natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pokud jde nejprve o rozhodnutí Komise o nevznesení námitek vůči článku 3 ZRFG, domnívám se, že tato rozhodnutí nemohla poskytnout určité záruky, pokud jde o slučitelnost dotčených podpor s pravidly Smlouvy o ESUO.
First, the Commission’s decisions not to raise objections to Article 3 of the ZRFG, in my view, could not have given precise assurances as to the compatibility of the aid at issue with the rules of the ECSC Treaty.
Jak jsem již uvedl v rámci posouzení vzájemného kasačního opravného prostředku, tato rozhodnutí byla přijata toliko na základě článků 87 ES a 88 ES a vztahovala se na podniky spadající do rozsahu působnosti Smlouvy o ES.
As I stated when examining the crossappeal, those decisions were adopted on the sole basis of Article 87 EC and 88 EC and related to undertakings falling within the scope of the EC Treaty.
Vzhledem k tomu, že dotčených podpor využil podnik, na nějž se vztahuje Smlouva o ESUO, jejich slučitelnost se společným trhem uhlí a oceli se
In so far as the aid at issue benefited an undertaking falling within the scope of the ECSC Treaty, its compatibility with the common market was therefore governed by the specific rules of the latter
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-408/04 P situace“ 138.
OPINION OF MR BOT — CASE C-408/04 P measures intended to deal with situations where there is a crisis, it held that economic operators cannot claim a vested right to the maintenance of the legal situation existing at a given time.
Pokud jde o opatření určená k překonání krizových situací, rozhodl, že se hospodářské subjekty nemohou dovolávat nabytého práva na zachování právní situace existující v daném okamžiku 139.
139 in a position to foresee that that legislation might be adapted and amended in response to the prevailing economic situation on the market in steel.
konjunktuře na ocelářském trhu. Jinými slovy, když Komise v rámci druhého kodexu rozhodla, že upraví jednotný postup pro všechny podpory ocelářskému průmyslu, a když v rámci třetího kodexu stanovila konkrétněji povinnost oznamovat takové podpory, o jaké se jedná v projednávaném sporu, neporušuje tím dle mého názoru zásadu ochrany legitimního očekávání.
In other words, where the Commission decides, under the Second Code, to establish a uniform procedure for all aid to the steel sector and, more specifically, lays down an obligation, under the Third Code, to notify aid such as that at issue in this case, it does not, in my view, infringe the principle of the protection of legitimate expectations.
Jak jsem již uvedl, rozhodnutí Komise, kterým se v rámci kodexu podpor ocelářskému průmyslu povoluje poskytnutí dané kategorie podpor určitým ocelářským podnikům, proto vytváří právní situaci, která může být na základě její posuzovací pravomoci změněna.
Consequently, as we have seen, the Commission’s decision, under a steel aid code, to authorise the grant of a category of aid to certain steel undertakings, creates a legal situation which is capable of being altered by it in the exercise of its discretionary power.
Pokud se konečně jedná o nedostatek reakce Komise po předání informací společností Salzgitter, domnívám se, že nemohla u tohoto podniku založit legitimní očekávání, pokud jde o slučitelnost dotčených podpor se společným trhem uhlí a oceli.
Lastly, as I see it, the Commission’s failure to react once the information from Salzgitter had been sent could not have established on the part of Salzgitter a legitimate expectation as to the compatibility of the aid at issue with the common market in coal and steel.
Tyto informace totiž nebyly sděleny v rámci oznámení, jež by odpovídalo požadavkům článku 6 třetího kodexu a následných kodexů, nýbrž v rámci programů regulace výroby oceli a programů dohledu nad investicemi.
That information was not sent as part of a notification satisfying the requirements of Article 6 of the Third and subsequent codes, but as part of the steel production framework programmes and investment monitoring programmes.
To dle mého mínění nestačí, aby společnost Salzgitter mohla přiměřeně doufat v to, že podpory, kterých využila, nepovedou k námitkám ze strany Komise 140.
In my opinion, this was not a sufficient basis on which Salzgitter could reasonably form the view that the Commission had no objection to the aid which it received. 140
Z toho vyplývá, že když Komise v rámci čtvrtého bodu odůvodnění prvního kodexu upřesňuje, že se tento kodex omezuje „pouze na specifické podpory“, přičemž uplatnění obecných režimů podpor na ocelářský průmysl nadále podléhá kontrole Komise na základě článků 67 UO, jakož i 87 ES a 88 ES, a dále v článku 10 zmíněného kodexu uvádí, že tento je „použitelný až do 31. prosince 1981“, je jasné, že po tomto datu může Komise přijmout odlišná pravidla.
It follows that, where the Commission states, first, in the fourth recital in the preamble to the First Code, that the code is restricted to ‘specific aids only’ — the application to the steel industry of general aid schemes remaining subject to constant review by the Commission pursuant to Article 67 of the ECSC Treaty and Articles 87 and 88 of the EC Treaty — and, secondly, in Article 10 of that code, that it ‘shall apply until 31 December 1981’, it is clear that the Commission may adopt different rules after that date.
Společnost Salzgitter, u níž se má za to, že zná použitelnou právní úpravu, tedy byla s to předvídat, že tato právní úprava může být přizpůsobena a změněna v závislosti na
Salzgitter, deemed to be cognisant of the applicable legislation, was therefore
140 — Rozsudek Soudního dvora ze dne 24. listopadu 1987, RSV v. Komise (223/85, Recueil, s. 4617), není na projednávanou věc použitelný.
140 — The judgment of the Court of Justice in Case 223/85 RSV v Commission [1987] ECR 4617 cannot be applied to this case.
V této věci totiž Soudní dvůr dospěl k názoru, že průtahy Komise (26 měsíců) s vydáním rozhodnutí o slučitelnosti státní podpory mohly u příjemce podpory vyvolat takové legitimní očekávání, které mohlo Komisi zabránit v tom, aby vnitrostátním orgánům uložila povinnost nařídit navrácení podpory.
In that case, the Court took the view that the Commission’s delay (26 months) in giving the decision concerning the compatibility of State aid could establish a legitimate expectation on the part of the recipient of the aid so as to prevent the Commission from requiring the national authorities to order the refund of the aid.
Nicméně v uvedené věci byla tato podpora oznámena.
In that case, however, that aid had been notified.
VII – K vrácení věci Soudu
VII — Reference back to the Court of First Instance
Proto se domnívám, že akty nebo jednání Komise v projednávané věci nemohly u společnosti Salzgitter založit takové legitimní očekávání, které by Komisi mohlo zabránit v tom, aby uložila Spolkové republice Německo povinnost nařídit navrácení podpor a podniku, který byl jejich příjemcem, pak jejich vrácení.
I am therefore of the opinion that the acts or conduct adopted by the Commission in this case could not have established on the part of Salzgitter a legitimate expectation such as to prevent the Commission from ordering the Federal Republic of Germany to recover the aid and the recipient undertaking to repay that aid.
Článek 61 první pododstavec statutu Soudního dvora stanoví, že je-li kasační opravný prostředek opodstatněný, zruší Soudní dvůr rozhodnutí Soudu.
The first paragraph of Article 61 of the Statute of the Court of Justice provides that, if the appeal is well founded, the Court of Justice is to quash the decision of the Court of First Instance.
V tomto případě může Soudní dvůr vydat konečné rozhodnutí ve věci, pokud to soudní řízení dovoluje, nebo věc vrátit zpět Soudu k rozhodnutí.
In that case, it may itself give final judgment in the matter, where the state of the proceedings so permits, or refer the case back to the Court of First Instance for judgment.
S ohledem na všechny tyto skutečnosti a na závěry, které jsem již vyvodil v rámci zkoumání obou předchozích částí, se domnívám, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že Komise porušila zásadu právní jistoty tím, že požadovala navrácení podpor, které byly vzhledem k nedostatku oznámení poskytnuty společnosti Salzgitter protiprávně.
In view of all of the foregoing considerations and in the light of the conclusions already drawn in the examination of the previous two limbs, I consider that the Court of First Instance committed an error of law in finding that the Commission had infringed the principle of legal certainty by ordering repayment of the aid which, without notification, had been unlawfully granted to Salzgitter.
Proto navrhuji, aby Soudní dvůr prohlásil první žalobní důvod za opodstatněný a zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž byly tímto rozsudkem zrušeny články 2 a 3 sporného rozhodnutí týkající se navrácení podpor poskytnutých společnosti Salzgitter v letech 1986 až 1995.
I therefore propose that the Court should declare the first plea to be well founded and set aside the judgment under appeal in so far as it annulled Articles 2 and 3 of the contested decision concerning repayment of the aid granted to Salzgitter between 1986 and 1995.
Jsem toho názoru, že v projednávané věci nelze za daného stavu o sporu rozhodnout.
In my view, the state of the proceedings in this case does not permit final judgment.
Posouzení důvodů uplatněných společností Salzgitter v rámci její žaloby na neplatnost bude totiž nevyhnutelně vyžadovat skutková ověření, která Soud v rámci napadeného rozsudku neučinil.
Examination of the pleas raised by Salzgitter in its application for annulment will inevitably require verifications of fact which the Court of First Instance did not examine in the judgment under appeal.
Mám na mysli zejména čtvrtý důvod, vycházející z nesprávného posouzení, pokud jde o kvalifikaci některých investic jako opatření spadajících do rozsahu působnosti Smlouvy o ESUO, pátý důvod, vycházející z nesprávného posouzení spočívajícího v tom, že Komise nekvalifikovala některé investiční záměry jako opatření směřující k ochraně životního prostředí, a šestý důvod, vycházející z nesprávného posouzení ve vymezení určující aktualizační sazby.
I am thinking, in particular, of the fourth plea, alleging an error of assessment arising from the classification of certain investments as measures falling within the scope of application of the ECSC Treaty, the fifth plea, alleging an error of assessment by virtue of the Commission’s failure to classify certain investment plans as environmental protection measures, and the sixth plea, alleging an error of assessment in the definition of the decisive discount rate.
Tyto úvahy mě vedou k tomu, abych navrhl vrácení projednávané věci Soudu k rozhodnutí ve věci samé a aby o nákladech řízení bylo rozhodnuto později.
In the light of these considerations, I propose that this case be referred back to the Court of First Instance for a ruling on the substance of the matter and that the decision as to costs be reserved.
Vzhledem k výše uvedenému se domnívám, že není namístě se vyslovovat k ostatním částem tohoto důvodu kasačního opravného prostředku.
In the light of the foregoing, there is in my view no need for a ruling on the other limbs of this plea.
Domnívám se také, že není namístě se vyslovovat k druhému důvodu tohoto kasačního opravného prostředku.
Nor do I consider there to be any need for a ruling on the second plea of this appeal.
S ohledem na předchozí úvahy navrhuji, aby Soudní dvůr rozhodl takto:
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court of Justice should:
1) Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 1. července 2004, Salzgitter AG v. Komise (T-308/00), se ruší v rozsahu, v němž se tímto rozsudkem ruší články 2 a 3 rozhodnutí Komise 2000/797/ESUO ze dne 28. června 2000 týkajícího se státní podpory poskytnuté Německem společnostem Salzgitter AG, Preussag Stahl AG a ocelářským dceřiným společnostem skupiny, dnes seskupeným pod názvem Salzgitter AG – Stahl und Technologie (SAG).
(1) set aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 1 July 2004 in Case T-308/00 Salzgitter v Commission in so far as it annuls Articles 2 and 3 of Commission Decision 2000/797/ECSC of 28 June 2000 on State aid granted by the Federal Republic of Germany to Salzgitter AG, Preussag Stahl AG and the group’s steel-industry subsidiaries, now known as Salzgitter AG — Stahl und Technologie (SAG);
2) Věc se vrací Soudu prvního stupně Evropských společenství k rozhodnutí ve věci samé.
(2) refer the case back to the Court of First Instance of the European Communities for a ruling on the substance of the matter;
3) O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
(3) reserve the decision as to costs.
22. dubna 2008 *
22 April 2008 *
Ve věci C-408/04 P, jejímž předmětem je kasační opravný prostředek na základě článku 56 statutu Soudního dvora, podaný dne 16. září 2004,
APPEAL under Article 56 of the Statute of the Court of Justice, lodged on 16 September 2004,
Komise Evropských společenství, zastoupená V. Kreuschitzem a M. Niejahrem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka), přičemž dalšími účastnicemi řízení jsou:
Commission of the European Communities, represented by V. Kreuschitz and M. Niejahr, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, appellant, the other parties to the proceedings being:
Salzgitter AG, zastoupená J. Sedemundem a T. Lübbigem, Rechtsanwälte, žalobkyně v prvním stupni,
Salzgitter AG, represented by J. Sedemund and T. Lübbig, Rechtsanwälte, applicant at first instance,
ROZSUDEK ZE DNE 22. 4.
JUDGMENT OF 22. 4.
2008 – VĚC C-408/04 P
2008 — CASE C-408/04 P
Spolková republika Německo, zastoupená M. Lummou a W.-D. Plessingem, jakož i C. Schulze-Bahr, jako zmocněnci, vedlejší účastnice v prvním stupni,
Federal Republic of Germany, represented by M. Lumma and W.-D. Plessing, as well as C. Schulze-Bahr, acting as Agents, intervener at first instance,
SOUDNÍ DVŮR (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, A. Tizzano a L. Bay Larsen, předsedové senátů, J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, M. Ilešič, P. Lindh a J.-C. Bonichot (zpravodaj), soudci, generální advokát: Y. Bot, vedoucí soudní kanceláře: J. Swedenborg, rada, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 6. února 2007, po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 11. září 2007,
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, A. Tizzano and L. Bay Larsen, Presidents of Chambers, J.N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, M. Ilešič, P. Lindh and J.-C. Bonichot (Rapporteur), Judges,
5, dále jen „sporné rozhodnutí“).
5, ’the contested decision’).
Vzájemným kasačním opravným prostředkem požaduje Salzgitter AG (dále jen „Salzgitter“) částečné zrušení napadeného rozsudku.
By its crossappeal, Salzgitter AG (‘Salzgitter’) seeks to have the judgment under appeal set aside in part.
Právní rámec a skutkový stav
Legal context and facts of the case
‚Se společným trhem uhlí a oceli se považují za neslučitelné, a proto touto smlouvou uvnitř Společenství zakázané:
“The following are recognised as incompatible with the common market for coal and steel and shall accordingly be abolished and prohibited within the Community, as provided in this Treaty:
2008 – VĚC C-408/04 P c) subvence nebo podpory poskytované státy nebo zvláštní poplatky jimi ukládané v jakékoli formě.‘
(c) subsidies or aids granted by States, or special charges imposed by States, in any form whatsoever.”
Článek 67 UO stanoví:
Article 67 CS provides:
Každé opatření členského státu, které by mohlo citelně ovlivnit podmínky hospodářské soutěže v uhelném a ocelářském průmyslu, musí zúčastněná vláda oznámit Komisi.
Any action by a Member State which is liable to have appreciable repercussions on conditions of competition in the coal or the steel industry shall be brought to the knowledge of the Commission by the government concerned.
Jestliže by takové opatření mohlo podstatným zvětšením rozdílů mezi výrobními náklady, ke kterému došlo jinak než změnou výnosnosti, vyvolat vážné porušení rovnováhy, může Komise po konzultaci Poradního výboru a Rady přijmout tato opatření:
If the action is liable, by substantially increasing differences in production costs otherwise than through changes in productivity, to provoke a serious disequilibrium, the Commission, after consulting the Consultative Committee and the Council, may take the following steps:
– má-li opatření tohoto státu škodlivé účinky pro uhelné a ocelářské podniky podléhající pravomoci dotyčného státu, může jej Komise zmocnit, aby jim poskytl podporu, jejíž výši, podmínky a dobu trvání stanoví po dohodě s Komisí. […]
— if the action taken by that State is having harmful effects on the coal or steel undertakings within the jurisdiction of that State, the Commission may authorise it to grant aid to these undertakings, the amount, conditions and duration of which shall be determined in agreement with the Commission. …;
– má-li opatření tohoto státu škodlivé účinky pro uhelný nebo ocelářský průmysl podléhající pravomoci jiných členských států, podá mu Komise doporučení, aby zjednal nápravu opatřeními, jež bude sám pokládat za nejlépe slučitelná s vlastní hospodářskou rovnováhou.
— if the action taken by that State is having harmful effects on the coal or steel undertakings within the jurisdiction of other Member States, the Commission shall make a recommendation to that State with a view to remedying these effects by such measures as that State may consider most compatible with its own economic equilibrium.
Článek 95 první a druhý pododstavec UO stanoví:
The first and second paragraph of Article 95 CS provide as follows:
‚Ve všech případech touto smlouvou nepředvídaných, kdy se určité rozhodnutí nebo doporučení Komise ukáže nezbytným k tomu, aby ve fungování společného trhu uhlí a oceli bylo v souladu s článkem 5 dosaženo některého z cílů Společenství, jak jsou stanoveny v článcích 2, 3 a 4, může být toto rozhodnutí nebo doporučení přijato na základě jednomyslného souhlasu Rady a po konzultaci Poradního výboru.
“In all cases not provided for in this Treaty where it becomes apparent that a decision or recommendation of the Commission is necessary to attain, within the common market in coal and steel and in accordance with Article 5, one of the objectives of the Community set out in Articles 2, 3 and 4, the decision may be taken or the recommendation made with the unanimous assent of the Council and after the Consultative Committee has been consulted.
Totéž rozhodnutí nebo doporučení přijaté stejným postupem případně stanoví použitelné sankce.‘
Any decision so taken or recommendation so made shall determine what penalties, if any, may be imposed.”
Aby Komise odpověděla na požadavky restrukturalizace ocelářského odvětví, zavedla, opírajíc se o ustanovení článku 95 UO, od začátku 80. let režim Společenství povolující poskytování státních podpor ocelářskému průmyslu v určitých taxativně uvedených případech.
In order to meet the restructuring needs of the steel industry, the Commission relied on the provisions of Article 95 CS to introduce, in the early 1980s, a Community scheme authorising the grant of State aid to the steel industry in specific and limited cases.
Tento režim byl předmětem následných úprav s cílem čelit konjunkturálním obtížím ocelářského průmyslu.
That scheme underwent a series of amendments in order to deal with the cyclical problems encountered by the steel industry.
Postupně po sobě přijatá rozhodnutí v tomto ohledu jsou obecně nazývána ‚kodexy podpor ocelářskému průmyslu‘.
The decisions successively adopted for that purpose are commonly known as the “Steel Aid Codes”.
2008 – VĚC C-408/04 P které tvoří šestý kodex podpor ocelářskému průmyslu (dále jen ‚šestý kodex podpor ocelářskému průmyslu‘).
2008 — CASE C-408/04 P p. 42), which constitutes the Sixth Steel Aid Code [(the Sixth Steel Aid Code)].
Toto rozhodnutí bylo použitelné od 1. ledna 1997 do 22. července 2002.“
That decision was applicable from 1 January 1997 to 22 July 2002.’
Soud pak v bodech 6 až 11 napadeného rozsudku připomněl skutečnosti předcházející sporu takto:
In paragraphs 6 to 11 of the judgment under appeal, the Court of First Instance set out the pre-litigation procedure, in the following terms:
V Německu byl dne 5. srpna 1971 přijat Zonenrandförderungsgesetz (německý zákon směřující k podpoře rozvoje oblasti podél hranic s bývalou Německou demokratickou republikou a bývalou Československou republikou, dále jen ‚ZRFG‘), který byl stejně jako jeho pozdější změny schválen [rozhodnutím] Komise [(dále jen ‚rozhodnutí z roku 1971‘)] po přezkumu jím stanovených opatření ve vztahu k článku 92 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 87 ES) a článku 93 Smlouvy o ES (nyní článek 88 ES).
In Germany, the Zonenrandförderungsgesetz (German law on the development of the border zone between the former German Democratic Republic and the former Czechoslovak Socialist Republic, “the ZRFG”) was adopted on 5 August 1971 and approved, along with subsequent amendments to it, by [decision of] the Commission [(“the 1971 Decision”)], following assessment of the measures planned by the Commission pursuant to Article 92 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 87 EC) and Article 93 of the EC Treaty (now Article 88 EC).
Poslední změny ZRFG byly schváleny Komisí jako státní podpory slučitelné se Smlouvou o ES (Úř. věst. 1993 C 3, s. 3).
The most recent amendments to the ZRFG were approved by the Commission as State aid compatible with the EC Treaty (OJ 1993 C 3, p. 3).
ZRFG přestal s konečnou platností platit v roce 1995.
The ZRFG came to an end definitively in 1995.
Od svého počátku stanovil § 3 ZRFG daňové pobídky formou zvláštních odpisů (‚Sonderabschreibungen‘) a rezerv osvobozených od daně (‚steuerfreie Rücklagen‘) pro investice uskutečněné v jakémkoli závodu jakéhokoli podniku umístěném podél hranic s bývalou Německou demokratickou republikou a bývalou Československou republikou […].
From the beginning, Paragraph 3 of the ZRFG provided for tax incentives in the form of special depreciation allowances (“Sonderabschreibungen”) and taxfree reserves (“steuerfreie Rücklagen”) for investments made in any establishment of an undertaking situated along the border area between the former German Democratic Republic and the former Czechoslovak Socialist Republic … .
Zvláštní odpisy spočívaly v možnosti zanést do rozvahy společnosti z titulu investic, na něž mohou být poskytnuty subvence, v prvním roce nebo v letech následujících po těchto investicích
The special depreciation allowances permitted the entry of a higher rate of depreciation for eligible investment in the company accounts than would be possible, under the ordinary legislation, in the initial year or years of the investment of the
KOMISE v. SALZGITTER dotčeného podniku odpisy vyšší než odpisy stanovené obecnou úpravou.
COMMISSION v SALZGITTER company in question.
To znamenalo pro podnik snížení základu daně, a tedy vyšší objem peněžní hotovosti pro první rok nebo roky po investicích, čímž mu bylo poskytnuto zvýhodnění, pokud jde o hotovostní tok.
Thus the company’s tax base was reduced and liquidity was increased for the first year or years of the investment, thereby procuring a gain for the company.
Podobné zvýhodnění podnik rovněž získal prostřednictvím rezerv osvobozených od daně.
Taxfree reserves also produced a gain for the company.
6 odst. 5 šestého kodexu podpor ocelářskému průmyslu, pokud jde o podpory přiznané Německem společnosti Preussag Stahl AG a dalším ocelářským dceřiným společnostem […] Salzgitter […].
By letter dated 3 March 1999 the Commission, after having observed from a reading of the annual accounts of Preussag Stahl AG, one of the companies of … Salzgitter …, that the company had been subsidised repeatedly between 1986 and 1995 on the basis of Paragraph 3 of the ZRFG, informed Germany of its decision to initiate the procedure under Article 6(5) of the Sixth Steel Aid Code in respect of the aid granted by [the Federal Republic of] Germany to Preussag Stahl AG and to the other subsidiaries of … Salzgitter ….