natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Zapojení se do mezinárodního obchodu je bez ohledu na dotyčný trh výrobků provázeno rizikem, že stát dovozu přijme z nejrozmanitějších důvodů rozhodnutí, které bude mít vliv na obchod.
Involvement in international trade is, whatever the product market concerned, accompanied by the risk that an importing country will adopt decisions affecting trade for the most diverse reasons.
I když tak Komise dospěla k závěru, že má být druhý důvod kasačního opravného prostředku zamítnut, domnívá se nicméně, podobně jako Rada, že se Soud dopustil několika nesprávných právních posouzení, pokud jde odpovědnost Společenství při neexistenci protiprávního jednání jeho orgánů.
While thus concluding that the second plea in the appeals should be dismissed, the Commission submits however, like the Council, that the Court of First Instance made various errors of law as regards the question of Community liability in the absence of unlawful conduct on the part of its institutions.
Jelikož výrok napadených rozsudků je nicméně opodstatněný, navrhuje, aby Soudní dvůr provedl v tomto ohledu několik nahrazení odůvodnění.
Since the operative parts of the judgments under appeal are nevertheless justified, it asks the Court of Justice to substitute various grounds in this regard.
Zaprvé, a pokud jde o tvrzení týkající se samotné existence zásady takové odpovědnosti, nemohl Soud podle Komise dospět k tak značné inovaci a spokojit se přitom s vágním odůvodněním, které obsahují body 159 rozsudku FIAMM a 152 rozsudku Fedon.
First, so far as concerns the affirmation as to the very existence of the principle of such liability, the Court of First Instance could not, according to the Commission, make so significant an innovation on the basis of merely the vague reasoning contained in paragraph 159 of the FIAMM judgment and paragraph 152 of the Fedon judgment.
Tato zásada totiž nikdy nebyla uznána judikaturou, která systematicky tuto otázku ponechávala stranou a omezovala se na formulaci zcela hypotetického referenčního rámce, aniž by stanovila podmínky, oblasti a případy, ve kterých by mohla tato odpovědnost případně vzniknout.
This principle has never been accepted by the caselaw, which has systematically left the question to one side, merely setting out a purely hypothetical reference framework in this regard without in any way laying down the conditions under which and fields and situations in which such liability could where appropriate be incurred.
Krom toho tím, že Soud v bodech 160 rozsudku FIAMM a 153 rozsudku Fedon uvedl podmínky takové odpovědnosti, implicitně, avšak nevyhnutelně rozhodl, že se uvedená zásada použije u druhu případů, jaký nastal v projednávané věci, aniž by nicméně ověřil, zda je takový závěr odůvodněn z hlediska zásad společných právním řádům členských států.
Furthermore, by setting out in paragraph 160 of the FIAMM judgment and paragraph 153 of the Fedon judgment the conditions to which liability is subject, the Court of First Instance implicitly but necessarily held that this principle applies in the type of situation covered by the present case, without establishing, however, whether such a conclusion is justified in the light of principles common to the legal systems of the Member States.
Soud zejména nezaměřil svůj přezkum na případ odpovědnosti veřejné moci plynoucí z legislativní činnosti a naopak co obecněji odkázal v bodech 159 rozsudku FIAMM a 152 rozsudku Fedon na možnost získat náhradu škody od původce škody při neexistenci jeho zavinění.
In particular, the Court of First Instance did not focus its examination on instances of liability of the public authorities resulting from legislative activity, referring on the contrary, in paragraph 159 of the FIAMM judgment and paragraph 152 of the Fedon judgment, in the most general manner to the possibility of obtaining compensation from the perpetrator of damage in the absence of fault on his part.
Přitom analýza 25 právních řádů členských států naznačuje, že na rozdíl od takových případů, jako je vyvlastnění z důvodu veřejného zájmu nebo náhrada ze strany státu škod způsobených jeho nebezpečnými činnostmi nebo z důvodu zvláštního vztahu, který jej spojuje s obětí, které nejsou v daném případě relevantní, jakákoli povinnost náhrady škody z důvodu legálního aktu státu, které je výrazem široké posuzovací pravomoci, například z důvodu solidarity nebo ekvity, je právním řádům velkého počtu členských států neznámá.
However, examination of the 25 legal orders of the Member States indicates that, in contrast to cases such as expropriation in the public interest or compensation paid by the State for damage caused by dangerous activity on its part or on account of a specific relationship between it and the victim, which are irrelevant here, any obligation to pay compensation as a result of a lawful State act reflecting a broad discretion, on account for example of considerations of solidarity or fairness, is unknown to the law of a large number of Member States.
Pokud takový druh odpovědnosti za výjimečných okolností v právních řádech některých dalších členských států existuje, je obecně omezen pouze na správní akty, s významnou výjimkou ve francouzském právu, které jediné připouští zcela jasně tento druh odpovědnosti za legislativní činnost, pokud je škoda neobvyklá, zvláštní, závažná a přímá, pokud zákonodárce nesleduje obecný zájem a pokud nevyloučil zásadu náhrady škody.
While liability of such a type can be found, in exceptional circumstances, in the legal orders of certain other Member States, it is, as a general rule, limited solely to administrative acts, with the notable exception of French law which alone clearly accepts this type of liability in the case of legislative activity, provided that the damage is unusual, special, serious and direct, that the legislature is not pursuing the common good and that the legislature has not ruled out compensation as a matter of principle.
Krom toho zásada vlastní francouzskému právu nemůže být přenesena do právního řádu Společenství.
Furthermore, the principle specific to French law cannot be transferred to the Community legal order.
Zatímco totiž tato zásada vychází z okolnosti, že ve Francii je vyloučen soudní přezkum ústavnosti zákonů ze strany Conseil d’État, předvídá právní řád Společenství přezkum legality aktů zákonodárce ve vztahu ke Smlouvě a základním zásadám, jakož i možnost uplatnění odpovědnosti Společenství v případě porušení těchto norem vyšší právní síly.
While the basis of that principle is the fact that, in France, judicial review by the Conseil d’État (Council of State) of the constitutionality of laws is precluded, Community law provides for review of the legality of measures of the legislature by reference to the Treaty and fundamental principles and for the possibility of the liability of the Community to be put in issue if those higherranking norms are infringed.
Zadruhé se Komise domnívá, že Soud svým rozhodnutím v napadených rozsudcích ohledně existence skutečné a určité škody zejména zkreslil její argumentaci, neověřil konkrétně skutečný a určitý charakter této škody a porušil zásady určující, kdo nese důkazní břemeno.
Second, the Commission submits that, in concluding in the judgments under appeal that there was real and certain damage, the Court of First Instance in particular distorted the Commission’s arguments, failed to verify specifically that the damage was real and certain and infringed the principles for determining who has the burden of proof.
Zatřetí se Komise domnívá z podobných důvodů, jaké uvedla Rada, že se Soud zmýlil v právní kvalifikaci skutečností, když rozhodl, že podmínka příčinné souvislosti byla v projednávaném případě splněna.
Third, the Commission contends, for reasons analogous to those set out by the Council, that the Court of First Instance erred in the legal characterisation of the facts in concluding that the condition relating to the causal link was met in the case in point.
Španělské království rovněž navrhuje, aby byl druhý důvod kasačního opravného prostředku zamítnut.
The Kingdom of Spain also contends that the second plea in the appeals should be dismissed.
Skutečnost, že jsou uložena odvetná opatření v rámci WTO, a to i v jiných sektorech než těch, které jsou předmětem sporu, nemá, jak o tom svědčí praxe, v sobě nic nepředvídatelného ani výjimečného.
As practice shows, there is nothing unforeseeable or exceptional in the imposition of retaliatory measures within the framework of the WTO, including in sectors other than those concerned by a dispute.
Vzájemným kasačním opravným prostředkem, který podalo ve věci C-120/06 P a ve svém vyjádření vedlejšího účastníka ve věci C-121/06 P, požaduje Španělské království mimo jiné zrušení napadených rozsudků v rozsahu, v němž Soud rozhodl, že právo Společenství obsahuje jako obecnou zásadu společnou členským státům systém odpovědnosti za legální jednání.
By the cross-appeal which it has brought in Case C-120/06 P and in its statement in intervention in Case C-121/06 P, the Kingdom of Spain further requests that the judgments under appeal be set aside in so far as the Court of First Instance held that Community law includes, by way of a general principle common to the Member States, a system of liability for lawful acts.
Navíc tím, že přiznal této zásadě tak velký dosah, jak vyplývá z podmínek uvedených v bodech 160 rozsudku FIAMM a 153 rozsudku Fedon, Soud nezohlednil zjištění, ke kterému sám dospěl v bodech 159 rozsudku FIAMM a 152 rozsudku Fedon.
Moreover, in conferring upon that principle a scope as wide as that resulting from the conditions set out in paragraph 160 of the FIAMM judgment and paragraph 153 of the Fedon judgment, the Court of First Instance failed to have regard to the finding which it itself made in paragraph 159 of the FIAMM judgment and paragraph 152 of the Fedon judgment.
Připuštění možné existence odpovědnosti Společenství za opomenutí normotvorné činnosti, zatímco se poškozená osoba nemůže dovolávat žádného pravidla zavazujícího Společenství k tomu, aby jednalo, by mohlo navíc porušit zásadu reciprocity, kterou Soud zdůraznil k zamítnutí možnosti existence odpovědnosti za protiprávní jednání.
Acceptance of the possibility of Community liability for a legislative omission although no rule obliging the Community to act can be invoked by the person harmed disregards the principle of reciprocity which the Court of First Instance relied on in rejecting the possibility of liability for unlawful conduct.
Ve svých připomínkách k vyjádření vedlejšího účastníka, které předložilo Španělské království, Fedon tvrdí, že se Soud právem domníval, že zásada odpovědnosti za legální jednání orgánů Společenství byla zakotvena a vymezena ustálenou judikaturou, jak Soudní dvůr připomněl ve svém výše uvedeném rozsudku Dorsch Consult v. Rada a Komise.
In its observations on the statement in intervention of the Kingdom of Spain, Fedon contends that the Court of First Instance was right in holding that a principle of liability for lawful conduct of the Community institutions has been laid down and delimited by settled caselaw, as the Court of Justice noted in Dorsch Consult v Council and Commission.
Článek 288 druhý pododstavec ES, jehož cílem je zaručit základní zásadu právního státu chránícího jednotlivce, a zejména jejich právo vlastnit majetek a právo na hospodářskou činnost, musí být vzhledem k liberální orientaci právního řádu Společenství vykládán tak, že podporuje nejliberálnější zásady charakterizující právní řády členských států.
Since the second paragraph of Article 288 EC is intended to safeguard the fundamental principle of a State based on the rule of law that protects individuals and, in particular, their rights to property and pursuit of an economic activity, it must, having regard to the liberal orientation of the Community legal system, be interpreted in such a way as to favour the most liberal principles characterising the legal systems of the Member States.
Krom toho musí být v Unii složené z 25 členských států toto ustanovení předmětem pružného výkladu, protože jinak se stane nepoužitelným. V daném
In addition, in a Union composed of 25 Member States this
2008 – SPOJENÉ VĚCI C-120/06 P a C-121/06 P případě není nicméně namístě brát v úvahu právní řády nových členských států, jelikož k rozšíření o tyto státy došlo až poté, co došlo ke skutkovým okolnostem rozhodným v projednávaném případě.
2008 — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P provision must be interpreted flexibly if it is not to be rendered inapplicable. In the case in point, the legal systems of the new Member States should nevertheless not be taken into account, since the relevant enlargement occurred after the material time.
Výtka Španělského království, vycházející zejména ze skutečnosti, že vytýkané jednání spočívá v opomenutí, je podle společnosti Fedon nepřípustná, jelikož nebyla předložena v prvním stupni.
Fedon further submits that the objection put forward by the Kingdom of Spain relating in particular to the fact that the conduct complained of consists of an omission is inadmissible as it was not raised at first instance.
Odpovědnost Společenství může každopádně vzniknout jak z důvodu opomenutí, tak i jednání orgánů.
In any event, the Community can incur liability for both omissions and acts of the institutions.
Prvním důvodem svých jednotlivých vzájemných kasačních opravných prostředků navrhovala Rada zejména zrušení rozsudků FIAMM a Fedon a Španělské království zrušení rozsudku FIAMM z důvodů, že se Soud dopustil nesprávných právních posouzení, když zakotvil zásadu odpovědnosti Společenství při neexistenci protiprávního jednání přičitatelného jeho orgánům, nebo každopádně, když měl za to, že se taková zásada použije při existenci takového jednání, jaké je dotčené v projednávaném případě.
In the first plea of their respective cross-appeals, the Council has contended that the FIAMM and Fedon judgments should be set aside, and the Kingdom of Spain that the FIAMM judgment should be set aside, on the ground that the Court of First Instance erred in law in establishing a principle of Community liability in the absence of unlawful conduct attributable to its institutions or, in any event, in holding that such a principle is applicable in the case of conduct such as that at issue in the case in point.
Komise, aniž by předložila vzájemný kasační opravný prostředek, navrhuje Soudnímu dvoru, aby ponechal výrok napadených rozsudků, avšak aby z těchto stejných hledisek nahradil odůvodnění.
Without bringing a cross-appeal, the Commission asks the Court to retain the operative parts of the judgments under appeal but to substitute grounds to the same effect.
Jelikož takto formulované výtky zpochybňují samotnou existenci nebo použitelnost režimu odpovědnosti, který použily napadené rozsudky, je třeba je v daném případě posoudit přednostně.
Since the grounds of challenge as so formulated dispute the very existence or very applicability of the liability regime which the judgments under appeal applied, they should be considered first.
Je totiž třeba uvést, že pokud by bylo takto dovolávané nesprávné právní posouzení prokázáno, nebylo by již třeba rozhodovat o druhém důvodu hlavních kasačních
Indeed, if the error of law pleaded were proved, there would no longer be any need to rule on the second plea in the main appeals, concerning the unusual nature of
FIAMM A DALŠÍ v. RADA A KOMISE opravných prostředků, který se týká neobvyklého charakteru vzniklé škody, ani o dalších dvou důvodech vzájemných kasačních opravných prostředků, z nichž jeden se týká neexistence určitého charakteru škody a druhý neexistence příčinné souvislosti, z důvodu neexistence nebo nepoužitelnosti režimu, s kterým mají být spojeny tyto tři podmínky.
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION the damage incurred, or on the other two pleas in the cross-appeals, respectively concerning the lack of certainty of the damage and the lack of a causal link, as the liability regime to which those three conditions are supposed to relate would not exist or not be applicable.
K prvnímu důvodu vzájemných kasačních opravných prostředků a návrhům na nahrazení odůvodnění, vycházejícím z neexistence režimu objektivní odpovědnosti, jak byl zakotven v napadených rozsudcích
The first plea in the crossappeals and the claims seeking the substitution of grounds, according to which a regime of no-fault liability, as established by the judgments under appeal, does not exist
Úvodem je třeba zdůraznit, že podle ustálené judikatury, která je připomenuta v bodě 106 tohoto rozsudku, vyplývá z čl. 288 druhého pododstavce ES, že vznik mimosmluvní odpovědnosti Společenství a uplatnění práva na náhradu způsobené škody závisí na splnění souhrnu podmínek týkajících se protiprávnosti jednání vytýkaného orgánům Společenství, skutečné existence škody a existence příčinné souvislosti mezi tímto jednáním a uplatňovanou škodou.
It should be pointed out first of all that, in accordance with the settled caselaw noted in paragraph 106 of the present judgment, the second paragraph of Article 288 EC means that the noncontractual liability of the Community and the exercise of the right to compensation for damage suffered depend on the satisfaction of a number of conditions, relating to the unlawfulness of the conduct of which the institutions are accused, the fact of damage and the existence of a causal link between that conduct and the damage complained of.
Soudní dvůr rovněž opakovaně připomněl, že uvedenou odpovědnost nelze považovat za vzniklou, aniž by byly splněny všechny podmínky, kterým podléhá povinnost náhrady škody definovaná v čl. 288 druhém pododstavci ES (výše uvedený rozsudek Oleifici Mediterranei v. EHS, bod 17).
The Court has also repeatedly pointed out that that liability cannot be regarded as having been incurred without satisfaction of all the conditions to which the duty to make good any damage, as defined in the second paragraph of Article 288 EC, is thus subject (Oleifici Mediterranei v EEC, paragraph 17).
Soudní dvůr tak rozhodl, že pokud soud Společenství konstatuje, že žádný akt ani žádné domnělé opomenutí orgánu nevykazuje protiprávní charakter, takže první podmínka, které podléhá vznik mimosmluvní odpovědnosti Společenství ve smyslu čl. 288 druhého pododstavce ES není splněna, může zamítnout žalobu v plném rozsahu, aniž by musel přezkoumávat další podmínky této odpovědnosti, a to skutečnou existenci škody a existenci příčinné souvislosti mezi jednáním
The Court has accordingly held that, where the Community courts find that there is no act or omission by an institution of an unlawful nature, so that the first condition for noncontractual Community liability under the second paragraph of Article 288 EC is not satisfied, they may dismiss the application in its entirety without it being necessary for them to examine the other preconditions for such liability, namely the fact of damage and the existence of a causal link between the conduct of the
2008 – SPOJENÉ VĚCI C-120/06 P a C-121/06 P orgánů a uplatňovanou škodou (viz zejména výše uvedený rozsudek KYDEP v. Rada a Komise, body 80 a 81).
2008 — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P institutions and the damage complained of (see, in particular, KYDEP v Council and Commission, paragraphs 80 and 81).
Judikatura Soudního dvora, která zakotvuje na základě čl. 288 druhého pododstavce ES existenci režimu mimosmluvní odpovědnosti Společenství z důvodu protiprávního jednání jeho orgánů a podmínky použití tohoto režimu, je tak pevně ustálená.
The Court’s caselaw enshrining, in accordance with the second paragraph of Article 288 EC, both the existence of the regime governing the noncontractual liability of the Community for the unlawful conduct of its institutions and the conditions for the regime’s application is thus firmly established.
Naopak tak tomu není, pokud jde o režim mimosmluvní odpovědnosti Společenství v případě neexistence takového protiprávního jednání.
By contrast, that is not so in the case of a regime governing noncontractual Community liability in the absence of such unlawful conduct.
Na rozdíl od toho, co uvedl Soud v napadených rozsudcích, nelze předně vyvodit z judikatury, která předchází těmto rozsudkům, že Soudní dvůr zakotvil zásadu exi -stence takového režimu.
Contrary to what the Court of First Instance stated in the judgments under appeal, it cannot, first of all, be deduced from the caselaw prior to those judgments that the Court of Justice has established the principle of such a regime.
Jak Soudní dvůr zejména připomněl v bodu 18 výše uvedeného rozsudku Dorsch Consult v. Rada a Komise, na který odkazuje Soud v bodech 160 rozsudku FIAMM a 153 rozsudku Fedon, Soudní dvůr se zcela naopak až doposud omezil, podle ustálené judikatury, na upřesnění některých podmínek, za kterých by mohla taková odpovědnost vzniknout, v případě, že by zásada odpovědnosti Společenství za legální akt byla v právu Společenství uznána (viz obdobně rovněž rozsudek ze dne 6. prosince 1984 Biovilac v. EHS, 59/83, Recueil, s. 4057, bod 28).
As the Court of Justice noted in particular in Dorsch Consult v Council and Commis­sion, paragraph 18, a judgment to which the Court of First Instance refers in paragraph 160 of the FIAMM judgment and paragraph 153 of the Fedon judgment, the Court has on the contrary hitherto limited itself, as set out in settled caselaw, to specifying some of the conditions under which such liability could be incurred in the event of the principle of Community liability for a lawful act being recognised in Community law (see also, in similar terms, Case 59/83 Biovilac v EEC [1984] ECR 4057, paragraph 28).
Pouze za tohoto předpokladu připomněl Soudní dvůr v tomto ohledu v bodu 19 výše uvedeného rozsudku Dorsch Consult v. Rada a Komise, že kdyby taková odpovědnost byla v zásadě uznána, vyžadovala by přinejmenším splnění tří kumulativních podmínek, kterými jsou skutečná existence škody, existence příčinné souvislosti mezi škodou a dotyčným jednáním, jakož i neobvyklý a zvláštní charakter škody.
It was solely on that basis that the Court noted in Dorsch Consult v Council and Commission, paragraph 19, that if the principle of such liability came to be recognised, at the very least three conditions, comprising the fact of damage, the existence of a causal link between it and the act concerned and the unusual and special nature of the damage, would all have to be satisfied in order for liability to be incurred.
Dále, pokud jde o režim odpovědnosti uznaný v právu Společenství, Soudní dvůr připomněl, že obecné zásady, které jsou společné právním řádům členských států, uvádí druhý pododstavec článku 288 ES jako základ mimosmluvní odpovědnosti Společenství za škodu způsobenou jeho orgány nebo jeho zaměstnanci při výkonu jejich funkcí, a dospěl k závěru, že zásada mimosmluvní odpovědnosti Společenství
Secondly, as regards the liability regime recognised in Community law, the Court, while noting that it is to the general principles common to the laws of the Member States that the second paragraph of Article 288 EC refers as the basis of the noncontractual liability of the Community for damage caused by its institutions or by its servants in the performance of their duties, has held that the principle of the
FIAMM A DALŠÍ v. RADA A KOMISE takto výslovně stanovená v uvedeném článku 288 je pouze výrazem obecné zásady uznávané právními řády členských států, podle níž protiprávním konáním nebo opomenutím vzniká povinnost nahradit způsobenou škodu (výše uvedený rozsudek Brasserie du pêcheur a Factortame, body 28 a 29).
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION noncontractual liability of the Community expressly laid down in that article is simply an expression of the general principle familiar to the legal systems of the Member States that an unlawful act or omission gives rise to an obligation to make good the damage caused (Brasserie du pêcheur and Factortame, paragraphs 28 and 29).