natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1. nacházejí v prostorově související provozní zóně a slouží převážně k přenosu energie v rámci vlastního podniku nebo v rámci spojeného podniku ve smyslu § 3 bodu 38 tohoto zákona,
1. are located on a geographically connected operation zone and which predominantly serve to supply the energy needs of the undertaking itself or of connected undertakings within the meaning of point 38 of Paragraph 3 of this Law,
2. nacházejí v prostorově související soukromé zóně a provozovateli soustavy nebo jím pověřené osobě umožňují, aby při provádění společné hlavní obchodní činnosti, která a) překračuje čistě nájemní vztahy a která b) by byla v důsledku použití ustanovení uvedených v úvodní části této věty nepřiměřeně ztížena, zásobovali určitelné konečné spotřebitele energií, nebo se
2. are located on a geographically connected private zone and which enable the system operator or his representative in pursuit of a common primary commercial purpose,
3. nacházejí v prostorově úzce související zóně a slouží převážně k samozásobování, pokud energetická zásobovací soustava neslouží k obecnému zásobování ve smyslu § 3 bodu 17 tohoto zákona a provozovatel objektové soustavy nebo jím pověřená osoba disponují personálními, technickými a hospodářskými zdroji k tomu, aby zajistili trvalý provoz soustavy v souladu s ustanoveními tohoto zákona.“
3. are located on a closely geographically connected zone and serve predominantly their own supply purposes, on condition that the energy supply system does not serve to provide general supply within the meaning of point 17 of Paragraph 3 of this Law and that the operator of the site network or his representative possess such staff, technical and economic resources as to ensure the longterm operation of the system in accordance with the provisions of this Law.’
Citiworks je společnost založená podle německého práva, jejíž činností je zásobování energií.
Citiworks is an electricity supply undertaking incorporated under German law.
Od počátku roku 2004 dodává elektřinu pobočce DFS Deutsche Flugsicherung GmbH, která se nachází na letišti Lipsko/Halle.
Since the beginning of 2004 it has supplied electricity to the branch of DFS Deutsche Flugsicherung GmbH located on the site of Leipzig/Halle Airport.
Tato posledně uvedená společnost je ve 100 % vlastnictví spolkové republiky a je pověřena kontrolou leteckého provozu v Německu.
The latter undertaking is wholly owned by the German State and is responsible for air traffic control in Germany.
FLH je společnost provozující letiště Lipsko/Halle.
FLH is the undertaking which operates Leipzig/Halle Airport.
Z tohoto titulu spravuje energetickou zásobovací soustavu, přes kterou je kromě ní zásobováno elektrickou energií dalších 93 podniků umístěných na letišti (dále jen „soustava, o kterou se jedná v původním řízení“).
In that capacity, it maintains an energy supply system by which it meets its own electricity requirements and those of 93 other undertakings established on the airport site (‘the system at issue in the main proceedings’).
Během roku 2004 tato soustava celkově dodala přibližně 22 200 MW, ze kterých bylo 85,4 % spotřebováno samotnou FLH.
During 2004, that system supplied in total approximately 22 200 MWh, of which 85.4% was used by FLH itself.
FLH požadovala, aby soustava, o kterou se jedná v původním řízení, byla uznána jako objektová soustava ve smyslu § 110 EnWG.
FLH applied for the system at issue in the main proceedings to be classified as a site network within the meaning of Paragraph 110 of the EnWG.
V rámci šetření této žádosti vyzval regulační orgán dne 20. ledna 2006 citiworks, aby vstoupila do správního řízení jako vedlejší účastník.
During the inquiry into that application, on 20 January 2006, the regulatory authority invited citiworks to intervene.
Rozhodnutím ze dne 12. července 2006 vyhověl regulační orgán žádosti FLH.
By decision of 12 July 2006, the regulatory authority granted FLH’s application.
Citiworks podala proti tomuto rozhodnutí žalobu k Oberlandesgericht Dresden.
Citiworks appealed against that finding to the Oberlandesgericht Dresden (Higher Regional Court, Dresden) (Germany).
Před tímto soudem citiworks uvedla, že § 110 EnWG je neslučitelný s článkem 20 směrnice 2003/54.
Before that court, citiworks submitted that Paragraph 110 of the EnWG is incompatible with Article 20 of Directive 2003/54.
Za těchto podmínek se Oberlandesgericht Dresden rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
In those circumstances, the Oberlandesgericht Dresden decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
CITIWORKS nacházejí v prostorově související provozní zóně a slouží převážně k přenosu energie v rámci vlastního podniku nebo v rámci spojeného podniku, aniž by bylo prokázáno, že volný přístup třetích osob k uvedeným soustavám by představoval nepřiměřenou zátěž.
CITIWORKS supply systems from the obligation to provide third parties with open access to those systems on the ground that they are located on a geographically connected operation zone and predominantly serve to supply the energy needs of the undertaking itself or of connected undertakings, where it is not established that open third-party access to those systems would impose an unreasonable burden.
Jedním z hlavních cílů této směrnice je totiž umožnit dodavatelům energie volný přístup k energetickým zásobovacím soustavám, aby si klienti mohli vybrat své dodavatele.
One of the main objectives of that directive, it submits, is to allow energy suppliers to have open access to energy supply systems in order that consumers may freely choose their supplier.
Vnitrostátní ustanovení, které se odchyluje od zásady volného přístupu třetích osob k energetickým zásobovacím soustavám je v rozporu s tímto cílem.
It argues that the national provision which derogates from the principle of open third-party access to energy supply systems runs contrary to that objective.
Žádné ustanovení směrnice 2003/54 neumožňuje členským státům volně vymezit situace, ve kterých se mohou odchýlit od této zásady.
There is no provision in Directive 2003/54 which authorises Member States freely to determine in what situations they may derogate from that principle.
Citiworks mimo jiné uvádí, že § 110 odst. 1 bod 1 EnWG se automaticky uplatní, pokud jsou splněny podmínky, které stanoví.
Furthermore, citiworks submits that the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG is automatically applicable once the conditions which it lays down have been met.
FLH úvodem tvrdí, že položená otázka je nepřípustná, jelikož je hypotetická.
As a preliminary point, FLH contends that the question referred is inadmissible on the ground that it is hypothetical.
Tato otázka totiž evokuje znění § 110 odst. 1 bodu 1 EnWG, které neexistuje, jelikož toto ustanovení neodkazuje na pojem „nepřiměřená zátěž“.
That question, it argues, is based on wording of the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG which does not exist, since that provision does not refer to a notion of ‘unreasonable burden’.
Mimoto tato otázka není relevantní pro vyřešení sporu v původním řízení.
In addition, the question is not relevant to the outcome of the main proceedings.
Co se týče věci samé, FLH, regulační orgán, jakož i německá vláda a vláda Spojeného království mají za to, že soustava, o kterou se jedná v původním řízení, není přenosovou ani distribuční soustavou, a tudíž nespadá do rozsahu působnosti směrnice 2003/54.
On the substance, FLH, the regulatory authority and the German and United Kingdom Governments take the view that the system at issue in the main proceedings is neither a transmission system nor a distribution system and, accordingly, does not come within the scope of Directive 2003/54.
Taková soustava je vnitřní soustavou zřizovanou podniky pro jejich samozásobování energií, která má nízkou spotřebu a která nemá vliv na hospodářskou soutěž.
Such a system, they argue, is an internal system created by undertakings for their own energy supplies, which has a low consumption and does not affect competition.
Ustanovení § 110 odst. 1 bodu 1 EnWG je pouze výrazem diskreční pravomoci, kterou měl vnitrostátní zákonodárce při provádění směrnice 2003/54.
The first point of Paragraph 110(1) of the EnWG is merely the expression of the discretion available to the German legislature when it implemented Directive 2003/54.
Mimoto dodávka elektřiny je vedlejší činností vzhledem k hlavní činnosti FLH, kterou je provozování letiště.
Moreover, the supply of electricity is ancillary to FLH’s main activity, which is the operation of an airport.
Podle německé vlády je soustava, o kterou se jedná v původním řízení, „zákaznickým zařízením“, které distribuuje energii v rámci uzavřeného zařízení.
The German Government submits that the system at issue in the main proceedings is a ‘customer installation’ which distributes energy within a closed installation.
Podnik, který ji provozuje, nepodléhá povinnostem uloženým směrnicí 2003/54 provozovatelům distribučních soustav.
The undertaking which operates it is, it argues, not subject to the obligations imposed by Directive 2003/54 on operators of distribution systems.
Polská vláda má za to, že § 110 odst. 1 bod 1 EnWG je neslučitelný se směrnicí 2003/54.
The Polish Government takes the view that the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG is incompatible with Directive 2003/54.
V posledně uvedeném předpisu existuje systém odchylek spojených s konkrétními okolnostmi, který vylučuje odchylky obecného charakteru.
The Directive, it submits, contains a system of derogations linked to specific circumstances, which excludes derogations of a general nature.
Soustava, o kterou se jedná v původním řízení, je totiž distribuční soustavou ve smyslu této směrnice, a musí být tudíž zajištěn volný přístup k této soustavě.
The system at issue in the main proceedings is, in its view, a distribution system within the meaning of that directive and open access to that system must therefore be guaranteed.
Komise připomíná, že zásada volného přístupu třetích osob k energetickým zásobovacím soustavám je podstatná a že odchylky od této zásady mohou být připuštěny pouze za jasně vymezených okolností.
The Commission points out that the principle of open access of third parties to energy supply systems is essential and that derogations from that principle must be allowed only in clearly defined circumstances.
Odpověď Soudního dvora
Answer of the Court
1 směrnice 2003/54 brání ustanovení vnitrostátního práva, které osvobozuje určité provozovatele energetických zásobovacích soustav od povinnosti umožnit volný přístup k jejich soustavám.
In the case in the main proceedings, the national court is dealing with a challenge made by an electricity supplier which submits that Article 20(1) of Directive 2003/54 precludes a provision of national law which exempts certain operators of energy supply systems from having to allow open access to their systems.
Podle tohoto soudu ustanovení vnitrostátního práva, o které se jedná, stanoví, že uvedené osvobození se uplatní na energetické zásobovací soustavy, aniž by bylo vázáno na existenci nepřiměřené zátěže, zatímco tato podmínka existuje pro soustavy služeb uvedené v § 110 odst. 1 bodu 2 EnWG.
According to that court, the provision of national law at issue provides that that exemption applies to energy supply systems without there being a requirement as to the existence of an unreasonable burden, whereas that requirement applies to the service systems referred to in the second point of Paragraph 110(1) of the EnWG.
20 odst. 1 směrnice 2003/54 brání takovému odchylnému režimu, který osvobozuje od povinnosti umožnit volný přístup třetím osobám k určitým energetickým zásobovacím soustavám, aniž by byly zohledněny technické kapacity těchto soustav.
Accordingly, the national court asks whether Article 20(1) of Directive 2003/54 precludes that derogating system, which removes the obligation to allow third parties open access to certain energy supply systems without the technical capacities of those systems having to be taken into account.
Z toho vyplývá, že položená otázka je relevantní, a nikoli hypotetická, a že je tudíž přípustná.
It follows that the question referred is relevant, not hypothetical, and is for that reason admissible.
Aby bylo možné odpovědět na položenou otázku, je třeba vyložit článek 20 směrnice 2003/54 ve světle cílů této směrnice a jejich ustanovení za účelem ověření, zda soustava, o kterou se jedná v původním řízení, spadá do rozsahu působnosti této směrnice a zda uvedený článek 20 brání takovému ustanovení, jakým je § 110 odst. 1 bod 1 EnWG, které osvobozuje od povinnosti umožnit volný přístup třetím osobám k určitým energetickým zásobovacím soustavám.
With a view to answering the question referred, it is necessary to interpret Article 20 of Directive 2003/54 in the light of the objectives of that directive and of its provisions in order to determine whether the system at issue in the main proceedings comes within the scope of that directive and whether Article 20 thereof precludes a provision such as the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG, which dispenses with the obligation to provide third parties with open access to certain energy supply systems.
Z bodu 1 a 2 odůvodnění směrnice 2003/54 vyplývá, že byla přijata vzhledem k tomu, že po provedení směrnice 96/92 stále existovaly mezery bránící dotvoření vnitřního trhu s elektřinou.
It follows from recitals (1) and (2) in the preamble to Directive 2003/54 that it was adopted because of existing shortcomings in achieving the creation of an internal market in electricity after implementation of Directive 96/92.
Cílem směrnice 2003/54 je tedy zlepšení fungování tohoto trhu.
The objective of Directive 2003/54 is therefore to improve the operation of that market.
Podle bodu 5 odůvodnění směrnice 2003/54 jedna z hlavních překážek, které brání dosahování funkčního a konkurenčního vnitřního trhu, souvisí s otázkami přístupu k soustavě, problémy při stanovování sazeb a s různým stupněm otevřenosti trhu v jednotlivých členských státech.
According to recital (5) in the preamble to Directive 2003/54, one of the main obstacles in arriving at a fully operational and competitive internal market relates to issues of access to the network, tarification issues and different degrees of market opening between Member States.
Směrnice 96/92 ve svých článcích 16 až 20 stanovila systém smluvního přístupu k elektrizačním přenosovým a distribučním soustavám.
Articles 16 to 20 of Directive 96/92 provided for a negotiated system of access to electricity transmission and distribution systems.
Zákonodárce Společenství se rozhodl ukončit platnost tohoto systému, aby se více otevřel vnitřní trh s elektřinou, jak vyplývá z návrhu směrnice předložené Komisí dne 13. března 2001 [KOM (2001) 125 konečné, Úř. věst. C 240 E, s. 60].
The Community legislature decided to bring an end to that system in order to create more openness in the internal electricity market, as is apparent from the proposal for a directive submitted by the Commission on 13 March 2001 (COM (2001) 125 final, OJ 2001 C 240 E, p. 60).
Bod 4 odůvodnění směrnice 2003/54 připomíná, že zcela otevřený trh musí umožňovat spotřebiteli svobodně si vybrat svého dodavatele a tomuto dodavateli svobodně zásobovat svými výrobky zákazníky.
Recital (4) in the preamble to Directive 2003/54 states that a fully open market must enable all consumers freely to choose their suppliers and all suppliers freely to deliver to their customers.
Jak správně zdůraznil generální advokát v bodě 72 svého stanoviska, obě tato práva jsou nutně propojená. Aby si totiž zákazníci mohli
As the Advocate General rightly observed in point 72 of his Opinion, these two rights are necessarily linked.
2008 – VĚC C-439/06 svobodně vybrat své dodavatele, musí být dodavatelům umožněn přístup k různým přenosovým a distribučním soustavám, které dovedou elektřinu až k zákazníkům.
2008 — CASE C-439/06 to choose freely their suppliers, it is necessary that suppliers should have the right to access the different transmission and distribution systems which carry electricity to the customers.
Z těchto úvah vyplývá, že volný přístup třetích osob k přenosovým a distribučním soustavám představuje jedno ze základních opatření, které musí členské státy zavést, aby mohl být dotvořen vnitřní trh s elektřinou.
It follows that open third-party access to transmission and distribution systems constitutes one of the essential measures which the Member States are required to implement in order to bring about the internal market in electricity.
20 odst. 1 směrnice 2003/54 na elektrizační přenosové a distribuční soustavy.
The principle of open access applies, according to Article 20(1) of Directive 2003/54, to electricity transmission and distribution systems.
Článek 2 body 3 a 5 téže směrnice definují pojmy „přenos“ a „distribuce“.
Points 3 and 5 of Article 2 of that directive define the notions of ‘transmission’ and ‘distribution’.
Přenos je definován jako přeprava elektřiny propojenou přenosovou soustavou velmi vysokého napětí a vysokého napětí s cílem dodávek elektřiny konečným spotřebitelům nebo distribučním podnikům.
Transmission is defined as the transport of electricity on the extra high-voltage and high-voltage interconnected system with a view to its delivery to final customers or to distributors.
Distribuce je definována jako přenos elektřiny distribuční soustavou vysokého, středního a nízkého napětí s cílem jejích dodávek zákazníkům.
Distribution is the transport of electricity on high-voltage, medium voltage and low voltage distribution systems with a view to its delivery to customers.
Přenos a distribuce nezahrnují samotné dodávky.
Transmission and distribution do not include supply.
Pojem „dodávka“ je definován v čl. 2 bodě 19 směrnice 2003/54 jako prodej elektřiny zákazníkům.
The notion of ‘supply’ is defined in point 19 of Article 2 of Directive 2003/54 as the sale of electricity to customers.
Z těchto definic vyplývá jednak to, že přenosová soustava je propojená soustava sloužící k vedení elektřiny velmi vysokého napětí a vysokého napětí, která je určena k prodeji konečným zákazníkům nebo distribučním společnostem a jednak to, že distribuční soustava je soustava sloužící k vedení elektřiny vysokého, středního a nízkého napětí, která je určena k prodeji velkoodběratelům nebo konečným zákazníkům.
It follows from those definitions that, first, a transmission system is an interconnected system used to transport electricity at extra-high and high voltage for sale to final customers or to distributors and, second, a distribution system is a system used to transport electricity at high, medium or low voltage for sale to wholesale or final customers.
Podle některých vyjádření předložených Soudnímu dvoru není soustava, o kterou se jedná v původním řízení, přenosovou ani distribuční soustavou, a nespadá tudíž do rozsahu působnosti směrnice 2003/54.
According to certain observations submitted to the Court, the system at issue in the main proceedings is neither a transmission system nor a distribution system and for that reason does not come within the scope of Directive 2003/54.
Jednak totiž představuje soukromou vnitřní soustavu a nemá vliv na hospodářskou soutěž z důvodu své nízké spotřeby, a jednak provozování této soustavy je pouze vedlejší činností vzhledem k hlavní činnosti, kterou je provozování letiště.
First, it is submitted, it constitutes a site network and does not affect competition because of its low consumption and, second, the operation of that system is merely an activity ancillary to the main activity of operating the airport.
Co se týče, zaprvé, povahy přenosových a distribučních soustav ve smyslu směrnice 2003/54 a množství elektřiny přenesené uvedenými soustavami, je třeba uvést, že pouze napětí této elektřiny představuje rozlišovací kritérium mezi přenosem a distribucí.
With regard, first of all, to the nature of transmission and distribution systems within the meaning of Directive 2003/54 and the quantity of electricity transported on those systems, it is appropriate to note that the sole distinguishing criterion between transmission and distribution is the voltage of that electricity.
Ve smyslu čl. 2 bodů 3 a 5 této směrnice se totiž přenosová soustava týká elektřiny velmi vysokého napětí a vysokého napětí a distribuční soustava zajišťuje přenos elektřiny vysokého, středního a nízkého napětí.
Within the meaning of points 3 and 5 of Article 2 of that directive, a transmission system concerns electricity at extra-high and high voltage and a distribution system ensures transmission of electricity at high, medium or low voltage.
Směrnice 2003/54 odkazuje na spotřebu elektřiny pouze při definování pojmů „malá izolovaná soustava“ a „izolovaná mikrosoustava“, které odůvodňují odchylky od určitých povinností stanovených touto směrnicí.
Directive 2003/54 refers to electricity consumption only in order to define the notions of ‘small isolated system’ and ‘micro isolated system’, which give rise to the grant of derogations from certain obligations laid down by the Directive.
Zákonodárce Společenství tudíž nezamýšlel vyloučit určité přenosové nebo distribuční soustavy z rozsahu působnosti směrnice 2003/54 z důvodu jejich velikosti nebo spotřeby elektřiny.
The Community legislature did not therefore intend to exclude particular transmission or distribution systems from the scope of Directive 2003/54 by reason of their size or consumption of electricity.
Je třeba poznamenat, že § 110 odst. 1 bod 1 EnWG nedefinuje soustavy, které spadají do rozsahu jeho působnosti v závislosti na jejich spotřebě elektřiny.
It should be noted that the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG does not define the systems which come within its scope on the basis of their consumption of electricity.
Toto ustanovení se totiž týká soustav „nacházejících se v prostorově související provozní zóně a sloužících převážně k přenosu energie v rámci podniku nebo v rámci spojeného podniku“.
That provision refers to systems ‘located on a geographically connected operation zone and which predominantly serve to supply the energy needs of the undertaking itself or of connected undertakings’.
Co se týče, zadruhé, provozování a účelu přenosových a distribučních soustav, směrnice 2003/54 pro tyto dva typy soustav upřesňuje, že elektřina je přenášena s cílem dodávek, avšak s vyloučením dodávek samotných, a že provozovatel je odpovědný za provoz, údržbu a rozvoj soustavy v dané oblasti za účelem zabezpečení její dlouhodobé schopnosti.
With regard, secondly, to the operation and purpose of transmission and distribution systems, Directive 2003/54 states, for both types of system, that the electricity is transported with a view to delivery, without there being actual supply, and that the operator is responsible for operating, ensuring the maintenance of and, if necessary, developing the system in a given area and for guaranteeing its longterm capacity.
Mimoto článek 13 směrnice 2003/54 vyžaduje, aby podniky, které vlastní distribuční soustavu nebo za ni odpovídají, určily provozovatele těchto soustav.
Furthermore, Article 13 of Directive 2003/54 requires undertakings that own or are responsible for distribution systems to designate distribution system operators.
Z tohoto ustanovení ani z žádného jiného ustanovení téže směrnice nevyplývá, že pouze podniky vykonávající činnost provozovatele distribuční soustavy jako svou hlavní činnost podléhají povinnosti volného přístupu k soustavám.
It is not apparent either from that provision or from any other provision of that directive that only undertakings acting principally as distribution system operators are subject to the obligation to allow open access to the systems.
K tomuto bodu je třeba poznamenat, že § 110 odst. 1 bod 1 EnWG neobsahuje žádné bližší údaje, pokud jde o hlavní nebo vedlejší charakter činnosti provozování energetické zásobovací soustavy provozovatelem za účelem definování soustav, které spadají do rozsahu jeho působnosti.
It is appropriate to observe in that regard that the first point of Paragraph 110(1) of the EnWG does not stipulate whether the activity of operating the energy supply system must, for the operator, be a principal or ancillary activity for the purpose of defining the systems which come within its scope.