natgillin/translations-raw huggingface dataset:
„Rozdílné posuzování otázek, coÏ je to, co mohou dûlat nevládníorganizace, mÛÏe vést k vût‰ímupfiijetí urãit˘ch vûdeck˘ch oborÛ,” fiekl jeden z ú ãast ní kÛ konference.
“Framing issues differently, which NGOs can do, can lead to greateracceptance of a certain scientificfield,” said one conference participant.
Někteří zastávají názor,že participace občanské společnosti zvyšuje účinnost politických a rozhodovacíchprocesů.
Some maintain that involving civil society enhancesthe efficiency and effectiveness of policies and thedecision-making process.
„Participace nemÛÏe vyfie‰it v‰echnyproblémy, ale zvy‰uje legitimiturozhodovacího procesu,” soudí dal‰í z pfiedstavitelÛ nevládníchorganizací.
“[Participation]may not resolve all the issues, but it enhances the legitimacy of the decisionmaking process,” noted another NGO representative.
Přestože se někteří lidé domnívají,že přímá účast pozvedne legitimitu politického procesu,jiní se obávají,že jejím vedlejším účinkem může být podkopání legitimity zastupitelských demokratických institucí.
“It is argued that the complex issuesresearch policy deals with [require]a strong interaction [between] policymakers and civil society,” points outthe IFOK report.
„SloÏité otázky v˘zkumné politiky vyÏadují silnou interakci mezitûmi, kdo politiku definují aobãanskou spoleãností,” zdÛrazÀuje zpráva IFOK.
Although some argue that direct participation raisesthe legitimacy of the political process,others fear that itcould have the unintended side effect of underminingthe legitimacy of representative democratic institutions.
Zapojení občanů pomáhá vytvářet důvěru ve vědu,přináší do debat širší rozsah možností a poskytujezáruku,že omezené zdroje budou investovány do společensky přijatelných výzkumných programů,které odpovídají potřebám společnosti.
Involving citizens helps build public confidence in science,brings a wider range of options to thedebate,and ensures that limited resources areinvested in socially acceptable lines of research that meet society’s needs.
Přestože participace může pomoci nalézt cestu ke konsensu,mnozí si myslí,že všeobecná shoda by neměla být jediným cílem,protože rozporné hodnotynelze nikdy zcela smířit.
Although participation can help lead to consensus,many find that unanimity should not be its sole aim,since conflicting values cannot always be completelyreconciled.
„Má-li se Evropa stát vedoucíinformaãní spoleãností na základûznalostí, spoleãnost se musí vícezúãastnit dûní ve vûdû a technice”,tvrdí Jan Stanman z Rathenau Institute. „Vûda musí jít za spoleãností a fiíct jí, Ïe její k sluÏbám a Ïe je zde, aby plnilajejí potfieby”.
“Society has to become more involvedin S & T if Europe is to become a leading knowledge-based society,” noted the Rathenau Institute’s Jan Staman.“Science needs to go to society andtell it we’re at your service andwe’re here to fulfil your needs.”
„Nemûli bychom se soustfiedit jen na hledání konsensu.
“We shouldn’t just focus on consensusbuilding.
Ten je sice Ïádoucím produktem vefiejné debaty,ale nikoli nezbytn˘m v˘sledkem”,fiekl jeden z delegátÛ.
[It]is an attractive byproduct of public debate but not anessential outcome,” said one delegate.
„Participace mÛÏe v nejlep‰ím pfiípadû pomoci sbliÏovat názory a v nejhor‰ímpfiípadû pozdvihnout ú roveÀ tolerance ke konfliktnímu názoru”,uvedl dal‰í delegát.
“Participation can help lead to a convergence of opinions, at best, andraise the level of tolerance of conflicting views, at least,” notedanother.
Pokud bychom pfiirovnali vûdu k opevnûné ba‰tû, ukazuje se, Ïe otevírá své brány vefiejnosti.
If we were to liken science toan ivory tower, there are signsthat it is opening its doors tothe public.
Lze zaznamenat vzrÛstající trendsmûrem k vût‰í otevfienosti a prÛhlednosti v˘zkumu a tendence stát se souãástí debat vedoucích k politick˘m rozhodnutím na poliv˘zkumu.
A growing trend isemerging towards more openness,transparency and inclusivenessin the political decisionmaking process relating to research.
Tradiční jednosměrný systém,kdy byla politika na poli vědy a technologie ovládána shora,je postupně nahrazován vícesměrným systémem,který podporujeinteraktivní výměnu informací mezi těmi,kdo definujípolitiku,výzkumnou komunitou,průmyslem a občanskouspolečností.
The traditional one-way traffic system,in which scienceand technology policies are imposed from above,is gradually being replaced by a multi-directional system that promotes an interactive exchangebetween policy-makers,the research community,industry and civil society.
Někteří se domnívají,že takováto participace je více než příhodnou zástěrkou.Argumentují,že takto umělevypěstované soukromí je odrazem stírání tradičníchhranic a pravomocí v moderní společnosti.
Others suggest that participation is far more than aconvenient veil.They argue that this growing intimacyreflects a blurring of traditional boundaries and competencies in modern society.
Tato vzrůstající otevřenost je částečně způsobenaveřejnou poptávkou po vlivu na výzkumnou politiku.Poptávka je motivována starostí o důsledky modernívědy,které podle názoru mnoha lidí nejsou dostatečnězohledňovány tradičním rozhodovacím aparátem.
This increasing openness is partly due to growingpublic demand for a voice in research policy,fuelledby concerns over the implications of modern sciencethat many people feel are not sufficiently addressedby the traditional decisionmaking apparatus.
„Zdá se, Ïe podstata tûchto trendÛ tkví v rostoucí sloÏitosti sociálního a spoleãenského rámcevûdecké a technologické politiky,”komentuje zpráva IFOK.
“The common cause of these trendsseems to lie in the increasing complexity of societal and socialframes for science and technologypolicies,” observes the IFOK report.
Nevládní organizace zdůrazňují,že společenský tlak již vzrůstajícímu veřejnému zájmu o definici výzkumné politiky přinesl výsledky.Jako příklad uvádějí způsobnakládání s jaderným odpadem a geneticky modifikovanéorganismy,což jsou prý dvě oblasti,ve kterých aktivníangažovanost veřejnosti ovlivnila výzkumné programy.
NGOs point out that social pressure has alreadyscored major successes in raising public concerns to policy-makers. They cite nuclear waste disposaland GMOs as two areas in which active publicengagement has influenced the research agenda.
Různý úhel pohledu
More than a fig leaf
To vyvolalo obavy,že tvůrci politiky mohou považovatparticipaci občanské společnosti za zástěrku k prosazenísvých předem daných cílů.
This has sparked fears that policymakers mightregard the participation of civil society as a necessary ‘fig leaf’to push through their predeterminedagendas.
„Struktury participace jsou ãasto vytvofieny jen proto, aby usnadnily vytvofieny jen proto, aby usnadnily implementaci nov˘ch technologií,”, implementaci nov˘ch technologií,”, fiekl jeden z delegátÛ nedávné
The question is how can these diverse strands ofknow-how be brought together most effectively and,more importantly,how can society be guaranteed aseat at the table.
Otázkou je,jak tyto dvě různé součásti know-how spojitdohromady co nejúčinněji a co je důležitější,jak lze společnosti zaručit místo v debatě.
been introduced to facilitate the duced to facilitate the implementation of new implementation of new technologies,” technologies,” said one participant at the recent said one participant at the recent
„Pokud senedûláte to, co Ïádají, jenom to v‰ak s lidmi dohodnete a potom zv˘‰í jejich odcizení,” upozornil nedûláte to, co Ïádají, jenom tojin˘ úãastník.
“If you involve people and people and then don’t do what they then don’t do what they ask, it will increase ask, it will increase disaffection,” disaffection,” warned another.
Většina stran se shodne na tom,že jednoúčelové konzultace a formy participace prováděné často neformálními kanály by měly ustoupit vyšším formámspolupráce,ve kterých je občanská společnost považována za plně kvalifikovaného partnera pro řízení Evropského výzkumného prostoru.Nalezení správnéhomodelu či modelů zapojení občanské společnosti dorozhodování je nastávajícím velkým úkolem.
Most parties agree that ad hoc consultation and par-ticipation,which is often done through informal chan-nels,needs to give way to more formal processes inwhich civil society is recognised as a fully-fledgedpartner in governing the ERA.Finding the ‘right’model,or models,for civil society involvement is thenext challenge on the road to inclusiveness.
10_ ŘÍZENÍ EVROPSKÉHO VýZKUMNÉHO PROSTORU
GOVERNANCE OF THE EUROPEAN RESEARCH AREA – GIVING
Evropa je kulturnû a politicky rÛznorod˘m kontinentem, na kterémse setkáváme s ‰irok˘m rozsahem oãekávání a potfieb kladen˘chpfied vûdu.
Europe is a culturally and politically diversecontinent with a broad range of scientific expectationsand needs.
PfiestoÏe Evropané sdílejí mnohé základní hodnoty, o jejich rozdílnosti se dá mluvit stejnû tak.
Although Europeans share many basic values,their differences can also be just as telling.
Odrazem tétorozmanitosti je obrovsk˘ prostor pro rÛzné modely participacenapfiíã kontinentem.
Thisdiversity reflects itself in the vast array ofparticipation models available across the continent.
Ať už je schéma procesu participace „průmyslové”nebo„šité na míru”,vždy produkuje jisté choulostivé otázky o tom,kterou nevládní organizaci nebo kterého zástupceobčanské společnosti k účasti pozvat.
Whether a participation process is ‘factory line’ or ‘custom-made’, it raises certain thorny questionsregarding which NGOs or members of the publicshould be asked to take part.
Participace na rozhodování a diskuse dnes pfiipomíná „obleãení‰ité na míru”, vysvûtluje Hans-Peter Meister (IFOK) a pfiirovnávátuto pestrou situaci k „fiemeslÛm v Evrop û pfied prÛmyslovou revolucí”.
Participation and consultation iscurrently like “an individuallytailored dress”, explains Hans-Peter Meister of IFOK, who comparesthis varied situation to “craftsmenin Europe before the Industrial Revolution”.
Ozývají se však varovné hlasy před „průmyslovou,masovou produkcí”forem participace,které se snaží býtuniverzálním řešením pro všechny situace.
However,there have been warnings about “industrialised, mass-produced” participation that tries toapply a one-size-fits-all formula.
„KaÏdá situace vyÏaduje své vlastníoptimální fie‰ení,” fiekl jeden z delegátÛ.
“Each situation needs its own bestfit,” said one delegate.
Výběr správného přístupu participace – konference,kulatého stolu,expertní skupiny – musí být prováděn v kontextu okolností.
Choosing the right participatory approach – confer-ence,focus group,or round table – has to be “con-text-sensitive”.
Účastníci konference ale soudí,že to vyžaduje,aby Evropská unie upustila od jednorázových případů procesů participace a implementovala stálé nástroje.
As Europe continues to experiment with differentforms of civil society involvement,solutions to theseissues will gradually emerge.The European Union,some insist,is ideally placed to lead the way infinding viable models for participation that can helpmake European research policymaking more inclu-sive,and suggest courses of action at the nationalandregional level.
Společné vlastnosti
Common features
Bez ohledu na rozmanitost,dobré postupy participacemají základní společné vlastnosti.Je třeba,aby byly spravedlivé,transparentní a organizované nezávislýmitřetími stranami.
However,participants argue that this will require the EU to move away from one-off exercises to installing a permanent participation apparatus.
Vhodný rámec pro participaci také obsahuje mechanismy pro řešení mnohosti protichůdných zájmů a hodnot – hodnot,o kterých je těžké uzavřít kompromis,protože je řada lidí považuje za hodnoty,o kterých senejedná.
Despite the variety,good participatory processesshare certain core features.They need to be fair,transparent and organised by independent parties.A good framework for participation also needs to beable to reconcile a multiplicity of interests and values– values being harder to compromise over becausemany people see them as ‘non-negotiable’.
Pro formulaci předběžných pravidel,vytvoření určitýchstandardů konání a pro zajištění rovného a celistvéhoprůběhu jednání je určitá míra jednotnosti nutná.
Nevertheless,in order to ensure fairness and consist-ency,a certain amount of uniformity is required informulating the prerequisites for launching a participation exercise,as well as a certain amount of basicoperating standards.
„Potfiebujeme vytvofiit urãitou formukategorizace a standardizace,stejnû jako pfiíklady doporuãen˘ch postupÛ,” fiekl jeden z ú ãast ní kÛ.
“We need some form of categorisationand standardisation, [as well as]exchanges of best practices,” saidone participant.
ŘÍZENÍ EVROPSKÉHO VýZKUMNÉHO
GOVERNANCE OF THE
Otázka kultury
A matter of culture
Navrhování modelů participace občanské společnosti jevelmi správnou činností,ale ta nemůže být ničím vícenež inkoustem na papíře,není-li provázena určitými změnami kultury v kruzích,kde se rozhoduje a kde setvoří politika.
Designing models for civil society participation is allvery well,but they may amount to little more than inkon paper if they are not accompanied by certain cultural changes in policy- and decisionmaking circles.
„Namísto seznamu existuje celéspektrum kritérií pro hodnoceníúspû‰nosti,” fiíká Gerard Valenduc,fieditel Fondation Travail-Université, Université de Namur(Belgie).
“There is a spectrum of success criteria, as opposed to a list,”said Gerard Valenduc, Director ofthe Fondation Travail-Université, Université de Namur (BE).
Hodnocení úspěšnosti určitého procesu závisí většinouna účelu,pro který byl určen.Krátkodobý účel souvisípřevážně s rozhodováním,zatímco dlouhodobé bývajívzdělávací procesy.
“[It is not enough]to create theopportunity to participate,” argues Martin Krüger of the European Commission. But this needs to involve“a real change of attitudes”, he adds.
Aby se však zvýšily šance na úspěch,je třeba nekompetenci omezit na minimum už ve fázi návrhu a implementace procesu participace.
In order to boost the chances of success, however, ‘incompetence’ in the design and implementation of participatory processes needs to be minimised.
Díky dlouhé evropské tradici hledání konsensu a zapojení různých hráčů do diskuse již má Evropskákomise k dispozici řadu praktických příkladů.
With Europe’s long tradition of consensus buildingand stakeholder involvement,the Commission alreadyhas many ‘good practices’in place.
Vnější omezení
Outer limits
„Potfiebujeme dosáhnout zmûny v kultufie správy,” fiíká Martin Kr ü ger.
“We need to bring about a change ofculture in administrations,” said Martin Krüger.
„Procesy participace je tfieba implementovat
“Participatory processes need to be
Na účast občanské společnosti na rozhodování a tvorběpolitiky má vliv několik omezujících faktorů.Mezi ně patřínapříklad krátkodobé cíle politiků,velikost a různorodostrozšiřující se Evropy a nerovnováha mezi záměry azdroji,které je možné pro jejich splnění vyhradit.
“Participatory processes need to be implemented implemented in an honest way, not in an honest way, not just as a gimmick,” observed just as a gimmick,” observed Rainer
jak˘si reklamní trik”, poznamenává poznamenává Rainer Gerold, fieditel v˘boru
Rainer Gerold, director of Science and Society
Rainer Gerold, fieditel v˘boru Vûda a spoleãnost pfii Evropské komisi.
Gerold, director of Science and
Vûda a spoleãnost pfii Evropské komisi.
A number of constraints influence the participation ofcivil society in policy- and decision-making.
Základní předpoklady
at the European Commission.
Přestože základem pro občanskou participaci by mělabýt regionální a národní úroveň,iniciativy EU se postupněstávají v kontextu Evropského výzkumného prostoru nezbytností a mohly by sloužit jako užitečná pokusnápůda pro doporučené postupy použitelné kdekoli jinde.
A number of possible ways are recommended aroundthese constraints,including structural changes in thepolitical process to foster civil participation.
Pro úspěšné zapojení občanské společnosti do rozhodovacího procesu EU jsou nutné dva základní předpoklady.Procesy participace vyžadují zdroje a politickou vůli tyto zdroje použít.
Two vital elements are required to ensure successfulcivil society involvement in the EU decisionmaking process. Participatory processes require resourcesand the political commitment to put these resourcesto use.
Politická vůle komisařů je zvláště důležitá.Komise byměla mít k dispozici nezbytnou finanční a administrativníinfrastrukturu,která bude schopna přijímat a zpracovávatvstupy zástupců občanské společnosti.
Although the regional and national level should be thecore foundation for civil participation,EU initiativesare becoming increasingly necessary in the context ofthe European Research Area and could prove a usefultesting ground for good practices that could be appliedelsewhere.
Měření úspěšnosti a vyjednávání kritérií
Gauging success and negotiating constraints
Protože neexistuje pouze jeden model participaceobčanské společnosti,není také pouze jediný způsobpoměřování úspěšnosti také pouze procesu a kritéria,podle nichž by se dalo hodnotit.
Just as there is no one model for civil society partici-pation,there is no single way of measuring the success of the participatory process,or the constraints weighing down on it.
„Vytvofiit pfiíleÏitos nestaãí,” tvrdí M
“[It is not enough] to create the oppo to participate,
12_ ŘÍZENÍ EVROPSKÉHO
GOVERNANCE
VýZKUMNÉHO PROSTORU
EUROPEAN RESEARCH
OBŐANSKÉ SPOLEŐNOSTI OD LABORATOřE
SOCIETY A KEY TO THE LAB involve a real change
Kandidátské země jdou společně
Candidate countries march in step
Relativní bohatství by nemělo být zaměňováno s politickou progresivitou,tak zní jedno z poselství z řad kandidátských zemí účastnících se konference.
Relative wealth should not be confused with political progressiveness, was one of the messages comingfrom candidate country participants at the governanceconference.
Jednou z těchto praktických otázek je,že i když zástupci veřejnosti usednou za jednací stůl,nemusejí mít dostatečný zájem nebo být dostatečně informováni,aby se mohli kvalifikovaně zúčastnit debaty a že pro něnemusí existovat dostatek účinných kanálů,kterými bynechali zaznít svůj hlas.
One such issue is that,once given a seat at the table,the general public may not be sufficiently interestedor informed to get closely involved in the debate andthere may not be enough effective channels for themto make their voices heard.
Odpověď na toto dilema lze částečně nalézt u místníchorganizací,které se věnují podpoře vědy,a u povědomíširoké veřejnosti.
The answer to this dilemma partly lies with thesegrass-roots organisations which are dedicated topromoting scientific interest and awareness amongthe general public.
„Maìarsko a ostatní pfiistupujícízemû jsou tak rozvinuté, jako jestandard participace spoleãnosti v EU,” zdÛraznila Nora Sasvari z oddûlení pro obãanské vztahy kanceláfie maìarského premiéra.
“Hungary and other accession countries are [as advanced as]the EUstandard... of social participation,” stressed Nora Sasvari fromthe Department of Civil Relations at the Hungarian prime minister’soffice.
„Musíme hrát velmi zvlá‰tní, ale velmi dÛleÏitou roli. Dûláme co mÛÏeme, fyzicky i virtuálnû,abychom dostali vûdu mezi lidi.”Jean-Francois Hébert, pfiedseda La Cité des Sciences et del’Industrie, Paris (Francie).
“We have a very specific but essential role to play...
V kandidátských zemích je také zásadní otázkou přístup k informacím.Dokonce i tam,kde jsou informacek dispozici,lidé často postrádají umění s k nim dostat.
Nevertheless,like authorities across Europe,gov-ernments in candidate countries need to “rethinkthe way they look at people”.This means that theyneed to revise their view of participation and notconsider it a “burden”.
Vědecká centra a vědecká muzea se začala objevovat v sedmdesátých letech.Od té doby se rozšířila po celé Evropě.
Access to information is also a crucial issue in candidate countries.Even where information does exist,people often lack the skills to tap into it.
Za účelem pozvednutí dialogu mezi občany a státem Nora Sasvari doporučuje vytvářet sítě propojení meziorgány na národní úrovni,jako jsou ministerstva,a místními a regionálními institucemi,aby bylo možnévyužít jejich místního know-how.
In order to improve the interaction between citizensand government,Sasvari recommends the building ofnetworks between national bodies,such as ministries,and local and regional institutions to make use of theirlocal know-how.
Dnes centra podporovaná programem ECSITE (European Collaborative for Science,Industry and Technology Exhibitions) přitahují pozornost až 40 miliónů návštěvníků ročně ve 30 evropských zemích.Bez ohledu na svou krátkou historii se vědecká centratěší velké důvěře a respektu většiny veřejnosti avědecké komunity.
Today,ECSITE centres attract up to 40 million visitorsa year in some 30 European countries.Despite theirrelatively short history,science centres enjoy a greatdeal of credibility and respect both with the public atlarge and within the scientific community.
Stimulaci tohoto dialogu a výměny odborných zkušenostív kandidátských zemích a mezi nimi a EU by měl pomoci Evropský šestý rámcový program a rychle se rozvíjející Evropský výzkumný prostor.Protože kandidátské zemějsou ve skutečnosti v rovném postavení s členskými státyjiž od pátého rámcového programu,výzkum se staljednou z prvních oblastí,kde už se stalo rozšíření Evropské unie realitou.
Their development appears to mirror that of theevolving relationship between science and society,one that is moving away from presentation andtowards participation.
Jejich rozvoj se zdá být odrazem skutečnosti,že se vyvíjejí i vztahy mezi vědou a společností od pouhé prezentace směrem k participaci.
The EU’s FP6 and the rapidly emerging ERA shouldhelp stimulate such interactions and exchanges ofexpertise both within candidate countries andbetween them and the Union.In fact,with candidatecountries standing on an equal footing to Member States since FP5,research is one of the first areaswhere an enlarged European Union is already a reality.
Veřejná aréna
Public arenas
Občané nepochybně potřebují mít své slovo v tvorběvýzkumných programů.Přestože však volání po většímzapojení společnosti zní teoreticky velmi dobře,vyvolávátaké určité praktické otázky.
“Fifteen years ago, [science]cen-tres were a showcase for progress,” Jean-François Hébert pointed out.“Nowadays, public debate has come toscience centres. Science centres havebecome forums for discussions.”
Centra také plní několik úloh – jsou vzdělávacími institucemi,výstavními prostory pro nejmodernější vědua veřejnými fóry,a jsou ideálním prostředkem podporyvyšší zainteresovanosti společnosti ve výzkumném procesu.
And,it is their multiple roles as educational institutions, exhibitions for the state-of-the-art in science,andpublic forums that,makes them an ideal channel forhelping promote more societal participation in theresearch process.
ost pro participaci
portunity
EU mÛÏe b˘t tím, kdo definuje trendy, ujme-li se tvorby a roz‰ifiování úspû‰n˘ch modelÛ zapojení obãanské spoleãnosti do fiízení v˘zkumu.
The EU can be a ‘trendsetter’ when it comesto initiating and disseminating successfulmodels for civil society participation inresearch governance.
Konvent o budoucnosti Evropy,který byl pověřen členskými státy,aby formuloval návrh evropské ústavy,posunul řízení občany na vrchol výzkumné agendy svoudohodou,že instituce EU musejí konzultovat vědeckývýzkum s občanskou společností,aby zajistily,že výzkumbude lépe odpovídat potřebám evropských občanů.
The Convention on the Future of Europe,which wascharged by Member States with formulating a draft Constitutional Treaty,has propelled civic governanceto the top of the research agenda – by stipulating that EU institutions need to consult with civil society – inorder to ensure that scientific inquiry better meets theneeds of European citizens.
Organizace občanské společnosti si pospíšily se zdůrazněním,že by měly být spolu s ostatními hráči na poli výzkumu hlouběji zapojeny do navrhování azkoušení různých forem procesů participace.
Civil society organisations were quick to stress thatthey should be closely involved with the other stakeholders in designing and testing out different forms of participatory processes.