natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Podle ustálené judikatury je stanovení původu zboží založeno na rozdělení pravomocí mezi orgány státu vývozu a orgány státu dovozu v tom smyslu, že původ je stanovován orgány státu vývozu, přičemž kontrola správného fungování tohoto režimu je zajištěna díky spolupráci mezi dotyčnými správními orgány.
According to settled caselaw, the determination of the origin of goods is based on a division of powers between the authorities of the exporting country and those of the importing country; whilst the former determine origin, the proper working of the system is ensured jointly by the authorities concerned on both sides.
Tento systém je odůvodněn skutečností, že orgány státu vývozu jsou pro přímé ověření skutečností podmiňujících původ nejpovolanější 13.
That system is justified by the fact that the authorities of the exporting state are in the best position to verify directly the facts which determine origin.
Pro určení původu zboží má toto rozdělení pravomocí navíc tu výhodu, že
13It has the additional advantage
Viz též rozsudek ze dne 14. května 1996, Faroe Seafood a další (C-153/94 a C-204/94, Recueil, s. I-2465, bod 19).
See also Joined Cases C-153/94 and C-204/94 Faroe Seafood and Others [1996] ECR I-2465, paragraph 19.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK – VĚC C-204/07 P ohledně skutkových zjištění celního orgánu ve státě vývozu 16.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P of fact made by the customs authority in the exporting country.
vede k bezpečným a jednotným výsledkům, a tím zabraňuje odklonu obchodu a narušení hospodářské soutěže v obchodě.
16 of producing certain and uniform results regarding the identification of the origin of goods and of thereby avoiding deflections of trade and distortions of competition in trade.
Z toho vyplývá, že celní orgány dovozního státu nemohou podle ustanovení Dohody o přidružení odmítnout uplatnění preferenčního zacházení na výrobek dovezený s osvědčením řádně vydaným celními orgány vývozního státu.
It follows that, under the Association Agreement, the customs authorities of the importing country cannot refuse preferential treatment to goods which are imported under cover of a certificate properly issued by the customs authorities of the exporting country.
I v případě, že mají celní orgány dovozního státu důvodné pochybnosti, pokud jde o skutečný původ tohoto zboží, mohou pouze požádat celní orgány vývozního státu o kontrolu tohoto původu po propuštění zboží 17.
Even if the customs authorities of the importing State have reasonable doubts as to the true origin of the goods in question, the only course open to them is to ask the customs authorities of the exporting State to carry out a subsequent verification of that origin. 17
o volném obchodu – zavazujících Společenství vůči třetímu státu na základě vzájemných povinností – uznávání legálně vydaných rozhodnutí orgánů tohoto třetího státu celními úřady členského státu nutné také proto, aby Společenství mohlo od celních orgánů uvedeného státu vyžadovat dodržování rozhodnutí vydaných orgány členských států ohledně původu výrobků vyvezených do uvedeného státu ze Společenství.
14 As the Court held in Les Rapides Savoyards and Others, 15in the context of international free trade agreements entered into between the Community and a nonmember State on the basis of reciprocal obligations, recognition by the customs authorities of the Member States of decisions legally made by the authorities of that nonmember State is also necessary in order that the Community can, in turn, demand that the customs authorities of that State accept the decisions taken by the customs authorities of the Member States concerning the origin of products exported from the Community to the State in question.
Tento systém spolupráce a rozdělení úkolů celních orgánů, stanovený v uvedené dohodě, s sebou logicky nese, že pokud celní orgány vývozního státu mohly určit původ dotčeného zboží, jsou celní orgány dovozního státu také vázány závěry této kontroly po propuštění zboží.
That system of cooperation and division of responsibilities between the customs administrations necessarily means that they are also bound by the results of that subsequent verification where the customs authorities of the exporting State have been able to determine the origin of the goods in question.
Pouze za zvláštních okolností, kdy celní orgány vývozního státu nejsou s to řádně provést kontrolu po propuštění zboží, mohou podle Soudního
According to the Court’s own caselaw, only in exceptional cases, where the customs authorities of the exporting State are not in a position duly to carry out the subsequent verification, may the customs authorities of
Je sice pravda, že celní orgány státu dovozu nejsou předložením osvědčení o preferenčním původu právně vázány, aby dovozci poskytly požadované preferenční zacházení.
It is true that the customs authorities of the importing country are not legally bound by the presentation of a preference certificate to grant the importer the preferential treatment applied for.
Jakmile však bylo osvědčení o preferenčním původu zboží formálně řádně vystaveno, je prima facie věcně správné.
However, provided that the preference certificate was properly issued in accordance with formal requirements, it is prima facie substantively accurate.
Proto předložením osvědčení o preferenčním původu zboží nastává přinejmenším závazný účinek v ohledu skutkovém, to znamená
The presentation of the preference certificate therefore produces at least a binding effect in point of fact, that is, as regards the findings
16 — Prieß, H.-J., Zollkodex, na uvedeném místě (poznámka pod čarou 10), článek 27, bod 41.
16 — Prieß, H.-J., Zollkodex, cited above (footnote 10), Article 27, paragraph 41.
14 — Rozsudek Faroe Seafood a další (uvedený v poznámce pod čarou 13, bod 20) a rozsudek ze dne 9. února 2006, Sfakianakis (C-23/04 až C-25/04, Sb. rozh. s. I-1265, bod 23).
14 — Faroe Seafood and Others, cited in footnote 13, paragraph 20, and Joined Cases C-23/04 to C-25/04 Sfakianakis [2006] ECR I-1265, paragraph 23.
17 — Viz stanovisko generálního advokáta Légera ze dne 20. října 2005, Sfakianakis (C-23/04 až 25/04, Sb. rozh. s. I-1265, bod 33).
17 — See the Opinion of Advocate General Léger in Joined Cases C-23/04 to C-25/04 Sfakianakis [2006] ECR I-1265, point 33.
C. A. S. v. KOMISE dvora celní orgány dovozního státu samy ověřit pravost a správnost sporného osvědčení EUR.1 s přihlédnutím k jiným důkazům původu dotčeného zboží 18.
C.A.S. v COMMISSION the importing State check the authenticity and the accuracy of the certificate at issue and take account of other evidence as to the origin of the goods in question. 18 responsibilities between the Turkish and the Community customs authorities.
rozdělení pravomocí mezi tureckými celními orgány a celními orgány Společenství. Naopak je třeba souhlasit s hodnocením Komise, podle něhož celní orgány Společenství ani neměly možnost posoudit, zda jim předložená vývozní osvědčení třetí země jsou pravá, nebo padělaná.
Rather, I concur with the Commission’s assessment that the Community customs authorities would themselves have been in no position to determine whether a third country’s export certificates presented to them were authentic or forged.
Toto zjištění může být tudíž provedeno pouze celními orgány státu vývozu, které jsou znalé věci, v tomto případě tedy tureckými celními orgány.
That finding may therefore be made solely by the technically competent customs authorities of the exporting State, which in this case are the Turkish customs authorities.
b) K otázce týkající se odchylného posouzení při zneužívajícím chování orgánů státu vývozu
(b) Different assessment in the event of misconduct on the part of the authorities of the exporting State
Na rozdíl od názoru navrhovatelky každopádně nelze vykládat judikaturu tak, jako by kontrolní pravomoc státu dovozu existovala v tom smyslu, že by tento stát mohl celkově přezkoumat a zpochybnit nejprve legalitu a následně posouzení státu vývozu.
Contrary to the appellant’s view, the caselaw cannot in any event be interpreted as meaning that the importing State has a right of verification of such a kind as to enable it to review and call in question the lawfulness and then the determination made by the exporting State as a whole.
Soudní dvůr naopak v rozsudku Pascoal & Filhos 19rozhodl, že orgány státu dovozu mohou pouze na základě okolnosti, že příslušné orgány vývozního státu po kontrole po propuštění zboží prohlásí, že určité osvědčení neplatí pro skutečně vyvezené zboží, konstatovat, že nebylo vybráno clo dlužné podle zákonných předpisů, a tudíž jsou oprávněny toto clo následně vymáhat. Soudní dvůr navíc konstatoval, že nic v dané úpravě nezavazuje prvně uvedené orgány k tomu, aby ověřovaly správnost výsledků kontroly nebo zkoumaly původ zboží. 84.
Rather, in Pascoal & Filhos, 19 the Court held that where the competent authorities of the exporting State declare, following subsequent verification, that a certificate does not apply to the goods actually exported, that is sufficient to enable the authorities of the exporting State to hold that duties legally owed have not been required and consequently to institute proceedings to recover them. The Court further noted that nothing in the rules in question obliges the latter authorities to establish the accuracy of the results of the verification or the true origin of the goods. 84.
Podle mého názoru není třeba zkoumat otázku, zda je vhodné jiné hodnocení pro případ, že se vyskytly nesrovnalosti, které se v konečném výsledku projevily v součinnosti celních orgánů třetího státu na porušení, neboť v daném případě každopádně není podle závěrů Soudu prokazatelné zneužívající chování ze strany tureckých orgánů.
In my view, there is no need to examine the question whether another assessment is appropriate in the event that irregularities have arisen which ultimately involved the customs authorities of the third State. After all, according to the findings of the Court of First Instance, no misconduct on the part of the Turkish authorities is provable in this case.
K tomu ještě přistupuje, že se v daném případě jedná o skutkové okolnosti, jejichž posouzení je v zásadě vyhrazeno Soudu 20
In addition, these are facts whose appraisal falls in principle within the exclusive jurisdiction of the Court of First Instance 20and which are reviewable by the Court of Justice only in so far as the substan-
Je tudíž nutno konstatovat, že italské orgány a Komise, v souladu s judikaturou Soudního dvora – a jak bylo správně vyloženo Soudem v bodech 120 a 121 napadeného rozsudku – byly ohledně pravosti daných třiceti dvou osvědčení v zásadě vázány posouzením tureckých orgánů.
It must therefore be concluded that, in accordance with the caselaw of the Court of Justice and as correctly stated by the Court of First Instance in paragraphs 120 and 121 of the contested judgment, the Italian authorities and the Commission were in principle bound by the determination made by the Turkish authorities regarding the authenticity of the 32 certificates in question.
Neexistuje žádný věcný důvod měnit zákonem stanovené
There is no objective reason to alter the division of
453, bod 16-003 poukazují na to, že Soudní dvůr není příslušný pro skutková zjištění.
453, paragraph 16-003, point out that the Court of Justice does not have jurisdiction with respect to findings of fact.
Okolnost, že opravný prostředek je omezen na otázky právní znamená, že Soud má výlučnou příslušnost pro řešení skutkových otázek.
The fact that an appeal is limited to points of law means that the Court of First Instance has exclusive jurisdiction in that regard.
Z toho plyne, že navrhovatel nemůže ani zpochybnit skutková zjištění Soudu, ani uvádět skutečnosti, jež nebyly zjištěny Soudem v řízení v prvním stupni.
It follows that an appellant may neither call in question the findings of fact made by the Court of First Instance nor put forward facts which were not established at first instance by that Court.
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK – VĚC C-204/07 P lání odstraněny.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P tive inaccuracy of the findings is apparent from the documents submitted in the case.
Proto mohl Soud vzhledem ke skutečnostem, jež mu byly předloženy, právně bezvadně usoudit, že dvaatřicet dovozních osvědčení, o něž se vede spor, má povahu padělků.
21 the Turkish authorities’ letter of 22 August 2003. Accordingly, in the light of the facts put before it, the Court was entitled to conclude, without making any error of law, that the 32 import certificates at issue were forgeries.
Pokud byly důkazy získány řádně a byly dodrženy obecné právní zásady a procesní pravidla použitelné v oblasti důkazního břemene a dokazování, přísluší pouze Soudu posoudit hodnotu, již je třeba připisovat důkazům, které mu byly předloženy 22.
Provided that evidence is properly taken and the general principles of law and the rules governing the burden of proof and the procedure for hearing evidence have been complied with, it is then exclusively for the Court of First Instance to assess the probative value of the evidence produced before it. 22
Na výtku navrhovatelky týkající se údajné součinnosti tureckých orgánů Soud v bodě 167 uvedl, že předložení dokumentů, které se ukázaly být chybnými, samo o sobě neumožňuje závěr o koluzi mezi vývozci a vydávajícími celními orgány.
With regard to the appellant’s allegation regarding involvement of the Turkish authorities, the Court of First Instance observed in paragraph 167 that the presentation of documents which prove to be forgeries does not of itself permit it to be concluded that there was some kind of collusion between the exporters and the customs authorities which issued them.
Soud proto poukázal aniž by se dopustil nesprávného právního posouzení na nedostatek indicií pro účastenství tureckých orgánů na padělání.
The Court thus drew attention, without thereby making an error of law, to the absence of evidence that the Turkish authorities participated in the forgeries.
Co se týče kvalifikace třiceti dvou dovozních osvědčení, která jsou předmětem sporu, jakožto padělků, zmiňuje Soud v bodě 122 napadeného rozsudku nejprve dopis tureckých orgánů ze dne 8. března 1999 adresovaný celnímu úřadu v Ravenně, ke kterému byl připojen seznam třiceti dvou osvědčení, jež turecké orgány považovaly za padělky.
As far as the classification of the 32 import certificates as forgeries is concerned, the Court of First Instance first mentions, in paragraph 122 of the contested judgment, the Turkish authorities’ letter of 8 March 1999 to the Ravenna customs ser -vices with its list of the 32 certificates which the Turkish authorities considered to have been forged.
Poté Soud v bodě 125 poukazuje na mnohoznačnosti, které lze zjistit porovnáním mezi zjištěními obsaženými v uvedeném dopise a zjištěními uvedenými v dopise Stálého zastoupení ze dne 22. dubna 1999 adresovaném UCLA.
The Court then draws attention, in paragraph 125, to the ambiguities which were apparent from a comparison between the conclusions in that letter and those in the letter of 22 April 1999 from the Permanent Representation to UCLAF.
K tomuto okamžiku spočívala obtíž pro zúčastněné v tom, zda z písemností tureckých orgánů lze beze vší pochybnosti zjistit, že se u dotčených osvědčení jedná o padělaná, nebo pouze nesprávná osvědčení. Soud konstatuje, že použitá formulace „not correct […] and not issued according to the rules“ by byla mohla být vykládána i tak, že dotčená osvědčení nejsou padělaná.
At that time, the difficulty for the parties lay in concluding beyond doubt from the Turkish authorities’ written statements whether the certificates in question were forged or merely inaccurate.
Jak Soud konstatoval v bodě 129 napadeného rozsudku, mohly však být na základě dopisu tureckých orgánů ze dne 22. srpna 2003 veškeré pochybnosti ohledně padě-
As noted by the Court in paragraph 129 of the contested judgment, however, any doubt as regards the forgeries could be removed by reference to
Krom toho nelze přijmout tvrzení navrhovatelky, že vydávání chybných osvědčení představuje samo o sobě významnou nesrovnalost, která odůvodňuje nepřihlédnutí k posouzení provedenému tureckými orgány.
Nor is it possible to accept the appellant’s argument that the issuing of inaccurate certificates constitutes a significant irregularity justifying withdrawal of recognition of the determination made by the Turkish authorities.
Toto tvrzení totiž směřuje ke zpochybnění rozdělení úkolů, uznaného Soudním dvorem, mezi vývozní a dovozní zemí při zkoumání osvědčení z hlediska jejich pravosti, popř. správnosti.
That argument is in fact tantamount to calling in question the division of responsibilities, recognised by the Court of Justice, as between the exporting country and the importing country in regard to checking the authenticity and accuracy of certificates.
Navíc nelze paušálně klást vydávání chybných osvědčení příslušnými celními orgány na základě omylu na roveň padělání osvědčení, které je trestněprávně postižitelné.
Moreover, there can be no question of equating the erroneous issuing of inaccurate certificates by the competent customs authorities with the forging of certificates, which has criminal implications.
21 — Rozsudek Aalborg Portland a další (uvedený v poznámce pod čarou 20, bod 48).
21 — Aalborg Portland and Others, cited in footnote 20, paragraph 48.
22 — Viz stanovisko generálního advokáta Ruiz-Jarabo Colomera ze dne 11. února 2003, Aalborg Portland a další (rozsudek uvedený v poznámce pod čarou 20, bod 38).
22 — See the Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer in Aalborg Portland and Others, judgment cited in footnote 20, point 38.
Proto je třeba první důvod kasačního opravného prostředku zamítnout.
The first ground of appeal should therefore be rejected.
Druhý důvod kasačního opravného prostředku: porušení práva nahlížet do spisu nebo jiných práv obhajoby jí byl předložen v rámci žádosti o prominutí.
Second ground of appeal: breach of the right of access to documents or other rights of the defence acting on its own initiative, to grant access to all the documents which might have some connection with the case at issue when an application for remission is referred to it.
Pokud se dotyčný domnívá, že takové dokumenty jsou užitečné pro prokázání existence zvláštní situace nebo absence hrubé nedbalosti či podvodného jednání z jeho strany, přísluší mu požádat o přístup k těmto dokumentům v souladu s ustanoveními, která byla orgány přijata na základě článku 255 ES.
If the party concerned considered that such documents were relevant for establishing the existence of a special situation and/or the lack of deception or obvious negligence on its part, then it was for the party concerned itself to request access to those documents in accordance with the provisions adopted by the institutions under Article 255 EC.
Navrhovatelka tvrdí, že bylo porušeno její právo nahlížet do spisu.
The appellant alleges breach of its right of access to documents.
Jestliže žádá Soudní dvůr o přezkoumání rozsahu svého práva obhajoby ve správním řízení, jedná se o právní otázku týkající se procesního práva, a tudíž o přípustný důvod kasačního opravného prostředku.
In so far as it is asking the Court to review the scope of its rights as the defendant in the administrative proceedings, that is a point of procedural law and thus an admissible ground of appeal.
Soud dále v bodě 89 poukázal na to, že Komise je povinna poskytnout přístup ke všem nedůvěrným správním dokumentům týkajícím se sporného rozhodnutí na základě žádosti.
The Court further pointed out in paragraph 89 that it is at the request of the party concerned that the Commission is required to provide access to all non-confidential official documents concerning the contested decision.
Při neexistenci takové žádosti proto nelze umožnit automatický přístup k dokumentům, které má Komise k dispozici 24.
If no such request is made, it follows that there is no automatic access to the documents held by the Commission. 24
Stěžuje si, že jí bylo umožněno nahlédnout výlučně jen do takových podkladů, o něž Komise opřela sporné rozhodnutí.
It complains that it had access solely to those documents on which the Commission based the contested decision.
Naopak jí nebylo umožněno nahlédnout do takzvaných kontextových podkladů a důvěrných dokumentů nacházejících se ve spisu, k nimž podle názoru Komise patří i zprávy UCLAF, popřípadě OLAF.
On the other hand, it was granted no access to ‘context documents’ or confidential documents, which the Commission also takes to include the UCLAF and OLAF reports.
Tyto závěry Soudu je třeba zkoumat z hlediska různých proměn, kterých v současné době doznalo právo přístupu k dokumentům jak v právním řádu členských států, tak i v samotném právu Společenství.
Those statements of the Court of First Instance must be examined from the point of view of the different forms which the right of access to documents has now taken both in the laws of the Member States and in Community law.
To je na jedné straně nedílně spjato s procesními zárukami v rámci správního řízení, které jsou poskytovány adresátovi správních úkonů na základě zásady jednání správních orgánů v souladu s požadavky právního státu.
On the one hand, that right is inseparably linked with the procedural guarantees in the administrative procedure afforded to the addressee of an administrative decision pursuant to the principle of acting in accordance with the rule of law.
Komise tudíž nemusí poskytnout z vlastní iniciativy přístup k veškerým dokumentům, které mají případný vztah ke konkrétnímu případu, jenž
That principle therefore did not require the Commission,
24 — Rozsudky Soudu ze dne 19. února 1998, Eyckeler & Malt v. Komise (T-42/96, Recueil, s. II-401, bod 81); ze dne 17. září 1998, Primex Produkte Import-Export a další v. Komise (T-50/96, Recueil, s. II-3773, bod 64), a Bonn Fleisch Ex- und Import v. Komise (uvedený v poznámce pod čarou 23, bod 46). I - 6161
24 — Case T-42/96 Eyckeler & Malt v Commission [1998] ECR II-401, paragraph 81; Case T-50/96 Primex Produkte Import-Export and Others v Commission [1998] ECR II-3773, paragraph 64; and Bonn Fleisch Ex- und Import v Commission, cited in footnote 23, paragraph 46. I - 6161
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK – VĚC C-204/07 P vyžaduje transparentní činnost podléhající demokratické kontrole 25.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P to be transparent and subject to democratic control.
225 ES na základě specifické funkce tohoto právního základu pouze tehdy, pokud její ochranu nezajišťovala žádná zvláštní ustanovení.
25 appellant should be referred to the possibility of an application under Article 255 EC, by virtue of its specific function, only if there were no specific provisions available to it for its protection.
Navrhovatelce však v každém případě svědčilo právo být vyslechnut uznané judikaturou soudů Společenství 27, jakož i právo nahlížet do spisu v rámci správního řízení před Komisí.
However, the appellant did in any case have a right to be heard, recognised by the caselaw of the Community judicature, 27 as well as the right of access to the file during the administrative procedure before the Commission.
V projednávané věci se však v první řadě jedná o otázku zachovávání práv jednotlivce v rámci správního řízení, v němž měla Komise rozhodnout o prominutí dovozního cla podle článku 239 CKS.
26 In these proceedings, however, the question which arises is primarily that of safeguarding the individual’s rights during an administrative procedure at the end of which the Commission was required to decide on the remission of import duties in accordance with Article 239 of CCC.