natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Spravuje v Německu a v dalších evropských státech řadu vědeckovýzkumných ústavů.
It manages a number of scientific research institutes in Germany and other European States.
Tyto výzkumné ústavy, nazvané „Max-Planck-Institute“, se v obecném zájmu věnují základnímu výzkumu v přírodních, biologických, humanistických a sociálních vědách.
These research institutes, named ‘Max Planck Institutes’, conduct basic research in the general interest in the natural sciences, life sciences, the humanities and social sciences.
MPG provádí dva druhy podpory mladých výzkumníků, v jejichž rámci zejména mohou tito výzkumníci připravit svou dizertační práci, a sice ve formě stipendijní smlouvy a pracovní smlouvy.
MPG operates two methods of advancement for junior researchers, enabling them, in particular, to prepare a thesis: a grant contract or an employment contract.
Oba druhy podpory doktorandů se v zásadě liší tím, že:
The main difference between the two means of support for doctoral students is that:
– příjemce stipendia není nijak povinen pro dotyčný ústav pracovat, nýbrž se může věnovat výlučně činnostem týkajícím se jeho dizertační práce, zatímco
— the recipient of a grant is under no obligation to work for the institute in question, and instead may devote himself entirely to work relating to his thesis, whereas
– osoba, se kterou byla uzavřena smlouva na pracovní místo na poloviční úvazek BAT IIa, je povinna pro ústav, který ji zaměstnává, pracovat a může zařízení ústavu pro svou dizertační práci používat pouze mimo svoji pracovní dobu.
— the holder of a BAT IIa halftime contract is under an obligation to work for the institute which employs him and may use its facilities for the purposes of his thesis only outside his working hours.
Mimoto se oba typy smluv rovněž liší z hlediska daňových povinností smluvních stran a začleněním do jejich systému sociálního zabezpečení.
Moreover, the two types of contract may also be distinguished from the point of view of the contracting parties’ tax obligations and their affiliation to the social security system.
Příjemci stipendia jsou tak osvobozeni od daně z příjmů a nejsou začleněni do systému sociálního zabezpečení.
Thus, grant recipients are exempt from income tax and are not affiliated to the social security system.
Naopak výzkumníci, kteří zastávají pracovní místo na poloviční úvazek BAT IIa, uvedené dani podléhají a musejí platit pojistné na sociální zabezpečení odpovídající jejich zaměstnání.
By contrast, researchers holding BAT IIa halftime posts are liable to income tax and must pay social security contributions in respect of their employment.
Andrea Raccanelli, italský státní příslušník, pracoval v období od 7. února 2000 do 31. července 2003 v MPI v rámci vypracování své dizertační práce.
In the period from 7 February 2000 to 31 July 2003, Mr Raccanelli, an Italian national, worked at MPI in connection with the preparation of his doctoral thesis.
Jeho činnosti se zakládaly na jím podepsaném dopise MPI ze dne 7. února 2000.
His activities were based on a letter from MPI of 7 February 2000, which was signed by him.
Tímto dopisem mu MPI poskytl měsíční stipendium pro období od 7. února 2000 do 6. února 2002, aby mu umožnil přípravu doktorátu v Německu a v zahraničí na téma „vývoj bolometrické kamery pro vlnové délky pod 300 µm“.
By that letter, MPI awarded him a monthly grant for the period from 7 February 2000 to 6 February 2002 to enable him to prepare his doctorate in Germany and abroad on the subject of the ‘development of a bolometer camera for wavelengths below 300 µm’.
Uvedený dopis zní následovně:
The letter was worded as follows:
„Přijetí studijního stipendia Vás zavazuje věnovat se zcela účelu stipendia.
‘Acceptance of the grant obliges you to dedicate yourself wholly to the objective of the grant.
Výkon jiné činnosti podléhá předchozímu souhlasu vedení ústavu.
Other activities require the prior consent of the institute’s management.
Stipendium je vypláceno jako příspěvek na vaši obživu, nikoli jako protiplnění za vaši vědeckou činnost.
The grant is paid as a contribution to living costs but not as consideration for your scientific work.
Přijetí stipendia Vás nezavazuje k výkonu činnosti pro Max-Planck-Gesellschaft v pracovněprávním vztahu.
Acceptance of the grant does not oblige you to undertake any work as an employee of the Max-Planck-Gesellschaft.
Stipendium je tedy podle § 3 bodu 44 zákona o dani z příjmů (Einkommensteuergesetz) osvobozeno od daně z příjmu, jakož i podle § 6 bodu 22 prováděcího nařízení k dani ze mzdy (Lohnsteuerdurchführungsve-
Therefore the grant is exempt from income tax under Paragraph 3(44) of the Einkommensteuergesetz [(Law on income tax)] and exempt from tax on wages under Paragraph 6(22) of the Lohnsteuerdurchführungsverord-
2008 – VĚC C-94/07 rordnung) osvobozeno od daně ze mzdy, a rovněž tedy i od pojistného na sociální zabezpečení.“
2008 — CASE C-94/07 nung [(Implementing regulation on tax on wages)] and consequently also exempt from social security contributions.’
Dodatkem ze dne 29. listopadu 2001 k „doktorandské smlouvě“ byla tato smlouva prodloužena do 6. srpna 2002 a následně do 6. května 2003.
By a supplementary contract dated 29 November 2001, Mr Raccanelli’s ‘doctoral student contract’ was extended to 6 August 2002, and, subsequently, to 6 May 2003.
Pro období od 7. května 2003 do 31. července 2003 uzavřely smluvní strany dne 19. května 2003 následující dohodu:
In respect of the period from 7 May 2003 to 31 July 2003, the parties concluded an agreement on 19 May 2003 which was worded as follows:
„Pan Raccanelli bude v období od 7. května 2003 do 31.července 2003 přítomen v našem ústavu jako host.
‘In the period from 7 May 2003 to 31 July 2003 Mr Raccanelli will be here as a guest of our institute.
Ústav mu poskytne vhodné pracoviště a poskytne mu podporu prostřednictvím svých spolupracovníků.
The institute will make an appropriate work place available to him and its operatives will supervise him.
Ostatní zařízení mu jsou k dispozici v rámci řádu ústavu a s ním souvisejících předpisů; pan Raccanelli se zavazuje tyto předpisy dodržovat.
Other facilities are available to him within the limits of the institute’s regulations and the applicable provisions; he undertakes to comply with these provisions.
Pobytem jako host nevzniká žádný pracovněprávní vztah, stejně tak nebude vyplácena pracovní odměna.
His stay as a guest does not establish any employment relationship and no allowance shall be paid.
Andrea Raccanelli podal žalobu u Arbeitsgericht Bonn směřující zejména k určení toho, že mezi ním a MPG existoval v období od 7. února 2000 do 31. července 2003 pracovněprávní vztah.
Mr Raccanelli brought an action before the Arbeitsgericht Bonn (Labour Court, Bonn), primarily for a declaration that there was an employment relationship between him and MPG during the period from 7 February 2000 to 31 July 2003.
Andrea Raccanelli tvrdí, že s ním během tohoto období bylo zacházeno stejným způsobem jako s německými doktorandy, kteří uzavřeli smlouvu na pracovní místo na poloviční úvazek BAT IIa, přičemž uvedené smlouvy, které mimo jiné obsahovaly výhodu začlenění do systému sociálního zabezpečení, byly podle něho vyhrazeny těmto studentům.
Mr Raccanelli claims that, during that period, he was treated in the same way as German doctoral students employed under BAT IIa halftime contracts, for whom such contracts (according to Mr Raccanelli) — involving, in particular, the benefit of social-security affiliation — were reserved.
MPG tato tvrzení odmítá.
MPG rejects those claims.
Aniž by se vyjadřoval ke skutkovým aspektům smluvního poměru existujícího mezi oběma stranami v průběhu uvedeného období, předkládající soud vychází ze zásady, že stupeň osobní závislosti A. Raccanelliho vůči MPI nestačí k tomu, aby byla připuštěna existence pracovněprávního vztahu mezi nimi.
Without ruling on the factual aspect of the contractual relationship between the two parties during the period in question, the referring court proceeds on the basis that the degree of Mr Raccanelli’s personal dependency on MPI is not sufficient for there to have been an employment relationship between them.
Uvedený soud se táže, zda je MPG, s ohledem na skutečnost, že existuje ve formě sdružení soukromého práva, vázána zásadou zákazu diskriminace jako v případě, že by se jednalo o veřejnoprávní organizaci.
The referring court queries whether, in view of MPG’s status as a privatelaw association, MPG is bound by the principle of nondiscrimination as if it were a publiclaw body.
Za těchto podmínek se Arbeitsgericht Bonn rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
In those circumstances, the Arbeitsgericht Bonn decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Jaké právní důsledky vzniknou v případě diskriminace cizích státních příslušníků?“
What are the consequences in law in the event of discrimination against foreign nationals?’
K přípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce
Admissibility of the reference for a preliminary ruling
MPG ve svých písemných vyjádřeních tvrdí, že žádost o rozhodnutí o předběžné otázce musí být odmítnuta jako nepřípustná.
MPG submits in its written observations that the reference for a preliminary ruling must be dismissed as inadmissible.
Podle MPG totiž předkládající soud jednak nezjistil skutkové okolnosti sporu mezi účastníky původního řízení, a jednak položené předběžné otázky neodůvodnil.
According to MPG, the referring court has not established the facts of the dispute between the parties to the main proceedings, and has failed to give reasons to justify the questions raised.
Soudní dvůr tak údajně nemá k dispozici údaje nezbytné pro to, aby na tyto otázky mohl účinně odpovědět.
Therefore, it argues, the Court does not have the information necessary in order to enable it to reply usefully to those questions.
Aby bylo možné se ujistit, že informace poskytnuté Arbeitsgericht Bonn odpovídají těmto požadavkům, je třeba vzít v potaz povahu a dosah položených otázek (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio, bod 29).
In order to ascertain whether the information supplied by the Arbeitsgericht Bonn satisfies those requirements, the nature and scope of the questions raised have to be taken into consideration (see, to that effect, Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio, paragraph 29).
V tomto ohledu je třeba konstatovat, že je první předběžná otázka velmi obecná v tom smyslu, že vyžaduje výklad pojmu „pracovník“ podle práva Společenství, jak vyplývá z článku 39 ES a článku 7 nařízení č. 1612/68.
In that regard, it must be noted that the first question referred for a preliminary ruling is stated in very general terms, in that it seeks to obtain an interpretation of the Community concept of ‘worker’, as referred to in Article 39 EC and Article 7 of Regulation No 1612/68.
Otázky podpůrně položené Arbeitsgericht Bonn se týkají zásady zákazu diskriminace, který je předmětem článku 12 ES.
The questions raised by the Arbeitsgericht Bonn in the alternative concern the principle of nondiscrimination under Article 12 EC.
Nicméně, i když je pravda, že žádost o rozhodnutí o předběžné otázce obsahuje mezery ohledně jak vylíčení skutkového stavu v původním řízení, tak i odůvodnění této žádosti, nic to nemění na tom, že Soudní dvůr disponuje dostatečnými poznatky, které umožňují určit dosah položených otázek a vyložit dotyčná ustanovení práva Společenství tak, aby tyto otázky byly užitečně zodpovězeny.
However, while there may be gaps in the reference for a preliminary ruling, both in relation to the presentation of the facts of the main proceedings and the grounds for the reference, the Court none the less has sufficient information to enable it to determine the scope of the questions raised and to interpret the Community provisions at issue so as to reply usefully to those questions.
Mimoto jak Komise Evropských společenství, tak, v určité míře, MPG považovaly za možné předložit, na základě údajů poskytnutých předkládajícím soudem, vyjádření před Soudním dvorem.
Moreover, both the Commission of the European Communities and, to a certain extent, MPG took the view that it was possible to submit written observations to the Court of Justice on the basis of the information provided by the national court.
Za těchto okolností je třeba mít za to, že žádost o rozhodnutí o předběžné otázce je přípustná.
In those circumstances, the reference for a preliminary ruling must be held to be admissible.
Podstatou první otázky předkládajícího soudu je, zda výzkumník nacházející se v takové situaci, jako je situace žalobce v původním řízení, to znamená připravující svou dizertační práci na základě stipendijní smlouvy uzavřené s MPG, musí být považován za pracovníka ve smyslu článku 39 ES, pokud je zavázán vykonávat stejné množství práce jako výzkumník připravující svou dizertační práci na základě pracovní smlouvy BAT/2 uzavřené s tímto sdružením.
By its first question, the referring court asks, in essence, whether a researcher in a similar situation to that of the applicant in the main proceedings, that is a researcher preparing a doctoral thesis on the basis of a grant contract concluded with MPG, must be regarded as a worker within the meaning of Article 39 EC if he is called upon to perform as much work as a researcher preparing a doctoral thesis on the basis of a BAT/2 employment contract with MPG.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury Soudního dvora pojem „pracovník“ ve smyslu článku 39 ES má význam na úrovni Společenství a nesmí být vykládán restriktivním způsobem.
In that regard, it must be noted that the Court has consistently held that the concept of ‘worker’ within the meaning of Article 39 EC has a specific Community meaning and must not be interpreted narrowly.
Status žalobce v původním řízení jako pracovníka by tak mohl být uznán pouze v případě, že by předkládající soud, který je jediný příslušný k tomu, aby posoudil skutkové okolnosti věci v původním řízení, v této věci konstatoval existenci znaků
The applicant in the main proceedings can therefore be acknowledged to have the status of worker only if the referring court, which alone is competent to assess the facts of the case in the main proceedings, were to establish the existence in that
RACCANELLI zakládajících jakýkoli pracovněprávní vztah, totiž vztah podřízenosti a vyplácení odměny.
RACCANELLI case of the constituent elements of any paid employment relationship, namely subordination and the payment of remuneration.
Jelikož má tedy předkládající soud ověřit existenci kritérií uvedených v bodě 33 tohoto rozsudku, vyplývá z toho, že by se jeho přezkum měl týkat zejména obsahu doktorandské smlouvy a dodatku k této smlouvě, jakož i podmínek plnění těchto aktů.
Consequently, since the referring court is required to verify the existence of the criteria set out in paragraph 33 of the present judgment, it follows that its examination should cover, inter alia, the substance of the doctoral student contract and of the supplementary contract, and the arrangements for giving effect to those documents.
Ačkoli je na základě předchozích úvah třeba dojít k závěru, že status A. Raccanelliho jako pracovníka ve smyslu článku 39 ES musí být určen objektivně podle kritérií uvedených v bodě 33 tohoto rozsudku, nelze naproti tomu vyvodit žádný závěr, pokud jde o uvedený status, ze srovnání práce vykonané žalobcem v původním řízením s prací vykonanou, resp. která má být vykonána, výzkumníkem připravujícím dizertační práci na základě pracovní smlouvy BAT/2 uzavřené s MPG.
While it must be concluded from the foregoing that Mr Raccanelli’s status as a worker, within the meaning of Article 39 EC, must be determined objectively in accordance with the criteria set out in paragraph 33 of the present judgment, it is, by contrast, not possible to draw any conclusion with regard to that status from a comparison of the work of the applicant in the main proceedings and the work carried out or to be carried out by a researcher preparing a doctoral thesis on the basis of a BAT/2 employment contract concluded with MPG.
Za těchto okolností je třeba na první otázku odpovědět tak, že výzkumník nacházející se v takové situaci, jako je situace žalobce v původním řízení, to znamená připravující svou dizertační práci na základě stipendijní smlouvy uzavřené s MPG, musí být za pracovníka ve smyslu článku 39 ES považován, pouze pokud je jeho činnost vykonávána po určitou dobu, podle pokynů ústavu patřícího k tomuto sdružení a pokud jako protihodnotu za tuto činnost pobírá odměnu.
Accordingly, the answer to the first question must be that a researcher in a similar situation to that of the applicant in the main proceedings, that is, a researcher preparing a doctoral thesis on the basis of a grant contract concluded with MPG, must be regarded as a worker within the meaning of Article 39 EC only if his activities are performed for a certain period of time under the direction of an institute forming part of that association and if, in return for those activities, he receives remuneration.
Předkládajícímu soudu přísluší, aby provedl skutková šetření nezbytná pro posouzení toho, zda tomu tak je ve věci, která mu byla předložena.
It is for the referring court to undertake the necessary verification of the facts in order to establish whether such is the case in the dispute before it.
K druhé otázce
Question 2
Podstatou druhé otázky předkládajícího soudu je, zda neexistenci diskriminace lze konstatovat pouze tehdy, pokud měl žalobce v původním řízení před zahájením své doktorandské činnosti u MPG přinejmenším právo si vybrat mezi pracovní smlouvou a studijním stipendiem.
By its second question, the referring court asks, in essence, whether there is no discrimination only if the applicant in the main proceedings was at least granted the right to choose between an employment contract and a grant before beginning his period of doctoral study with MPG.
Úvodem je třeba zdůraznit, že otázka, zda A. Raccanelli, aniž by měl status pracovníka ve smyslu článku 39 ES a článku 7 nařízení č. 1612/68, měl mít z důvodu praxe sledované MPG právo si vybrat mezi stipendijní smlouvou a pracovní smlouvou BAT/2, je otázkou vnitrostátního práva, o níž Soudnímu dvoru nepřísluší rozhodnout.
As a preliminary point, it must be noted that the question whether Mr Raccanelli would have had the right, by virtue of MPG’s practice, to choose between a grant contract and a BAT/2 employment contract if he did not have the status of worker within the meaning of Article 39 EC and Article 7 of Regulation No 1612/68 is a question of national law which it is not for the Court to address.
Z druhé části odůvodnění předkládacího rozhodnutí však vyplývá, že podstatou druhé otázky Arbeitsgericht Bonn je, zda je MPG, bez ohledu na skutečnost, že exi -stuje ve formě sdružení soukromého práva, vázána zásadou zákazu diskriminace, jako by byla veřejnoprávní organizací, a zda z toho tudíž pro toto sdružení vyplývá povinnost poskytnout A. Raccannellimu právo si vybrat mezi stipendijní smlouvou a pracovní smlouvou.
However, it follows from Part II of the grounds for the order for reference that, by its second question, the Arbeitsgericht Bonn is asking, in essence, whether MPG is bound — notwithstanding its establishment as a privatelaw association — by the principle of nondiscrimination as if it had the status of a publiclaw body, and whether MPG is therefore obliged to accord Mr Raccanelli the right to choose between a grant contract and an employment contract.
V tomto ohledu je třeba jednak připomenout, že podle článku 39 ES volný pohyb pracovníků uvnitř Evropského společenství předpokládá odstranění jakékoli diskriminace mezi pracovníky členských států na základě státní příslušnosti, pokud jde o zaměstnávání, odměnu za práci a jiné pracovní podmínky (rozsudek ze dne 6. června 2000, Angonese, C-281/98, Recueil, s. I-4139, bod 29).
In that regard, it must be borne in mind that, under Article 39 EC, freedom of movement for workers within the European Community entails the abolition of any discrimination based on nationality between workers of the Member States as regards employment, remuneration and other conditions of work and employment (Case C-281/98 Angonese [2000] ECR I-4139, paragraph 29).
Zároveň je třeba uvést, že zásada zákazu diskriminace uvedená v článku 39 ES je vyjádřena obecně a že není určena konkrétně členským státům nebo veřejnoprávním organizacím.
Moreover, it must be noted that the principle of nondiscrimination laid down by Article 39 EC is worded in general terms and is not addressed specifically to the Member States or to bodies governed by public law.
Soudní dvůr tak rozhodl, že zákaz diskriminace na základě státní příslušnosti platí nejen pro činnost veřejných orgánů, ale vztahuje se i na právní úpravy jiné povahy, jejichž cílem je upravit kolektivním způsobem závislou činnost a poskytování služeb (viz rozsudek ze dne 12. prosince 1974, Walrave a Koch, 36/74, Recueil, s. 1405, bod 17, jakož i výše uvedený rozsudek Angonese, bod 31).
Thus, the Court has held that the prohibition of discrimination based on nationality applies not only to the actions of public authorities but also to rules of any other nature aimed at regulating in a collective manner gainful employment and the provision of services (see Case 36/74 Walrave and Koch [1974] ECR 1405, paragraph 17, and Angonese, paragraph 31).
Soudní dvůr totiž měl za to, že odstranění překážek volného pohybu osob mezi členskými státy by bylo ohroženo, kdyby zrušení překážek státního původu mohlo být neutralizováno překážkami vyplývajícími z výkonu právní autonomie sdružení a organizací nespadajících pod veřejné právo (viz výše uvedený rozsudek Walrave a Koch, bod 18, jakož i rozsudek ze dne 15. prosince 1995, Bosman, C-415/93, Recueil, s. I-4921, bod 83).
The Court has held that the abolition, as between Member States, of obstacles to freedom of movement for persons would be compromised if the abolition of State barriers could be neutralised by obstacles resulting from the exercise of their legal autonomy by associations or organisations not governed by public law (see Walrave and Koch, paragraph 18, and Case C-415/93 Bosman [1995] ECR I-4921, paragraph 83).
Soudní dvůr rovněž došel k závěru, pokud jde o článek 39 ES, který uvádí základní svobodu a představuje zvláštní uplatnění obecného zákazu diskriminace obsaženého v článku 12 ES, že zákaz diskriminace platí i pro všechny dohody, jež mají kolektivně upravovat zaměstnání, jakož i pro smlouvy mezi jednotlivci (viz rozsudek ze dne 8. dubna 1976, Defrenne, 43/75, Recueil, s. 455, bod 39, jakož i výše uvedený rozsudek Angonese, body 34 a 35).
The Court has thus held, with regard to Article 39 EC, which lays down a fundamental freedom and which constitutes a specific application of the general prohibition of discrimination contained in Article 12 EC, that the prohibition of discrimination applies equally to all agreements intended to regulate paid labour collectively, as well as to contracts between individuals (see Case 43/75 Defrenne [1976] ECR 455, paragraph 39, and Angonese, paragraphs 34 and 35).
Je tedy třeba mít za to, že se zákaz diskriminace na základě státní příslušnosti, uvedený v článku 39 ES, uplatní rovněž na taková sdružení soukromého práva, jako je MPG.
It must be held, therefore, that the prohibition of discrimination based on nationality laid down by Article 39 EC applies equally to privatelaw associations such as MPG.