natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Otázky položené v obou věcech jsou shodné a týkají se jednak osob pracujících jako au pair, a jednak studentů.
The same questions are asked in both cases and relate, respectively, to au pairs and to students.
Vyjádření předložená Soudnímu dvoru
Observations submitted to the Court
PAYIR A DALŠÍ jiné osoby skutečné a efektivní činnosti, které mají určitou ekonomickou hodnotu, za které protihodnotou pobírali odměnu.
They have performed, under the direction of another person, genuine and effective services of some economic value, in return for which they received remuneration.
Podle nich působí tito turečtí státní příslušníci na řádném trhu práce v hostitelském členském státě.
Those Turkish nationals are duly registered as belonging to the labour force of the host Member State.
Na území tohoto státu vstoupili legálně a stejně tak se stali součástí trhu práce uvedeného státu.
They entered the territory of that State lawfully and, equally lawfully, joined the labour force of that State.
Nedopustili se zejména žádného podvodu s cílem získat a vykonávat práci, která jim byla svěřena.
In particular, they did not commit any form of fraud in order to obtain or take up work.
V důsledku toho mají na trhu práce stabilní a jisté postavení.
Their situation as part of the labour force is therefore stable and secure.
1 rozhodnutí č. 1/80, mohou se tohoto ustanovení dovolávat k prodloužení svého pracovního povolení a získat s tím související právo pobytu.
In so far as those Turkish nationals fulfil the conditions laid down in Article 6(1) of Decision No 1/80, they can rely on that provision for the purposes of obtaining renewed permission to work and a corollary right of residence.
Není ani nezbytné, ani relevantní zkoumat důvody, které vedly k udělení povolení ke vstupu a k pobytu ze strany Spojeného království, tedy umožnit vstup pouze mladým osobám, které vykonávají práci au pair nebo jsou studenty, na omezenou dobu.
It is neither necessary nor relevant to examine the reasons for which the United Kingdom granted them leave to enter and to remain, that is to say, leave for a limited period, as young persons with au pair or student status.
1/80 se týká práva na přístup k zaměstnání tureckých státních příslušníků, kterým bylo povoleno vstoupit na území členského státu jako pracovníkům.
Article 6(1) of Decision No 1/80 concerns the right of access to employment of Turkish nationals who have been permitted to enter the territory of a Member State as workers.
Turečtí státní příslušníci, jako jsou E. Payir, B. Akyuz a B. Ozturk, kteří jako pracovníci do Spojeného království nevstoupili, se nemohou tohoto ustanovení dovolávat.
Turkish nationals who have not entered the United Kingdom in that capacity, such as Ms Payir or Mr Akyuz and Mr Ozturk, cannot rely on that provision.
V důsledku toho, i když činnost vykonávaná těmito státními příslušníky mohla být kvalifikována jako skutečná a efektivní hospodářská činnost, nevyplývá z toho, že dotyčné osoby jsou pracovníky ani že působí na řádném trhu práce hostitelského členského státu ve smyslu uvedeného ustanovení.
Consequently, even if they have performed an activity that can be regarded as genuine and effective economic activity, it does not follow that those nationals are workers or that they are duly registered as belonging to the labour force of the host Member State, within the meaning of that provision.
Vyplývalo by z toho nejprve, že členské státy nemají volnost stanovovat podmínky upravující vstup tureckých státních příslušníků na své území.
First and foremost, the Member States would no longer be free to determine the conditions governing the entry of Turkish nationals into their territory.
Dále by to vedlo k obcházení vnitrostátních právních předpisů, jelikož by dotyčné osoby měly zájem přihlásit se jako studenti nebo osoby vykonávající práci au pair, aby se zapojily do pracovního trhu členského státu, na jehož území vstoupily.
Second, it would encourage the circumvention of national legislation, since the persons concerned would have an interest in presenting themselves as students or as au pairs in order to integrate in the labour force of the Member State into whose territory they enter.
Konečně by to vedlo k tomu, že by členské státy byly omezeny ve své politice přijímat studenty a osoby vykonávající práci au pair turecké státní příslušnosti na úkor obou těchto skupin dotyčných osob.
Lastly, it would lead the Member States to restrict their policy of admitting Turkish students and au pairs, to the detriment of those two groups.
Německá a nizozemská vláda dodávají, že postavení situace studenta nebo osoby vykonávající práci au pair na částečný pracovní úvazek na roveň situaci řádného pracovníka je v rozporu s přístupem přijatým zákonodárcem Společenství ve směrnici Rady 2004/114/ES ze dne 13. prosince 2004 o podmínkách přijímání státních příslušníků třetích zemí za účelem studia, výměnných pobytů žáků, neplacené odborné přípravy nebo dobrovolné služby (Úř. věst. L 375, s. 12).
The German and Netherlands Governments add that assimilation of the situation of a student or au pair performing part-time work with the situation of an ordinary worker is inconsistent with the approach taken by the Community legislature in Council Directive 2004/114/EC of 13 December 2004 on the conditions of admission of thirdcountry nationals for the purposes of studies, pupil exchange, unremunerated training or voluntary service (OJ 2004 L 375, p. 12).
Podle jejich názoru rozlišuje tato směrnice zřetelně studenta od pracovníka.
According to those governments, that directive clearly distinguishes between student and worker.
První z těchto podmínek se týká pojmu „pracovník“.
The first of those conditions concerns the status of worker.
Aby byla splněna tato podmínka, musí turecký státní příslušník podle ustálené judikatury vykonávat skutečnou a efektivní činnost, s výjimkou takových činností, které jsou natolik omezené, že jsou čistě okrajové a vedlejší.
It is settled caselaw that, in order to satisfy that condition, the Turkish national must perform activities which are real and genuine, to the exclusion of activities which are on such a small scale as to be regarded as purely marginal and ancillary.
Zaměstnanecký poměr je podle judikatury Soudního dvora charakterizován okolností, že určitá osoba vykonává po určitou dobu ve prospěch jiné osoby a pod jejím vedením činnosti, za které protihodnotou pobírá odměnu (viz výše uvedený rozsudek Birden, bod 25 a citovaná judikatura).
The essential feature of an employment relationship is that, for a certain period of time, a person performs services for and under the direction of another person, in return for which he receives remuneration (see Birden, paragraph 25 and the caselaw cited).
Druhá podmínka se týká působení na řádném pracovním trhu.
The second condition concerns the concept of being duly registered as belonging to the labour force.
Soudní dvůr rozhodl, že tento pojem označuje všechny pracovníky, kteří splnili zákonné podmínky hostitelského členského státu, a mají tak právo vykonávat na jeho území výdělečnou činnost (viz výše uvedený rozsudek Birden, bod 51).
The Court has held that this concept embraces all workers who have met the conditions laid down by law or regulation in the host Member State and who are thus entitled to pursue an occupation in its territory (see Birden, paragraph 51).
Jak E. Payir, tak i B. Akyuz a B. Ozturk nabízeli podle předkládacího rozhodnutí služby představující skutečné a efektivní hospodářské činnosti.
According to the order for reference, Ms Payir offered services which constitute genuine and effective economic activities, as did Mr Akyuz and Mr Ozturk.
Ze spisu vyplývá, že pracovali pod vedením zaměstnavatele a za své činnosti pobírali protihodnotou odměnu.
According to the case-file, they all worked under the direction of an employer and received remuneration in return for their services.
E. Payir pracovala 15–25 hodin týdně, B. Akyuz a B. Ozturk pracovali nejvýše 20 hodin týdně.
Ms Payir worked between 15 and 25 hours per week, Mr Akyuz and Mr Ozturk a maximum of 20 hours per week.
Není tvrzeno, že činnosti vykonávané dotyčnými osobami
It is not contended that their activities were purely marginal.
2008 – VĚC C-294/06 byly čistě okrajového charakteru.
2008 — CASE C-294/06
Pokud jde o další dvě podmínky, předkládající soud upřesňuje, že E. Payir, jakož i B. Akyuz a B. Ozturk dodrželi vnitrostátní imigrační právní předpisy, a vstoupili tedy legálně na území Spojeného království.
As regards the other two conditions, the national court explains that Ms Payir, Mr Akyuz and Mr Ozturk complied with national immigration legislation and thus entered the United Kingdom lawfully.
Tento soud doplňuje, že dotyčné osoby vykonávaly zaměstnání nejen v souladu s imigrační vyhláškou, ale i s pracovněprávními předpisy, a zejména že tato zaměstnání splňují podmínky pro jejich povolení ke vstupu na vnitrostátní území.
The national court adds that the jobs held by Ms Payir, Mr Akyuz and Mr Ozturk were in conformity with requirements not only under the rules on immigration but also under employment law and, in particular, that those jobs were fully in line with the conditions attaching to the form of leave granted in those three cases to enter the national territory.
Je podle něj nesporné, že požívají nezpochybněné právo pobytu.
It is common ground that Ms Payir, Mr Akyuz and Mr Ozturk enjoyed an undisputed right of residence.
V tomto ohledu je třeba nejprve zdůraznit, že případný sociální účel povolení ke vstupu vydaného studentům nebo osobám vykonávajícím práci au pair, jakož i jejich práva být zaměstnán neodstraňuje sám o sobě řádný charakter činností vykonávaných
In that regard, it should first be pointed out that a social objective pursued through granting leave to enter as students or as au pairs, together with the related right to work, does not, of itself, take away the lawful character of the activities performed
PAYIR A DALŠÍ dotyčnými osobami, a nebrání jim v důsledku toho, aby působily na řádném trhu práce hostitelského členského státu.
PAYIR AND OTHERS by the persons concerned and, consequently, does not prevent them from being regarded as ‘duly registered as belonging to the labour force’ of the host Member State.
Soudní dvůr v bodě 51 výše uvedeného rozsudku Birden rozhodl, že pojem „řádný trh práce“ nelze vykládat tak, že zahrnuje obecný trh práce na rozdíl od specifického trhu se sociálním účelem a podporovaného orgány veřejné moci.
The Court held in paragraph 51 of Birden that the concept of being duly registered as belonging to the labour force cannot be interpreted as applying to the labour market in general as opposed to a specific market with a social objective supported by the public authorities.
Toto ustanovení se tak vztahuje na turecké státní příslušníky, kteří mají postavení pracovníků v hostitelském členském státě, aniž by však vyžadovalo, aby do Společenství vstoupili jako pracovníci.
Article 6(1) of Decision No 1/80 thus covers Turkish nationals who have the status of workers in the host Member State without, however, requiring that they have entered the Community as workers.
Tohoto postavení mohli dosáhnout až po svém vstupu na toto území.
They can have acquired that status after their entry into the Community.
Tak ve věci, ve které byl vydán výše uvedený rozsudek Birden, byl pan Birden, kterému byl povolen vstup na území členského státu, před tím, než byl zaměstnán, v tomto státě nejprve nezaměstnaný.
Thus, in the case leading to the judgment in Birden, Mr Birden, who had been permitted to enter the territory of a Member State, found himself at the outset unemployed in that State and only later found paid employment there.
Ve věci, ve které byl vydán výše uvedený rozsudek Kurz, byl dotyčnému tureckému státnímu příslušníkovi ve věku 15 let povolen vstup na území Společenství nikoli jako pracovníkovi, nýbrž za účelem vyučení se instalatérem.
In the case which led to the judgment in Kurz, the Turkish national concerned had been authorised to enter the Community at the age of 15, not as a worker but in order to train to be a plumber.
K ověření, zda turečtí státní příslušníci tyto podmínky splňují, se nezohledňuje účel povolení vstupu dotyčných osob na území dotčeného členského státu.
In order to determine whether Turkish nationals meet those conditions, no account is taken of the aim pursued in permitting the persons concerned to enter the Member State in question.
Soudní dvůr tak rozhodl, že úmysl vyjádřený tureckým státním příslušníkem vrátit se do své země původu poté, co stráví několik let v hostitelském členském státě, mu nemůže bránit v uplatnění práv, která mu poskytuje uvedený čl. 6 odst. 1.
Accordingly, the Court has held that the intention expressed by a Turkish national to return to his country of origin after spending a number of years in the host Member State cannot prevent him from being able to rely on the rights conferred by Article 6(1).
Podle ustálené judikatury nemají vnitrostátní orgány možnost podmínit nebo omezit uplatnění takových práv, protože jinak by byl ohrožen užitečný účinek uvedeného rozhodnutí (viz výše uvedené rozsudky Günaydin, body 37 až 40 a 50; Birden, bod 19; Kurz, bod 26; rozsudek ze dne 21. října 2003, Abatay a další, C-317/01 a C-369/01, Recueil, s. I-12301, bod 78, a výše uvedený rozsudek Sedef, bod 34).
According to settled caselaw, it is not open to the national authorities to attach conditions to such rights or to restrict their application, as they would otherwise undermine the effect of Decision No 1/80 (see Günaydin, paragraphs 37 to 40, and 50; Birden, paragraph 19; Kurz, paragraph 26; Joined Cases C-317/01 and C-369/01 Abatay and Others [2003] ECR I-12301, paragraph 78; and Sedef, paragraph 34).
Totéž platí, pokud jde o prohlášení úmyslu požadovaná po těchto státních příslušnících, podle kterých si nepřejí zůstat v hostitelském členském státě po dobu delší než dva roky nebo jej zamýšlejí opustit po skončení studia, a o časová omezení jejich povolení k pobytu.
The same applies to statements of intention made by those nationals to the effect that they do not wish to remain in the host Member State for more than two years or that they intend to leave it on completion of their studies, and to temporal limitations attaching to their leave to remain.
Pokud jsou podmínky uvedené v bodech 27 až 30 tohoto rozsudku splněny, a zejména pokud je ověřena skutečná povaha práce vykonávané dotyčnými tureckými státními příslušníky, není okolnost, že tyto osoby přišly jako studenti za účelem studií, nebo jako osoby vykonávající práci au pair, aby si osvojily znalost jazyka hostitelského členského státu, rozhodná.
Provided that the conditions referred to in paragraphs 27 to 30 of the present judgment are met and provided, in particular, that the genuineness of the work performed by the Turkish nationals in question is confirmed, the fact that they have entered as students in order to pursue a course of studies or as au pairs with the aim of mastering the language of the host Member State is immaterial.
1 rozhodnutí č. 1/80, nemohou být zbaveni práv, která jim toto ustanovení přiznává odstupňovaně v závislosti na délce trvání jejich závislé činnosti (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Günaydin, bod 37).
If those Turkish nationals succeed, objectively, in fulfilling the conditions laid down in the three indents of Article 6(1) of Decision No 1/80, they cannot be deprived of the rights which that provision progressively grants them on the basis of the duration of their paid employment (see, to that effect, Günaydin, paragraph 37).
Za těchto podmínek nelze přijmout argument předložený členskými státy, které předložily vyjádření, podle něhož student nebo osoba vykonávající práci au pair může obejít právní předpisy hostitelského členského státu k postupnému získání neomezeného práva přístupu na pracovní trh tohoto státu.
In those circumstances, the argument put forward by the Member States who submitted observations to the effect that a student or au pair could circumvent the legislation of the host Member State, in order progressively to obtain an unlimited right of access to the labour market of that State, cannot be accepted.
K obcházení těchto právních předpisů totiž nemůže dojít, pokud dotyčné osoby vykonávají pouze právo výslovně stanovené rozhodnutím č. 1/80.
There can be no question of that legislation being circumvented so long as the persons concerned are merely exercising a right expressly provided for in Decision No 1/80.
Německá a nizozemská vláda odkazují konečně na směrnici 2004/114.
The German and Netherlands Governments refer finally to Directive 2004/114.
Ze systematiky této směrnice odvozují, že zákonodárce Společenství zamýšlel umožnit studentovi být zaměstnán a pracovat po určitý počet hodin, aniž by měl být nicméně považován za pracovníka, a v důsledku toho, aniž by mohl vstoupit tímto prostřednictvím na trh práce hostitelského členského státu.
They infer from the scheme of that directive that the Community legislature intended to permit students to take up employment and to work for a certain number of hours without, however, being regarded as paid workers and, in consequence, without being able by that means to join the labour market of the host Member State.
Uvedená směrnice však není relevantní.
However, Directive 2004/114 is not relevant.
4 odst. 1 písm. a) se totiž použije pouze s výhradou příznivějších ustanovení plynoucích z dvoustranných nebo mnohostranných dohod uzavřených mezi Společenstvím nebo Společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a třetí zemí nebo více třetími zeměmi na straně druhé.
Under Article 4(1)(a) thereof, Directive 2004/114 applies without prejudice to more favourable provisions of bilateral or multilateral agreements between, on the one hand, the Community or the Community and its Member States and, on the other, one or more third States.
Věc C-532/06
Case C-532/06
G. Lianakis AE a dalšív.Dimos Alexandroupolis a další
G. Lianakis AE and Others v Dimos Alexandroupolis and Others
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko)]
(Reference for a preliminary ruling from the Simvoulio tis Epikratias)
„Směrnice 92/50/EHS – Veřejné zakázky na služby – Realizace studie týkající se evidence pozemků, urbanizace a provedení pro obytnou čtvrť – Kritéria, která mohou být zvolena jako ,kvalitativní kritéria výběru‘ nebo jako ,kritéria pro zadání‘ – Ekonomicky nejvýhodnější nabídka – Dodržení kritérií pro zadání stanovených v zadávací dokumentaci nebo ve vyhlášení zakázky – Dodatečné stanovení váhových koeficientů a podkritérií pro kritéria pro zadání – Zásada rovného zacházení s hospodářskými subjekty a povinnost transparentnosti“
(Directive 92/50/EEC — Public service contracts — Carrying out of a project in respect of the cadastre, town plan and implementing measure for a residential area — Criteria which may be accepted as ‘criteria for qualitative selection’ or ‘award criteria’ — Economically most advantageous tender — Compliance with the award criteria set out in the contract documents or contract notice — Subsequent determination of weighting factors and sub-criteria in respect of the award criteria referred to in the contract documents or contract notice — Principle of equal treatment of economic operators and obligation of transparency)
Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. ledna 2008 . . . . . . .
Judgment of the Court (First Chamber), 24 January 2008 . . . . . . . .
SHRNUTÍ – VĚC-532/06
SUMMARY — CASE C-532/06
Sbližování právních předpisů – Postupy při zadávání veřejných zakázek na služby – Směrnice 92/50 – Zadávání zakázek
Approximation of laws — Procedures for the award of public service contracts — Directive 92/50 — Award of contracts
36 odst. 2)
(Council Directive 92/50, Art. 36(2))
36 odst. 1 směrnice 92/50 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby, ve znění směrnice 97/52, brání tomu, aby zadavatel v rámci zadávacího řízení zohlednil jako „kritéria pro zadání“, a nikoliv jako „kvalitativní kritéria výběru“, zkušenost uchazečů, početní stav jejich zaměstnanců a jejich technické vybavení, jakož i schopnost vyřídit zakázku ke stanovenému datu.
In a tendering procedure, a contracting authority is precluded by Articles 23(1), 32 and 36(1) of Directive 92/50 relating to the coordination of procedures for the award of public service contracts, as amended by Directive 97/52, from taking into account as ‘award criteria’ rather than as ‘qualitative selection criteria’ the tenderers’ experience, manpower and equipment and their ability to perform the contract by the anticipated deadline.
(viz body 26–28, 32)
(see paras 26-28, 32)
I když totiž tato směrnice teoreticky nevylučuje, aby potvrzení vhodnosti uchazečů a zadání zakázky probíhalo souběžně, nemění to nic na tom, že obě tyto operace jsou dvěma rozdílnými operacemi a že se řídí rozdílnými pravidly.
Read in the light of the principle of equal treatment of economic operators and the ensuing obligation of transparency, Article 36(2) of Directive 92/50 relating to the coordination of procedures for the award of public service contracts, as amended by Directive 97/52, precludes the contracting authority in a tendering procedure from stipulating at a later date the weighting factors and sub-criteria to be applied to the award criteria referred to in the contract documents or contract notice.
Potvrzení vhodnosti uchazečů je prováděno v souladu s kritérii hospodářské, finanční a technické způsobilosti uvedenými v článcích 31 a 32 zmíněné
Article 36(2) requires that potential tenderers should be aware of all the
2 směrnice 92/50 o ko- ordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby, ve znění směrnice 97/52, vykládaný ve světle zásady rovného zacházení s hospodářskými subjekty a povinnosti transparentnosti, která z ní vyplývá, brání tomu, aby zadavatel v rámci zadávacího řízení
The suitability of tenderers is to be checked in accordance with the criteria of economic and financial standing and of technical capability referred to in Articles 31 and 32 of the directive, whereas the award of contracts is to be based on the criteria set out in
LIANAKIS A DALŠÍ nemůže uplatnit váhová pravidla nebo podkritéria pro kritéria pro zadání, se kterými uchazeče předem neseznámil.
LIANAKIS AND OTHERS of the award criteria which it has not previously brought to the tenderers’ attention.
Článek 36 odst. 2 vyžaduje, aby veškeré skutečnosti, k nimž přihlíží zadavatel při určení ekonomicky nejvýhodnější nabídky, a jejich relativní význam byly potenciálním uchazečům známy v okamžiku přípravy jejich nabídek.
elements to be taken into account by the contracting authority in identifying the economically most advantageous offer, and their relative importance, when they prepare their tenders.
Zadavatel tudíž
Therefore, a contracting authority cannot apply weighting rules or sub-criteria in respect
(viz body 36, 38, 45 a výrok)
(see paras 36, 38, 45, operative part)
2008 – VĚC C-532/06
In Case C-532/06,
Ve věci C-532/06, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) ze dne 28. listopadu 2006, došlým Soudnímu dvoru dne 29. prosince 2006, v řízení
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Simvoulio tis Epikratias (Greece), made by decision of 28 November 2006, received at the Court on 29 December 2006, in the proceedings
* Jednací jazyk: řečtina.
* Language of the case: Greek.
LIANAKIS A DALŠÍ
LIANAKIS AND OTHERS
SOUDNÍ DVŮR (první senát), ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič a E. Levits, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, s přihlédnutím k písemné části řízení,
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann (Rapporteur), President of Chamber, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič and E. Levits, Judges,
2008 – VĚC C-532/06 s ohledem na vyjádření předložená:
2008 — CASE C-532/06 after considering the observations submitted on behalf of: