natgillin/translations-raw huggingface dataset:
SouÏasné provádÙcí p%edpisy vstoupily v platnost dne 1. ledna 2003 a jsou k dispozici ve všech ú%edních jazycích na webové stránce ve%ejného ochránce práv (hmp://www.ombudsman.europa.eu) nebo je lze získat v tištÙné formÙ v ú%adu ve%ejného ochránce práv.
The current implementing provisions came into eT ect on 1 January 2003. They are available in all oU cial languages on the Ombudsman’s website (hmp://www.ombudsman.europa.eu) and in hard copy from the Ombudsman’s OU ce.
P•SOBNOSTEVROPSKÉHO VE~EJNÉHO OCHRÁNCEPRÁV
THE MANDATE OF THEEUROPEAN OMBUDSMAN
Jlánek 195 Smlouvy o ES zmocýuje ve%ejného ochránce práv k p%`ímání stížností od kteréhokoli obÏana Unie nebo od kterékoli fyzické nebo právnické osoby s bydlištÙm nebo statutárním sídlem v jednom z Ïlenských stát7, pokud se tyto stížnosti týkají p%ípad7 nesprávného ú%edního postupu v orgánu nebo instituci SpoleÏenství s výjimkou Soudního dvora a Soudu prvního stupnÙ p%i výkonu jejich soudních pravomocí.
Article 195 of the EC Treaty empowers the Ombudsman to receive complaints from any citizen of the Union or any natural or legal person residing or having its registered oU ce in a Member State, concerning instances of maladministration in the activities of Community institutions and bodies, with the exception of the Court of Justice and the Court of First Instance acting in their judicial role.
Stížnost je mimo jeho p7sobnost, jestliže:
A complaint is therefore outside the mandate if:
stÙžovatel nespadá do kategorie osob, které mají právo podat stížnost;
the complainant is not a person entitled to make a complaint;
není namí%ena proti orgánu nebo instituci SpoleÏenství;
the complaint is not against a Community institution or body;
Rozhodnutí Evropského parlamentu 94/262 ze dne 9. b%ezna 1994 o na%ízeních a všeobecných podmínkách upravujících povinnosti ve%ejného ochránce práv, Ú%. vÙst. 1994, L 113/15.
European Parliament Decision 94/262 of 9 March 1994 on the regulations and general conditions governing the performance of the Ombudsman’s duties, OJ 1994 L 113, p. 15.
netýká se možného p%ípadu nesprávného ú%edního postupu.
4. the complaint does not concern a possible instance of maladministration.
Další podrobnosti jsou uvedeny dále v bodech 1, 2 a 4.
There is further discussion below of items 1, 2 and 4.
NeoprávnÙné stížnosti
Unauthorised complaints
I když je právo stÙžovat si evropskému ve%ejnému ochránci práv omezeno na obÏany Ïlenských stát7 a na osoby s trvalým bydlištÙm a právnické osoby se sídlem v Ïlenském státÙ, je ve%ejný ochránce práv oprávnÙn provádÙt šet%ení z vlastního podnÙtu.
Although the right to complain to the European Ombudsman is limited to citizens, residents and legal persons with a registered oU ce in a Member State, the Ombudsman also has the power to open inquiries on his own initiative.
Na základÙ této pravomoci m7že ve%ejný chránce práv šet%it i možný p%ípad nesprávného ú%edního postupu uvedený ve stížnosti, i když stÙžovatel není oprávnÙnou osobou.
Using the own-initiative power, the Ombudsman may investigate a possible case of maladministration raised by a complaint, even if the complainant is not an authorised person.
V roce 2005 byla zahájena t%i takováto šet%ení z vlastního podnÙtu.
Three such own-initiative inquiries were opened in 2005.
O tom, zda použít pravomoci zahájit šet%ení z vlastního podnÙtu, rozhoduje ve%ejný ochránce práv p%ípad od p%ípadu.
The Ombudsman approaches the question of whether to use the own-initiative power in this way on a case-by-case basis.
Žádná stížnost zatím nebyla zamítnuta pouze z toho d7vodu, že stÙžovatel nebyl oprávnÙnou osobou.
No complaint has yet been rejected solely because the complainant is not an authorised person.
Orgány a instituce SpoleÏenství
Community institutions and bodies
P7sobnost ve%ejného ochránce práv se týká orgán7 a institucí SpoleÏenství.
The Ombudsman’s mandate covers the Community institutions and bodies.
Seznam orgán7 SpoleÏenství je uveden v Ïlánku 7 Smlouvy, ale definice nebo závazný seznam jeho institucí neexistuje.
The institutions are listed in Article 7 of the Treaty but there is no definition or authoritative list of Community bodies.
Termín zahrnuje instituce vytvo%ené podle zakládajících smluv, jako jsou Hospodá%ský a sociální výbor a Evropská centrální banka, a agentury vytvo%ené základními právními p%edpisy, jako je Evropská agentura pro životní prost%edí a Evropské monitorovací centrum pro sledování rasismu a xenofobie.
The term includes bodies established by the Treaties, such as the Economic and Social Commimee and the European Central Bank, as well as agencies set up by legislation, such as the European Environment Agency and the European Monitoring Centre on Racism and Xenophobia.
Příklady stížnosti, které nebyly namířeny proti orgánům nebo institucím Společenství
Examples of complaints that were not against Community institutions or bodies
STÍŽNOST NA ROZHODNUTÍ EVROPSKÉ RADY
COMPLAINT AGAINST A DECISION OF THE EUROPEAN COUNCIL
Řecký občan si stěžoval na rozhodnutí Evropské rady zahájit jednání o přistoupení s Tureckem.
A Cypriot citizen complained against the European Council’s decision to begin accession negotiations with Turkey.
Stěžovatel uvedl, že toto rozhodnutí je v rozporu se základními zásadami EU – svobodou, demokracií a dodržováním lidských práv a základních svobod – a žádal, aby byly závěry Evropské rady prohlášeny za neplatné.
The complainant argued that the decision violates basic EU principles, such as liberty, democracy and respect for human rights and fundamental freedoms and claimed that the results of the European Council should be declared void.
Na rozdíl o Rady Evropské unie však Evropská rada není orgánem Evropského společenství.
Unlike the Council of the European Union, the European Council is not an institution of the European Community.
Podle článku 4 Smlouvy o Evropské unii Evropská rada „dává Unii nezbytné podněty pro její rozvoj a vymezuje obecné politické směry tohoto rozvoje“.
According to Article 4 of the Treaty on European Union, the European Council “shall provide the Union with the necessary impetus for its development and shall de ne the general political guidelines thereof”.
Případ 221/2005/TN
Case 221/2005/TN
ÚDAJNÉ ZNEUŽÍVÁNÍ PRAVOMOCI VEŘEJNÉHO ČINITELE ZE STRANY CELNÍKŮ
ALLEGED ABUSIVE TREATMENT BY CUSTOMS OFFICERS
Jistý občan Unie přepravoval zboží ze Santanderu (Španělsko) do Říma (Itálie).
A citizen of the Union was transporting merchandise from Santander, Spain, to Rome, Italy.
Stěžoval si na to, že jej zaměstnanci celní správy zastavili na silnici nedaleko Nice a provedli u něj prohlídku.
He complained about being stopped and searched by customs o cers on the highway near Nice.
Stěžovatel tvrdil, že s ním jednali hrubě, ponechali zboží otevřené na chodníku a odmítli poskytnout jakékoli vysvětlení svého jednání.
The complainant alleged that he was treated abusively, that his merchandise was left open on the pavement, and that the customs o cers refused to give any explanation for their actions.
Stížnost se netýkala činnosti orgánu ani instituce Společenství a nespadala tedy do působnosti evropského veřejného ochránce práv.
The complaint did not concern actions of a Community institution or body and was therefore outside the European Ombudsman’s mandate.
Evropský veřejný ochránce práv proto postoupil tento případ francouzskému veřejnému ochránci práv, do jehož působnosti spadají stížnosti na francouzské celní úřady.
The European Ombudsman transferred the case to the French Ombudsman, who is competent to deal with complaints against the French customs authorities.
Případ 3484/2005/JMA
Case 3484/2005/JMA
Evropský ve%ejný ochránce práv d7slednÙ zastává stanovisko, že „nesprávný ú%ední postup“ je velmi široký pojem a že „%ádná správa“ vyžaduje v prvé %adÙ dodržování právních p%edpis7 a zásad vÏetnÙ základních práv.
The European Ombudsman has consistently taken the view that maladministration is a broad concept and that good administration requires, among other things, compliance with legal rules and principles, including fundamental rights.
Zásady %ádné správy však jdou dále a vyžadují, aby orgány a instituce SpoleÏenství nejen dodržovaly své povinnosti vyplývající z právních p%edpis7, ale také chápaly svou Ïinnost jako službu ve%ejnosti a usilovaly o to, aby se s obÏany jednalo %ádným zp7sobem a aby obÏané mohli plnÙ požívat svých práv.
However, the principles of good administration go further, requiring Community institutions and bodies not only to respect their legal obligations but also to be serviceminded and ensure that members of the public are properly treated and enjoy their rights fully.
Pokud je urÏitý postup protiprávní, je samoz%ejmÙ také „nesprávný“, ale „nesprávný ú%ední postup“ neznamená automaticky protiprávní jednání.
Thus while illegality necessarily implies maladministration, maladministration does not automatically entail illegality.
Pokud nap%íklad ve%ejný ochránce práv zjistí, že došlo k nesprávnému ú%ednímu postupu, který znamená porušení Charty základních práv Evropské unie (které není sama o sobÙ právnÙ závazná), nevyplývá z toho automaticky, že došlo k protiprávnímu jednání, které by mohlo být p%edmÙtem soudního stíhání2.
For example, a finding by the Ombudsman of maladministration based on violation of the Charter of Fundamental Rights of the European Union (which is not legally binding as such) does not automatically imply that there is illegal behaviour that could be sanctioned by a court2.
V reakci na výzvu Evropského parlamentu, aby byl nesprávný ú%ední postup jasnÙ definován, ve%ejný ochránce práv nabídl následující definici z VýroÏní zprávy za rok 1997:
In response to a call from the European Parliament for a clear definition of maladministration, the Ombudsman oTered the following definition in his Annual Report 1997:
Pokud ve%ejný orgán nejedná v souladu s pravidlem nebo zásadou, které jsou pro nÙj závazné, jedná se o nesprávný ú%ední postup.
Maladministration occurs when a public body fails to act in accordance with a rule or principle which is binding upon it.
V roce 1998 p%`al Evropský parlament usnesení, v kterém tuto definici uvítal.
In 1998, the European Parliament adopted a Resolution welcoming this definition.
Z výmÙny dopis7 mezi ve%ejným ochráncem práv a Komisí v roce 1999 vyplývá, že i Komise s touto definicí souhlasí.
An exchange of correspondence between the Ombudsman and the Commission during 1999 made clear that the Commission has also agreed to the definition. nition.
Charta základních práv vyhlášená v roce 2000 %adí právo na %ádnou správu mezi základní práva obÏan7 SpoleÏenství (Ïlánek 41).
The Charter of Fundamental Rights, proclaimed in December 2000, includes the right to good administration as a fundamental right of Union citizenship (Article 41).
Příklad stížnosti, která se netýká možného případu nesprávného úředního postupu
An example of a complaint that did not concern possible maladministration
CHYBA V NĚMECKÉ VERZI SMĚRNICE
MISTAKE IN THE GERMAN VERSION OF A DIRECTIVE
Stěžovatel získal kvalifikaci jako zdravotnický pracovník v bývalé NDR a toto povolání vykonával více než 15 let.
The complainant trained as a nurse in the former GDR and worked in this profession for more than 15 years.
Poté, co ztratil zaměstnání v Německu, přijal nabídku v Rakousku. Jeho pracovní poměr však skončil, neboť německé orgány nevydaly potvrzení požadované rakouským zaměstnavatelem.
After losing his job in Germany, he took a post in Austria.This employment came to an end when the German authorities failed to issue a certificate requested by the Austrian employer.
Stěžovatel tvrdil, že podle evropských právních předpisů musel prokázat, že pracoval v oboru nepřetržitě po určitou dobu.
According to the complainant, European legislation required him to prove that he had worked in the eld during a certain period without interruption.
Navzdory své dlouhé praxi však tuto podmínku nesplňoval, neboť byl dvakrát po krátkou dobu nezaměstnaný.
Despite his long professional experience, he could not full this requirement because he had been briefly unemployed on two occasions.
Stěžovatel označil toto rozhodnutí za nespravedlivé.
He alleged that this was unfair.
Podle článku 4 směrnice 77/452/EHS „každý členský stát uzná jako dostatečný důkaz (…) diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči, které byly vydány těmito členskými státy (…) a které doplňuje potvrzení osvědčující, že tito státní příslušníci skutečně a v souladu se zákonem vykonávali dotyčné činnosti po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání potvrzení“.
According to Article 4 of Directive 77/452/EEC, “each Member State shall recognize, as being sufficient proof, the diplomas, certi cates and other evidence of the formal quali cations of nurses responsible for general care awarded by those Member States (...), accompanied by a certificate stating that those nationals have e ectively and lawfully been engaged in the activities of nurses responsible for general care for at least three years during the ve years prior to the date of issue of the certificate”. cate”.
Článek 4a směrnice 77/452, která byla přijata po sjednocení Německa a týká se diplomů vydaných bývalou NDR, zní stejně jako článek 4.
The wording of Article 4a of Directive 77/452, which was introduced following the unification of Germany and concerns diplomas issued in the former GDR, is the same as that of Article 4.
Německá verze tohoto ustanovení však vyžaduje, aby daná osoba pracovala nejméně tři roky v průběhu pěti předcházejících dni vydání potvrzení bez přerušení.
However, the German version of the provision requires that the person concerned has worked, without interruption, for at least three years during the ve years prior to the date of issue of the certificate. cate.
Stížnost veřejnému ochránci práv byla nepřípustná, protože se netýkala nesprávného úředního postupu, ale obsahu právních předpisů EU.
The complaint to the Ombudsman was inadmissible because it did not concern maladministration but the merits of EU legislation.
Aby mohl veřejný ochránce práv dát stěžovateli užitečnou radu, porovnal různé jazykové verze této směrnice. Zjistil, že anglické, francouzské, španělské, portugalské, nizozemské a italské znění příslušného ustanovení nevyžaduje, aby byla činnost vykonávána bez přerušení.
In order to give useful advice to the complainant, the Ombudsman compared the di erent language versions of the Directive and found that the English, French, Spanish, Portuguese, Dutch and Italian versions of the provision did not require that the employment had to be without interruption.
Veřejný ochránce práv tedy usoudil, že německé znění směrnice je zjevně chybné a informoval o tom Komisi a stěžovatele.
The Ombudsman therefore considered that the German version was clearly erroneous and informed the Commission and complainant accordingly.
Komise souhlasila s rozborem veřejného ochránce práv a požádala stěžovatele, aby jí poskytl kopie své korespondence s příslušnými německými orgány a dal souhlas k tomu, aby Komise tyto orgány jeho jménem kontaktovala.
The Commission agreed with the Ombudsman’s analysis and asked the complainant to provide a copy of his correspondence with the relevant German authorities and to authorise the Commission to contact these authorities on his behalf.
Veřejný ochránce práv poděkoval Komisi za její rychlou a přínosnou reakci.
The Ombudsman thanked the Commission for its rapid and helpful reaction.
Případ 2744/2005/GG
Case 2744/2005/GG
Evropský kodex %ádné správní praxe
The European Code of Good Administrative Behaviour
Dne 6. zá%í 2001 schválil Evropský parlament tzv. Kodex %ádné správní praxe, který musí orgány a instituce Evropské unie jejich správní ú%ady a pracovníci dodržovat p%i jednání s ve%ejností.
On 6 September 2001, the European Parliament approved a Code of Good Administrative Behaviour which European Union institutions and bodies, their administrations and their oUcials should respect in their relations with the public.
Kodex bere ohled na zásady evropského správního %ádu obsažené v judikatu%e soud7 SpoleÏenství a Ïerpá inspiraci z národních zákon7.
The Code takes account of the principles of European administrative law contained in the case-law of the Community courts and draws inspiration from national laws.
Parlament dále vyzval ve%ejného ochránce práv, aby Kodex %ádné správní praxe uplatýoval.
Parliament also called on the Ombudsman to apply the Code of Good Administrative Behaviour.
Ve%ejný ochránce práv proto k pravidl7m a zásadám kodexu p%ihlíží p%i posuzování stížností a p%i šet%eních z vlastního podnÙtu.
The Ombudsman therefore takes account of the rules and principles contained in the Code when examining complaints and in conducting own-initiative inquiries.
STÍŽNOSTI A ŠETŘENÍ
A complaint from an authorised complainant about maladministration by a Community institution or body must meet further criteria of admissibility before the Ombudsman can open an inquiry.
Jlánek 195 Smlouvy o ES stanoví, že ve%ejný ochránce práv „provádí šet%ení, která považuje za opodstatnÙná“.
Article 195 of the EC Treaty provides for the Ombudsman to “conduct inquiries for which he finds grounds”.
V nÙkterých p%ípadech nemusí být pro zahájení šet%ení dostateÏné d7vody, i když je stížnost p%ípustná.
In some cases, there may not be s u U cient grounds for the Ombudsman to begin an inquiry, even though the complaint is admissible.
Příklad stížnosti, která neposkytovala dostatečné důvody pro zahájení vyšetřování
An example of a complaint in which there were not sufficient grounds to start an inquiry
STĚŽOVATEL OZNÁMIL ÚMYSL PŘEDLOŽIT VĚC SOUDU
COMPLAINANT ANNOUNCED INTENTION TO BEGIN LEGAL PROCEEDINGS
Stěžovatel, který pracoval pro instituci Společenství, onemocněl a někokrát byl po delší dobu v pracovní neschopnosti.
The complainant, who worked for a Community body, developed a medical condition and spent prolonged periods on sick leave.
Jmenovací orgán však zamítl jeho žádost, aby byla svolán Výbor pro invaliditu, a zamítl i další žádost podanou podle čl.
The appointing authority refused the complainant’s request that an Invalidity Committee be set up and rejected a subsequent appeal made under Article 90(2) of the Staff Regulations.
Stížnost splňovala formální i věcné podmínky přípustnosti, o čemž byl stěžovatel informován.
The complaint met both the procedural and substantive requirements of admissibility and the complainant was informed accordingly.
Termín pro zahájení jednání měl vypršet na počátku prosince 2005.
The deadline for an action to begin expired in early December 2005.
Stížnost veřejnému ochránci práv nemá vliv na lhůty pro soudní řízení (čl. 2 odst 6 statutu).
A complaint to the Ombudsman does not a ect time limits for judicial proceedings (Article 2(6) of the Statute).
Za těchto podmínek se veřejný ochránce práv domníval, že není důvod pro zahájení šetření.
In these circumstances, the Ombudsman considered that there were no grounds to open an inquiry.
Stěžovatel byl vyzván, aby svou stížnost přednesl veřejnému ochránci práv znovu, pokud se rozhodne neobracet se na soud.
The complainant was invited to renew the complaint to the Ombudsman, in the event of deciding not to begin court proceedings.
Důvěrný případ
Confidential case
Ve%ejný ochránce práv je také toho názoru, že pokud se již stížností zabýval jako peticí PetiÏní výbor Evropského parlamentu, není pro šet%ení d7vod, nejsou-li p%edloženy nové d7kazy.
The Ombudsman also takes the view that, if a complaint has already been dealt with as a petition by the Commimee on Petitions of the European Parliament, there are normally no grounds for an inquiry by the Ombudsman, unless new evidence is presented.
Stížnosti zaslali v 3 705 p%ípadech p%ímo jednotliví obÏané a 215 stížností p%išlo od sdružení nebo podnik7.
Complaints were sent directly by individual citizens in 3 705 cases and 215 came from associations or companies.
Ve%ejný ochránce práv také zahájil pÙt šet%ení z vlastního podnÙtu.
The Ombudsman also began fi ve own-initiative inquiries.
Proces posuzování stížností s cílem zjistit, zda spadají do p7sobnosti ve%ejného ochránce práv, splýují kriteria p%ípustnosti a zda existuje d7vod pro zahájení šet%ení, byl v roce 2005 dokonÏen v 93 % p%ípad7.
During 2005, the process of examining complaints to see if they are within the mandate, meet the criteria of admissibility and provide grounds to open an inquiry was completed in 93% of cases.
Ze všech zkoumaných stížností spadalo do p7sobnosti ve%ejného ochránce práv o nÙco málo více než 30 %.
Of all the complaints examined, just over 30% were within the mandate of the Ombudsman.
Z tÙchto stížností splýovalo kritéria p%ípustnosti 858 (vÏetnÙ 389 stížností, které vedly k zahájení spoleÏného šet%ení), avšak 132 stížností neposkytovalo d7vody pro šet%ení.
Of these, 858 met the criteria of admissibility (including 389 complaints that led to one joint inquiry) but 132 did not provide grounds for an inquiry.
V pr7bÙhu roku bylo na základÙ stížností zahájeno celkem 338 nových šet%ení (vÏetnÙ uvedeného spoleÏného šet%ení).
A total of 338 new inquiries were opened during the year on the basis of complaints (including the one joint inquiry mentioned above).
V rozboru tÙchto stížností uvedených v p%íloze A je 389 stížností týkajících se stejné záležitosti uvedeno jako jedno spoleÏné šet%ení.
In the analysis of these inquiries in Annex A, the 389 complaints on the same subject-mam er are dealt with as a single joint inquiry.
Evropský ve%ejný ochránce práv se v roce 2005 zabýval celkem 627 stížnostmi, ze kterých bylo 284 p%evedeno z roku 2004.
The European Ombudsman dealt with a total of 627 inquiries in 2005, 284 of which were carried over from 2004.
Tak jako v p%edchozím roce se vÙtšina stížností týkala Komise (68 % z celkového poÏtu).
As in previous years, most of the inquiries concerned the Commission (68% of the total).
Komise je orgánem SpoleÏenství, který p%`ímá nejvíce rozhodnutí s p%ímým dopadem na obÏany, a tak je pochopitelné, že se stává hlavním terÏem jejich stížností.
Given that the Commission is the main Community institution that makes decisions having a direct impact on citizens, it is normal that it should be the principal object of citizens’ complaints.
Bylo zaznamenáno 73 stížností na Ú%ad pro výbÙr personálu Evropských spoleÏenství (EPSO), 58 stížností na Evropský parlament a 14 stížností na Radu Evropské unie.
There were 73 inquiries concerning the European Communities Personnel Selection OU ce (EPSO), 58 concerning the European Parliament and 14 concerning the Council of the European Union.
Hlavními typy nesprávného ú%edního postupu byly nedostatek transparentnosti a odmítnutí poskytnout informace (188 p%ípad7), nekorektnost nebo zneužití pravomoci (132 p%ípad7), diskriminace (103 p%ípad7), neuspokojivý postup (78 p%ípad7), neod7vodnÙné pr7tahy (73 p%ípad7), nedbalost (44 p%ípad7), neplnÙní povinností, tj. Evropská komise nevykonávala svou úlohu „strážkynÙ Smluv“ ve vztahu k Ïlenským stát7m (37 p%ípad7) a právní pochybení (29 p%ípad7).
The main types of maladministration alleged were lack of transparency, including refusal of information (188 cases), unfairness or abuse of power (132 cases), discrimination (103 cases), unsatisfactory procedures (78 cases), avoidable delay (73 cases), negligence (44 cases), failure to ensure fulfilment of obligations, that is failure by the European Commission to carry out its role as “guardian of the Treaty” vis-à-vis the Member States (37 cases), and legal error (29 cases).
POSTOUPENÍ STÍŽNOSTIJINÉMU ORGÁNU A POSKYTNUTÍ RADY
TRANSFERS AND ADVICE
Pokud stížnost nespadá do jeho p7sobnosti nebo je nep%ípustná, snaží se ve%ejný ochránce práv vždy doporuÏit stÙžovateli jiný orgán, který by mohl stížnost vy%ídit, zejména pokud se p%ípad týká právních p%edpis7 SpoleÏenství.
If a complaint is outside the mandate or inadmissible, the Ombudsman always tries to advise the complainant of another body that could deal with the complaint, especially if the case involves Community law.