natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nakonec v bodech 57 a 58 uvedeného rozsudku uvedl, že pro posouzení rozsahu újmy související se ztrátou šance v projednávané věci je třeba „určit rozdíl mezi odměnou, kterou by M.-C. Girardot pobírala, kdyby se její šance, že její žádost o pracovní místo bude přijata, uskutečnila, a odměnou, kterou skutečně pobírala poté, co byla její žádost o pracovní místo protiprávně zamítnuta, a následně případně ohodnotit ve formě procentního podílu šanci M.-C. Girardot, že se zmíněná možnost uskuteční“.
Lastly, the Court stated, in paragraphs 57 and 58 of the judgment under appeal, that, in order to assess the extent of the damage resulting from the loss of an opportunity as claimed in the present case, it was necessary to ‘determine the difference between the earnings which Mrs Girardot would have received if the chance that her applications would be successful had materialised and the earnings which she in fact received after the unlawful rejection of her applications, and then, if appropriate, to assess, as a percentage, what chance Mrs Girardot had that such an eventuality would materialise’.
Zaprvé, ohledně rozdílu mezi odměnami Soud v bodě 59 napadeného rozsudku uvedl, že toto kritérium je odůvodněno tím, že ačkoli M.-C. Girardot ztratila šanci zastávat jedno z dotčených pracovních míst, a v důsledku toho mít s ním související finanční výhody, o pracovní místo nepřišla.
As regards, first, the difference in earnings, the Court of First Instance explained, in paragraph 59 of the judgment under appeal, that that criterion was justified by the fact that while Mrs Girardot had lost a chance of occupying one of those posts and, consequently, of obtaining the corresponding financial benefits, she had not remained without employment.
S cílem určit případný rozdíl mezi odměnami Soud nejprve v bodech 61 až 82 napadeného rozsudku určil období, za které mělo být provedeno porovnání finančních podmínek pracovního místa, které by se na M.-C. Girardot vztahovaly, kdyby byla Komisí přijata, a jejích skutečných finančních podmínek.
In order to determine a possible difference in earnings, the Court of First Instance first established, in paragraphs 61 to 82 of the judgment under appeal, the period in which comparison was to be made between the financial terms of employment which Mrs Girardot would have enjoyed if she had been recruited by the Commission and those which she actually enjoyed.
Soud v tomto ohledu v bodech 73 až 77 uvedeného rozsudku zamítl argument Komise, podle kterého lze šanci, o kterou přišla M.-C. Girardot, nahradit pouze poskytnutím spravedlivého finančního vyrovnání stanoveného ve výši čisté odměny za tři měsíce vyplacené jakožto odměna za minimální výpovědní dobu stanovenou v čl. 47 odst.
The Court of First Instance rejected, in paragraphs 73 to 77 of that judgment, the Commission’s argument that reparation for Mrs Girardot’s loss of an opportunity could be achieved solely by the award of fair financial compensation amounting to the equivalent of payment of three months’ net salary, corresponding to the minimum notice period laid down in Article 47(2)(a) of the Conditions of employment.
2 písm. a) PŘOZ. Soud měl totiž za to, že uvedený argument se rovná tvrzení, že období, během kterého by M.-C. Girardot byla ve službách Komise, kdyby ji tato přijala, je natolik hypotetické, že je třeba mít za to, že Komise ukončila její pracovní poměr ihned poté, co vznikl, což není pravděpodobné.
The Court of First Instance held that that argument amounted to claiming that the length of time Mrs Girardot would have remained in the service of the Commission if it had recruited her was so hypothetical that it should be considered that the Commission terminated her employment immediately after its commencement, which was not credible.
47 odst. 2 a v článcích 48 až 50 PŘOZ může být uvažované období stanoveno ex aequo et bono na pět let, včetně výpovědní doby, ode dne, kdy
In those circumstances, in paragraph 78 of the judgment under appeal, the Court of First Instance held that, to take account of all the possibilities of termination of employment as laid down in Article 47(2) and Articles 48 to 50 of the Conditions of employment, the period to be considered might be set ex aequo et bono at five years, including the period of notice, running from the date of effective appointment of the candidates accepted by
2008 – VĚC C-348/06 P nabylo účinnosti jmenování uchazečů přijatých Komisí v řízení o obsazení volných pracovních míst, z něhož byla M.-C. Girardot protiprávně vyloučena.
2008 — CASE C-348/06 P the Commission on conclusion of the procedure for the filling of vacant posts from which Mrs Girardot was unlawfully excluded.
Krom toho Soud v bodě 80 napadeného rozsudku zamítl argumenty M.-C. Girardot vycházející z pravděpodobnosti jmenování z důvodu nejistoty této skutečnosti.
On the other hand, in paragraph 80 of the judgment under appeal, the Court of First Instance dismissed Mrs Girardot’s arguments relating to the probability of becoming a permanent official on the ground that that factor was not a matter of certainty.
Dále Soud v bodech 83 až 95 napadeného rozsudku určil rozsah ztráty odměny v průběhu uvedeného období.
The Court of First Instance then determined, in paragraphs 83 to 95 of the judgment under appeal, the extent of the loss of earnings over that period.
K tomu účelu v bodě 86 uvedeného rozsudku Soud ex aequo et bono uvedl, že vzhledem k tomu, že M.-C. Girardot nepředložila důkazy umožňující určit odměnu, jež by jí byla vyplácena v případě přijetí některé z jejích žádostí, ani vývoj uvedené odměny, obdržela by čistou měsíční odměnu odpovídající v průměru poslední odměně vyplacené Komisí, jež odpovídala pracovnímu místu třídy A5 stupně 4.
For that purpose, in paragraph 86 of that judgment, the Court of First Instance decided ex aequo et bono, in the absence of evidence produced by Mrs Girardot to enable the Court to determine the remuneration which would have been paid to her if her applications had been successful, and how that remuneration would have progressed, that Mrs Girardot would have received net monthly remuneration equivalent, on average, to the last remuneration paid to her by the Commission, which corresponded to a post in a grade A 5, step 4.
V tomto ohledu Soud v bodě 85 téhož rozsudku odmítl argument M.-C. Girardot, podle kterého měla být přijata na pracovní místo třídy A4.
In paragraph 85 of that judgment, the Court of First Instance rejected Mrs Girardot’s argument that she would have been selected for a post in a grade A 4.
Zadruhé, ohledně posouzení ztracené šance Soud nejprve v bodech 96 a 97 napadeného rozsudku konstatoval, že žádosti předložené M.-C. Girardot splňovaly podmínky požadované pro to, aby byly vzaty v úvahu, a poté v bodech 98 až 122 uvedeného rozsudku zkoumal, zda šance, které byla M.-C. Girardot zbavena, mohla být považována za jistou v tom smyslu, že neměla-li M.-C. Girardot jistou šanci na získání jednoho z dotčených pracovních míst, měla na něj alespoň vážnou šanci.
As regards, secondly, the assessment of the opportunity lost, the Court of First Instance, after making the finding, in paragraphs 96 and 97 of the judgment under appeal, that the applications submitted by Mrs Girardot satisfied the requisite conditions to be considered, examined, in paragraphs 98 to 122 of that judgment, whether the chance of which she had been deprived could be regarded as a certainty, in the sense that Mrs Girardot would have had, if not every chance of obtaining one of the posts in question, at least a strong chance of obtaining one.
V tomto ohledu v bodech 102 až 107 téhož rozsudku Soud uvedl, že M.-C. Girardot byla v daném stadiu jediným uchazečem o jednotlivá pracovní místa, že se mohla opírat o významné dřívější zkušenosti v rámci Komise, že její služby byly ceněné a že její kvalifikace dostatečně odpovídala popisu uvedených pracovních míst, a v bodech body 115 až 117 uvedeného rozsudku rozhodl takto:
Having established, in paragraphs 102 to 107 of that judgment, that Mrs Girardot was the only candidate for each of the posts at that stage of the procedure, that she could claim significant prior experience within the Commission, that her services were held in esteem and that her qualifications and the specification of the posts were sufficiently matched, the Court of First Instance ruled as follows in paragraphs 115 to 117 of that judgment:
KOMISE v. GIRARDOT služebního řádu by Komise, jež mohla upřednostnit rozšíření svého výběru […], určitě přijala jednu z žádostí M.-C. Girardot, a že tedy posledně jmenovaná měla jistou šanci na to, že dostane smlouvu dočasného zaměstnance ve smyslu čl. 2 písm. d) PŘOZ a že bude mít finanční výhody z jejího plnění.
COMMISSION v GIRARDOT by Article 29(1) of the Staff Regulations, the Commission, which might have preferred to have a wider choice …, would certainly have accepted one of Mrs Girardot’s applications and, consequently, that she had every chance of being awarded a temporary staff contract within the meaning of Article 2(d) of the Conditions of employment and of obtaining the financial advantages attaching to its performance.
Lze ovšem mít za to, že M.-C. Girardot měla alespoň vážnou šanci, které byla zbavena, jelikož Komise její žádost o pracovní místo bez prokázaného přezkumu zamítla.
It may none the less be considered that Mrs Girardot had a strong chance in that regard, of which she was deprived because of the rejection of her applications by the Commission, which, on the evidence, did not examine them.
29 odst. 1 písm. b) služebního řádu projevil jiný uchazeč, rovněž dočasný zaměstnanec, Komisi zájem o každé z osmi pracovních míst, o která projevila zájem také M.-C. Girardot […].
During the stage of the procedure for the filling of vacant posts laid down by Article 29(1)(b) of the Staff Regulations, another candidate, also a temporary staff member, expressed to the Commission his interest in each of the eight posts in which Mrs Girardot had also expressed her interest … .
Komise mohla přijmout jednoho či druhého z těchto uchazečů.
The Commission could accept one or other of those candidates.
Konečně mohla také při dodržení zásad uvedených judikaturou v uvedeném řízení nepokračovat […].
The Commission might finally, while respecting the principles stated in the case-law, not pursue that procedure … .
Tyto skutečnosti snižují šanci, jež měla M.-C. Girardot na přijetí své žádosti a získání jednoho z dotčených pracovních míst.
Those factors are such as to reduce the chance which Mrs Girardot had that her application to occupy one of the posts in question would be successful.
Kdyby však M.-C. Girardot byla oprávněna účastnit se nového řízení o obsazení volných pracovních míst uspořádaného po zrušení rozhodnutí o zamítnutí její žádosti […], mohla by účinně vyjádřit svůj zájem o jiná pracovní místa stejné povahy a, zejména s ohledem na skutečnosti uvedené v bodech 103 až 106 výše, by případně mohla být přijata na jedno z nich, což Komise nezpochybňuje.
However, if Mrs Girardot had been entitled to take part in a fresh procedure for the filling of vacant posts, held after annulment of the decisions rejecting her applications …, she might profitably have expressed her interest in other posts of the same kind and, having regard to, inter alia, the factors stated in paragraphs 103 to 106 above, might have been successful in one of them, a point which the Commission does not dispute.
Tato skutečnost mohla zvýšit šanci M.-C. Girardot na přijetí její žádosti a získání, jako dočasný zaměstnanec ve smyslu čl. 2 písm. d) PŘOZ, stálého pracovního místa kategorie A placeného z prostředků na výzkum a investice, vyžadujícího vědeckou kvalifikaci a dostupného v rámci Společného výzkumného centra, generálního ředitelství Komise ‚Výzkum‘ či generálního ředitelství Komise ‚Informační společnost‘.“
That factor is such as to increase the chance which Mrs Girardot had that she would succeed in her application to obtain, as a temporary staff member within the meaning of Article 2(d) of the Conditions of employment, a permanent post paid from research and investment appropriations, corresponding to Category A, requiring scientific qualifications and vacant within the Joint Research Centre in the Commission’s “Research” DG or in its “Information Society” DG.’
Za těchto podmínek Soud v bodech 118 a 119 napadeného rozsudku dospěl k závěru, že M.-C. Girardot měla vážnou šanci, že jedna z jejích žádostí o pracovní místo bude přijata, a tudíž ex aequo et bono použil na ztrátu odměny utrpěnou M.-C. Girardot násobící koeficient rovný 0,5.
In those circumstances, the Court of First Instance concluded, in paragraphs 118 and 119 of the judgment under appeal, that Mrs Girardot had a strong chance that her application would be successful and, consequently, the Court applied ex aequo et bono a multiplying factor of 0.5 to the loss of earnings she suffered.
V bodě 120 téhož rozsudku Soud odmítl zvýšit tento koeficient na 0,996 podle způsobu, který navrhovala M.-C. Girardot, neboť podle uvedeného způsobu závisí rozsah ztracené šance pouze na počtu žádostí podaných zúčastněnou osobou, bez zohlednění dalších skutečností uvedených výše.
In paragraph 120 of that judgment, the Court of First Instance declined to raise that factor to 0.996 in accordance with the method proposed by Mrs Girardot, since under that method the extent of the chance lost depended solely on the number of applications lodged by her while disregarding the other factors set out earlier in that judgment.
Zadruhé, pokud jde o další újmy uplatňované M.-C. Girardot, Soud je v bodech 123 až 125 napadeného rozsudku odmítl jako irelevantní z důvodu, že účelem spravedlivého finančního vyrovnání je, s ohledem na návrhy na zrušení podané M.-C. Girardot, splnění povinností vyplývajících z mezitímního rozsudku a zajištění náležité ochrany práv M.-C. Girardot tím, že se jí ex aequo et bono nahradí nemožnost obnovit stav před protiprávností, a nikoli, vzhledem k tomu, že nebyla podána předchozí žádost o náhradu újmy, náhrada jiné újmy, kterou jí tato protiprávnost mohla jinak způsobit.
As regards, secondly, the other losses claimed by Mrs Girardot, the Court of First Instance rejected them as irrelevant in paragraphs 123 to 125 of the judgment under appeal, on the ground that the objective of the fair financial compensation, having regard to Mrs Girardot’s applications for annulment, was to give effect to the interim judgment and adequately protect her rights by providing ex aequo et bono compensation for the impossibility of restoring the position prior to the unlawful act and was not, in the absence of a prior claim for damages, to make reparation for any other harm which that unlawful act might additionally have caused her.
V každém případě Soud v bodech 125 až 138 uvedeného rozsudku dospěl k závěru, že při stanovení výše spravedlivého finančního vyrovnání nemůže být zohledněna žádná z těchto dalších tvrzených újem.
In any event, the Court of First Instance considered, in paragraphs 125 to 138 of that judgment, that none of the other losses could be taken into consideration when setting the amount of the fair financial compensation.
Pokud jde konkrétně o morální újmu vyplývající z ovlivnění duševního zdraví a vzniku depresivního stavu M.-C. Girardot, jakož i tělesnou újmu způsobenou protiprávností zamítnutí jejích žádostí, Soud měl v bodech 133 a 137 téhož rozsudku za to, že M.-C. Girardot nepředložila žádný důkaz potvrzující existenci takových újem, například platné lékařské osvědčení či posudek.
In particular, as regards the nonmaterial harm resulting from the deterioration of Mrs Girardot’s mental health and her depression and the physical harm caused by the unlawful rejection of her applications, the Court of First Instance considered, in paragraphs 133 and 137 of that judgment, that Mrs Girardot had not produced any evidence of their existence, such as a medical certificate or appropriate expert report.
Návrhová žádání účastnic řízení
The forms of order sought by the parties
Svým kasačním opravným prostředek Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:
By its appeal, the Commission claims that the Court should:
– zrušil napadený rozsudek;
— annul the judgment under appeal;
– uložil jí, aby zaplatila M.-C. Girardot částku 23 917,4 eur;
— order the Commission to pay Mrs Girardot a sum of EUR 23 917.40;
– rozhodl, že každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení v tomto stupni a náklady řízení před Soudem.
— order that each of the parties should bear its own costs in relation to the present proceedings and to the proceedings before the Court of First Instance.
M.-C. Girardot navrhuje, aby Soudní dvůr:
Mrs Girardot contends that the Court should:
– prohlásil kasační opravný prostředek podaný Komisí za nepřípustný a v každém případě za neopodstatněný;
— declare the appeal brought by the Commission to be inadmissible and, in any event, unfounded;
– prohlásil její vzájemný kasační opravný prostředek za přípustný, zrušil napadený rozsudek a vyhověl návrhovým žádáním ohledně zrušení a náhrady újmy předloženým v řízení v prvním stupni;
— declare her cross-appeal to be admissible, to annul the judgment under appeal and to uphold her claims for annulment and damages submitted at first instance;
K hlavnímu kasačnímu opravnému prostředku
The main appeal
Argumentace účastnic řízení
Arguments of the parties
Komise vznáší jediný důvod kasačního opravného prostředku vycházející ze skutečnosti, že způsob, který použil Soud v napadeném rozsudku k výpočtu ztráty šance, představuje porušení článku 236 ES a podmínek založení odpovědnosti Komise.
The Commission submits a single ground of appeal, alleging that the method used by the Court of First Instance to calculate the loss of opportunity is an infringement of Article 236 EC and of the conditions governing the liability of the Commission.
V tomto ohledu na úvod vysvětluje, že s ohledem na nejednotnou judikaturu Soudu v tomto bodě, směřuje její kasační opravný prostředek z důvodů právní jistoty k tomu, aby Soudní dvůr rozhodl o způsobu výpočtu ztráty šance být zaměstnán Komisí, jestliže Komise přijala protiprávní rozhodnutí, jež zbavuje dotčenou osobu možnosti přezkumu její žádosti o pracovní místo.
The Commission explains, first, that, given the conflicting caselaw of the Court of First Instance on the matter, the objective of its appeal is to obtain, in the interests of legal certainty, a ruling from the Court of Justice on the manner of calculating the loss of an opportunity to be recruited by the Commission when it has made an unlawful decision depriving the person concerned of the expectation that his application will be examined.
Dodává, že cíl sledovaný tímto kasačním opravným prostředkem spočívá v tom, aby Soud vypracoval jednotné právní odůvodnění a způsob výpočtu takové ztráty šance, jež by měly být použitelné ve všech situacích.
The Commission adds that the objective of its appeal is thus that the Court of Justice identify a consistent legal argument and a method for the purpose of calculating such loss of opportunity which would be applicable in all situations.
Komise v tomto ohledu upřesňuje, že přijímá myšlenku, že ztráta šance získat pracovní místo představuje majetkovou újmu, kterou je možné nahradit.
The Commission makes clear on that point that it accepts the idea that the loss of an opportunity to obtain a post is material damage for which compensation can be paid.
Naproti tomu nemůže přijmout způsob, jakým Soud vyčíslil újmu utrpěnou M.-C. Girardot.
On the other hand, it cannot accept the manner in which the Court of First Instance quantified the damage suffered by Mrs Girardot.
Podle Komise je bod 58 napadeného rozsudku v tomto ohledu stižen vadami spočívajícími v nesprávném právním posouzení.
According to the Commission, paragraph 58 of the judgment under appeal is on that point vitiated by errors of law.
Jediná skutečná a určitá újma, kterou M.-C. Girardot utrpěla, je totiž újma, jež vyplývá z toho, že Komise nepřezkoumala její žádosti o pracovní místa, a nikoliv újma, která vyplývá z hypotetické ztráty odměny za období vymezené také hypotetickým způsobem.
The only damage suffered by Mrs Girardot which is actual and certain is that resulting from the failure to examine her application and not that resulting from a hypothetical loss of earnings for a period which is no less hypothetical.
Přitom, ačkoli Soud v bodech 99 a 116 uvedeného rozsudku uznává jednak to, že Komise neměla žádnou povinnost dovést výběrové řízení do konce, a jednak to, že mu nepřísluší provádět místo Komise srovnávací přezkum zásluh uchazečů, pouští se do takového přezkumu v bodech 62 až 95 téhož rozsudku.
Although, in paragraphs 99 and 116 of that judgment, the Court of First Instance recognises, first, that the Commission was under no obligation to complete the recruitment procedure and, secondly, that it is not the function of the Court to carry out in the place of the Commission a consideration of the comparative merits of candidates, the Court did in fact undertake such a consideration in paragraphs 62 to 95 of that judgment.
Soud tedy nevypočetl skutečnou a určitou újmu spojenou se ztrátou šance, ale určil hypotetickou újmu spojenou se ztrátou odměny, jež předpokládá nárok na přijetí.
The Court of First Instance therefore did not assess the actual and certain damage linked to the loss of opportunity, but determined the hypothetical damage linked to loss of earnings, which presupposes an entitlement to be recruited.
Soud tak zaměnil pojem „ztráta šance“ za ztrátu jistoty získat pracovní místo, čímž popřel prostor pro manévrování a výběr, kterým musejí disponovat orgány Společenství v oblasti přijímání zaměstnanců.
The Court of First Instance thereby misinterpreted the concept of loss of opportunity as loss of the certainty of obtaining a post, and in so doing failed to recognise the margin of discretion and freedom to choose which the Community institutions must have in the area of recruitment.
Krom toho Komise v tomto ohledu v průběhu jednání zdůraznila, že neexistuje přímá příčinná souvislost mezi pochybením, jehož se dopustila Komise a jež spočívalo
The Commission stressed moreover, at the hearing, that there is no direct causal link between the wrongful act committed by the Commission, namely its failure
KOMISE v. GIRARDOT v neposouzení žádostí M.-C. Girardot o pracovní místa, a škodou nakonec určenou Soudem v napadeném rozsudku.
COMMISSION v GIRARDOT to take Mrs Girardot’s applications into consideration, and the damage ultimately determined by the Court of First Instance in the judgment under appeal.
Přitom podle judikatury Soudního dvora musí škoda vyplývat přímo z vytýkaného jednání (viz zejména rozsudek ze dne rozsudek ze dne 4. října 1979, Dumortier a další v. Rada, 64/76, 113/76, 167/78, 239/78, 27/79, 28/79 a 45/79, Recueil, s. 3091, bod 21).
However, according to the caselaw (Joined Cases 64/76, 113/76, 167/78, 239/78, 27/79, 28/79 and 45/79 Dumortier and Others [1979] ECR 3091, paragraph 21), the damage must be a direct consequence of the conduct alleged to be unlawful.
Komise má za to, že tato vada spočívající v nesprávném právním posouzení je potvrzena skutečností, že pro výpočet ztráty odměny Soud zohlednil odměnu, kterou dotčená osoba mezitím pobírala.
The Commission considers that the error of law is further demonstrated by the fact that, to calculate the loss of earnings, the Court of First Instance took into consideration the earnings received in the interim by the person concerned.
Kdyby totiž dotčená vykonávala během tohoto mezitímního období zaměstnání lépe odměňované než to, které mohla získat v Komisi, nevznikla by jí žádná ztráta na odměně, přestože by ztratila šanci.
In the event that the post she held during the period in question had been better paid than that which she could have held at the Commission, she would have suffered no loss of earnings while she would still have suffered a loss of opportunity.
Vzhledem k tomu, že tento způsob závisí na nejistých okolnostech, může tedy vést k diskriminaci mezi uchazeči o přijetí na totéž pracovní místo.
Since that method depends on circumstances which are a matter of chance, it is likely to lead to discrimination between candidates in the same recruitment exercise.