natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ze znění směrnice, ani z jejího ducha, není zřejmá nějaká výjimka.
Neither the wording nor the spirit of the provision support any exemptions.
Úvodem je třeba vyloučit druhou možnost, protože dočasné prodloužení povinnosti platit za upadající monopol, které ani zdaleka „nezasahuje do zájmů jiných podniků“, těmto podnikům spíše usnadňuje úlohu, neboť bývalý koncesionář musí nést dodatečné náklady.
First of all, the second possibility should be discounted because, far from ‘affecting the rights of other undertakings’, the temporary extension of the payment by the former monopoly assists the activities of such undertakings because it imposes an additional charge on the former concession holder.
Směrnice 97/13 je součástí úsilí Společenství o liberalizaci trhu elektronických komunikací tím, že podporuje hospodářskou soutěž prostřednictvím zákazu ukládat podnikům více omezení nebo povinností, než je nezbytné 26, tím, že omezuje daňovou pravomoc členských států, které nesmějí ukládat jiné poplatky než ty, které jsou stano-
Directive 97/13 forms part of the Community’s efforts to liberalise the market for electronic communications, through the promotion of competition by means of not imposing on operators more restrictions or charges than are necessary, 26thereby limiting the power of the Member States to impose financial charges and prohibiting
S první možností je to stejné, neboť sporné opatření neuděluje „zvláštní nebo výlučná práva“ a omezuje se na zajištění odměny za tato práva; nicméně bylo by absurdní skončit v tomto bodě analýzu, protože vybírání poplatku je úzce spojeno s tímto výsadním postavením, které nová právní úprava ukončuje.
It might be argued that the first possibility should also be discounted because the contested measure does not give ‘special or exclusive rights’ but merely provides for payment in respect of such rights.
Jinými slovy článek 22 směrnice 97/13 zakazuje prodloužit na dobu delší než do 31. prosince 1997 poskytování telekomunikačních služeb pouze jedním podnikem nebo několika podniky, kteří jsou
However, it would be absurd to conclude the analysis at that point since the payment is closely linked to that situation of privilege which
S cílem zrovnoprávnit, prostřednictvím zásad transparentnosti, zákazu diskriminace a proporcionality, všechny soutěžitele v nejcitlivějším okamžiku, a sice v okamžiku vstupu do odvětví, a změnit tak status quo zděděný z minulosti 28, zaplacení poplatku odpovídajícího dřívější koncesi může být požadováno po Telecom Italia za rok 1998 pouze tehdy, pokud byl tento podnik zvýhodněn a toto zvýhodnění musí být vyváženo a pokud bylo toto zaplacení poplatku jediným možným prostředkem k jeho vyvážení.
For the purposes of ensuring, in accordance with the principles of transparency, nondiscrimination and proportionality, that all competitors were treated equally in the most sensitive stage, that is, at the time they entered the sector, and with a view to overturning the status quo inherited from the past, 28it would have been possible to impose on Telecom Italia in 1998 the fee corresponding to the former concession only if it enjoyed an advantage which needed to be counteracted and that payment was the only method capable of offsetting it.
zakazuje 29, nýbrž naopak použití jiných prostředků zavedených právním řadem za účelem vyvážení, tím, že by dominantním podnikům byly uloženy zvláštní povinnosti („asymetrické“ podle výrazu, který zástupce Italia Telecom použil na jednání o této předběžné otázce).
elements (the payment of a fee) of an institution (the exclusive concession) which the Community legislation abolishes 29 but rather to rely on other methods created by that legislation to achieve equality, by imposing specific (‘asymmetrical’ to quote the representative of Italia Telecom at the hearing in the present proceedings) obligations on dominant undertakings.
Názorným příkladem je článek 4a směrnice 90/338, pokud jde o to, že ukládá členským státům povinnost dbát na to, aby podniky, které mají zvláštní nebo výlučná práva, poskytly vzájemné propojení s jejich službou hlasové telefonie a s jejich veřejnou sítí každému jinému podniku, který je oprávněn poskytovat takové služby nebo zajišťovat takové sítě 30.
One useful example is Article 4a of Directive 90/388, inserted by Directive 96/19, which requires the Member States to ensure that undertakings which hold special or exclusive rights provide interconnection to their public network and their voice telephony services to other undertakings authorised to provide such networks or services. 30
29 — Z tohoto důvodu jsou argumenty Komise, která má za to, že je třeba nepřihlížet k případům, v nichž vnitrostátní soud konstatuje dominantní postavení podniku, který měl před přijetím směrnice 97/13 výlučná nebo zvláštní práva, nerelevantní.
29 — For that reason, the Commission’s concerns are unnecessary, since it argues in favour of disregarding cases where the national court finds that an undertaking which enjoyed special or exclusive rights before Directive 97/13 now has a dominant position.
59), zatímco v projednávaném případě se soud zabývá poplatkem, který je zjevně v rozporu s právem Evropské unie.
59), whereas, in the present case, the Court must give a ruling on a fee which is manifestly contrary to the law of the European Union.
Přitom i když se jedná o otázku, která musí být objasněna předkládajícím soudem, nebylo prokázáno, že v tomto konkrétním okamžiku (a sice dne 1. ledna 1998) podnik, který měl dřívější italský monopol, měl nadřazené postavení ve vztahu ke svým soutěžitelům.
Although it is a point which the referring court must clarify, it has not been proved that, at the relevant time (1 January 1998), the undertaking which held the former Italian monopoly enjoyed a position of superiority vis-à-vis its competitors.
Navíc podle mého názoru, i kdyby tomu tak bylo, nejlepším prostředkem vyvážení poměru sil by nebylo zachování jedné části (placení poplatku) institutu (výhradní koncese), který právní řád Společenství
Furthermore, in my opinion, if that were the case, the most appropriate method of ensuring that competitors are on an equal footing at the outset would not be to retain one of the
Ve světle výše uvedených úvah navrhuji, aby Soudní dvůr odpověděl Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio takto:
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court of Justice replies to the Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio as follows:
„Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci pro obecná povolení a individuální licence v odvětví telekomunikačních služeb a konkrétně její články 11, 22 a 25 brání tomu, aby členské státy vyžadovaly od bývalého výhradního koncesionáře nebo od držitele zvláštních práv, jež již zanikla, který je v současné době držitelem individuální licence, až do 31. prosince 1998 placení poplatků jiných než poplatků stanovených článkem 11 výše uvedené směrnice.“
Directive 97/13/EC of the European Parliament and of the Council of 10 April 1997 on a common framework for general authorisations and individual licences in the field of telecommunications services, and specifically Articles 11, 22 and 25 thereof, preclude Member States from requiring a former holder of an exclusive concession or a holder of special rights which have been terminated, which currently has an individual licence, to pay, until 31 December 1998, fees and charges other than those provided for in Article 11.
Ve věci C-296/06, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Itálie) ze dne 10. května 2006, došlým Soudnímu dvoru dne 3. července 2006, v řízení
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Italy), made by decision of 10 May 2006, received at the Court on 3 July 2006, in the proceedings
2008 – VĚC C-296/06
2008 — CASE C-296/06
SOUDNÍ DVŮR (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, U. Lõhmus, J. Klučka, A. Ó Caoimh a P. Lindh (zpravodajka), soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 4. října 2007, s ohledem na vyjádření předložená:
Advocate General: D. Ruiz-Jarabo Colomer, Registrar: L. Hewlett, Principal Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 4 October 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
– za italskou vládu I. M. Bragugliou, jako zmocněncem, ve spolupráci s P. Gentilim, avvocato dello Stato,
— the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, assisted by P. Gentili, Avvocato dello Stato,
– za Komisi Evropských společenství E. Traversou a M. Shotterem, jako zmocněnci, po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 25. října 2007,
— the Commission of the European Communities, by E. Traversa and M. Shotter, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 25 October 2007,
Tato žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článků 11, 22 a 25 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci pro obecná povolení a individuální licence v odvětví telekomunikačních služeb (Úř. věst. L 117, s. 15).
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 11, 22 and 25 of Directive 97/13/EC of the European Parliament and of the Council of 10 April 1997 on a common framework for general authorisations and individual licences in the field of telecommunications services (OJ 1997 L 117, p. 15).
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Telecom Italia SpA (dále jen „Telecom Italia“) na jedné straně a Ministero dell’Economia e delle Finanze (ministerstvo hospodářství a financí) a Ministero delle Comunicazioni (ministerstvo komunikací) na straně druhé ve věci povinnosti uložené Telecom Italia zaplatit poplatek vypočítaný z jejího obratu za rok počítaný od konečného data pro provedení směrnice 97/13 do vnitrostátního právního řádu.
The reference was made in proceedings between Telecom Italia SpA (‘Telecom Italia’) on the one hand and the Ministero dell’Economia e delle Finanze (Ministry of the Economy and Finance) and the Ministero delle Comunicazioni (Ministry of Communications) on the other concerning the obligation imposed on Telecom Italia to pay a fee based on a year’s turnover from the final date laid down for transposition into national law of Directive 97/13.
11 odst. 1 směrnice 97/13 týkající se poplatků za udělování obecných povolení a individuálních licencí, respektive postupů tohoto udělování, stanoví,
Articles 6 and 11(1) of Directive 97/13 concerning the fees and charges for general authorisations procedures and individual licences respectively provide that the
2008 – VĚC C-296/06 že členské státy dbají na to, aby poplatky uložené podnikům v rámci postupů pro udělování povolení pokrývaly výhradně administrativní náklady spojené s udělováním, správou, kontrolou a, podle případu, zavedením režimu obecných povolení nebo používáním individuálních licencí.
Member States are to ensure that any fees imposed on undertakings as part of authorisation procedures seek only to cover the administrative costs incurred in the issue, management, control and, as appropriate, enforcement of the system of general authorisations or the applicable individual licences.
Článek 25 první pododstavec směrnice 97/13 zakotvující obecnou lhůtu pro provedení této směrnice zní následovně:
The general timelimit provided for the entry into force of Directive 97/13 is set out in the first paragraph of Article 25 thereof, which reads as follows:
„Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí a zveřejní podmínky a postupy související s povoleními co nejdříve a v každém případě nejpozději do 31. prosince 1997.
‘Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive and publish the conditions and procedures attached to authorisations as soon as possible and, in any event, not later than 31 December 1997.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.“ (neoficiální překlad)
They shall immediately inform the Commission thereof.’
Článek 22 směrnice 97/13 obsahuje zvláštní ustanovení ohledně povolení platných ke dni vstupu této směrnice v platnost:
Article 22 of Directive 97/13 contains a specific provision regarding authorisations existing at the date of its entry into force:
Pokud uplatnění této směrnice vyvolá změny podmínek již existujících povolení, mohou členské státy platnost podmínek prodloužit, s výjimkou těch, které
Where application of the provisions of this Directive results in amendments to the terms of authorisations already in existence, Member States may extend the validity
TELECOM ITALIA přiznávají zvláštní nebo výlučná práva, která byla nebo mají být podle práva Společenství zrušena, za podmínky, že se to nedotkne práv jiných podniků vyplývajících z práva Společenství, včetně této směrnice.
TELECOM ITALIA of terms, other than those giving special or exclusive rights which have been or are to be terminated under Community law, provided that this can be done without affecting the rights of other undertakings under Community law, including this Directive.
Aniž je dotčen odstavec 2, budou povinnosti týkající se povolení platných ke dni vstupu této směrnice v platnost, která nebudou do 1. ledna 1999 uvedena do souladu s touto směrnicí, neúčinné.
Without prejudice to the provisions of paragraph 2, obligations in authorisations existing at the date of entry into force of this Directive which have not been brought into line by 1 January 1999 with the provisions of this Directive shall be inoperative.
V odůvodněných případech může Komise členským státům na jejich žádost povolit odklad tohoto data.“ (neoficiální překlad)
Where justified, Member States may, upon request, be granted a deferment of that date by the Commission.’
Poštovní a telekomunikační zákoník
The Postal and Telecommunications Code
Podle článku 188 Codice postale má „koncesionář povinnost platit státu roční poplatek ve výši stanovené tímto nařízením, jiným předpisem anebo aktem udělujícím koncesi“.
Article 188 of the Codice Postale provides that ‘concession holders are required to pay the State an annual charge in the amount prescribed in the present Decree or in the instrument granting the concession’.
Tento poplatek byl vypočten poměrně ke všem hrubým příjmům nebo ziskům ze služby, která je předmětem koncese, po odečtení toho, co bylo vyplaceno za koncesi na veřejnou síť.
That charge was calculated in proportion to the gross receipts or profits obtained from the service licensed, less the amounts paid to the operator of the public network.
Článek 2 odst. 3 a 6 tohoto nařízení stanoví:
Article 2(3) to (6) of that decree provide as follows:
Do 1. ledna 1998 jsou zachována zvláštní a výlučná práva na poskytování služeb hlasové telefonie a instalaci a provozování s tím souvisejících veřejných telekomunikačních sítí. […]
Until 1 January 1998, the special and exclusive rights for the provision of voice telephony services and the related installation and supply of public telecommunications networks shall be maintained. …
184 odst. 1 Codice postale platné v okamžiku nabytí účinnosti tohoto nařízení budou změněna z podnětu [vnitrostátního regulačního orgánu] před 1. lednem 1999 za účelem dosažení souladu s ustanoveními obsaženými v tomto nařízení.
The licences for public use and the authorisations referred to in Article 184(1) of the Codice Postale existing at the time of the entry into force of these regulations shall be amended, on the initiative of the [national regulatory authority], before 1 January 1999, with a view to bringing them into line with the provisions contained herein.
Pokud použití ustanovení tohoto nařízení způsobuje změny podmínek platných koncesí a povolení, jiné podmínky než podmínky přiznávající zvláštní nebo výlučná práva, jež byla nebo mají být zrušena na základě tohoto nařízení, zůstávají v platnosti, aniž by byla dotčena práva, která pro ostatní podniky vyplývají zejména z práva Společenství.
Where application of the provisions of these regulations makes amendments to the terms of existing licences and authorisations, terms other than those giving special or exclusive rights which have been abolished or are to be abolished under these regulations, shall remain valid, subject to the rights which other undertakings derive, in particular, from Community law.
S výjimkou ustanovení odstavců 4 a 5, povinnosti vyplývající z koncesí nebo povolení platných ke dni nabytí účinnosti tohoto nařízení, která nebudou uvedena do souladu s tímto nařízením, pozbudou od 1. ledna 1999 účinnosti.“
Except for subparagraphs (4) and (5), obligations arising from licences and authorisations existing on the date on which these regulations came into force which have not been brought into line with the provisions of the latter shall be void from 1 January 1999.’
20 nařízení č. 318/1997 stanoví:
Article 6(20) of Decree No 318/1997 provides:
„[…] poplatek požadovaný od podniků za řízení spojená s individuálními licencemi je určen výhradně na pokrytí administrativních nákladů na šetření, kontrolu řízení služby a zachovávání podmínek stanovených v samotných licencích […]“
‘… the contribution payable by undertakings in respect of the procedures for the grant of individual licences shall cover solely the administrative costs incurred in the preliminary investigation, control of the management of the service and maintenance of the conditions imposed for the licences themselves…’
2 nařízení č. 318/1997 zní následovně:
Article 21(2) of Decree No 318/1997 reads as follows:
„Pokud toto nařízení nestanoví výslovně jinak, ustanovení platná v oblasti telekomunikací se nadále používají.
‘Unless otherwise provided in these regulations, the provisions in force in the field of telecommunications shall continue to apply.
6 odst. 20 a 21, a do doby, než [vnitrostátní regulační orgán] stanoví jinak, ustanovení článku 188 Codice postale.“
In particular, the provisions referred to in Article 188 of the Codice Postale shall continue to apply, for the purposes referred to in Article 6(20) and (21) and pending a decision to the contrary by the [national regulatory authority].’
Zákon č. 448
Law No 44812
„Od 1. ledna 1999 se na provozovatele veřejných telekomunikačních služeb nevztahují ustanovení článku 188 [Codice postale].“
From 1 January 1999, Article 188 of the [Codice Postale] ceases to be applicable to the providers of public telecommunications services.’
2 nařízení č. 318/1997 zrušen.
Pursuant to Article 20(4) of that law, Article 21(2) of Decree No 318/1997 has been repealed.
Telecom Italia, společnost podle italského práva, je bývalým držitelem výlučného práva v podobě výlučné koncese na veřejné telekomunikační služby v Itálii.
Telecom Italia, a company incorporated under Italian law, is the former holder of exclusive rights, in the form of an exclusive licence, to provide public telecommunications services in Italy.
Tato společnost u Tribunale amministrativo regionale del Lazio (regionální správní soud pro Lazio) napadá zachování, pro rok 1998, ročního poplatku stanoveného v Codice postale ve výši přibližně 385 milionů eur a požaduje jeho vrácení.
It challenges before the Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Regional Administrative Court of Latium) the continuation, in respect of 1998, of the annual charge provided by the Codice Postale, which amounts to approximately EUR 385 million, for which it claims reimbursement.
Uvedená společnost poukazuje na to, že otevření telekomunikačního trhu hospodářské soutěži dne 1. ledna 1998 způsobilo zrušení výlučných práv v této oblasti.
That company claims that the opening of the telecommunications market to competition on 1 January 1998 gave rise to the abolition of exclusive rights in that sector.
Od tohoto data byly jedinými peněžními poplatky použitelnými na telekomunikační podniky na
From that date, the only pecuniary charges applicable to telecommunications undertak-
TELECOM ITALIA základě jejich individuální licence poplatky stanovené v článku 11 směrnice 97/13, jak to potvrdil Soudní dvůr v rozsudku ze dne 18. září 2003, Albacom a Infostrada (C-292/01 a C-293/01, Recueil, s. I-9449).
TELECOM ITALIA ings in respect of their individual licences were those provided for in Article 11 of Directive 97/13, as confirmed by the Court in Joined Cases C-292/01 and C-293/01 Albacom and Infostrada [2003] ECR I-9449.
Předkládající soud vyjadřuje rovněž pochybnost ohledně platnosti ročního poplatku uloženého Telecom Italia za rok 1998, přičemž se táže, zda nelze článek 22 směrnice 97/13, který obsahuje přechodné ustanovení pro povolení platná ke dni vstupu této směrnice v platnost, jako je povolení udělené Telecom Italia, přesto vykládat tak, že povoluje takový poplatek pro tento jediný rok.
The national court also expresses doubts as to the validity of the annual charge imposed on Telecom Italia for 1998, while asking whether Article 22 of Directive 97/13, which contains a transitional provision for authorisations existing on the date of the entry into force of that directive, such as that granted to Telecom Italia, might not, however, be interpreted as authorising such a charge for that year only.
Stejně jako Telecom Italia se tento soud nicméně kloní k tomu, že uvedený článek 22 neobsahuje přechodné ustanovení k článku 11 uvedené směrnice týkajícímu se poplatků za individuální licence, a že tak neumožňuje uložení peněžního poplatku, jako je poplatek dotčený v původním řízení.
That court is none the less inclined to think, like Telecom Italia, that Article 22 does not contain a transitional provision concerning Article 11 of that directive on charges for individual licences and that it does not therefore allow the imposition of a pecuniary charge such as the charge in the main proceedings.
Za těchto okolností se Tribunale amministrativo regionale del Lazio rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
It is in those circumstances that the Tribunale amministrativo regionale del Lazio decided to stay the proceedings and refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Úvodem je třeba připomenout, že Soudnímu dvoru nepřísluší, aby se v rámci řízení zahájeného na základě článku 234 ES vyjadřoval ke slučitelnosti norem vnitrostátního práva s ustanoveními práva Společenství.
First of all, it should be noted that, in proceedings brought under Article 234 EC, it is not for the Court to rule on the compatibility of national rules with provisions of Community law.
Soudní dvůr je naproti tomu příslušný
On the other hand, the Court is competent to supply the national
I když po formální stránce předkládající soud omezil svou otázku na výklad článků 11, 22 a 25 směrnice 97/13, taková skutečnost Soudnímu dvoru nebrání, aby předkládajícímu soudu poskytl všechny prvky výkladu práva Společenství, které mohou být užitečné pro rozhodnutí ve věci, která mu byla předložena, bez ohledu na to, zda tento soud tento výklad ve své otázce zmínil (viz zejména rozsudek ze dne 26. dubna 2007, Alevizos, C-392/05, Sb. rozh. s. I-3505, bod 64 a uvedená judikatura).
In that regard, even if, formally, the national court has limited its question to the interpretation of Articles 11, 22 and 25 of Directive 97/13, that fact does not prevent the Court from providing the national court with all the elements of interpretation of Community law which may enable it to rule on the case before it, whether or not reference is made thereto in the question referred (see, in particular, Case C-329/05 Alevizos [2007] ECR I-3505, paragraph 64 and the caselaw cited).
Z tohoto důvodu, jelikož ze spisu předloženého Soudnímu dvoru vyplývá, že Telecom Italia má obecné povolení, je třeba rovněž zohlednit článek 6 směrnice 97/13 týkající se obecných povolení.
Accordingly, in so far as it is apparent from the casefile submitted to the Court that Telecom Italia has a general authorisation, account should be taken also of Article 6 of Directive 97/13 relating to general authorisations.