were liable to deter direct investors from other Member States and thus constituted a restriction on the free movement of capital. The same was true of the right, enjoyed by the public authorities alone, to appoint two representatives to the supervisory board.
A dále nic neumožňuje konstatovat, že k dosažení sledovaného cíle nemohla být přijata
By enabling those authorities to participate in a more signicant manner in the activity of the supervisory
Soudní dvůr jiná opatření, která by byla méně omezující, než je tato povinnost. Taková povinnost, a tím spíše je-li doplněna podmínkou, že bydliště musí být zachováno po dobu několika let, tedy překračuje meze toho, co lze z hlediska sledovaného cíle obecného zájmu považovat za nezbytné.
Court of Justice board, this measure in fact allowed them to exercise an inuence which exceeded their levels of investment and was greater than their status as shareholders would normally allow.
Soudní dvůr nejprve připomněl, že pojem„přímé investice“ se týká investic jakékoli povahy, které provádí fyzické nebo právnické osoby a které slouží k tomu, aby vytvořily nebo udržely dlouhodobé a přímé vztahy mezi osobou, která poskytla kapitál, a podnikem, kterému je tento kapitál určen za účelem výkonu hospodářské činnosti.
Second, Case C-370/05 Festersen [2007] ECR I-1129 should be noted, in which the Court held that Article 56 EC precludes national legislation from laying down as a condition for acquiring an agricultural property the requirement that the acquirer take up his xed residence on that property for a period of eight years, irrespective of particular circumstances relating to individual characteristics of the agricultural land concerned.
Pokud jde o účasti v podnicích, předpokládá cíl, kterým je vytvořit nebo udržet dlouhodobé hospodářské vztahy, že akcie vlastněné akcionářem mu dávají možnost skutečně se účastnit řízení této společnosti nebo její kontroly.
According to the Court, it can be accepted that national legislation containing such a residence requirement seeks to avoid the acquisition of agricultural land for purely speculative reasons and is likely to facilitate the preferential appropriation of that land by persons who wish to farm it.
Soudní dvůr poté upřesnil, že se čl. 57 odst.
Such legislation therefore does pursue a public interest objective in a Member State in which agricultural land is a limited natural resource.
1 ES použije také na vnitrostátní opatření, která omezují platby dividend, které plynou z investic.
However, the Court held the residence requirement to be a measure going beyond what is necessary to attain such an objective.