natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Problémy s měřením inflace Jakýkoliv pokus o vyjádření celkové změny cen jedním číslem vždy z různých důvodů doprovázejí obtíže.
Measurement problems For various reasons, there are some difficulties associated with any attempt to express the overall change in prices as one number.
Pokud se s časem zlepší kvalita výrobku a zároveň vzroste jeho cena, část zvýšení ceny je důsledkem zvýšení kvality.
For example, higher petrol prices might lead some people to drive less and buy a higher quantity of other goods instead.
Zvýšení cen způsobená změnou kvality nelze započítávat jako podnět k inflaci, jelikož nesnižují kupní sílu peněz.
Therefore, if the weights are not adjusted, the change in the index may slightly overestimate the “true” price increases.
Změny v kvalitě zboží v průběhu dlouhého období jsou běžné.
Second, changes in quality are sometimes difficult to incorporate into the price index.
Dnešní automobily se například výrazně liší od těch, které se vyráběly v 70. letech 20. století, a ty se zase liší od vozů vyráběných v 50. letech.
If the quality of a product improves over time and the price also rises, some of the change in price is due to the improved quality.
Statistické úřady pečlivě provádějí úpravy, kterými se snaží zohlednit změny kvality, avšak určení rozsahu a velikosti těchto úprav je ze samé podstaty věci velice obtížné.
Price increases which are due to quality changes cannot be considered as giving rise to inflation, as they do not reduce the purchasing power of money.
Zaprvé, existující koš se s časem stává méně a méně reprezentativním, jelikož spotřebitelé stále častěji nahrazují dražší zboží jiným druhem zboží, které je levnější.
Changes in quality are commonplace over long periods of time.
Například kvůli vyšším cenám benzínu mohou někteří lidé začít jezdit méně automobilem a místo toho nakupovat více jiných věcí.
For example, today’s cars differ considerably from those manufactured in the 1970s, which in turn were very different from those of the 1950s.
Pokud pak nejsou upraveny váhy přiřazené jednotlivým druhům zboží, může index mírně nadsazovat skutečný nárůst cen.
Statistical offices spend a lot of time making adjustments for quality changes, but by their very nature such adjustments are not easy to estimate.
Zadruhé, do cenového indexu je často obtížné zahrnout změny
Apart from new varieties of existing goods (e.g. the introduction of new breakfast cereals), an important and difficult
Vedle nových druhů existujícího zboží (např. zavedení nového druhu jogurtu) představují výrazný a nesnadný úkol nové výrobky.
3 usually move with the price level and therefore with inflation. In other words, the effects of inflation have not been accounted for.
Pokud však zahrnutí nového výrobku do cenového indexu trvá příliš dlouho, pak tento cenový index neodráží přesně skutečné průměrné změny cen, které pociťují spotřebitelé.
Real variables, however, such as real income or real wages, are variables where the effects of inflation have been deducted or “taken out”.
klesá hodnota peněz nebo jejich kupní síla.
subject is the inclusion of new products.
V případě reálných proměnných, například reálného příjmu nebo reálných mezd, se naopak jedná o údaje, které byly sníženy o dopady inflace, neboli vliv inflace z nich byl odstraněn.
But if it takes too long to incorporate new products into the price index, the price index fails to fully reflect the actual average price changes that consumers are facing.
Předpokládejme, že příjmy pracovníka vzrostou ročně v nominálním (tedy peněžním) vyjádření o 3 %, že se tedy jeho měsíčním zda z roku na rok zvýší z například 2000 eur na 2060 eur.
Let us assume that a worker’s earnings increase by 3 % in nominal (i.e. in money) terms per year, in other words, his monthly earnings increase from, say, EUR 2000 to EUR 2060.
Předpokládejme dále, že obecná cenová hladina se ve stejném období zvýší o 1,5 %, což je totéž, jako kdybychom řekli, že roční míra inflace je 1,5 %. Růst reálné mzdy tohoto zaměstnance pak dosahuje (103 : 101,5) × 100 % ≈ 1,48 % (nebo přibližně 3 % – 1,5 % = 1,5 %).
If we further assume that the general price level were to increase by 1.5 % over the same period, which is equivalent to saying that the rate of inflation is 1.5 % per annum, then the increase in the real wage is ((103/101.5) – 1) x 100 ≈ 1.48 % (or approximately 3 % – 1.5 % = 1.5 %).
Lze tedy říci, že čím vyšší bude inflace při daném nominálním zvýšení mzdy, tím méně věcí si bude pracovník moci za svou mzdu koupit.
Therefore, the higher the rate of inflation for a given nominal wage increase, the fewer goods the worker can buy.
Celá řada ekonomických výzkumů v minulosti ukázala mírnou kladnou odchylku v měření národních indexů spotřebitelských cen, což naznačuje, že měřená míra inflace, která je dejme tomu nižší než půl procentního bodu, by ve skutečnosti mohla ukazovat na situaci, kdy panuje skutečná cenová stabilita.
In the past, a number of economic studies have identified a small but positive bias in the measurement of national consumer price indices, suggesting that a measured inflation rate of, say, smaller than 1/2 percentage point might in fact be consistent with “true” price stability.
Přesné odhady takovéto odchylky pro eurozónu (tedy všechny členské státy EU, které zavedly euro jako svou měnu) nejsou k dispozici.
For the euro area (i.e. all the EU countries that have adopted the euro as their currency), no precise estimates for such a measurement bias are available.
Ze dvou důvodů však lze předpokládat, že tato odchylka je poměrně malá.
However, one can expect the size of such a possible bias to be rather small for two reasons.
Zaprvé, harmonizovaný index spotřebitelských cen (HICP podle anglického Harmonised Index of Consumer Prices), tedy index spotřebitelských cen harmonizovaný pro všechny země eurozóny, je poměrně nový koncept.
First, the Harmonised Index of Consumer Prices (HICP) – this is a harmonised CPI for all euro area countries – is a relatively new concept.
Zadruhé, Eurostat, jakožto agentura Evropské komise, která na úrovni EU odpovídá za tuto oblast statistiky, se pokusil předejít odchylce v měření HICP tím, že stanovil vhodné statistické standardy.
Second, Eurostat, the European Commission agency responsible for this area of statistics at the EU level, has attempted to avoid a measurement bias in the HICP by setting appropriate statistical standards.
Nominální a reálné proměnné Jak již bylo vysvětleno výše, lze v inflačním prostředí za stejnou částku s postupujícím časem koupit stále méně zboží.
If you were to pay EUR 100 at the beginning of the year, you would get EUR 104 at the end of the year.The bond therefore pays a nominal interest rate of 4 %.
Předpokládejme například, že si můžete koupit dluhopis se splatností jeden rok, který má nominální výnosnost stanovenou na 4 % na konci ročního období.
Now let us suppose that the inflation rate is again 1.5 % for that year.This is equivalent to saying that today the basket of goods will cost EUR 100, and next year it will cost EUR 101.50.
Pokud za něj na začátku roku zaplatíte 100 eur, na konci roku dostanete 104 eur, váš dluhopis je tedy úročen nominální úrokovou sazbou ve výši 4 %.
If you buy a bond with a 4 % nominal interest rate for EUR 100, sell it after a year and get EUR 104, then buy a basket of goods for EUR 101.50, you will have EUR 2.50 left over.
Je třeba si uvědomit, že úrokovou sazbou se myslí nominální úroková sazba, není-li dohodnuto něco jiného.
Nominal and real variables As is explained above, in the case of inflation, a given amount of money can buy increasingly fewer goods.This is the same as saying that there is a fall in the value of money or a decrease in its purchasing power.
RÁMEČEK 3.2 VZTAH MEZI OČEKÁVANOU INFLACÍ A ÚROKOVOU MÍROU – TZV. FISCHERŮV EFEKT je i – pe a reálná úroková míra ex post je i – p.
BOX 3.2: THE RELATIONSHIP BETWEEN EXPECTED INFLATION AND INTEREST RATES – THE SO-CALLED “FISHER EFFECT“ differ when actual or realised inflation differs from expected inflation.
Úrokovou sazbu, kterou vyplácí banka, nebo která je uvedena na dluhopisu, nazývají ekonomové nominální úroková míra. Reálná úroková míra je definována jako zvýšení kupní síly, které tato investice přináší.
Economists call the interest rate that the bank (or a normal bond) pays the nominal interest rate.The real interest rate is defined as the increase in the purchasing power achieved with this investment.
Pokud i označuje nominální úrokovou míru, r reálnou úrokovou míru a p míru inflace, pak lze vztah mezi těmito proměnnými zapsat takto:8 r=i–p
If i denotes the nominal interest rate, r the real interest rate and p the rate of inflation, then the relationship between these three variables can be written as: 8 i = r*
Z toho je patrné, že reálná úroková míra je rozdílem mezi nominální úrokovou mírou a mírou inflace.
Following on from this, the real interest rate is the difference between the nominal interest rate and the rate of inflation.
Pokud tuto rovnici uspořádáme jinak, vidíme, že nominální úroková míra je součtem reálné úrokové míry a míry inflace: i=r+p
By rearranging this equation, it is easy to see that the nominal interest rate equals the sum of the real interest rate and the inflation rate: because the expected real interest rate (r*) changes or because the expected inflation rate (pe) changes.
8 Je třeba poznamenat, že tento vztah je pouze aproximací, kterou lze považovat za poměrně přesnou pouze pro relativně malá r, i a p i .
8 Note that this relationship is just an approximation, which is only reasonably accurate as long as r, i and p are relatively small.
Ve skutečnosti lze dokázat, že 1 + r = (1 + i) x (1 + p i) nebo r=i–p i – r x p i .
In fact, it can be demonstrated that 1 + r = (1 + i) x (1 + p) or r=i–p – r x p.
Pro malé hodnoty r a p i je však součin r x p i zanedbatelný, a tudíž se používá zjednodušená rovnice r=i–p i .
Of course, for low levels of r and p, the term r x p becomes negligible and, therefore, r=i–p is the approximation used.
Přesněji řečeno tato rovnice stanoví, že za daných očekávaných úrokových měr (ex ante) se nominální úrokové míry i pohybují přesně podle změn očekávané inflace pe.
More precisely, the equation postulates that, given the ex ante real rate, the nominal interest rate i moves in parallel with changes in expected inflation pe.
Tato provázanost mezi očekávanou mírou inflace a nominální úrokovou mírou se nazývá Fisherův efekt, a ukazuje, že vyšší míra inflace vede k vyšším nominálním úrokovým měrám.
This one-for-one relationship between the expected inflation rate and the nominal interest rate is called the “Fisher effect”, i.e. where higher inflation leads to higher nominal interest rates.
Co nám tedy tato rovnice říká o faktorech určujících nominální úrokové míry?
So, what would this equation tell us about the determinants of nominal interest rates?
Když se žadatel o úvěr (například na nákup nového automobilu) a poskytovatel úvěru (například banka) dohodnou na výši nominální úrokové míry, nevědí přesně, jaká bude podobu trvání úvěru míra inflace.
When a borrower (for example a person who wants to buy a new car) and a lender (for example a bank) agree on a nominal interest rate, they do not know exactly what the inflation rate will be for the loan period.
Je proto důležité rozlišovat mezi dvěma pojetími reálných úrokových měr: reálnou úrokovou mírou, kterou poskytovatel i příjemce úvěru očekávají, když je úvěr sjednán, tedy takzvanou reálnou úrokovou mírou ex ante (r*), a skutečně realizovanou reálnou úrokovou mírou při uplynutí doby splatnosti, tedy takzvanou reálnou úrokovou mírou ex post (r).
It is therefore important to distinguish between two concepts of the real interest rate: the real interest rate the borrower and lender expect when the loan is made, called the ex ante real (r*) interest rate, and the real interest rate actually realised, called the ex post interest rate (r).
Vysoká nominální úroková míra u bankovních vkladů nebo státních dluhopisů může proto být výrazem vysokých inflačních očekávání a nemusí nutně ukazovat, že se u této investice očekává vysoká reálná výnosnost.
A high nominal interest rate on a bank deposit or government bond may therefore simply reflect high inflation expectations and does not necessarily signal that the real return on this investment is expected to be high as well.
Pochopení tohoto vztahuje důležité pro všechny, kdo si půjčují peníze nebo půjčky poskytují.
This concept is important for everyone who borrows or lends money.
Je třeba také poznamenat, že za určitých okolností mohou úrokové sazby obsahovat také rizikové prémie.
It should also be noted that, under certain circumstances, interest rates can include risk premia.
Tyto rizikové prémie se většinou skládají z inflačních prémií, prémií za kurzové riziko a prémií za riziko nesplacení.
These usually encompass inflation (uncertainty) risk premia, exchange rate risk premia and default risk premia.
Ačkoliv příjemci ani poskytovatelé úvěrů nedokáží přesně předpovědět vývoj inflace v budoucnu, je celkem zjevné, že mají nějaká očekávání o budoucí míře inflace.
Although borrowers and lenders cannot predict future inflation accurately, it seems quite plausible that they do have some expectation of the future inflation rate.
Předpokládejme však dále, že v daném roce dosahuje míra inflace úrovně 1,5 %.
3 earn you about EUR 2.50 in “real” income, which is equivalent to saying that the real interest rate is about 2.5 %.
Je zjevné, že pokud v ekonomice dochází k inflaci, jsou reálné úrokové míry nižší než nominální.
It is obvious that if inflation is positive then the real interest rate is lower than the nominal interest rate.
V případě obecné deflace si spotřebitelé nemusí uvědomovat, že pokles ceny jednoho zboží jednoduše odráží celkový vývoj cena ne pokles relativní ceny tohoto zboží.
In the case of general deflation, consumers may not be aware of the fact that a fall in the price level of a single product merely reflects general price developments and not a fall in the relative price level of this good.
V důsledku toho pak mohou omylem kupovat tohoto zboží příliš mnoho.
As a result, they may mistakenly buy too much of this product.
Cenová stabilita lidem usnadňuje sledování změn v cenách zboží.
THE BENEFITS OF PRICE STABILITY
Je tedy zjevné, že pokud jsou ceny stabilní, podniky a spotřebitelé nepodstupují riziko, že si chybně vyloží změny celkové cenové hladiny jako změny relativních cen, a mohou na základě přesnějších informací přijímat lepší rozhodnutí o své spotřebě nebo investicích.
Consequently, if prices are stable, firms and consumers do not run the risk of misinterpreting changes in the general price level as relative price changes and can make better informed consumption and investment decisions.
Předchozí text už ukázal, proč jsou inflace a deflace obecně nežádoucí jevy.
Price stability supports higher living standards by helping to … The information above explains why inflation and deflation are generally undesirable phenomena.
Inflace i deflace skutečně přinášejí výrazné nevýhody a náklady.
Indeed, there are substantial disadvantages and costs related to inflation and deflation.
Cenová stabilita vzniku takových nákladů brání a přináší všem podstatné výhody. Napomáhá k dosažení vyšší úrovně ekonomického blahobytu, například díky zajištění vyšší zaměstnanosti, a to několika způsoby.
Price stability prevents these costs from arising and brings about important benefits for all citizens.There are several ways in which price stability helps to achieve high levels of economic welfare, e. g. in the form of high employment.
Nejistota týkající se míry inflace v budoucnu může také vést podniky k přijímání chybných rozhodnutí o zaměstnávání pracovníků.
Uncertainty about the rate of inflation may also lead firms to make wrong employment decisions.
Představme si, že v prostředí s vysokou inflací podnik chybně vyhodnotí vzestup tržní ceny svých výrobků o dejme tomu 5 % a bude se domnívat, že jde o relativní pokles této ceny, protože nebude vědět, že míra inflace nedávno poklesla ze 6 % na 4 %.
To illustrate this, let us suppose that in an environment of high inflation, a firm misinterprets the increase in the market price of its goods by, say, 5 %, as a relative price decrease as it is not aware that the inflation rate has recently fallen from, say, 6 % to 4 %.
Tento podnik by se mohl rozhodnout méně investovat a propustit některé zaměstnance, aby snížil své výrobní kapacity.
The firm might then decide to invest less and lay off workers in order to reduce its production capacities, as it would otherwise expect to make a loss given the perceived decrease in the relative price of its goods.
Předpokládal by totiž, že bez těchto změn by se vzhledem k domnělému poklesu relativní ceny svého výrobku dostal do ztráty.
However, this decision would ultimately turn out to be wrong, as the nominal wages of employees due to lower inflation may increase by less than that assumed by the firm.
Toto rozhodnutí by se však ukázalo jako chybné, protože nominální mzdy zaměstnanců mohou být díky nižší inflaci zvýšeny méně, než o kolik podnik předpokládá. Ekonomové by tento
In essence, it implies that resources (capital, labour, etc.) have been wasted, as some employees would have been made redundant because of instabilities in price developments.
...snížit nejistotu ohledně obecného vývoje cen, a tím také přispívá ke zvýšení transparentnosti relativních cen... Zaprvé, cenová stabilita lidem usnadňuje sledování změn cen určitých statků vyjádřených jako množství jiných statků (tedy relativních cen), jelikož tyto změny se neskryjí do změn celkové cenové hladiny.
… reduce uncertainty about general price developments and thereby improve the transparency of relative prices … First, price stability makes it easier for people to identify changes in the prices of goods expressed in terms of other goods (i.e.“relative prices”), since such changes are not concealed by fluctuations in the overall price level.
Předpokládejme například, že cena určitého výrobku vzroste o 3 %.
For example, let us suppose that the price of a certain product increases by 3 %.
V prostředí se stabilní cenovou hladinou si spotřebitelé snadno všimnou, že relativní cena tohoto výrobku stoupla, a mohou se proto rozhodnout kupovat jej
If the general price level is stable, consumers know that the relative price of this product has increased and may therefore decide to buy less of it.
VÝZNAM CENOVÉ přispívá k efektivnější alokaci zdrojů na kapitálových trzích, a zvyšuje proto ochotu investovat.
THE IMPORTANCE OF PRICE
je v označili jako nesprávnou alokaci zdrojů. V podstatě to ukazuje, že za této situace dochází k plýtvání zdroji (kapitálem, prací atd.), protože část zaměstnanců je propuštěna pouze kvůli nestabilnímu vývoji cen.
A similar waste of resources would result if workers and unions were uncertain about future inflation and therefore demanded a rather high nominal wage increase in order to avoid high future inflation leading to significant declines in real wages.
Dlouhodobá cenová stabilita zvyšuje celkovou efektivitu ekonomiky, a tudíž i bohatství domácností.
If firms had lower inflation expectations than workers/ unions in such a situation, they would consider a given nominal wage increase as a rather high real wage increase and may therefore reduce their workforce or, at least, hire fewer workers than they would without the high “perceived” real wage increase.
K podobnému plýtvání zdroji by mohlo dojít v případě, kdy zaměstnanci a odboráři nedokáží odhadnout vývoj inflace v budoucnu, a raději proto požadují větší zvýšení nominálních mezd, aby předešli tomu, že by případná vysoká inflace v budoucnu způsobila výrazný propad jejich reálných mezd.
Lasting price stability increases the efficiency of the economy and, therefore, the welfare of households.
Vytváření velkých zásob zboží však rozhodně není vhodným investičním rozhodnutím, a navíc brzdí hospodářský růst i růst reálných příjmů.
However, an excessive stockpiling of goods is clearly not an efficient investment decision and hinders economic and real income growth.
Cenová stabilita snižuje nejistotu spojovanou s budoucím vývojem inflace, a pomáhá tak zabránit chybné alokaci zdrojů, jak je popsáno výše.
Price stability reduces inflation uncertainty and therefore helps to prevent the misallocation of resources described above.
Dlouhodobá cenová stabilita pomáhá trhům zjistit, kde mohou být zdroje využívány nejefektivněji. Zvyšuje tak celkovou efektivitu ekonomiky, a tudíž i bohatství domácností.
By helping the market guide resources to where they can be used most productively, lasting price stability increases the efficiency of the economy and, therefore, the welfare of households.
...snížit rušivé vlivy daňových systémů a systémů sociálního zabezpečení... Začtvrté, daňové systémy a systémy sociálního zabezpečení mohou vytvářet podněty k neekonomickému chování.
… reduce distortionary effects of tax systems and social security systems … Fourth, tax and welfare systems can create incentives which distort economic behaviour.
V mnoha případech takové poruchy ještě prohlubuje inflace nebo deflace, protože fiskální systémy většinou neumožňují indexaci daňových sazeb nebo příspěvků na sociální zabezpečení podle míry inflace.
In many cases, these distortions are exacerbated by inflation or deflation, as fiscal systems do not normally allow for the indexation of tax rates and social security contributions to the inflation rate.
Například zvýšení mezd, jehož cílem je upravit mzdy podle vývoje inflace, může způsobit, že zaměstnanec bude zdaňován vyšší daňovou sazbou – tento je v se někdy označuje jako studená progrese.
For instance, salary increases that are meant to compensate workers for inflationary developments could result in employees being subject to a higher tax rate, a phenomenon that is known as “cold progression”.
Cenová stabilita omezuje rušivé vlivy související s dopady inflace nebo deflace na zdanění a systémy sociálního zabezpečení.
Price stability reduces these distortionary effects associated with the impact of inflationary or deflationary developments on taxation and social systems.
...dále pomáhá snížit prémie za inflační riziko obsažené v úrokových sazbách...
… reduce inflation risk premia in interest rates … Second, if creditors can be sure that prices will remain stable in the future, they will not demand an extra return (a socalled “inflation risk premium”) to compensate them for the inflation risks associated with holding nominal assets over the longerterm (see Box 3.2 for details).
Zadruhé, pokud mohou mít věřitelé jistotu, že ceny zůstanou do budoucna stabilní, nebudou požadovat dodatečný výnos (takzvanou prémii za inflační riziko), který by jim vynahradil inflační riziko spojené s držbou nominálních aktiv po delší dobu (podrobněji viz rámeček 3.2).
By reducing such risk premia, thereby bringing about lower nominal interest rates, price stability contributes to the efficiency with which the capital markets allocate resources and therefore increases the incentives to invest.
Cenová stabilita tyto rizikové prémie snižuje, a přináší tak i nižší nominální úrokové sazby. Tím výrazně
This again fosters job creation and, more generally, economic welfare.
RÁMEČEK 3.3 HYPERINFLACE
BOX 3.3: HYPERINFLATION doubt that such rates of inflation place a heavy burden on society.
Například v Německu měla hyperinflace, která následovala po první světové válce a dosáhla vrcholu v roce 1923, nejen ničivé hospodářské a sociální dopady, ale, jak se obecně soudí, také politické důsledky.
In fact, in Germany, the hyperinflation that followedWorldWar I and peaked in 1923 had devastating economic, social and – as is widely agreed – political consequences.
Situace, kdy inflace je velmi vysoká nebo neustále roste a nakonec již není zvládnutelná, se nazývá hyperinflace.
A situation in which the rate of inflation is very high and/or rises constantly and eventually becomes out of control is called “hyperinflation”.
Ze společenského hlediska je hyperinflace velmi nepříznivý jev, který má dalekosáhlé dopady pro jednotlivce i pro celou společnost.
Socially, hyperinflation is a very destructive phenomenon which has far-reaching consequences for individuals and society as a whole.