natgillin/translations-raw huggingface dataset:
6 odst. 1 písm. b) směrnice, nelze mít za to, že vnímání ze strany spotřebitele by mohlo mít jakýkoliv vliv na výklad veřejného zájmu.
Nevertheless, once it has been established that a sign concerns any of the indications or characteristics referred to in Article 6(1)(b) of the Directive, there is no indication that its perception by the consumer can have any influence on the interpretation of the general interest.
S ohledem na navrhovanou odpověď na první předběžnou otázku proto není nutný přezkum tvrzení H & M, jež doporučuje uplatnit Freihaltebedürfnis přinejmenším na označení zapsaná před vstupem směrnice v platnost.
Accordingly, the answer proposed to the first question obviates any need to analyse the argument of H & M advocating the application of the Freihaltebedürfnis principle, at least in relation to signs registered before the entry into force of the Directive.
Odvolává se na liberální praxi zápisů v Beneluxu v době platnosti neharmonizovaného práva ochranných známek, avšak uvedený případ spadá do oblasti neplatnosti ochranných známek bez rozlišovací způsobilosti, což je vzdálené výkonu oprávnění udělených článkem 5 směrnice a jejich omezení ve smyslu čl. 6 odst.
That argument thus refers to the liberal practice of registration in Benelux in the period before the harmonisation of trade mark legislation, but that situation falls within the scope of the invalidity of marks without distinctive character which has little connection with the exercise of the rights conferred by Article 5 of the Directive and the limitation of those rights pursuant to Article 6(1)(b).
1 písm. b). Vzhledem k výsledkům mé analýzy se mi tedy nezdá přezkum této druhé otázky potřebný.
It is therefore unnecessary for me to elaborate on the answer to the second question, in view of the outcome of my analysis.
S ohledem na výše uvedené úvahy navrhuji, aby Soudní dvůr odpověděl Hoge Raad takto:
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court should reply to the Hoge Raad as follows:
ADIDAS A ADIDAS BENELUX dne 21. prosince 1988, První směrnice, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, které však získalo rozlišovací způsobilost v důsledku užívání a bylo zapsáno, je třeba zohlednit veřejný zájem na tom, aby dostupnost určitých označení pro ostatní hospodářské subjekty nabízející podobné výrobky či služby nebyla neoprávněně omezena.
Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks, but which has acquired distinctive character through use and has been registered, it is necessary to take account of the general interest in ensuring that the availability of certain signs is not unduly restricted for other traders offering similar goods or services.
Naproti tomu pokud totéž označení nejdříve nemělo rozlišovací způsobilost, ale později ji nabylo v důsledku užívání, práva majitele ochranné známky nelze zkoumat s ohledem na požadavek dostupnosti.“
However, where the same sign lacked distinctive character in itself but subsequently acquired such character through use, the rights of the trade mark proprietor must not be examined in the light of the requirement of availability.’
2008 – VĚC C-102/07
2008 — CASE C-102/07
Ve věci C-102/07, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) ze dne 16. února 2007, došlým Soudnímu dvoru dne 21. února 2007, v řízení adidas AG, adidas Benelux BV, proti
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Hoge Raad der Nederlanden (Netherlands), made by decision of 16 February 2007, received at the Court on 21 February 2007, in the proceedings adidas AG, adidas Benelux BV, v
SOUDNÍ DVŮR (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič (zpravodaj) a E. Levits, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 6. prosince 2007, s ohledem na vyjádření předložená:
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann, President of the Chamber, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič (Rapporteur) and E. Levits, Judges,
– za H & M Hennes & Mauritz Netherlands BV G. van Roeyenem, advocaat, – za italskou vládu I. M. Bragugliou, jako zmocněncem, ve spolupráci s S. Fioren-tinem, avvocato dello Stato,
— H & M Hennes & Mauritz Netherlands BV, by G. van Roeyen, advocaat, — the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, assisted by S. Fiorentino, avvocato dello Stato,
– za vládu Spojeného království C. Gibbs, jako zmocněnkyní, ve spolupráci s M. Edenboroughem, barrister,
— the United Kingdom Government, by C. Gibbs, acting as Agent, and M. Eden-borough, Barrister,
– za Komisi Evropských společenství W. Wilsem, jako zmocněncem, po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 16. ledna 2008, vydává tento
— the Commission of the European Communities, by W. Wils, acting as Agent, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 16 January 2008, gives the following
92, dále jen „směrnice“).
1; ‘the Directive’).
Tato žádost byla předložena v rámci sporu adidas AG a adidas Benelux BV proti Marca Mode CV (dále jen „Marca Mode“), C & A Nederland CV (dále jen „C & A“), H & M Hennes & Mauritz Netherlands BV (dále jen „H & M“) a Vendex KBB Nederland BV (dále jen „Vendex“) ve věci rozsahu ochrany obrazových ochranných známek tvořených třemi proužky, jejichž majitelem je adidas AG. I - 2466
The reference was made in proceedings between adidas AG and adidas Benelux BV on the one hand and Marca Mode CV (‘Marca Mode’), C & A Nederland CV (‘C & A’), H & M Hennes & Mauritz Netherlands BV (‘H & M’) and Vendex KBB Nederland BV (‘Vendex’) on the other concerning the scope of protection of the threestripe figurative marks owned by adidas AG. I - 2466
Článek 3 směrnice, nazvaný „Důvody pro zamítnutí či neplatnost“, stanoví ve svém odstavci 1:
Article 3(1) of the Directive, entitled ‘Grounds for refusal or invalidity’, provides:
Do rejstříku nebudou zapsány a jsou-li zapsány, budou prohlášeny neplatnými: a) označení, která nemohou tvořit ochrannou známku; b) ochranné známky, které postrádají rozlišovací způsobilost; c) ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, které mohou sloužit v oblasti obchodu k označení druhu, jakosti, množství, účelu, hodnoty, zeměpisného původu nebo doby výroby zboží nebo poskytnutí služby nebo jiných jejich vlastností; d) ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, jež se staly obvyklými v běžném jazyce nebo v poctivých a zavedených obchodních zvyklostech;
(c) trade marks which consist exclusively of signs or indications which may serve, in trade, to designate the kind, quality, quantity, intended purpose, value, geographical origin, or the time of production of the goods or of rendering of the service, or other characteristics of the goods;
2008 – VĚC C-102/07 e) označení, která jsou tvořena výlučně:
(e) signs which consist exclusively of:
– tvarem, který vyplývá z povahy samotného zboží,
— the shape which results from the nature of the goods themselves, or
– tvarem zboží, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku,
— the shape of goods which is necessary to obtain a technical result, or
– tvarem, který dává zboží podstatnou hodnotu;
— the shape which gives substantial value to the goods;
Článek 3 odst. 3 směrnice stanoví:
Article 3(3) of the Directive states:
„Přihláška ochranné známky nebude zamítnuta nebo v případě, že je ochranná známka zapsána, nebude prohlášena za neplatnou podle odst. 1 písm. b), c) nebo d), pokud před podáním přihlášky a v důsledku užívání získala rozlišovací způsobilost.
‘A trade mark shall not be refused registration or be declared invalid in accordance with paragraph 1(b), (c) or (d) if, before the date of application for registration and following the use which has been made of it, it has acquired a distinctive character.
Nadto mohou členské státy stanovit, že toto ustanovení se použije také v případě, že rozlišovací způsobilost byla získána po dni podání přihlášky ochranné známky nebo po dni jejího zápisu.“
Any Member State may in addition provide that this provision shall also apply where the distinctive character was acquired after the date of application for registration or after the date of registration.’
Článek 5, nazvaný „Práva z ochranné známky“, stanoví ve svých odstavcích 1 a 2:
Article 5(1) and (2) of the Directive, entitled ‘Rights conferred by a trade mark’, provide:
Ze zapsané ochranné známky vyplývají pro jejího majitele výlučná práva.
(a) any sign which is identical with the trade mark in relation to goods or services which are identical with those for which the trade mark is registered;
Majitel je oprávněn zakázat všem třetím osobám, které nemají jeho souhlas, aby v obchodním styku užívaly: a) označení totožné s ochrannou známkou pro zboží nebo služby, které jsou totožné s těmi, pro něž je známka zapsána; b) označení, u něhož z důvodu jeho totožnosti nebo podobnosti s ochrannou známkou a totožnosti či podobnosti zboží nebo služeb označovaných ochrannou známkou a označením existuje nebezpečí záměny u veřejnosti, včetně nebezpečí asociace označení s ochrannou známkou.
(b) any sign where, because of its identity with, or similarity to, the trade mark and the identity or similarity of the goods or services covered by the trade mark and the sign, there exists a likelihood of confusion on the part of the public, which includes the likelihood of association between the sign and the trade mark.
Každý členský stát může rovněž stanovit, že majitel je oprávněn zakázat všem třetím osobám, které nemají jeho souhlas, aby užívaly v obchodním styku označení totožné s ochrannou známkou nebo jí podobné pro zboží nebo služby, které nejsou podobné těm, pro něž byla ochranná známka zapsána, jestliže tato ochranná známka získala v členském státě dobré jméno a užívání takového označení bez řádného důvodu by protiprávně těžilo z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména ochranné známky nebo jim působilo újmu.“
Any Member State may also provide that the proprietor shall be entitled to prevent all third parties not having his consent from using in the course of trade any sign which is identical with, or similar to, the trade mark in relation to goods or ser -vices which are not similar to those for which the trade mark is registered, where the latter has a reputation in the Member State and where use of that sign without due cause takes unfair advantage of, or is detrimental to, the distinctive character or the repute of the trade mark.’
Článek 6 směrnice, nazvaný „Omezení účinků ochranné známky“, stanoví ve svém odstavci 1:
Article 6(1) of the Directive, entitled ‘Limitation of the effects of a trade mark’, provides:
„Ochranná známka neopravňuje majitele, aby zakázal třetí osobě užívat v obchodním styku:
‘The trade mark shall not entitle the proprietor to prohibit a third party from using, in the course of trade,
2008 – VĚC C-102/07 a) své jméno a adresu; b) údaje týkající se druhu, jakosti, množství, účelu, hodnoty, zeměpisného původu, doby výroby zboží nebo poskytnutí služby anebo jiných jejich vlastností; c) ochrannou známku, je-li to nezbytné k označení účelu zboží nebo služby, zejména v případě příslušenství nebo náhradních dílů; pokud je užívá v souladu s poctivými zvyklostmi v průmyslu nebo v obchodě.“
(c) the trade mark where it is necessary to indicate the intended purpose of a product or service, in particular as accessories or spare parts; provided he uses them in accordance with honest practices in industrial or commercial matters.’
Článek 12 směrnice, nazvaný „Důvody zrušení“, stanoví ve svém odstavci 2:
Article 12(2) of the Directive, entitled ‘Grounds for revocation’, states:
„Majitel ochranné známky může být […] zbaven svých práv, jestliže známka, po dni, ke kterému byla zapsána: a) se v důsledku činnosti nebo nečinnosti majitele stala v oblasti obchodu označením obvyklým pro zboží nebo služby, pro které je zapsána;
(a) in consequence of acts or inactivity of the proprietor, it has become the common name in the trade for a product or service in respect of which it is registered;
Společnost adidas AG je majitelkou obrazových ochranných známek, které jsou tvořeny třemi vertikálními rovnoběžnými proužky stejné šířky, jež jsou umístěny v bočních švech oblečení pro sport a volný čas a jejichž barva kontrastuje se základní barvou uvedeného oblečení.
Adidas AG is the proprietor of figurative trade marks composed of three vertical, parallel stripes of equal width which are featured on the sides of sports and leisure garments in a colour which contrasts with the basic colour of those garments.
Společnost adidas Benelux BV je majitelkou výhradní licence pro Benelux udělené adidas AG.
Adidas Benelux BV is the holder of an exclusive licence for the Benelux countries granted by adidas AG.
Marca Mode, C & A, H & M a Vendex jsou konkurenční podniky působící v obchodu s textilem.
Marca Mode, C & A, H & M and Vendex are competing undertakings operating in the textile trade.
Poté, co adidas AG a adidas Benelux BV (dále jen společně „adidas“) zjistily, že někteří z těchto konkurentů začali uvádět na trh oblečení pro sport a volný čas, které je opatřeno dvěma rovnoběžnými proužky, jejichž barva kontrastuje se základní barvou oblečení, podaly před Rechtbank te Breda návrh na předběžné opatření proti H & M, jakož i žalobu ve věci samé proti Marca Mode a C & A, a požadovaly, aby bylo uvedeným podnikům zakázáno používat jakékoli označení sestávající z motivu tří proužků zapsaného na základě přihlášky adidas nebo jakékoli podobného motivu, jako například dvou rovnoběžných proužků používaných uvedenými podniky.
Having found that some of those competitors had begun to market sports and leisure garments featuring two parallel stripes, the colour of which contrasts with the basic colour of those garments, adidas AG and adidas Benelux BV (together, ‘adidas’) brought interlocutory proceedings before the Rechtbank te Breda (local court of Breda) against H & M and an action on the merits against Marca Mode and C & A for prohibition of the use by those undertakings of any sign consisting of the threestripe logo registered by adidas or a motif similar to it, such as the motif with two parallel stripes used by those undertakings.
Marca Mode, C & A, H & M a Vendex prostřednictvím žalob podaných k Rechtbank te Breda navrhly, aby Rechtbank určil, že mají právo užívat dva proužky jako dekoraci oblečení pro sport a volný čas.
Marca Mode, C & A, H & M and Vendex have, for their part, brought applications before the Rechtbank te Breda for a declaration that they are free to place two stripes on their sports and leisure garments for decorative purposes.
Rozhodnutím ze dne 2. října 1997 v řízení o předběžném opatření uložil předseda Rechtbank te Breda H & M, aby přestala v Beneluxu užívat označení tvořené motivem tří proužků, zapsaným na základě přihlášky adidas nebo jakékoli jiné podobné označení, jako například dva proužky používané H & M.
By judgment of 2 October 1997, the president of the Rechtbank te Breda made an interlocutory order against H & M to refrain from using in Benelux the sign consisting of the threestripe logo registered by adidas or any other sign similar to it, such as the two-stripe motif used by H & M.
Mezitímním rozsudkem ze dne 13. října 1998 Rechtbank te Breda rozhodl, že byla porušena práva adidas k ochranným známkám.
By an interlocutory judgment of 13 October 1998 the Rechtbank te Breda held that the trade marks owned by adidas had been infringed.
Rozsudky ze dne 2. října 1997 a 13. října 1998 byly napadeny opravným prostředkem před Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch.
Appeals against the judgments of 2 October 1997 and 13 October 1998 were brought before the Gerechtshof te ‘s-Hertogenbosch (regional appeal court of ‘s-Hertogenbosch).
Rozsudkem ze dne 29. března 2005 zrušil Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch rozsudky ze dne 2. října 1997 a 13. října 1998 a rozhodl ve sporu sám, přičemž zamítl jak návrhová žádání adidas, tak návrhová žádání Marca Mode, C & A, H & M a Vendex jednak z důvodu, že nebyla porušena práva adidas k ochranným známkám, a jednak z důvodu, že návrhová žádání Marca Mode, C & A, H & M a Vendex byla příliš obecná.
By judgment of 29 March 2005, the Gerechtshof te ‘s-Hertogenbosch set aside the judgments of 2 October 1997 and 13 October 1998 and, giving a ruling on the dispute, rejected both the application of adidas and those of Marca Mode, C & A, H & M and Vendex on the ground, first, that the trade marks owned by adidas had not been infringed and, secondly, that the scope of the applications made by Marca Mode, C & A, H & M and Vendex was too general.
Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch upřesnil, že motiv tří proužků, jako je motiv zapsaný na základě přihlášky adidas, má sám o sobě jen malou rozlišovací způsobilost, ale že v důsledku reklamních aktivit adidas získaly ochranné známky, jejichž majitelkou je adidas, vysokou rozlišovací způsobilost a staly se proslulými.
The Gerechtshof te ‘s-Hertogenbosch stated that a threestripe motif such as that registered by adidas is not very distinctive per se but that, owing to the investment in advertising by adidas, the marks it owned had acquired considerable distinctive character and become well known.
Uvedené ochranné známky v důsledku toho požívají rozšířené ochrany, pokud jde o motiv tří proužků.
Those marks therefore enjoyed wide protection so far as concerns the threestripe logo.
Nicméně vzhledem k tomu, že proužky a jednoduché proužkové motivy jsou v zásadě označeními, jež musí zůstat k dispozici, a k nimž se tedy neudělují výhradní práva, nemohou ochranné známky adidas poskytovat žádnou ochranu proti používání motivu dvou proužků.
However, given that stripes and simple stripe logos are, generally, signs which must remain available and do not therefore lend themselves to exclusive rights, the marks owned by adidas cannot afford any protection against the use of two-stripe motifs.
Adidas podal kasační opravný prostředek k Hoge Raad der Nederlanden, přičemž má za to, že v rámci režimu zavedeného směrnicí by požadavek dostupnosti měl být zohledněn pouze při uplatnění důvodů pro zamítnutí či neplatnost stanovených v článku 3 směrnice.
Having appealed on a point of law to the Hoge Raad der Nederlanden (Supreme Court of the Netherlands), adidas takes the view that, in the scheme of the system set up by the Directive, the requirement of availability must be taken into account only when the grounds for refusal or invalidity provided for in Article 3 of the Directive apply.
Za těchto podmínek se Hoge Raad der Nederlanden rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
It is in those circumstances that the Hoge Raad der Nederlanden decided to stay the proceedings and refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
3 odst. 1 písm. c) směrnice […], které získalo rozlišovací způsobilost v důsledku užívání (‚inburgering‘) a bylo následně zapsáno, zohledněn veřejný zájem na tom, aby dostupnost určitých označení pro ostatní hospodářské subjekty, které nabízejí relevantní výrobky nebo služby, nebyla neoprávněně omezena (Freihaltebedürfnis)?
‘(1) In the determination of the extent to which protection should be given to a trade mark formed by a sign which does not in itself have any distinctive character or by a designation which corresponds to the description in Article 3(1)(c) of the Directive … but which has become a trade mark through the process of becoming customary (“inburgering”) and has been registered, should account be taken of the general interest in ensuring that the availability of given signs is not unduly restricted for other traders offering the goods or services concerned (“Freihaltebedürfnis”)?
2) V případě kladné odpovědi na první otázku: je třeba rozlišovat podle toho, zda jsou dotčená označení, na něž se vztahuje požadavek dostupnosti, relevantní veřejností považována za označení pro rozlišení výrobků, nebo za pouhou dekoraci uvedeného výrobku?
(2) If the answer to Question 1 is in the affirmative: does it make any difference whether the signs which are referred to therein and which are to be held available are seen by the relevant public as being signs used to distinguish goods or merely to embellish them?
Podstatou otázek předkládajícího soudu, které je třeba přezkoumat společně, je, v jakém rozsahu je třeba při stanovení rozsahu výlučných práv majitele ochranné známky zohlednit veřejný zájem na tom, aby nebyla neoprávněně omezena dostupnost určitých označení.
By its questions, which must be examined together, the national court asks, essentially, to what extent it is necessary to take into account the general interest in not unduly restricting the availability of certain signs in the assessment of the scope of the exclusive rights of the trade mark proprietor.
Předkládající soud podal tuto žádost ohledně motivu tří proužků zapsaného na základě přihlášky adidas, který získal rozlišovací způsobilost v důsledku užívání.
That court set out that question having regard to the three stripe-logo registered by adidas, which has acquired distinctive character through use.
Jak připomněl generální advokát v bodě 33 a následujících svého stanoviska, existují důvody veřejného zájmu týkající se zejména potřeby nenarušené hospodářské soutěže, které radí, aby určitá označení byla volně užívána všemi hospodářskými subjekty.
As noted by the Advocate General in point 33 et seq. of his Opinion, there are public interest considerations, connected in particular with the need for undistorted competition, which militate in favour of certain signs being used freely by all economic operators.
Jak již Soudní dvůr rozhodl, tento požadavek dostupnosti stojí za určitými důvody pro zamítnutí uvedenými v článku 3 směrnice (viz v tomto smyslu zejména rozsudky ze
As the Court has previously held, that requirement of availability is the reason underlying certain grounds for refusal of registration set out in Article 3 of the Directive
12 odst. 2 písm. a) směrnice stanoví, že majitel ochranné známky může být zbaven svých práv, jestliže se známka po zápisu v důsledku činnosti, nebo nečinnosti majitele stala v oblasti obchodu označením obvyklým pro zboží nebo služby, pro které je zapsána.
Further, Article 12(2)(a) of the Directive provides that a trade mark is liable to revocation if, after the date on which it was registered, in consequence of acts or in activity of the proprietor, it has become the common name in the trade for a product or service in respect of which it is registered.
Tímto ustanovením zákonodárce Společenství přistoupil k vyvážení zájmů majitele ochranné známky a zájmů jeho konkurentů spojených s dostupností označení (viz rozsudek ze dne 27. dubna 2006, Levi Strauss, C-145/05, Sb. rozh. s. I-3703, bod 19).
By that provision, the Community legislature balanced the interests of the trade mark proprietor against those of his competitors in the availability of signs (see Case C-145/05 Levi Strauss [2006] ECR I-3703, paragraph 19).
I když je tedy prokázáno, že požadavek dostupnosti má v rámci článků 3 a 12 směrnice relevantní úlohu, je třeba konstatovat, že tato žádost o rozhodnutí o předběžné otázce přesahuje uvedený rámec, neboť vznáší otázku, zda požadavek dostupnosti představuje kritérium pro posouzení, po zápisu ochranné známky, pro účely určení rozsahu výlučných práv majitele ochranné známky.
Accordingly, if it is established that the requirement of availability plays an important role in the framework of Articles 3 and 12 of the Directive, it is clear that the present reference for a preliminary ruling falls outside that framework since it raises the question of whether the requirement of availability constitutes a criterion, after registration of a trade mark, for the purposes of defining the scope of the exclusive rights of the proprietor of the mark.