natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Podmínka vědomosti zajišťuje, že si pachatel – jak je to obvyklé při použití kritéria odpovědnosti založeného na vědomé nedbalosti („recklessly“) v angloamerickém právním prostoru – musel být vědom rizik svého jednání.
The requirement relating to knowledge makes it clear that the perpetrator must have been aware of the risks posed by his actions, as is generally the case where the standard of liability in regard to recklessness is applied in common-law jurisdictions.
Nepostačuje, že měl tato rizika znát 65.
It is not sufficient that he ought to have been aware of those risks. 65
Pojem „vědomá nedbalost“ použitý v článku 4 směrnice 2005/35 je tedy třeba
Consequently, the term ‘recklessly’ in Article 4 of Directive 2005/35 must be con-
Protože článek 4 směrnice 2005/35 přinejmenším v anglickém, francouzském a španělském znění, tedy ve třech jazycích Společenství, ve kterých je Marpol 73/78 závazná, přebírá terminologii z Marpol 73/78, je třeba vycházet z toho, že pojem „vědomá nedbalost“ má převzít kritérium
Since Article 4 of Directive 2005/35 adopts the terminology used in Marpol 73/78, at least in the English, French and Spanish versions, that is to say, in the three Community languages in which Marpol 73/78 is binding, it must be concluded that the term ‘recklessly’ is intended to incorporate the standard of liability in Marpol 73/78 for unintentional acts.
65 — To nicméně nevylučuje možnost vyvodit znalost pachatele z objektivních okolností, které umožňují dospět k závěru, že si rizika byl vědom.
65 — However, this does not rule out the possibility of deducing the perpetrator’s knowledge from objective circumstances indicating that he was aware of the risk.
INTERTANKO A DALŠÍ zakládá celní dluh, jakož i o profesní zkušenost a řádná péče hospodářského subjektu 68.
68 strued as meaning that, for recklessness to exist, there must be knowledge that damage would probably result.
V tomto výkladu není tento pojem v rozporu s Marpol 73/78 nebo úmluvou o mořském právu.
Interpreted thus, it is not contrary to Marpol 73/78 or to the Convention on the Law of the Sea.
Zkušenost hospodářského subjektu je subjektivní kritérium, zatímco řádná péče popisuje kritérium, které musí dodržovat všechny hospodářské subjekty 69.
The experience of the trader is a subjective criterion, whilst care describes the criterion that all traders must satisfy. 69
Hrubá nedbalost tedy popisuje obzvláště závažné porušení povinností řádné péče.
Therefore, serious negligence describes a particularly grave breach of the duties of care.
Vědomost o tom, že pravděpodobně vznikne škoda, není naopak pro hrubou nedbalost nezbytně nutná.
Knowledge that damage will probably result, however, is not essential for there to be serious negligence.
V tomto smyslu by bylo toto kritérium odpovědnosti přísnější než Marpol 73/78.
Interpreted thus, this standard of liability would be stricter than Marpol 73/78.
Rozpor s Marpol 73/78 by bylo nicméně možné spatřovat v tom, že článek 4 směrnice 2005/35 stanoví odpovědnost za hrubě nedbalostní jednání.
There could, however, be conflict with Marpol 73/78 in so far as Article 4 of Directive 2005/35 provides for liability in respect of serious negligence.
Je třeba předpokládat, že tento výklad ve smyslu přísného kritéria odpovídá cílům zákonodárce při přijetí směrnice 2005/35.
It must be assumed that this interpretation, in the sense of a strict criterion, is consistent with the legislature’s objectives in adopting Directive 2005/35.
Protože připojil hrubou nedbalost k oběma kritériím odpovědnosti uvedeným v Marpol 73/78, zamýšlel tímto rozšířit základ odpovědnosti 70.
Since the legislature introduced serious negligence in addition to the two standards of liability referred to in Marpol 73/78, the intention was therefore to create a further basis for liability. 70
Pojem „hrubá nedbalost“ může mít v právních systémech různých členských států velmi odlišné významy 66.
The concept of ‘serious negligence’ may take on significantly different meanings within the legal systems of the various Member States.
Nevím o žádné definici v právu Společenství.
66I am unaware of a definition in Community law.
Soudní dvůr nicméně vytýčil kritéria k použití pojmů „zjevná nedbalost“ ve smyslu čl. 239 odst.
However, the Court has developed criteria for application of the term ‘obvious negligence’ within the meaning of the second indent of Article 239(1) of the Customs Code.
1 druhé odrážky celního kodexu 67. Jsou jimi složitost ustanovení, jejichž nesplnění
67These are the complexity of the provisions noncompliance with which has resulted in the customs debt being
68 — Rozsudek ze dne 11. listopadu 1999, Söhl & Söhlke (C-48/98, Recueil, s. I-7877, bod 56). 69 — Viz použití v rozsudku ze dne 13. března 2003, Nizozemsko v. Komise (C-156/00, Recueil, s. I-2527, bod 99).
68 — Case C-48/98 Söhl & Söhlke [1999] ECR I-7877, paragraph 56. 69 — See the application in Case C-156/00 Netherlands v Commission [2003] ECR I-2527, paragraph 99.
66 — Stanovisko generálního advokáta Légera ve věci Traghetti del Mediterraneo (rozsudek ze dne 13. června 2006, C-173/03, Sb. rozh. s. I-5177, bod 100).
66 — Opinion of Advocate General Léger in Case C-173/03 Traghetti del Mediterraneo [2006] ECR I-5177, point 100.
Tato výjimka má praktický účinek jen tehdy, pokud pro skupinu osob, na niž se výjimka vztahuje, v zásadě platí jiné a přísnější kritérium odpovědnosti, než je stanoveno Marpol 73/78.
Directive 2005/35, which refers to Marpol 73/78. This exception can have practical effect only if a different and stricter standard of liability than that laid down in Marpol 73/78 applies in principle to the categories of persons covered.
tivně 73takovým způsobem, že nepřekročí rámec Marpol 73/78.
as not going beyond Marpol 73/78.
Jak ukazuje studie služby výzkumu a dokumentace Soudního dvora, nedbalostní jednání s vědomím skutečnosti, že pravděpodobně vznikne škoda, jak to předpokládá Marpol 73/78, je v řadě právních řádů považováno za formu hrubé nedbalosti, kterou směrnice 2005/35 stanoví jako kritérium odpovědnosti.
As a survey undertaken by the Research and Documentation Service of the Court shows, recklessness in the knowledge that damage will probably result, as required by Marpol 73/78, is treated in many legal systems as a form of the serious negligence which Directive 2005/35 lays down as a standard of liability.
V Německu by se pravděpodobně hovořilo o vědomé hrubé nedbalosti (bewusste grobe Fahrlässigkeit) 74.
In Germany one would probably speak of ‘bewusste grobe Fahrlässigkeit’ (deliberate serious negligence).
Obzvláště závažné porušení povinnosti řádné péče, které je nezbytné pro hrubou nedbalost, lze v důsledku toho omezit na nedbalostní jednání s vědomím, že pravděpodobně vznikne škoda, ve smyslu přílohy I pravidla 11 písm. b) bodu ii) a přílohy II pravidla 6 písm. b) bodu ii) Marpol 73/78.
74Therefore, the particularly significant breach of the duty of care necessary for there to be serious negligence can, for the purposes of Regulation 11(b)(ii) of Annex I and Regulation 6(b)(ii) of Annex II to Marpol 73/78, be limited to recklessness in the knowledge that damage will probably result.
Nicméně ustanovení sekundárního práva Společenství musí být dle možnosti vykládána v souladu s mezinárodními smlouvami uzavřenými Společenstvím.
However, provisions of secondary Community law must, so far as possible, be interpreted in a manner that is consistent with the international agreements concluded by the Community.
Tyto smlouvy jsou totiž dle čl.
Under Article 300(7) EC, those agreements are binding on the institutions.
300 odst.
Secondary law may not infringe them.
7 ES pro orgány Společenství závazné.
They have primacy over secondary law. 71
V důsledku toho musí mít výklad v souladu s mezinárodním právem přednost před jinými metodami výkladu.
Accordingly, interpretation in conformity with international law must be given priority over other methods of interpretation.
Tato povinnost je omezena pouze pravidly a zásadami, které jsou nadřazeny mezinárodněprávním závazkům Společenství.
This requirement is limited only by rules and principles which take precedence over the Community’s obligations under international law.
Jedná se například o obecné právní zásady, a zejména zásadu právní jistoty.
Such rules and principles include, for example, general legal principles and in particular the principle of legal certainty.
Proto je výklad contra legem vyloučen 72.
Therefore, an interpretation contra legem is not possible. 72
Tento výklad by sice zcela nevyčerpal znění směrnice, protože vědomost o pravděpodobném vzniku škody není obvykle nezbytná pro hrubou nedbalost.
This interpretation would not fully exhaust the wording of the directive since knowledge that damage will probably result is not normally necessary for serious negligence.
Nicméně by v každém případě zůstal v mezích tohoto znění.
However, it would in any event remain within the bounds of the wording.
Zároveň by mohl být dosah hrubé nedbalosti mnohem přesněji určen, protože by okolnosti mimo osobu původce škody měly ve srovnání se subjektivní okolností vědomosti výrazně menší význam.
At the same time, the scope of serious negligence would be much more precisely defined since circumstances beyond the control of the person causing the damage would have significantly less relevance in comparison with the subjective circumstance of knowledge.
71 — Rozsudky Komise v. Německo (uvedený v poznámce pod čarou 33, bod 52) a Bellio F.lli (uvedený v poznámce pod čarou 33, bod 33).
71 — Commission v Germany, cited in footnote 33, paragraph 52, and Bellio F.lli, cited in footnote 33, paragraph 33.
73 — Co se týče restriktivního výkladu v souladu se základními právy, viz rozsudek ze dne 27. června 2006, Parlament v. Rada (sloučení rodiny) (C-540/03, Sb. rozh. s. I-5769, obzvláště body 97 a násl.).
73 — As regards restrictive interpretation in conformity with fundamental rights, see Case C-540/03 Parliament v Council (‘family reunification’) [2006] ECR I-5769, in particular paragraph 97 et seq.
V důsledku toho přezkum první předběžné otázky neodhalil skutečnosti, jimiž by mohla být dotčena platnost ustanovení směrnice 2005/35.
Consequently, examination of the first question referred to the Court has revealed no factor of such a kind as to bring into question the validity of provisions of Directive 2005/35.
Tyto otázky by se vyřešily, pokud by měl pojem „hrubá nedbalost“ pro události v teritoriálním moři stejný obsah jako pro události v průlivech, výlučné hospodářské zóně a volném moři.
These questions would be resolved if the concept of serious negligence had, in respect of events in the territorial sea, the same content as it does in respect of events in straits, in the exclusive economic zone and on the high seas.
V takovém případě by totiž vypouštění vyplývající z hrubé nedbalosti předpokládalo podle dosavadních úvah nedbalost s vědomím, že pravděpodobně vznikne škoda.
Were that the case, a discharge resulting from serious negligence would, in accordance with the foregoing considerations, presuppose recklessness in the knowledge that damage was probable.
Tento výklad by zajistil, že by byl pojem „hrubá nedbalost“ v rámci směrnice 2005/35 vykládán jednotně a zároveň by vyloučil jakýkoliv konflikt s Marpol 73/78.
This interpretation would ensure a uniform interpretation of the concept of serious negligence within Directive 2005/35 and at the same time rule out any conflict with Marpol 73/78.
C – K druhé a třetí otázce – Odpovědnost v teritoriálním moři
C — Second and third questions — liability in the territorial sea
Druhá a třetí otázka se týkají hrubé nedbalosti jako kritéria odpovědnosti v teritoriálním moři, a měly by být proto projednány společně.
The second and third questions concern the standard of liability of serious negligence in the territorial sea and should therefore be dealt with together.
Restriktivní výklad pojmu „hrubá nedbalost“ mimo teritoriální moře vyplývá nicméně pouze ze snahy zabránit porušení mezinárodních závazků Společenství.
However, the narrow interpretation of the concept of serious negligence outside the territorial sea is merely the result of efforts to avoid a breach of the Community’s obligations under international law.
Znění, systematika a indicie z legislativního procesu naopak podněcují k široké definici hrubé nedbalosti 75, a sice jako závažného porušení povinností řádné péče, nicméně aniž by byla nezbytná vědomost o tom, že pravděpodobně vznikne škoda.
Against that, the wording, the legislative context and aspects of the legislative procedure suggest that serious negligence must be construed more broadly, 75that is to say, as a serious breach of duties of care without, however, any need for knowledge that damage is probable.
Jsou založeny na skutečnosti, že podle článků 4 a 5 směrnice 2005/35 podléhají v teritoriálních vodách všechny osoby, tedy i majitel, velitel a posádka lodi, kritériu odpovědnosti založenému na hrubé nedbalosti. Výjimka stanovená v čl.
They are based on the fact that, under Articles 4 and 5 of Directive 2005/35, in the territorial sea all persons, that is to say, also the owner, the master and the crew when acting under the master’s responsibility, are subject to the standard of liability of serious negligence.
5 odst. 2 směrnice
The exception provided for in
75 — Viz výše bod 103 a násl.
75 — See point 103 et seq. above.
Proto je odpovědnost za hrubou nedbalost vyloučena.
They contend that this accordingly rules out liability for serious negligence.
V důsledku toho může být použití tohoto restriktivního výkladu pojmu „hrubá nedbalost“ na teritoriální moře odůvodněno jen tehdy, když je vyžadováno mezinárodními závazky Společenství.
Consequently, the transposition of this narrow interpretation of the concept of serious negligence to the territorial sea can be justified only if it is required by the Community’s obligations under international law.
Tento argument nicméně opomíjí skutečnost, že v rámci pokojného proplutí jsou rovněž přípustná ustanovení o ochraně životního prostředí.
However, this argument overlooks the fact that rules on environmental protection are also permitted in connection with innocent passage.
21 odst. 4 musí během poklidného proplutí podřídit těmto právním předpisům.
Under Article 21(4), foreign ships must comply with these laws during innocent passage.
Vázanost všeobecně přijatými mezinárodními standardy není ani v tomto případě v zásadě stanovena.
Here too no provision is made in principle for the binding effect of generally accepted international standards.
Článek 2 úmluvy o mořském právu stanoví, že se svrchovanost pobřežních států rozšiřuje na teritoriální moře (odstavec 1) a vykonává se za podmínek úmluvy a dalších pravidel mezinárodního práva (odstavec 3). Podle čl.
Article 2 of the Convention on the Law of the Sea states that the sovereignty of a coastal State extends to the territorial sea (paragraph 1) and is to be exercised subject to the convention and to other rules of international law (paragraph 3).
211 odst. 4 úmluvy mohou pobřežní státy při výkonu své svrchovanosti v teritoriálním moři přijímat právní předpisy k zabraňování, snížení a kontrole znečišťování moře z cizích plavidel.
Under Article 211(4), coastal States may, in the exercise of their sovereignty within their territorial sea, adopt laws and regulations for the prevention, reduction and control of marine pollution from foreign vessels.
To platí výslovně pro plavidla uplatňující právo pokojného průjezdu.
This applies expressly also to vessels exercising the right of innocent passage.
Tyto právní předpisy nesmějí v souladu s částí II oddílem 3 úmluvy o mořském právu narušovat pokojné proplutí cizích plavidel.
Such laws and regulations may not, in accordance with Part II, section 3, of the Convention on the Law of the Sea, hamper innocent passage of foreign vessels.
Na rozdíl od situace mimo teritoriální moře zde chybí jakýkoliv odkaz na všeobecně přijímané mezinárodní standardy.
By contrast to the situation outside the territorial sea, there is no reference to generally accepted international standards.
Žalobci, Malta, Řecko a Kypr mají za to, že odpovědnost za hrubou nedbalost porušuje právo na pokojné proplutí. Odvolávají se obzvláště na čl.
The claimants, Malta, Greece and Cyprus take the view that liability for serious negligence infringes the right of innocent passage.
19 odst. 2 písm. h) úmluvy o mořském právu.
They rely in particular on Article 19(2)(h) of the Convention on the Law of the Sea.
Podle tohoto článku není již proplutí pokojné, jestliže plavidlo způsobí úmyslné závažné znečištění, které je
Under that provision, passage is no longer innocent where a vessel causes wilful and serious pollution contrary to the
V tomto ohledu je nevýznamná otázka, kde se nachází meze této legislativní pravomoci pobřežních států.
It is not necessary to examine here to what point this rule-making power of the coastal States extends.
Je možné, že nezahrnuje ustanovení o ochraně životního prostředí, pokud by zcela zabránila tomuto proplutí.
It is possible that this power does not countenance environmen-tal-protection provisions where they would prevent passage completely.
Omezení suverenity pobřežních států by se mohlo rovněž týkat provádění sankcí vůči plavidlům na moři.
Restrictions on the sovereignty of coastal States could also affect the enforcement of penalties on vessels at sea.
Tak daleko nicméně článek 4 směrnice 2005/35 nejde, obzvláště nezakazuje proplutí ani neukládá určitá prováděcí opatření vůči projíždějícím
Article 4 of Directive 2005/35, however, does not go that far. In particular, passage is not prohibited and no particular enforcement measures against vessels
Tento závěr vyplývá již ze skutečnosti, že teritoriální moře spadá do státního území pobřežního státu, a není zde tedy zásadně třeba legislativního zmocnění ze strany úmluvy o mořském právu.
INTERTANKO AND OTHERS the territorial sea is deemed to be part of the territory of the coastal State and the latter therefore does not require to be authorised by the Convention on the Law of the Sea to make rules.
plavidlům.
en route are required.
Členské státy musí spíše pouze zakázat určité způsoby jednání, které nejsou nezbytné pro proplutí.
Rather, the Member States are merely to prohibit certain acts which are not necessary for passage.
V tomto ohledu je poměrně mírné kritérium řádné péče Marpol 73/78 pouze zanedbatelně zpřísněno.
In this respect the relatively low standard of care laid down in Marpol 73/78 is raised only slightly.
Žalobci, Malta, Řecko a Kypr navíc tvrdí, že Marpol 73/78 brání státům, které jsou stranami úmluvy, v tom, aby přijaly přísnější ustanovení také v teritoriálním moři.
The claimants, Malta, Greece and Cyprus further submit that Marpol 73/78 precludes the contracting States from adopting stricter provisions in the territorial sea also.
Marpol 73/78 je konečný kompromis v boji proti znečisťování životního prostředí vypouštěním z lodí.
They claim that Marpol 73/78 constitutes a definitive compromise with regard to the prosecution of environmental pollution resulting from discharges from ships.
Tito zúčastnění proto zjevně vycházejí z toho, že Marpol 73/78 povoluje vypouštění, která nejsou úmluvou zakázána.
Therefore, these parties to the proceedings clearly conclude that Marpol 73/78 permits discharges that are not prohibited by the convention.
21 odst. 1 písm. f) úmluvy o mořském právu k tomu, že by bylo Společenství v teritoriálním moři vázáno Marpol 73/78.
Contrary to the submissions of Cyprus, the reference to other rules of international law in Article 2(3) and Article 21(1)(f) of the Convention on the Law of the Sea does not mean that the Community is bound by Marpol 73/78 in the territorial sea.
Protože Společenství není smluvní stranou této úmluvy a úmluva o mořském právu neodkazuje na Marpol 73/78, pokud jde o teritoriální moře, neobsahuje pro Společenství žádná jiná pravidla mezinárodního práva 76.
Since the Community is not party to that convention and the Convention on the Law of the Sea does not refer to Marpol 73/78 in respect of the territorial sea, it does not contain any separate rule of international law in respect of the Community. 76
Toto tvrzení nemůže nicméně v rámci názoru, který zde zastávám 77, zpochybnit
In my view, 77however, this submission cannot bring into question the validity of Directive 2005/35 because under that directive Marpol 73/78 is not binding on the Community unless reference is made to it in the Convention on the Law of the Sea.
Estonsko, Dánsko, Španělsko, Francie, Švédsko, Spojené království, Parlament, Rada a Komise tak právem zastávají názor, že úmluva o mořském právu neomezuje legislativní pravomoc v oblasti ochrany životního prostředí v teritoriálním moři na provedení mezinárodně přijatých standardů, obzvláště platnost směrnice 2005/35 již proto, že podle něj Marpol 73/78 není pro Společenství závazná, pokud na ni neodkazuje úmluva o mořském právu.
Consequently, Estonia, Denmark, Spain, France, Sweden, the United Kingdom, the Parliament, the Council and the Commission are correct in their respective submissions that the Convention on the Law of the Sea does not restrict the power to make laws on environmental protection within the territorial sea, by contrast to the sea areas examined in the response to the first question, to the implementation of internationally accepted standards, and in particular not to the implementation of Marpol 73/78.
76 — Viz výše, bod 37 a násl.
76 — See point 37 et seq. above.
77 — Viz výše, bod 71 a násl.
77 — See point 71 et seq. above.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY J. KOKOTT – VĚC C-308/06 tivní výklad pro události mimo teritoriální moře použil také pro teritoriální moře.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 restrictive interpretation for events outside the territorial sea should also be applied in regard to the territorial sea.
jedno, a sice zákaz vypouštění ropných látek v pravidle 9 přílohy I, které by mohlo být případně chápáno jako výslovné povolení určitých vypouštění.
discharge of oil set out in Regulation 9 of Annex I, that could possibly be construed as express authorisation for certain forms of discharge.
V tomto ustanovení je totiž uvedeno, že každé vypouštění je zakázáno, „kromě případů, kdy jsou splněny všechny tyto podmínky“.
That is because that provision states that discharges are prohibited ‘except when all the following conditions are satisfied’.
Tyto podmínky se týkají vypouštění malých množství ropných látek během provozování lodní dopravy.
These conditions concern the discharge of small amounts of oil during navigation.
V projednávaném případě tedy není třeba rozhodnout, zda Marpol 73/78 skutečně tato vypouštění povoluje.
Therefore, in this case it is not necessary to decide whether Marpol 73/78 actually allows such discharges.
Ze znění Marpol 73/78 nelze rozpoznat, že má stanovit vyčerpávající pravidla ohledně zakázaných vypouštění z plavidel rovněž v rámci teritoriálního moře.
The wording of Marpol 73/78 does not indicate that it seeks to establish definitive rules on prohibited discharges from ships also within the territorial sea.
Marpol 73/78 požaduje, aby byla určitá vypouštění zakázána, vyšetřována a stíhána.
Marpol 73/78 requires that certain discharges be prohibited, investigated and prosecuted.
Odpovídající ustanovení se nacházejí v článcích 1, 4 a 6 úmluvy, jakož i v pravidle 9 přílohy I a pravidle 5 přílohy II.
The relevant provisions are to be found in Articles 1, 4, and 6 of the Convention and in Annex I, Regulation 9, and Annex II, Regulation 5.
Kritérium odpovědnosti podle pravidla 11 písm. b) bodu ii) přílohy I Marpol 73/78 má naproti tomu z pohledu legislativní techniky zcela jinou funkci než výjimka obsažená v pravidle 9.
By contrast, the standard of liability laid down by Regulation 11(b)(ii) of Annex I to Marpol 73/78 has, in terms of regulation, an entirely different function from the exception contained in Regulation 9.
Pokud totiž majitel nebo velitel lodi nejednal buď s úmyslem způsobit škodu, nebo z nedbalosti a s vědomím, že pravděpodobně vznikne škoda, pravidlo 9 se nepoužije.
Regulation 9 does not apply unless the owner or the master acted with intent to cause damage or recklessly and with knowledge that damage would probably result.