natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I když totiž toto ustanovení uvádí pouze „obchod[y] uzavřen[é] během trvání smlouvy o obchodním zastoupení“, přičemž upřesňuje pouze to, že obchod musí být uzavřen se zákazníkem patřícím do určité územní oblasti nebo do určité skupiny osob, která byla svěřena obchodnímu zástupci, ze syntézy odstavců 1 a 2 článku 10 směrnice nicméně vyplývá, že nárok obchodního zástupce na provizi vzniká buď jestliže zmocnitel splnil nebo měl splnit svou povinnost, nebo jestliže třetí osoba vzhledem ke smlouvě o zastoupení, a sice zákazník, splnila nebo měla splnit svou povinnost.
Although that provision merely refers to any ‘transactions concluded during the period covered by the agency contract’, without any other requirement than that those transactions have been entered into with a customer belonging to a geographical area or a group of customers for whom the commercial agent is responsible, it nevertheless follows from the combination of Article 10(1) and Article 10(2) of Directive 86/653 that the commercial agent’s right to commission arises either when the principal has or should have carried out his obligation, or when the third party to the agency contract, that is the customer, has or should have carried out his obligation.
Ve všech těchto případech je účast zmocnitele na obchodech,
In each instance, the presence of the principal in the transactions for which
(viz body 16, 19–23 a výrok)
(see paras 16, 19-23, operative part)
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (prvního senátu)
JUDGMENT OF THE COURT (First Chamber)17 January 2008 *
Ve věci C-19/07, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Cour de cassation (Francie) ze dne 19. prosince 2006, došlým Soudnímu dvoru dne 23. ledna 2007, v řízení
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Cour de cassation (France), made by decision of 19 December 2006, received at the Court on 23 January 2007, in the proceedings
* Jednací jazyk: francouzština.
* Language of the case: French.
2008 – VĚC C-19/07
2008 — CASE C-19/07
SOUDNÍ DVŮR (první senát), ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič a E. Levits, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, s přihlédnutím k písemné části řízení, s ohledem na vyjádření předložená:
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann (Rapporteur), President of the Chamber, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič and E. Levits, Judges,
— za francouzskou vládu G. de Berguesem a A.-L. During, jako zmocněnci,
— the French Government, by G. de Bergues and A.-L. During, acting as Agents,
— za německou vládu M. Lummou a A. Dittrichem, jako zmocněnci,
— the German Government, by M. Lumma and A. Dittrich, acting as Agents,
— za Komisi Evropských společenství H. Støvlbækem a A. Bordesem, jako zmocněnci, s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska, vydává tento
— the Commission of the European Communities, by H. Støvlbæk and A. Bordes, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
177, dále jen „směrnice“).
17) (‘Directive 86/653’).
Tato otázka vyvstala v rámci sporu mezi dědici P. Chevassus-Marchea a společnostmi Groupe Danone, Kro beer brands SA a Évian eaux minérales d’Évian SA ohledně zaplacení provizí, které tyto společnosti dluží P. Chevassus-Marcheovi.
The reference has been made in the course of proceedings between the heirs of Mr Chevassus-Marche and Groupe Danone, Kro beer brands SA and Évian eaux minérales d’Évian SA regarding the liability of those companies for the payment of commission to Mr Chevassus-Marche.
Článek 1 odst. 2 směrnice definuje obchodního zástupce jako „osob[u], která je jako nezávislý zprostředkovatel trvale pověřena sjednávat prodej a nákup zboží pro jinou osobu (dále jen ,zmocnitel‘) nebo sjednávat a uzavírat tyto obchody jménem a na účet zmocnitele“.
Article 1(2) of Directive 86/653 defines a commercial agent as being ‘a selfemployed intermediary who has continuing authority to negotiate the sale or the purchase of goods on behalf of another person, hereinafter called the “principal”, or to negotiate and conclude such transactions on behalf of and in the name of that principal’.
„Ve vztazích s obchodním zástupcem musí zmocnitel jednat zodpovědně a v dobré víře.“
‘In his relations with his commercial agent a principal must act dutifully and in good faith.’
Článek 7 směrnice stanoví:
Article 7 of that directive provides:
Obchodní zástupce má nárok na provizi z obchodů uzavřených během trvání smlouvy o obchodním zastoupení, a) jestliže byl obchod uzavřen v důsledku jeho činnosti nebo
A commercial agent shall be entitled to commission on commercial transactions concluded during the period covered by the agency contract:
CHEVASSUS-MARCHE b) jestliže byl obchod uzavřen s třetí osobou, kterou obchodní zástupce dříve získal jako zákazníka pro obchody stejného druhu.
(b) where the transaction is concluded with a third party whom he has previously acquired as a customer for transactions of the same kind.
Obchodní zástupce má rovněž nárok na provizi z obchodů uzavřených během trvání smlouvy o obchodním zastoupení,
A commercial agent shall also be entitled to commission on transactions concluded during the period covered by the agency contract:
— jestliže je mu svěřena územní oblast nebo skupina určitých zákazníků, nebo
— either where he is entrusted with a specific geographical area or group of customers,
— jestliže získal výhradní právo pro územní oblast nebo skupinu určitých zákazníků, a obchod byl uzavřen se zákazníkem patřícím do této oblasti nebo skupiny.
— or where he has an exclusive right to a specific geographical area or group of customers, and where the transaction has been entered into with a customer belonging to that area or group.
Členské státy jsou povinny zahrnout do své právní úpravy jednu z obou uvedených možností.“
Member State[s] shall include in their legislation one of the possibilities referred to in the above two indents.’
2008 – VĚC C-19/07 b) zmocnitel měl splnit obchod na základě dohody uzavřené s třetí osobou; c) třetí osoba splní obchod.
(c) the third party has executed the transaction.
Provize se nejpozději stává splatnou, jakmile třetí osoba splní svou část obchodu nebo by ji splnila, pokud by zmocnitel splnil svou část.“
The commission shall become due at the latest when the third party has executed his part of the transaction or should have done so if the principal had executed his part of the transaction, as he should have.’
„Nárok na provizi může zaniknout, pouze pokud:
‘The right to commission can be extinguished only if and to the extent that:
— je zjištěno, že smlouva mezi třetí osobou a zmocnitelem nebude splněna, a
— it is established that the contract between the third party and the principal will not be executed, and
— ke [ne]splnění nedošlo z důvodů na straně zmocnitele.“
— that fac[t] is due to a reason for which the principal is not to blame.’
V roce 1987 společnost BSN, nyní společnost Groupe Danone, udělila P. Chevassus--Marcheovi výhradní zmocnění k zastoupení svých dceřiných společností, a sice společností Brasseries Kronenbourg, nyní Kro beer brands SA a Évian eaux minérales d’Évian SA, u zákazníků, kteří jsou dovozci, velkoobchodníci nebo maloobchodníci s jejich výrobky, pro určenou územní oblast, jež zahrnovala ostrovy Mayotte (francouzský zámořský samosprávný celek) a Réunion (francouzský zámořský departement).
In 1987, BSN, now Groupe Danone, concluded with Mr Chevassus-Marche an exclusive mandate to represent its subsidiaries, Brasseries Kronenberg, now Kro beer brands SA, and Évian eaux minérales d’Évian SA in their dealings with the importers, wholesalers and retailers of their goods in a specific geographical area including the islands of Mayotte and La Réunion (a French overseas collectivity and a French overseas department respectively).
Po odstoupení od této smlouvy P. Chevassus-Marche požadoval po společnosti Groupe Danone, jakož i po jejích dceřiných společnostech zaplacení různých částek, včetně provizí z nákupů, jež uskutečnily dvě společnosti usazené v jeho územní oblasti.
Following the termination of that contract, Mr Chevassus-Marche requested from Groupe Danone and its subsidiaries the payment of various sums, among which were commissions relating to purchases made by two companies established in his geographical area.
Tyto žádosti byly zamítnuty z důvodu, že dotčené nákupy byly uskutečněny u nákupních centrál nebo dalších prodejců usazených na metropolitním území Francie, mimo dosah kontroly společnosti Groupe Danone a jejích dceřiných společností a bez činnosti P. Chevassus-Marchea.
Those requests were refused on the ground that the purchases concerned had been made from central buying offices or dealers in metropolitan France, outside the control of Groupe Danone and it subsidiaries and without any action on the part of Mr Chevassus-Marche.
Vzhledem k tomu, že Tribunal de commerce de Paris a Cour d’appel de Paris zamítly jeho žalobu v rozsahu, v němž směřovala k zaplacení těchto provizí, podal P. Chev-assus-Marche kasační opravný prostředek ke Cour de cassation, v němž po jeho smrti pokračovali jeho dědici.
Since the Paris Commercial Court and the Paris Court of Appeal dismissed his action insofar as it concerned the payment of those commissions, Mr Chevassus-Marche lodged an appeal at the Cour de Cassation, which was continued by his heirs following his death.
Proto se rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
Consequently, it has decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
2 směrnice […] vykládán v tom smyslu, že obchodní zástupce, kterému byla svěřena určitá územní oblast, má nárok na provizi v případě, že obchod mezi třetí osobou a zákazníkem patřícím do této oblasti byl uzavřen bez přímé nebo nepřímé účasti zmocnitele?“
‘Is Article 7(2) of … Directive 86/653/EEC … to be interpreted as meaning that a commercial agent entrusted with a specific geographical area is entitled to commission where a commercial transaction between a third party and a customer belonging to that area has been concluded without any action, either direct or indirect, on the principal’s part?’
K předběžné otázce
The question referred for a preliminary ruling
7 odst. 2 směrnice musí být vykládána v tom smyslu, že obchodní zástupce, kterému je svěřena určitá územní oblast, má nárok na provizi z obchodů, které uzavřeli zákazníci patřící do této oblasti s třetí osobou bez přímé nebo nepřímé účasti zmocnitele.
By that question, the national court asks, in essence, whether the first indent of Article 7(2) of Directive 86/653 should be interpreted as meaning that a commercial agent entrusted with a specific geographical area has the right to a commission for transactions concluded by customers belonging to that area with a third party, without any action, direct or indirect, on the part of the principal.
Soudní dvůr byl ve svém rozsudku ze dne 12. prosince 1996, Kontogeorgas (C-104/95, Recueil, s. I-6643) vyzván, aby vyložil článek 7 směrnice v kontextu, v němž zmocnitel sám obchodoval se zbožím u zákazníků patřících do územní oblasti, kterou svěřil obchodnímu zástupci.
In Case C-104/95 Kontogeorgas [1996] ECR I-6643, the Court was called upon to interpret Article 7 of Directive 86/653 in a situation where the principal itself sold its goods to customers belonging to a geographical area which it had entrusted to a commercial agent.
Soudní dvůr, jenž byl dotázán, zda tento zástupce mohl uplatňovat nárok na provizi z obchodů uzavřených bez jeho činnosti, v bodě 16 tohoto rozsudku rozhodl, že článek 7 směrnice stanoví dva alternativní případy, pokud jde o nárok na provizi.
When asked whether that agent could claim commission for transactions concluded without any action on his part, the Court held, at paragraph 16 of the judgment, that Article 7 of that directive provides for entitlement to commission in two alternative cases.
Jeho odstavec 1 se týká případu činnosti obchodního zástupce prováděné v současnosti nebo minulosti, zatímco jeho odstavec 2 stanoví, že obchodní zástupce musí být odměněn za všechny obchody uzavřené v rámci určité oblasti nebo určité skupiny osob, aniž by byla zmíněna jakákoliv činnost zástupce.
Paragraph 1 refers to the agent’s ongoing or previous activities, whereas paragraph 2 provides that a commercial agent is to be remunerated for all transactions entered into with customers belonging to a certain area or group, no mention being made of the need for any particular activity on the part of the agent.
7 odst. 2 směrnice musí být vykládána v tom smyslu, že jestliže je obchodnímu zástupci svěřena určitá územní oblast, má nárok na provizi z obchodů uzavřených se zákazníky patřícími do této oblasti, i když k nim došlo bez jeho činnosti (výše uvedený rozsudek Kontogeorgas, bod 19).
In the situation in question in Kontogeorgas the Court held that the first indent of Article 7(2) of Directive 86/653 must be interpreted as meaning that, where a commercial agent is entrusted with a geographical area, he is entitled to commission on transactions concluded with customers belonging to that area, even if they were concluded without any action on his part (Kontogeorgas, paragraph 19).
Projednávaná žádost o rozhodnutí o předběžné otázce nastoluje otázku, zda se musí použít tento výklad také v případě, kdy tak jako ve sporu v původním řízení byly prodeje zboží uzavřené se zákazníky usazenými v územní oblasti svěřené dotčenému obchodnímu zástupci uskutečněny nejen bez činnosti tohoto zástupce, ale také bez přímé nebo nepřímé účasti zmocnitele.
The present order for reference asks whether that interpretation should also apply in a situation, such as that in the dispute in the main proceedings, where the sales of goods concluded with the customers established in the geographical sector entrusted to the relevant commercial agent were concluded not only without any action by that agent but also without any action, direct or indirect, on the part of the principal.
7 odst. 2 směrnice se uvádí pouze „obchod[y] uzavřen[é] během trvání smlouvy o obchodním zastoupení“, přičemž toto ustanovení upřesňuje pouze to, že obchod musí být uzavřen se zákazníkem patřícím do určité územní oblasti nebo do určité skupiny osob, která byla svěřena obchodnímu zástupci.
In that regard, it must be acknowledged that, as the heirs of Mr Chevassus-Marche have pointed out, Article 7(2) of Directive 86/653 merely refers to any ‘transactions concluded during the period covered by the agency contract’, without any other requirement than that those transactions have been entered into with a customer belonging to a geographical area or a group of customers for whom the commercial agent is responsible.
Účast zmocnitele není výslovně vyžadována o nic více než činnost obchodního zástupce.
There is no more an express requirement for action on the part of the principal than there is for action on the part of the commercial agent.
Článek 7 odst. 2 směrnice musí být nicméně vykládán ve spojení s článkem 10 této směrnice, jenž upřesňuje podmínky, kterým podléhá nárok obchodního zástupce na provizi.
However, Article 7(2) of Directive 86/653 must be read together with Article 10 of that directive, which specifies the conditions to which the commercial agent’s right to commission is subject.
Článek 10 směrnice stanoví okolnosti, které způsobují vznik tohoto nároku.
Article 10 of that directive establishes the circumstances which give rise to that right.
V tomto smyslu jeho odstavec 1 rozlišuje tři alternativní okolnosti, z nichž každá může
Article 10(1) distinguishes three alternative circumstances which are capable — each
2008 – VĚC C-19/07 samostatně představovat skutečnost vedoucí ke vzniku nároku na provizi.
2008 — CASE C-19/07 on its own — of constituting the event giving rise to the right to commission.
Tato provize je tak splatná, jakmile zmocnitel splní obchod nebo měl splnit obchod na základě dohody uzavřené s dotčenou třetí osobou nebo také jakmile tato třetí osoba splní obchod.
The right is thus acquired as soon as and to the extent that the principal has executed the transaction or should have executed it, according to his agreement with the third party, or as soon as or to the extent that the third party has executed the transaction.
Článek 10 odst. 2 směrnice upřesňuje, že provize se nejpozději stává splatnou, jakmile třetí osoba splní svou část obchodu nebo by ji splnila, pokud by zmocnitel splnil svou část.
Article 10(2) of Directive 86/653 states that the commission becomes due, at the latest, when that third party has executed his part of the transaction or should have done so if the principal had executed his part of the transaction.
Ze syntézy těchto dvou odstavců článku 10 směrnice vyplývá, že nárok obchodního zástupce na provizi vzniká buď jestliže zmocnitel splnil nebo měl splnit svou povinnost, nebo jestliže třetí osoba smlouvy o zastoupení, a sice zákazník, splnila nebo měla splnit svou povinnost.
It follows from the combination of those two paragraphs of Article 10 of Directive 86/653 that the commercial agent’s right to commission arises either when the principal has or should have carried out his obligation, or when the third party to the agency contract, that is the customer, has or should have carried out his obligation.
Ve všech těchto případech je účast zmocnitele na obchodech, z nichž obchodní zástupce může uplatňovat nárok na provizi, nezbytná.
In each instance, the presence of the principal in the transactions for which the commercial agent can claim commission is indispensable.
Tento jediný důvod zániku, který vyžaduje spojení dvou okolností, v nichž se výslovně odkazuje na zmocnitele, zdůrazňuje význam úlohy zmocnitele pro existenci nároku na provizi.
That sole ground for extinguishment, which requires the combination of two sets of circumstances in which express reference is made to the principal, emphasises the importance of his role for the existence of the right to commission.
11 odst. 1 směrnice tak vyplývá, že obchodní zástupce může uplatňovat nárok na provizi z obchodu pouze tehdy, pokud se zmocnitel přímo nebo nepřímo účastnil na uzavření tohoto obchodu.
It therefore follows from Articles 7(2), 10(1) and (2), and 11(1) of Directive 86/653, read in conjunction with each other, that the commercial agent can claim commission on the basis of a transaction only to the extent that the principal acted, directly or indirectly, in the conclusion of that transaction.
7 odst. 2 směrnice musí být vykládána v tom smyslu, že obchodní zástupce, kterému je svěřena určitá územní oblast, nemá nárok na provizi z obchodů, které uzavřeli zákazníci patřící do této oblasti s třetí osobou, pokud se na nich přímo nebo nepřímo neúčastnil zmocnitel.
Having regard to the foregoing considerations, the reply to the question referred must be that the first indent of Article 7(2) of Directive 86/653 must be interpreted as meaning that a commercial agent entrusted with a specific geographical area does not have the right to a commission for transactions concluded by customers belonging to that area with a third party without any action, direct or indirect, on the part of the principal.
2 směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců musí být vykládána v tom smyslu, že obchodní zástupce, kterému je svěřena určitá územní oblast, nemá nárok na provizi z obchodů, které uzavřeli zákazníci patřící do této oblasti s třetí osobou, pokud se na nich přímo nebo nepřímo neúčastnil zmocnitel.
The first indent of Article 7(2) of Directive 86/653/EEC of 18 December 1986 on the coordination of the laws of the Member States relating to selfemployed commercial agents must be interpreted as meaning that a commercial agent entrusted with a specific geographical area does not have the right to a commission for transactions concluded by customers belonging to that area with a third party without any action, direct or indirect, on the part of the principal.
Věc C-105/07
Case C-105/07
„Svoboda usazování – Volný pohyb kapitálu – Daňové právní předpisy – Korporační daň – Úroky zaplacené dceřinou společností z úvěru poskytnutého mateřskou společností usazenou v jiném členském státě – Překvalifikování úroků na zdanitelné dividendy – Nepřekvalifikování v případě úroků zaplacených společnosti-rezidentovi“
(Freedom of establishment — Free movement of capital — Tax legislation — Corporation tax — Interest paid by a subsidiary on funds lent by the parent company established in another Member State — Reclassification of the interest as taxable dividends — No such reclassification where interest payments are made to a resident company)
Volný pohyb osob – Svoboda usazování (Článek 43 ES)
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment (Art. 43 EC)
SHRNUTÍ – VĚC-105/07
SUMMARY — CASE C-105/07
Volný pohyb osob – Svoboda usazování – Daňové právní předpisy – Korporační daň (Články 43 ES a 48 ES)
(Arts 43 EC and 48 EC)
ností usazenou v jiném členském státě, překvalifikovány na dividendy, a z to- hoto důvodu jsou zdanitelné, jestliže na začátku zdanitelného období celková výše zúročitelných záloh převyšuje splacený kapitál zvýšený o rezervní fondy podléhající dani, zatímco jsou-li tyto úroky za stejných okolností zaplaceny členovi statutárního orgánu, který je společností usazenou v tomtéž členském státě, tyto úroky nejsou překvalifikovány na dividendy, a z tohoto důvodu nejsou zdanitelné.
Member State are reclassified as dividends and are, on that basis, taxable, where, at the beginning of the taxable period, the total of the interest-bearing loans is higher than the paid-up capital plus taxed reserves, whereas, in the same circumstances, where those interest payments are made to a director which is a company established in the same Member State, those payments are not reclassified as dividends and are, on that basis, not taxable.
Pouhá skutečnost, že společnosti-rezi-dentovi je poskytnut úvěr spřízněnou společností usazenou v jiném členském státě, nemůže založit obecnou domněnku o zneužívání a odůvodnit opatření zasahující do výkonu základní svobody zaručené Smlouvou.
The mere fact that a resident company is granted a loan by a related company which is established in another Member State cannot be the basis of a general presumption of abusive practices and justify a measure which compromises the exercise of a fundamental freedom guaranteed by the Treaty.
Naproti tomu může být vnitrostátní opatření omezující svobodu usazování odůvodněno bojem proti zneužívání, pokud se vztahuje specificky na čistě vykonstruované operace, zbavené hospodářské podstaty, jejichž cílem je uniknout uplatnění právních předpisů dotyčného členského státu, a zvláště vyhnout se dani obvykle dlužné ze zisků z činností vykonávaných na území státu.
Conversely, a national measure restricting freedom of establishment may be justified on the ground of prevention of abusive practices where it specifically targets wholly artificial arrangements which do not reflect economic reality and are designed to circumvent the legislation of the Member State concerned and, in particular, to escape the tax normally due on the profits generated by activities carried out on national territory.
(viz body 26–28)
(see paras 26-28)
Články 43 ES a 48 ES brání vnitrostátním právním předpisům, na základě nichž jsou úroky, které společnost-rezident určitého členského státu zaplatí členovi statutárního orgánu, který je společ-
Articles 43 EC and 48 EC preclude national legislation under which interest payments made by a company resident in a Member State to a director which is a company established in another