natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Toto posouzení může být provedeno teprve po předběžném přezkumu, který umožňuje se ujistit, že Territorios Históricos a samosprávné společenství Baskicka dodržují meze svých pravomocí, jelikož pravidla týkající se zejména finančních převodů byla vypracována podle těchto pravomocí, jak byly definovány.
That verification may be carried out only after prior review in order to ensure that the Historical Territories and the Autonomous Community of the Basque Country respect the limits of their areas of competence since the rules on, in particular, financial transfers have been drawn up on the basis of those areas of competence as defined.
Článek 87 odst. 1 ES musí být vykládán v tom smyslu, že pro posouzení selektivní povahy opatření je nutno zohlednit institucionální, procesní a hospodářskou autonomii, kterou má orgán, jenž přijímá toto opatření.
Article 87(1) EC is to be interpreted as meaning that, for the purpose of assessing whether a measure is selective, account is to be taken of the institutional, procedural and economic autonomy enjoyed by the authority adopting that measure.
Svazek 2008–8/9 (A)
Report 2008-8/9 (A)
2010 – 548 stran – 16,2 x 22,9 cm
2010 — 548 pp. — 16.2 × 22.9 cm
Katalogové číslo: QD-AB-08-08A-CS-C
Catalogue number: QD-AB-08-08A-EN-C
Katalogové číslo (A + B): QD-AB-08-008-CS-C
Catalogue number (A + B): QD-AB-08-008-EN-C
ISSN 1830-1770Katalogové číslo: QD-AB-08-08B-CS-CKatalogové číslo (A + B): QD-AB-08-008-CS-C
ISSN 1022-842X Catalogue number: QD-AB-08-08B-EN-CCatalogue number (A + B): QD-AB-08-008-EN-C
Publikace na prodej: a sice v angličtině, bulharštině, češtině, dánštině, estonštině, finštině, francouzštině, italštině, litevštině, lotyštině, maďarštině, maltštině, němčině, nizozemštině, polštině, portugalštině, rumunštině, řečtině, slovenštině, slovinštině, španělštině a švédštině, přičemž je uveden jednací jazyk každé věci.
Finnish, French, German, Greek, Hungarian, Italian, Latvian, Lithuanian, Maltese, Polish, Portuguese, Romanian, Slovak, Slovenian, Spanish and Swedish, the language of each case being specified.
Věc C-11/07
Case C-11/07
(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná hof van beroep te Gent)
(Reference for a preliminary ruling from the Hof van Beroep te Gent)
„Volný pohyb kapitálu – Články 56 ES a 58 ES – Dědická daň – Vnitrostátní právní úprava, kterou se řídí výpočet daně z přechodu nemovitého majetku, a která neumožňuje odpočet částky hypotečního úvěru, jíž je tento nemovitý majetek zatížen, z jeho hodnoty, jelikož zůstavitelka měla v okamžiku své smrti bydliště v jiném členském státě – Omezení – Odůvodnění – Neexistence“
(Free movement of capital — Articles 56 EC and 58 EC — Inheritance tax — National rules concerning the assessment of duties on the transfer of immovable property which do not allow for mortgage-related charges relating to the immovable property to be deducted from the value of that property on the ground that, at the time of death, the person whose estate is being administered was residing in another Member State — Restriction — Justification — None)
Stanovisko generálního advokáta J. Mazáka přednesené dne 13. března 2008 . .
Opinion of Advocate General Mazák delivered on 13 March 2008 . . . . . . .
Předběžné otázky – Pravomoc Soudního dvora – Meze – Pravomoc vnitrostátního soudu (Článek 234 ES)
(Art. 234 EC)
SHRNUTÍ – VĚC C-11/07
SUMMARY — CASE C-11/07
Předběžné otázky – Pravomoc Soudního dvora – Meze – Zjevně irelevantní otázky a hypotetické otázky položené v kontextu, který vylučuje užitečnou odpověď
Preliminary rulings — Jurisdiction of the Court — Limits — Clearly irrelevant questions and hypothetical questions put in a context not permitting a useful answer
Volný pohyb kapitálu – Omezení – Dědická daň (Články 56 ES a 58 ES)
Free movement of capital — Restrictions — Inheritance tax (Arts 56 EC and 58 EC)
předmětu sporu v původním řízení, jestliže se jedná o hypotetický problém, nebo také tehdy, pokud Soudní dvůr nedisponuje skutkovými nebo právními poznatky nezbytnými pro užitečnou odpověď na otázky, které jsou mu položeny.
relation to the facts of the main action or to its subjectmatter, where the problem is hypothetical, or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it.
(viz body 27, 52)
(see paras 27, 52)
V rámci řízení upraveného v článku 234 ES je možné odmítnout rozhodnutí o předběžné otázce položené vnitrostátním soudem pouze tehdy, pokud je zjevné, že žádaný výklad práva Společenství nemá žádný vztah k realitě nebo
In proceedings under Article 234 EC, the Court may refuse to rule on a question referred for a preliminary ruling by a national court only where it is quite obvious that the interpretation of Community law that is sought bears no
Článek 56 ES ve spojení s článkem 58 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům upravujícím výpočet dědické daně a daně z přechodu majetku, jež je třeba uhradit z nemovitého majetku nacházejícího se v členském státě, které nestanoví odčitatelnost dluhů váznoucích na tomto nemovitém majetku, jestliže zůstavitel neměl v okamžiku své smrti bydliště v tomto státě, ale v členském státě jiném, zatímco takováto odčitatelnost je stanovena pro případ, kdy zůstavitel má v tomtéž okamžiku bydliště ve státě, ve kterém se nachází nemovitý majetek, jenž je předmětem dědění.
The combined provisions of Art -icles 56 EC and 58 EC must be interpreted as precluding national legislation concerning the assessment of inheritance and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in a Member State, which makes no provision for the deductibility of debts secured on such property where the person whose estate is being administered was residing, at the time of death, not in that State but in another Member State, whereas provision is made for such deductibility where that person was, at that time, residing in the firstmentioned Member State, in which the immovable property included in the estate is situated.
ECKELKAMP A DALŠÍ osob stejně, s výjimkou odpočtu dluhů, připustil, že mezi oběma kategoriemi s ohledem na způsoby a podmínky tohoto zdanění neexistuje žádný objektivní rozdíl v situaci, jenž by mohl odůvodnit rozdílné zacházení.
ECKELKAMP AND OTHERS inheritance, the national legislature has in fact admitted that there is no objective difference between them in regard to the detailed rules and conditions relating to that taxation which could justify different treatment.
Jakmile totiž takováto úprava činí odčitatelnost určitých dluhů váznoucích na dotčeném nemovitém majetku závislou na místě bydliště zůstavitele v okamžiku jeho smrti, zakládá vyšší daňová zátěž, které v důsledku toho podléhá dědictví nerezidentů, omezení volného pohybu kapitálu.
Where such rules make the deductibility of certain debts secured on the immovable property in question dependent on the place where, at the time of death, the person whose estate is being administered was residing, the greater tax burden to which the inheritance of nonresidents is consequently subject constitutes a restriction on the free movement of capital.
Krom toho členský stát, v němž se nachází nemovitý majetek, který je předmětem dědění, nemůže k tomu, aby odůvodnil omezení volného pohybu kapitálu vyplývající z jeho právní úpravy namítat, že v jiném členském státě, jako je členský stát, v němž měl zůstavitel bydliště v okamžiku své smrti, existuje nezávisle na jeho vůli možnost přiznat daňový zápočet, který by mohl zcela nebo zčásti kompenzovat újmu, která byla zůstavitelovým dědicům způsobena tím, že v členském státě, v němž se zůstavená nemovitost nachází, nelze při výpočtu daně z přechodu nemovitosti odečíst dluhy, jež na tomto nemovitém majetku váznou.
Moreover, the Member State in which the immovable property included in the estate is situated cannot, in order to justify a restriction on the free movement of capital arising from its legislation, rely on the existence of a possibility, beyond its control, of a tax credit being granted by another Member State — such as the Member State in which the person whose estate is being administered was residing at the time of death — which could, wholly or partly, offset the loss incurred by that person’s heirs as a result of the fact that, in the Member State in which the property inherited is situated, debts secured on that property are not deductible for the purposes of assessing transfer duties.
Toto rozdílné zacházení nelze ospravedlnit tím, že se týká situací, které nejsou objektivně srovnatelné.
That difference in treatment cannot be justified on the ground that it concerns situations which are not objectively comparable.
Pokud vnitro -státní právní úprava nečiní pro účely zdanění nemovité věci nabyté děděním a nacházející se v dotyčném členském státě rozdílu mezi dědici osoby, která byla v okamžiku své smrti v postavení rezidenta, a dědici osoby, která byla v tomto okamžiku v postavení nerezidenta, nemůže, pokud jde o odpočitatelnost závazků, které váznou na této nemovité věci, zacházet s těmito dědici v rámci téhož zdanění rozdílně, aniž by tím byla založena diskriminace.
Where national legislation places the heirs of a person who, at the time of death, had the status of resident and those of a person who, at the time of death, had the status of nonresident on the same footing for the purposes of taxing an inherited immovable property which is situated in the Member State concerned, that legislation cannot, without giving rise to discrimination, treat those heirs differently in the tax -ation of that property so far as concerns the deductibility of charges secured on it.
Vnitrostátní zákonodárce totiž tím, že pro účely dědické daně zacházel s nabytím majetku děděním u těchto dvou kategorií
By treating the inheritances of those two categories of persons in the same way (except in relation to the deduction of debts) for the purposes of taxing their
(viz body 46, 60, 63, 68, 71 a výrok)
(see paras 46, 60, 63, 68, 71, operative part)
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA J. MAZÁKA – VĚC C-11/07
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-11/07
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTAJÁNA MAZÁKA přednesené dne 13. března 2008 1
1 delivered on 13 March 2008
Otázky vyvstalé v této věci jsou velmi podobné otázkám ve věci C-43/07 2– ve které dnes rovněž přednáším své stanovisko – která se též týká vnitrostátních právních předpisů, podle kterých pro účely stanovení daně z nabytí nemovitého majetku děděním na území státu nejsou určité závazky odpočitatelné, pokud zemřelý měl v době úmrtí bydliště v jiném členském státu.
The issues raised in the present case are very similar to those in Case C-43/07 2 — on which I am also delivering my Opinion today — which also concerns national legislation under which, for the purposes of assessing to tax the acquisition through inheritance of immovable property in the national territory, certain charges are not deductible if, at the time of his death, the deceased resided in another Member State.
Při zodpovídání otázek předložených v rámci tohoto řízení bude mít Soudní dvůr příležitost stavět na existující judikatuře o dědické dani v kontextu volného pohybu kapitálu, zejména na judikatuře vycházející z rozsudků ve věci Barbier 3 a van Hilten-van der Heijden 4, a tuto judikaturu rozvinout.
In answering the questions referred in the present proceedings, the Court will have an opportunity to build and elaborate upon the existing caselaw on inheritance taxation in the context of the free movement of capital, in particular that deriving from Barbier 3 and van Hilten-van der Heijden. 4
Předběžnou otázkou předloženou rozsudkem ze dne 9. ledna 2007 Hof van Beroep te Gent (odvolací soud Gent) (Belgie) v zásadě usiluje o určení, zda jsou belgické právní předpisy o zdanění dědictví slučitelné s články 56 ES a 58 ES o volném pohybu kapitálu a články 12 ES, 17 ES a 18 ES o svobodě občanů Unie usazovat se v jiném členském státu.
By the question referred for a preliminary ruling by judgment of 9 January 2007, the Hof van Beroep te Gent (Court of Appeal, Ghent) (Belgium) essentially wishes to ascertain whether the Belgian legislation on the taxation of inheritance is compatible with Articles 56 EC and 58 EC on the free movement of capital and Articles 12 EC, 17 EC and 18 EC on the freedom of the citizens of the Union to take up residence in another Member State.
Konkrétně si předkládající soud přeje zjistit, zda uvedená ustanovení Smlouvy brání takovým vnitrostátním právním předpisům, podle kterých – pro účely stanovení základu daně splatné z dědění nemovitého majetku, který se nachází na území dotčeného členského státu – lze vzít v úvahu některé závazky, například dluhy zajištěné právem poskytnutým věřiteli zřídit na nemovitém majetku hypotéku, pokud zemřelý měl v době úmrtí bydliště v tomto členském státu, ale nikoliv tehdy, pokud tato osoba měla bydliště v jiném členském státu.
Specifically, the referring court wishes to know whether those Treaty provisions preclude national legislation under which — for the purposes of determining the basis of assessment of the tax due on the inheritance of an immovable property situated in the territory of the Member State concerned — account may be taken of certain charges, such as debts secured by the right conferred on a creditor to take out a mortgage against that immovable property, if the deceased was resident, at the time of death, in that Member State, but not if that person was resident in another Member State.
3 — Rozsudek ze dne 11. prosince 2003, Barbier (C-364/01, Recueil, s. I-15013).
2 — Arens-Sikken, pending before the Court.3 — Case C-364/01 [2003] ECR I-15013.4 — Case C-513/03 [2006] ECR I-1957.
ECKELKAMP A DALŠÍ
ECKELKAMP AND OTHERS
II – Příslušné právní předpisy
II — The relevant legislation
„V rámci této kapitoly jsou zakázána všechna omezení pohybu kapitálu mezi členskými státy a mezi členskými státy a třetími zeměmi.“
‘Within the framework of the provisions set out in this Chapter, all restrictions on the movement of capital between Member States and between Member States and third countries shall be prohibited.’
Příloha I směrnice Rady 88/361/EHS ze dne 24. června 1988, kterou se provádí článek 67 Smlouvy (článek byl později zrušen Amsterodamskou smlouvou) 5, nadepsaná „Klasifikace pohybu kapitálu uvedená v článku 1“, odkazuje na 13 různých kategorií pohybu kapitálu.
Annex I to Council Directive 88/361/EEC of 24 June 1988 for the implementation of Article 67 of the Treaty (an article later repealed by the Treaty of Amsterdam), 5 en -titled ‘Nomenclature of the capital movements referred to in Article 1 of the Directive’, refers to 13 different categories of capital movement.
V bodu XI, nadepsaném „Osobní pohyb kapitálu“, jsou uvedeny:
Under heading XI, entitled ‘Personal capital movements’, the following are listed:
Článek 58 ES (dříve článek 73d Smlouvy o ES) stanoví:
Article 58 EC (formerly Article 73d of the EC Treaty) provides:
D – Dědictví a odkazy
D — Inheritances and legacies
[…]“ a) uplatňovat příslušná ustanovení svých daňových předpisů, která rozlišují mezi daňovými poplatníky podle místa bydliště nebo podle místa, kde je jejich kapitál investován;
(a) to apply the relevant provisions of their tax law which distinguish between taxpayers who are not in the same situation with regard to their place of residence or with regard to the place where their capital is invested;
Podle článku 15 WS je dědická daň splatná z veškerého majetku vlastněného zemřelým po odečtení dluhů, bez ohledu na skutečnost, kde se nachází.
Under Article 15 of the WS, inheritance duty is payable, after deduction of debts, on all the property, wherever located, owned by the deceased.
Pokud jde o dědickou daň, pravomoc stanovit sazbu daně, základ daně, osvobození od daně a snížení daně mají různé regiony Belgického království.
In respect of succession duties, competence to establish the rate of taxation, the taxable amount, tax exemptions and tax reductions lies with the various regions of the Kingdom of Belgium.
Článek 18 WS, vztahující se na nerezidenty, zní takto:
Article 18 of the WS, relating to nonresidents, is worded as follows:
Článek 1 vlámského Wetboek Successierechten (zákon o dědických daních, dále jen „WS“) činí rozdíl, pokud jde o zdanění dědictví na základě toho, zda osoba, jejíž pozůstalost je předmětem dědění, měla v době úmrtí bydliště v Belgii, nebo v zahraničí.
Article 1 of the Flemish Code of Succession Duties (Wetboek Successierechten, ‘the WS’) draws a distinction, as regards the tax -ation of inheritance, on the basis of whether the person whose estate is being administered was resident, at the time of death, in Belgium or abroad.
Uvedený článek stanoví:
That article states:
„Daň z přechodu majetku mortis causa je splatná z veškerého nemovitého majetku, který se nachází v Belgii a byl vlastněn zemřelým […] bez ohledu na dluhy a závazky váznoucí na pozůstalosti.“
‘Duty on the transfer of property mortis causa shall be payable on all immovable property situated in Belgium and owned by the deceased …, without account being taken of debts and liabilities of the estate.’
(1) Dědická daň z celkové hodnoty pozůstalosti po obyvateli Belgického království po odpočtu dluhů;
(1) a inheritance duty on the value, after deduction of debts, of the whole of the gathered estate of an inhabitant of the Kingdom of Belgium;
Podle článku 29 WS, aby dluh byl uznán jako závazek, musí existovat ještě v den úmrtí, což může být prokázáno jakýmkoliv důkazem, který je právně přípustný, pokud jde o jednání mezi věřitelem a dlužníkem.
Under Article 29 of the WS, in order to be accepted as a liability, a debt must still exist on the day of death, which may be proved by any form of evidence which is admissible in respect of an act granting credit and creating a debt.
(2) daň z přechodu majetku mortis causa z hodnoty nemovitého majetku, který se nachází na území Belgického království a náleží k pozůstalosti po osobě, která není obyvatelem Belgického království.
(2) a duty on the transfer of property mortis causa on the value of immovable property situated in Belgium and pertaining to the gathered estate of a person who is not an inhabitant of the Kingdom of Belgium.
Za obyvatele Belgického království se považuje osoba, která měla v době úmrtí bydliště v Belgickém království nebo se tam nacházelo středisko jejích majetkových zájmů.“
A person shall be deemed to be an inhabitant of the Kingdom of Belgium if, at the time of his death, he is domiciled in the Kingdom of Belgium or his assets are based there.’
Článek 40 WS stanoví, že lhůta, ve které musí být podáno přiznání k dědické dani, je pět měsíců ode dne úmrtí, pokud k úmrtí došlo na území Belgického království, a šest měsíců ode dne úmrtí, pokud k němu došlo v jiném evropském státu.
Article 40 of the WS provides that the period within which a declaration of estate must be filed is five months from the date of death, where death takes place in the Kingdom of Belgium, and six months from the date of death where death takes place in another country in Europe.
Podle článku 41 WS:
Under Article 41 of the WS:
III – Skutkový základ, řízení a předběžná otázka
III — Factual background, procedure and the question referred for a preliminary ruling
„Lhůta, ve které musí být podáno přiznání k dědické dani, může být prodloužena Generálním ředitelem evidence a státního majetku.
A declaration filed within the period prescribed by statute or extended by the Director-General may be rectified provided that that period has not expired, unless the interested parties have expressly waived that right in a statement lodged in due accordance with legal requirements.’
Hans, Natalie, Monica, Saskia, Jessica a Joris Eckelkampovi, žalobci v původním řízení (společně označovaní jako „dědicové“), jsou dědici Reintges Hildegard Eckelkamp (dále jen H. Eckelkamp“), která zemřela v Düsseldorfu dne 30. prosince 2003.
Hans, Natalie, Monica, Saskia, Thomas, Jessica and Joris Eckelkamp, the appellants in the main proceedings (together referred to as ‘the heirs’) are the heirs of Ms Reintges Hildegard Eckelkamp (‘Ms Eckelkamp’), who died in Düsseldorf on 30 December 2003.
Článek 48 odst. 1 WS uvádí tabulku obsahující sazby, které se použijí pro dědickou daň a pro daň z přechodu majetku mortis causa. Čtvrtý pododstavec čl.
Article 48(1) of the WS provides tables showing the rates which apply to inheritance duty and to the duty on the transfer of property mortis causa (transfer duty).
Dne 13. listopadu 2002 H. Eckelkamp podepsala dokument obsahující uznání jejího dluhu vůči Hansi Eckelkampovi.
On 13 November 2002, Ms Eckelkamp had signed a document containing acknowledgement of a debt owed by her to Hans Eckelkamp.
Krom toho H. Eckelkamp notářským zápisem ze dne 5. června 2003 udělila plnou moc k zřízení hypotéky na pozemku v Knokke-Heist (Belgie) k zajištění úhrady tohoto dluhu ve výši 220 000 eur, včetně 11 000 eur úroků.
Moreover, by notarial act of 5 June 2003, Ms Eckelkamp had granted a mandate to encumber an immovable property situated in Knokke-Heist (Belgium) with a mortgage as security for repayment of that debt in the amount of EUR 220 000, plus EUR 11 000 in interest.
„Dluhy a výdaje na pohřeb se přednostně odečtou od movitého majetku a aktiv uvedených v článku 60a, pokud osoby podávající přiznání neprokážou, že dluh vznikl pouze za účelem nabytí nebo zachování nemovitého majetku.“
‘Debts and funeral expenses shall be deducted as a matter of priority from the movable property and the assets referred to in Article 60a, unless the declarants prove that a debt was specially incurred for the purpose of acquiring or preserving immovable property.’
Dne 29. června 2004 dědici podali přiznání k dědické dani z pozůstalosti po H. Eckelkamp (dále jen „přiznání k dědické dani“ nebo „přiznání“) uvádějící v části aktiv majetek v hodnotě 200 000 eur.
On 29 June 2004, the heirs made a declaration of Ms Eckelkamp’s estate (‘the declaration of estate’ or ‘the declaration’) showing, under assets, that property as having a value of EUR 200 000.
V části pasiv bylo v přiznání uvedeno „nihil“ (nic).
Under liabilities, the declaration showed ‘nihil’.
Na základě přiznání – a tedy bez vzetí v úvahu dluhu H. Eckelkamp vůči Hansi Eckelkampovi – byly splatné daně z přechodu majetku stanoveny rozhodnutím ze dne 14. července 2004 na 110 000,04 eur.
On the basis of the declaration — and thus without taking account of Ms Eckelkamp’s debt to Hans Eckelkamp — the transfer duties payable were estimated by decision of 14 July 2004 at EUR 110 000.04.
odvolatelé měli dotyčný dluh zahrnout do přiznání jako závazek, na který se neuplatní pravidlo stanovené v článcích 1 a 2 WS ve spojení s jeho článkem 18, jelikož je v rozporu s právem Společenství.
ation as a liability in respect of which the rule laid down in Articles 1 and 2 of the WS, read in conjunction with Article 18 thereof, falls not to be applied, as being contrary to Community law.
Ze spisu vyplývá, že před přiznáním k dědické dani došlo k výměně elektronické korespondence mezi belgickými daňovými orgány a dědici, v níž daňové orgány uváděly, že daň z přechodu majetku (použitelná tehdy, pokud byl zemřelý nerezidentem) je splatná z hodnoty nemovitého majetku v Belgii bez odpočtu jakýchkoliv dluhů, a že v důsledku toho dotčený dluh nemá být v přiznání uveden.
It appears from the file that, before the declaration of estate was made, there had been an exchange of e-mails between the Belgian tax authorities and the heirs, in which the tax authorities indicated that transfer duty (applicable where the deceased was a non-resident) is payable on the value of immovable property in Belgium without deduction of any debts and that, in consequence, the debt in issue should not be mentioned in the declaration.
Na podporu svého odvolání v zásadě tvrdí, že právo Společenství má přímý účinek a že správní orgány jsou povinny přehodnotit rozhodnutí přijatá v rozporu s právem Společenství.
In support of their appeal, they essentially submit that Community law has direct effect and that administrative authorities are obliged to reconsider decisions taken contrary to Community law.
Článek 41 WS nemůže bránit tomu, aby právo Společenství vyvolávalo plné účinky.
Article 41 of the WS cannot prevent Community law from producing its full effect.