natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Z důvodů, které jsem již vyložila, proto zastávám názor, že rozsudek Mangold by měl být vykládán tak, že se jím tvrdí, že diskriminace na základě věku je specifickým projevem diskriminace, která je zakázána právu Společenství dobře známou obecnou zásadou rovnosti – zásadou, která je mnohem starší než článek 13 ES i směrnice 2000/78.
For the reasons that I have set out, it therefore seems to me that Mangold should be read as affirming that discrimination on grounds of age is a specific manifestation of discrimination that is prohibited by the general principle of equality of treatment well known in Community law — a principle that indeed long predates both Article 13 EC and Directive 2000/78.
Úlohou článku 13 ES je tedy to, že výslovně uznává některé (nové) specifické typy diskriminace a dává zákonodárci Společenství pravomoc k jejich potírání vymezenými způsoby a ve vymezených kontextech.
Article 13 EC then plays its allotted part by recognising explicitly certain specific (new) types of discrimination and empowering the Community legislator to act to combat them in particular ways and particular contexts.
Zatřetí, i když směrnice definuje, co je třeba rozumět zásadou rovného zacházení v oblastech, na které se vztahuje 48, a podává definici přímé a nepřímé diskriminace 49, jasně počítá s tím, že ne každé rozli- šování na základě věku v kontextu zaměstnání je protiprávní diskriminací. Směrnice
Third, whilst the directive defines what the principle of equal treatment shall mean in respect of matters falling within its scope 48and also defines direct and indirect discrimination, 49it clearly envisages that differentiation on the basis of age in the context of employment and occupation will not always constitute unlawful discrimina-
1.48 — Článek 2 odst. 1.
46 — See the title, the preamble and Article 1.47 — Article 3(1).48 — Article 2(1).
2 písm. b). Formulace těchto ustanovení vychází z ustálené judikatury Soudního dvora o diskriminaci na základě pohlaví.
The framing of these provisions draws on the Court’s established caselaw on sex discrimination.
Toto pojetí je rovněž ve shodě s účelem a strukturou směrnice 2000/78.
Such a reading also accords with the role and structure of Directive 2000/78.
BARTSCH právní regulace ze své podstaty ponechává jednotlivým členským státům vyšší míru flexibility.
Such an enacting measure, by its very nature, leaves a greater degree of flexibility to individual Member States.
tak rozlišuje mezi „rozdílným zacházením, které je odůvodněné, zejména […] oprávněnými cíli politiky zaměstnanosti, trhu práce a odborného vzdělávání, a diskriminací, která musí být zakázána“ 50.
tion. Thus, it distinguishes between ‘differences in treatment which are justified, in particular by legitimate employment policy, labour market and vocational training ob -jectives, and discrimination which must be prohibited’.
Je tedy zásadní, že stanoví několik konkrétních pravidel, kterými jsou nastaveny parametry pro určení toho, které rozdílné zacházení na základě (mimo jiné) věku je přípustné (a proč).
50Crucially, therefore, it lays down a series of specific rules that establish the parameters of what differential treatment on grounds of (inter alia) age is acceptable (and why).
Ve zbývající části tohoto stanoviska proto navrhuji řešení, že obecná zásada rovnosti funguje za některých okolností tak, že zakazuje diskriminaci na základě věku, avšak ab initio neexistovala oddělená, podrobně formulovaná zásada práva Společenství, která by vždy zakazovala diskriminaci na základě věku.
In what follows, I shall therefore suggest that the general principle of equality operates in certain circumstances so as to prohibit discrimination based on age, but that there was not, ab initio, a separate, detailed principle of Community law that always prohibited discrimination on grounds of age.
Uvedu nicméně, jak bych k otázkám předloženým v tomto řízení přistupovala v případě, že se v tomto ohledu mýlím.
I shall nevertheless indicate how I would approach the individual questions referred should I be wrong on that issue.
Může se (kterákoli) obecná zásada práva Společenství uplatnit i tehdy, když se na situaci, která byla podnětem k předložení žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, nevztahuje právo Společenství?
Can (any) general principle of Community law apply even if the situation giving rise to the reference does not fall within the scope of Community law?
Skutečnost, že tento nuancovaný přístup k zákazu diskriminace na základě věku byl úmyslný, potvrzuje i to, že si zákonodárce Společenství z opatření připadajících v úvahu pro úpravu této problematiky na základě článku 13 ES vybral směrnici.
That a nuanced approach to prohibiting discrimination on grounds of age was intended is, moreover, reinforced by the Community legislator’s choice of a directive as the enacting measure under Article 13 EC.
Důsledkem právní regulace prostřednictvím nařízení je, že pravidlo Společenství je „závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech“ 51.
Enactment through a regulation has the consequence that the Community rule is ‘binding in its entirety and directly applicable in all Member States’.
Směrnice je naproti tomu „závazná pro každý stát, kterému je určena, pokud jde o výsledek, jehož má být dosaženo, přičemž volba formy a prostředků se ponechává vnitrostátním orgánům“ 52.
51 A directive, in contrast, is ‘binding, as to the result to be achieved, upon each Member State to which it is addressed, but shall leave to the national authorities the choice of form and method’. 52
50 — Bod 25 odůvodnění a podrobná hmotněprávní ustanovení článku 6 odst. 1.
50 — Recital 25 and the detailed substantive provisions of Article 6(1).
51 — Článek 249 ES.
51 — Article 249 EC.
Tato otázka může zodpovězena vcelku rychle.
That question can be disposed of fairly swiftly.
Všichni zúčastnění, kteří se k věci vyjádřili 53, se shodují na tom, že odpověď je
53 — Mrs Bartsch did not submit written observations to the Court and was not represented at the hearing.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY E. SHARPSTON – VĚC C-427/06 členskému státu v přijetí neslučitelných opatření 55.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-427/06 no.
Přesněji řečeno, Soudní dvůr smí vykládat obecnou zásadu práva Společenství v rámci řízení o předběžné otázce pouze tehdy, vztahuje-li se na situaci, která byla podnětem k předložení žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, právo Společenství 54.
54 measures.
řuje rozsah působnosti práva Společenství. Takový účinek by odporoval rozhodnutí zákonodárce.
55 The directive does not, however, widen the scope of application of Community law during that period.
Konečně, na rozdíl od vnitrostátní právní úpravy napadené ve věci Mangold, ustanovení o věkovém rozdílu, které je předmětem projednávané věci, neprovádí ustanovení práva Společenství ani nebylo přijato v průběhu lhůty k provedení směrnice 2000/78.
Finally, unlike the disputed national rules in Mangold, the age-gap clause at issue in the present case did not transpose a Community provision, nor was it adopted during the transposition period for Directive 2000/78.
Vztahuje se na situaci, která je předmětem původního řízení, právo Společenství?
Does the situation in the main proceedings fall within the scope of Community law?
Komise zaujímá opačný postoj.
The Commission takes the opposite view.
Poukazuje na to, že Soudní dvůr vykládá rozsah působnosti práva Společenství v situacích týkajících se diskriminace na základě státní příslušnosti ve vztahu ke svobodám zaručeným Smlouvou velmi extenzivně, ačkoli uznává, že projednávaná věc nijak nesouvisí s těmito svobodami ani s takovouto diskriminací.
It notes that the Court has interpreted the scope of application of Community law very widely in situations concerning discrimination based on nationality in respect of the Treaty freedoms, although it accepts that the present case has no connection to the freedoms or to such discrimination.
Komise má za to, že skutečnost, že článek 13 ES je zmocňujícím ustanovením, tomuto článku nebrání v založení nezbytného vztahu k právu Společenství. Soudní
The Commission considers that the fact that Article 13 EC is an empowering provision does not prevent it from providing the neces-
BSH, Německo, Nizozemsko, Spojené království tvrdí, že článek 13 ES ani směrnice 2000/78 před uplynutím lhůty k jejímu provedení nemohly podřídit situaci, která byla podnětem k zahájení původního řízení, právu Společenství.
BSH, Germany, the Netherlands, and the United Kingdom all submit that neither Article 13 EC nor, before the end of its period for transposition, Directive 2000/78 could bring the situation that gave rise to the main proceedings within the scope of Community law.
Článek 13 ES je pouze zmocňujícím ustanovením, které nemá přímý účinek.
Article 13 EC is merely an empowering provision without direct effect.
Pokud by byl způsobilý poskytnout nezbytný vztah, zakazoval by vlastně přímo sám o sobě diskriminaci na základě věku, čímž by odporoval svému znění.
If it were capable of providing the necessary link, it would in effect itself directly prohibit age discrimination, thus contradicting its express terms.
Pokud jde o směrnici 2000/78, znamená lhůta k jejímu provedení i samotná povaha této směrnice, že nemůže založit vztah k právu Společenství před uplynutím uvedené lhůty.
As to Directive 2000/78, the transposition period, and indeed the very nature of a directive, mean that it cannot provide a link to Community law prior to the end of that period.
Účinky směrnice se před uplynutím lhůty k jejímu provedení omezují na to, že brání
The effects of a directive during its transposition period are limited to preventing a Member State from adopting incompatible
54 — Viz například rozsudek ze dne 15. června 1978, Defrenne III (149/77, Recueil, s. 1365, body 27 a 30), a rozsudek ze dne 29. května 1997, Kremzow (C-299/95, Recueil, s. I-2629, bod 15).
54 — See, for example, Case 149/77 Defrenne III [1978] ECR 1365, paragraphs 27 and 30, and Case C-299/95 Kremzow [1997] ECR I-2629, paragraph 15.
Viz též rozsudek Mangold, citovaný v poznámce pod čarou 2, bod 75.
See also Mangold, cited in footnote 2, paragraph 75.
Navíc v období stanoveném pro provedení do vnitrostátního právního řádu se vnitrostátní soudy musí v největším možném rozsahu zdržet takového výkladu vnitrostátního práva, jaký by mohl závažným způsobem ohrozit dosažení cíle sledovaného směrnicí po uplynutí uvedeného období.
Moreover, during the transposition period, national courts must refrain as far as possible from interpreting domestic law in a manner which might ser -iously compromise the attainment of the objective pursued by the directive after the end of that period.
Tato povinnost je však omezena základními právními zásadami, konkrétně zásadami právní jistoty a zákazu zpětné účinnosti, a nemůže sloužit jako základ pro výklad contra legem: rozsudek ze dne 4. července 2006, Adeneler a další (C-212/04, Sb. rozh. I-6057, body 119 až 123).
That obligation is, however, limited by general principles of law, particularly legal certainty and non-retroactivity, and cannot serve as the basis for an interpretation contra legem: Case C-212/04 Adeneler and Others [2006] ECR I-6057, paragraphs 119 to 123.
BARTSCH dvůr v rozsudku Saldanha 56rozhodl, že zmocňující ustanovení Smlouvy 57podří- k provedení nezbytné) 62.
In Saldanha 56the Court found that an empowering Treaty provision 57brought a national rule within the scope of the Treaty.
Musím začít poznámkou, že obecné zásady Společenství, třebaže jsou zásadní pro řádné fungování práva ES, nefungují abstraktně 59.
I must begin by observing that general principles of Community law, though fundamental to the proper functioning of EC law, do not operate in the abstract.
Konkrétně, vnitrostátní opat- ření mohou být kontrolována z pohledu jejich slučitelnosti s obecnými zásadami pouze tehdy, vztahuje-li se na ně právo Společenství 60.
59 Specifically, national measures can be reviewed on the basis of their compliance with such general principles only if they fall within the scope of Community law.
Aby tomu tak bylo, musí předmětné ustanovení vnitrostátního práva 61obvykle patřit do jedné ze tří následujících kategorií.
60 For that to be the case, the provision of national law 61 at issue must in general fall into one of three categories.
Musí provádět právo ES (bez ohledu na míru volného uvážení ponechaného členskému státu a bez ohledu na to, zda vnitrostátní opatření překračuje meze toho, co je
It must implement EC law (irrespective of the degree of the discretion the Member State enjoys and whether the national measure goes beyond what is strictly necessary for
Vnitrostátními předpisy ve věci Mangold byla veřejnoprávní opatření, která dotčený členský stát (Německo) přijal právě pro účely splnění povinnosti vyplývající z práva Společenství (provedení směrnice 1999/70).
The national rules at issue in Mangold were measures of public law specifically enacted by the Member State in question (Germany) in order to implement a Community law obligation (the transposition of Directive 1999/70).
Lhůta pro provedení směrnice uplynula již dávno před tím.
The transposition period for that directive had long since expired.
Existoval proto právní rámec Společenství sestávající z příslušných předpisů – směrnice 1999/70 a její provedení do vnitro -státního právního řádu – na něž bylo možné uplatnit obecnou zásadu rovného zacházení (včetně rovného zacházení bez rozdílu věku).
There was, therefore, a Community law framework of relevant rules — Direct- ive 1999/70 and its implementation into national law — to which the general principle of equal treatment (including equal treatment irrespective of age) could be applied.
58 — Komise nepředložila žádné podobné tvrzení, pokud jde o směrnici 2000/78.
58 — The Commission makes no such submissions in respect of Directive 2000/78.
60 — Viz například rozsudek ze dne 30. září 1987, Demirel v. Stadt Schwäbisch Gmünd (12/86, Recueil, s.
60 — See, for example, Case 12/86 Demirel [1987] ECR 3719, paragraph 28; and Kremzow, cited in footnote 54, paragraphs 15 to 19.
61 — „Ustanovením vnitrostátního práva“ rozumím pravidlo veřejného práva nebo (jestliže příslušné pravidlo práva veřejného pouze přenáší normotvorné pravomoci na kvaziveřejné subjekty) pravidlo, které je v zásadě odvozeno od práva veřejného, a jehož sociální a politická řešení lze rozumě považovat za řešení, která odrážejí směr stanovený veřejnoprávními orgány členských států (například podrobný test sestavený Soudním dvorem v rozsudku ze dne 12. června 1990, Foster v. British Gas, C-188/89, Recueil, s.
61 — By ‘provision of national law’ I mean a rule of public law or (if the relevant rule of public law merely transfers rulemaking powers to a quasi-public or private body) a rule which essentially derives from public law and whose social and policy choices may reasonably be deemed to reflect guidance laid down by the public authorities of the Member State (cf. the careful test laid down by the Court in Case C-188/89 Foster v British Gas [1990] ECR I-3313, paragraph 22, governing when a body is deemed to be part of ‘the State’ for the purposes of vertical direct effect).
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY E. SHARPSTON – VĚC C-427/06 směrnici 1999/70.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-427/06 rules implementing Directive 1999/70.
Vnitrostátní soud měl tedy použít základní zásadu na spor, jenž rozhodoval, a v případě nutnosti se měl zdržet použití ustanovení vnitrostátního práva, tak aby byla zajištěna účinná ochrana 70.
It was therefore the responsibility of the national court to apply the fundamental principle to the case before it, and if necessary to set aside a rule of national law in order to guarantee effective protection. 70
Z tohoto úhlu pohledu je poměrně snadné porozumět klíčovým bodům rozsudku Soudního dvora ve věci Mangold.
Seen in that light, the key paragraphs of the Court’s ruling in Mangold are rather easier to understand.
Poté, co Soudní dvůr určil, že obecná zásada rovnosti zahrnuje zákaz diskriminace na základě věku 65, připomněl nejprve svoji povinnost „poskytnout prvky výkladu nezbytné k tomu, aby vnitrostátní soud posoudil soulad této [vnitrostátní] právní úpravy s takovou zásadou“, pokud „[tato] právní úprava spadá do rozsahu působnosti práva Společenství“ 66.
Having identified that the general principle of equality includes a prohibition on age discrimination, 65the Court first reminded itself of its duty to ‘provide all the criteria of interpretation needed by the national court to determine whether [national] rules are compatible with such a principle’ where ‘[those] rules fall within the scope of Community law’.
Předmětné před- pisy byly „opatřením k provedení směrnice 1999/70“ 67.
66 The national rules in question were ‘a measure implementing Directive 1999/70’.
Společenství a rovněž stanovily něco, na co se mohla uplatnit obecná zásada rovnosti – v daném případě zakazující (svévolnou) diskriminaci na základě věku.
67They thus fell within the scope of Community law and also provided something on which the general principle of equality — here, prohibiting (arbitrary) age discrimination — could bite.
V projednávané věci neexistuje žádná relevantní konkrétní hmotněprávní norma práva Společenství upravující situaci, na kterou by se mohla uplatnit obecná zásada rovnosti.
In the present case, there is no pertin- ent specific substantive rule of Community law governing the situation on which the general principle of equality can bite.
Na rozdíl od věci Mangold neexistují v projednávaném případě předpisy provádějící směrnici, jejíž lhůta k provedení již uplynula.
Unlike Mangold, there are no national rules implementing a directive whose transposition period has already expired.
Neexistuje žádné relevantní ustanovení Smlouvy nebo jiná sekundární legislativa Společenství.
There is no relevant Treaty provision or other Community secondary legislation.
Je tu pouze člá -nek 13 ES 71 (který je zmocňujícím ustanovením bez přímého účinku) a směrnice 2000/78
There is only Article 13 EC 71(which is an empowering provision lacking direct effect) and Direct-
Vzhledem k tomu, že obecné zásady jsou zásadní pro celý systém práva Společenství, Soudní dvůr dále uvedl, že „dodržování obecné zásady rovného zacházení, zvláště na základě věku, [nemůže být] jako takové závislé na uplynutí lhůty poskytnuté členským státům k provedení [směrnice 2000/78]“ 68. Záměrem směrnice
Given that the general principles are fundamental to the whole system of Community law, it then followed that ‘observance of the general principle of equal treatment, in particular in respect of age, [could not] as such be conditional upon the expiry of the period allowed the Member States for the transposition of [Directive 2000/78]’.
2000/78 bylo pouze „stanovit obecný rámec pro boj s diskriminací na základě věku“ 69.
68Directive 2000/78 was merely ‘intended to lay down a general framework for combating discrimination on the grounds of age’.
V konkrétním kontextu věci Mangold však mohla být obecná zásada bez dalšího uplatněna na vnitrostátní předpisy provádějící
69In the particular context of Mangold, however, the general principle could be applied without further elaboration to the national
71 — V rozporu s tvrzením Komise se situace v projednávané věci liší od situace ve věci Saldanha citované v poznámce od čarou 56.
71 — Contrary to what the Commission argues, the situation in the present case differs from the one in Saldanha, cited in footnote 56.
V posledně uvedené věci Soudní dvůr rozhodl, že pravidla, která v kontextu práva obchodních společnosti usilují o ochranu zájmů akcionářů, spadají do působnosti Smlouvy, a vztahuje se na ně z tohoto důvodu zákaz diskriminace založené na státní příslušnosti.
In that case, the Court held that rules that, in the context of company law, seek to protect the interests of shareholders come within the scope of the Treaty and are for that reason subject to the prohibition on discrimination based on nationality.
Tato situace je zjevně odlišná od situace v projednávané věci.
That situation is clearly different from the present case.
(jejíž lhůta k provedení v rozhodné době ještě neuplynula, a ke které by z tohoto důvodu nemělo být přihlíženo).
BARTSCH ive 2000/78 (for which, at the material time, the transposition period was still running and which, accordingly, should be disregarded).
Analýza by podle mého názoru měla být pro vnitrostátní soud naprosto postačující.
The analysis thus far suffices, in my view, to answer the national court.
Ve zbytku tohoto stanoviska proto budu zkoumat otázky 2 a 3 pro případ, že by Soudní dvůr dospěl k jinému závěru ohledně otázky 1.
In the remainder of this Opinion, I therefore examine questions 2 and 3 in the alternative (in case the Court should arrive at a different conclusion on question 1).
Za těchto podmínek není možné se opírat o obecnou zásadu rovnosti za účelem vytvoření použitelné hmotněprávní normy práva Společenství ani za účelem vymezení, jak by se taková hmotněprávní norma měla uplatňovat.
In those circumstances, it is not possible to rely on the general principle of equality both to create an applicable substantive rule of Community law and to determine how that substantive rule should be applied.
Mám tedy za to, že neexistuje konkrétní hmotněprávní norma práva Společenství, která by mohla posloužit jako základ k tomu, aby se obecná zásada rovnosti uplatnila na situaci, která byla podnětem k předložení žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce.
I therefore consider that there is no specific substantive rule of Community law that may serve as the basis for applying the general principle of equality to the situation giving rise to the reference.
V tomto smyslu bych tedy odpověděla na otázku 1 b).
I would answer question 1(b) to that effect.
Podstatou druhé otázky předkládajícího soudu je, zda lze zákaz diskriminace na základě věku, jehož existence byla určena Soudním dvorem v rozsudku Mangold, uplatnit horizontálně 72.
By its second question, the referring court essentially asks whether the prohibition on age discrimination identified by the Court in Mangold can be applied horizontally. 72
72 — Mám za to, že je nevhodné používat pojem „přímý účinek“ (ať již vertikální, nebo horizontální), hovoří-li se o vlivu obecné zásady práva Společenství.
72 — It seems to me that it is a misnomer to use the term ‘direct effect’ (whether vertical or horizontal) to describe the impact of a general principle of Community law.
„Přímý účinek“ článku Smlouvy nebo ustanovení směrnice znamená, že jednotlivec může vzít jasný, přesný a bezpodmínečný text práva Společenství a opřít se o něj s cílem vyrušit účinek určitého ustanovení vnitrostátního práva, které mu odporuje (nebo vyplnit mezeru v právu).
‘Direct effect’ in a Treaty article or a provision in a directive means that the individual can take the clear, precise and nonconditional Community law text and rely on that text to override some contrary provision of national law (or to fill a lacuna).
Naopak obecná zásada práva Společenství se použije na soubor legislativních pravidel a ovlivňuje jejich výklad.
In contrast, a general principle of Community law is applied to a set of legislative rules and affects the interpretation to be given to them.
Někdy to může vést k tomu, že konkrétní výklad bude nepřípustný.
Sometimes, it may mean that a particular interpretation is impermissible.
Obecná zásada jako taková však nefunguje jako náhražka za existující legislativní text.
But the general principle does not, as such, act as a substitute for an existing legislative text.
Jsem proto toho názoru, že obecná zásada není „přímo účinná“, i když bezpochyby může ovlivnit vlastní právní závěr, a někdy tak skutečně činí.
To my mind, it is not, therefore, ‘directly effective’, although it unequivocally can, and sometimes does, affect the proper conclusion in law.