natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Podle navrhovatelek mělo být možné se pro účely prokázání protiprávnosti jednání Společenství kromě výjimek vyplývajících z rozhodnutí Fediol a Nakajima dovolávat i rozhodnutí OŘS, jímž byla konstatována neslučitelnost práva Společenství s pravidly WTO, za následujících okolností, jež musí nastat současně: protiprávnost spočívá v tom, že Společenství neprovedlo uvedené rozhodnutí OŘS v přiměřené lhůtě k tomu stanovené; protiprávnost je namítána v žalobě na určení mimosmluvní odpovědnosti; cílem takové žaloby na náhradu škody je dosažení náhrady za škodu utrpěnou v důsledku přijetí odvetných opatření obchodními partnery Společenství, která OŘS povolil v důsledku neprovedení uvedeného rozhodnutí.
According to the appellants, apart from the exceptions established by Fediol and Nakajima, it should be possible to rely on a DSB decision finding Community law to be incompatible with the WTO rules in order to establish the unlawfulness of the Community’s conduct if the following circumstances are all present: there is unlawful conduct consisting in the Community’s failure to implement that DSB decision within the reasonable period granted for compliance; the unlawful conduct is relied upon in the context of an action for noncontractual liability; and this action for compensation is intended to obtain reparation for the damage suffered as a result of the adoption, by trading partners of the Community, of retaliatory measures authorised by the DSB owing to the failure to implement the DSB decision.
Tento důvod kasačního opravného prostředku by bylo možné snadno zamítnout z toho důvodu, že uvedené tvrzení zdaleka nepředstavovalo jádro argumentace navrhovatelek týkající se protiprávnosti jednání Společenství vzhledem k tomu, že před Soudem bylo uplatněno toliko podpůrně a nepřímo, a to v poznámce pod čarou žaloby FEDON a pouze ve dvou ze 177 bodů žaloby, kterou podala FIAMM.
It would be easy to dismiss this plea on the ground that, far from having constituted the essence of their arguments as to the unlawfulness of the conduct of the Community, that proposition was referred to in only a very ancillary manner before the Court of First Instance, in a footnote to Fedon’s application and in only two of the 177 paragraphs of FIAMM’s application.
Přitom „povinnost Soudu uvést odůvodnění nelze vykládat tak, že by ukládala Soudu podrobně odpovědět na každý argument uplatněný některým z účastníků řízení“ 10ani že by musel „poskyt[ovat] vysvětlení, ve kterém by se vyčerpávajícím způsobem postupně zabýval každou ze všech úvah uvedených účastníky sporu“ 11.
Indeed, ‘although the Court of First Instance is required to give reasons for its decisions, it is not obliged to respond in detail to every single argument advanced by a party’, 10nor to provide an account that follows exhaustively and one by one all the arguments put forward by the parties to the case.
Krom toho Soud tvrzení žalobkyň implicitně zamítl, jelikož případný dopad rozhodnutí OŘS posuzoval pouze s ohledem na použitelnost dvou tradičních výjimek z pravidla absence přímého účinku pravidel WTO 12.
11 Moreover, the Court of First Instance implicitly rejected the applicants’ proposition, because it assessed any effect of a DSB decision only from the point of view of the applicability of the two traditional exceptions to the absence of direct effect of the WTO rules. 12
Ve skutečnosti však pod rouškou formální vady nedostatku odůvodnění zpochybňují samotnou správnost této části argumentace Soudu, podle níž dopad
But in reality, under cover of alleging a formal failure to state adequate reasons, the appellants question the very soundness of this reasoning of the Court of First Instance,
10 — Rozsudky ze dne 11. září 2003, Belgie v. Komise (C-197/99 P, Recueil, s.
10 — Case C-197/99 P Belgium v Commission [2003] ECR I-8461, paragraph 81, and the judgment of 11 January 2007 in Case C-404/04 P Technische Glaswerke Ilmenau v Commission, paragraph 90.
I-8461, bod 81), a ze dne 11. ledna 2007, Technische Glaswerke Ilmenau v. Komise (C-404/04 P, nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 90).
11 — Joined Cases C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P and C-219/00 P Aalborg Portland and Others v Commission [2004] ECR I-123.
11 — Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. ledna 2004, Aalborg Portland a další v. Komise (C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P a C-219/00 P, Recueil, s. I-123).
12 — See the FIAMM judgment, paragraph 115, and the Fedon judgment, paragraph 108.
Mám za to, že pro posouzení správnosti argumentace žalobkyň v tomto ohledu bude nezbytné připomenout judikaturu Soudního dvora k možnosti dovolávat se mezinárodních dohod obecně a práva WTO zvláště.
In order to assess the merits of the appellants’ arguments on this point, I consider it essential to review the caselaw of the Court of Justice on the ability to rely on international agreements in general and on WTO law in particular.
Pouze při vědomí jejího dosahu a důvodů, na nichž stojí, lze zjistit, zda je třeba ji použít při odepírání možnosti žalobkyním dovolávat se pro účely žaloby na náhradu škody a za zvláštních okolností projednávaných případů rozhodnutí OŘS odsuzujícího Společenství.
Only by reminding ourselves of the effect of the caselaw and the reasons underlying it will we be able to determine whether it is appropriate to apply it and thus deny the appellants, for the purposes of the claim for compensation and in the specific circumstances of the cases in point, the possibility of relying on the DSB decision finding against the Community.
Judikatura Soudního dvora týkající se možnosti dovolávat se mezinárodních dohod dohodou, která je pro Společenství závazná 14, „tvoří nedílnou součást právního řádu Spole- čenství počínaje jej[ich] vstupem v platnost“.
The caselaw of the Court of Justice on the ability to rely on international agreements
Judikatura soudů Společenství k otázce, zda lze právo WTO uplatnit před soudem, byla a je předmětem ostré kritiky.
Community caselaw on the implications of WTO law in legal proceedings has been and continues to be strongly criticised.
Zdá se mi, že námitky mají původ, přinejmenším zčásti, v jejím nesprávném pochopení.
It seems to me that opposition to it stems at least in part from the fact that it is often poorly understood.
Následující nástin přijatých řešení snad některá nedorozumění odstraní.
Perhaps the following exposition of its solutions will clear up some of the misunderstandings.
Z toho důvodu se ustálená judikatura týkající se práva WTO, podle níž „pravidla obsažená v dohodách WTO […] v zásadě nepatří mezi právní normy, ve vztahu k nimž Soudní dvůr kontroluje legalitu aktů orgánů Společenství“ 18, může jevit jako rozporuplná.
Hence, the settled caselaw on WTO law, according to which ‘the WTO agreements are not in principle among the rules in the light of which the Court is to review the legality of measures adopted by the Community institutions’, 18may appear contradictory.
Jak totiž může mezinárodní dohoda být součástí právního řádu Společenství, a zároveň nebýt kritériem přezkumu legality aktů Společenství?
How can an international agreement be a rule of the Community legal system but at the same time not a criterion for reviewing the legality of Community acts?
15 — Pro připomenutí této podmínky viz mé stanovisko ze dne 16. ledna 2008 ve věci Kadi v. Rada a Komise (C-402/05 P, projednávaná před Soudním dvorem, bod 23).
15 — For a reminder of that condition, see my Opinion in Joined Cases C-402/05 P and C-415/05 P Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission, pending before the Court, point 23.
Uvedená řešení jsou pouhou aplikací řešení stanoveného Soudním dvorem pro obecnou nemožnost v právním řádu Společenství se dovolávat mezinárodních dohod na konkrétní případ dohod WTO.
These solutions are no more than the application, to the particular case of the WTO agreements, of the solutions developed by the Court on the possibility of relying on international agreements in general in the Community legal system.
Znění tohoto ustanovení je zároveň připomenutím závaznosti dohody s ohledem na mezinárodní právo i stanovením závaznosti takových dohod v právu Společenství.
This wording is both a reminder of an agreement’s compulsory nature under international law and a statement of the binding force of these agreements under Community law.
Soudní dvůr z něj logicky vyvodil, že ustanovení takové smlouvy 13, stejně jako ustanovení jednostranných aktů přijatých subjekty založenými vnější
The Court has logically deduced from this that the provisions of such an agreement, 13 just as those of unilateral acts adopted by the organs established by an external agreement with binding
16 — Viz ještě nedávný rozsudek ze dne 1. dubna 2004, Bellio F.lli (C-286/02, Recueil, s. I-3465, bod 33).
16 — See, even recently, Case C-286/02 Bellio F.lli [2004] ECR I-3465, paragraph 33.
17 — Viz rozsudek ze dne 12. prosince 1972, International Fruit Company a další (21/72 až 24/72, Recueil, 1219, body 6 a 7).
17 — See Joined Cases 21/72 to 24/72 International Fruit Company and Others [1972] ECR 1219, paragraphs 6 and 7.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA M. POIARESE MADURA – SPOJENÉ VĚCI C-120/06 P a C-121/06 P a) Podmínky pro možnost dovolávat se mezinárodních dohod vysvětlit.
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P
Pojem „přímý účinek mezinárodních dohod“ se však od pojmu „přímý účinek práva Společenství“ liší.
(a) The condition for reliance on international agreements concepts of the direct effect of international agreements and the direct effect of Community law differ.
„přímý účinek mezinárodní i) Pojem dohody“
(i) The concept of the direct effect of an international agreement
Aby však mezinárodní dohoda mohla sloužit jako referenční norma pro posuzování legality aktu Společenství a, obecněji, aby bylo možné se před soudy účinně domáhat použití jednotlivých ustanovení smlouvy, je ještě nezbytné, aby byla použitelná v soudním řízení.
In order to serve as a yardstick for assessing the legality of a Community act and, in more general terms, in order that application of the provisions of an international agreement can be sought before a court, an international agreement must also be capable of judicial application.
Jinými slovy je nezbytné, aby bylo možné se jí dovolávat před soudy, tedy aby byla „takové povahy, že by pro jednotlivce ve Společenství založil[a] právo uplatnit ji u soudu“ 19, respektive aby měla „přímý účinek“ 20.
In other words, it must also be capable of being relied upon before the courts, that is to say ‘be capable of conferring rights on citizens of the Community which they can invoke before the courts’, 19that is to say again to have ‘direct effect’. 20
Mohlo by se zdát, že tato podmínka přímého účinku je vázána a omezena na řízení o předběžné otázce směřující k posouzení platnosti, v jehož rámci byla původně stanovena.
It may have been thought that this requirement to have direct effect was linked to, and confined to, proceedings for a preliminary ruling as to an act’s validity, the context in which it had initially been laid down.
Ve výše uvedeném rozsudku International Fruit Company a další Soudní dvůr výslovně rozhodl, že podmínka přímé použitelnosti se vyžaduje „v případě, kdy je neplatnost namítána před vnitrostátním soudem“ 21.
In International Fruit Company and Others the Court had expressly ruled that the condition of direct effect had to be met ‘before invalidity can be relied upon before a national court’.
Tato formulace částečně přispěla k zaměňování otázky možnosti dovolávat se mezinárodních dohod s problematikou přímého účinku práva Společenství 22a bezpochyby jí lze některá nedorozumění
21This wording contributed to a degree of confusion between the questions of the possibility of relying on international agreements and of the direct effect of Community law, 22and it undoubtedly explains some of the misunderstandings. However, the two
Pojmy „přímý účinek mezinárodních dohod“ a „přímý účinek práva Společenství“ je třeba posuzovat rozdílně.
The two concepts of the direct effect of international agreements and the direct effect of Community law are assessed differently.
Je známo, že z předmětu a ze systematiky smlouvy zakládající Společenství vyplývá, že veškeré právo Společenství je způsobilé vyvolávat přímý účinek a že k potvrzení této způsobilosti dojde tehdy, je-li dotčený předpis Společenství jasný, přesný a bezpodmínečný 23.
By reason of the object and general scheme of the Treaty establishing the European Community, Community law as a whole has a capacity to produce direct effects, an ability confirmed when the Community provision at issue is clear, precise and unconditional.
Nic takového však není stanoveno pro mezinárodní dohody závazné pro Společenství.
23Nothing of the kind applies to international agreements binding on the Communities.
Těm mohou přímý účinek přiznat smluvní stany dohody, pokud se tak dohodnou, stejně jako se mohou dohodnout na řešení opačném.
They may be accorded a direct effect by the signatories to the agreement who have so agreed, just as they may agree the opposite.
„[P]odle zásad mezinárodního práva [totiž] orgány Společenství, které mají pravomoc sjednat a uzavřít dohodu s třetími zeměmi, se mohou s těmito zeměmi dohodnout o účincích, které mají ustanovení dohody vyvolat ve vnitrostátním právním řádu smluvních stran“ 24.
Indeed, ‘in conformity with the principles of public international law Community institutions which have power to negotiate and conclude an agreement with a nonmember country are free to agree with that country what effect the provisions of the agreement are to have in the internal legal order of the contracting parties’.
Pokud dohoda tuto otázku výslovně neupravuje, musí tak učinit soudy jednotlivých smluv-
24If that question has not been settled explicitly by the agreement, it falls to the courts of each contracting party
19 — Výše uvedený rozsudek International Fruit Company a další (bod 8); ve stejném smyslu viz také rozsudek ze dne 14. prosince 2000, Dior a další (C-300/98 a C-392/98, Recueil, s. I-11307, bod 44); výše uvedené rozsudky Soudu Cordis v. Komise (bod 46) a Chiquita Brands a další v. Komise (bod 114).
19 — International Fruit Company and Others, paragraph 8; see also, to the same effect, Joined Cases C-300/98 and C-392/98 Dior and Others [2000] ECR I-11307, paragraph 44; Cordis v Commission, paragraph 46; and Chiquita Brands and Others v Commission, paragraph 114.
20 — Výše uvedený rozsudek Dior a další (bod 45).
20 — Dior and Others, paragraph 45.21 — International Fruit Company and Others, paragraph 8.
21 — Výše uvedený rozsudek International Fruit Company a další (bod 8).
23 — See Case 26/62 van Gend & Loos [1963] ECR 1. 24 — Portugal v Council, paragraph 34; for an earlier judgment, see Case 104/81 Kupferberg [1982] ECR 3641, paragraph 17.
289, zejména s. 357).
289, particularly p. 357.
FIAMM A DALŠÍ v. RADA A KOMISE platí i bez ohledu na povahu žalobce, ať jím je jednotlivec, nebo privilegovaný žalobce.
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION the status of the applicant, whether he be an individual or a privileged applicant.
Soud Společenství tak v souvislosti s dohodami WTO odmítl možnost se jich dovolávat jak v řízení o předběžné otázce směřující k posouzení platnosti 28, tak v rámci žaloby na neplatnost 29 či žaloby na náhradu škody 30.
The Community courts have thus refused to allow the WTO agreements to be relied upon not only in the context of a reference for a preliminary ruling as to validity 28but also in an action for annulment 29 or one for compensation. 30They have refused to to do so.
Odmítl projednat žalobní důvod vycházející z porušení práva WTO bez ohledu na to, zda jej uvedl jednotlivec, nebo členský stát.
26 hear a plea based on infringement of WTO law, whether raised by an individual or by a Member State.
ii) Dosah podmínky přímého účinku mezinárodních dohod
(ii) The scope of the condition that international agreements must have direct effect
Oba pojmy se liší i svým dosahem.
The two concepts also differ in scope.
Z uvedeného rozsudku rovněž vyplývá, že
It is clear from Germany v Council 27that
Ačkoli přiznání takového dosahu přímému účinku mezinárodních dohod bylo částí právní teorie často kritizováno, je zcela opodstatněné.
Although the attribution of such implications to the direct effect of international agreements has often been criticised by some legal writers, it is fully justified.
Soudní dvůr jakožto strážce právního řádu Společenství musí v případě uplatňování pravidla pocházejícího z mezinárodního práva vymezit jeho účinky celkově a jednotně s platností pro celý právní řád Společenství.
As guardian of the Community legal order, the Court of Justice must, if a rule deriving from the international legal order is relied upon, define its effects in an all-embracing and uniform manner that is valid for the entire Community legal order.
Pak je snadno pochopitelné, že podmínka přímého účinku mezinárodní dohody se vyžaduje bez ohledu na druh návrhu nebo žaloby a povahu žalobce a na skutečnost, zda byl spor předložen vnitrostátnímu soudu, nebo soudu Společenství 31.
31 the direct effect of an international agreement determines the ability to rely on it not only before a national court but also before a Community court, in other words that this condition applies irrespective of the nature of the action in support of which a plea based on infringement of an international agreement is adduced. It is also apparent from that judgment that it applies irrespective of
30 — Viz například výše uvedený rozsudek Cordis v. Komise (body 44 až 60).
29 — See Portugal v Council.30 — See, for example, Cordis v Commission, paragraphs 44 to 60.
26 — Viz rozsudek 29. dubna 1982, Pabst & Richarz (17/81, Recueil, s. 1331, bod 27); výše uvedené rozsudky Kupferberg (body 22 a 23), Demirel (bod 14) a stanovisko generálního advokáta Darmona v téže věci, které shrnuje veškerou judikaturu k této otázce (bod 18); výše uvedené rozsudky Racke (bod 31), Dior a další (bod 42), International Air Transport Association (bod 39); viz také stanovisko generální advokátky Kokott ve věci The International Association of Independent Tanker Owners a další (věc C-308/06, projednávaná před Soudním dvorem, bod 48). 31 — Což již s předstihem naprosto správně pochopili někteří teoretici (viz Kovar, R., „Les accords liant les Communautés européennes et l’ordre juridique communautaire“, RMC 1974, s.
26 — See Case 17/81 Pabst & Richarz [1982] ECR 1331, paragraph 27, Kupferberg, paragraphs 22 and 23, Demirel, paragraph 14, the Opinion of Advocate General Darmon in Demirel, which summarises all of the caselaw on this issue (point 18), Racke, paragraph 31, Dior and Others, paragraph 42, and International Air Transport Association and Others, paragraph 39; see also the Opinion of Advocate General Kokott in Case C-308/06 Intertanko and Others, pending before the Court, point 48. 31 — As some legal writers (see Kovar, R., ‘Les accords liant les Communautés européennes et l’ordre juridique communautaire’, RMC, 1974, p.
27 — Rozsudek ze dne 5. října 1994 (C-280/93, Recueil, s. I-4973, body 103 až 112).
27 — Case C-280/93 [1994] ECR I-4973, paragraphs 103 to 112.
Obě podmínky přímého účinku mezinárodních dohod a přímého účinku práva Společenství se tak zřetelně odlišují svým obsahem i dosahem; aby se v budoucnu zabránilo nepřípadným záměnám, bude bezpochyby vhodné používat pro jejich označení odlišné pojmy, a tedy mluvit již pouze o možnosti dovolávat se mezinárodních dohod.
As the two conditions relating to the direct effect of international agreements and the direct effect of Community law thus differ so markedly, in both concept and scope, it would undoubtedly be wise to use different terms to describe them in future in order to avoid any unfortunate confusion, and hence to speak only of the possibility of relying on international agreements.
Zaprvé, přes skutečnost, že mechanismus řešení sporů nabývá soudní povahu, poskytuje dohoda stále široký prostor pro jednání mezi stranami sporu, a to i když dotyčný člen neprovede rozhodnutí či doporučení OŘS.
First, despite the judicial format of the dispute settlement system, the agreement still leaves wide scope for negotiation between parties, even where the member concerned has failed to implement the rulings and recommendations of the DSB.
Uložení povinnosti soudním orgánům nepoužít vnitřní normy neslučitelné s ustanoveními dohody by tudíž znamenalo zbavit orgány Společenství možnosti hledat řešení prostřednictvím jednání.
Consequently, to require courts not to apply internal rules that are incompatible with the provisions of the agreement would deprive the Community institutions of that opportunity to reach negotiated solutions.
iii) Možnost dovolávat se práva WTO
(iii) The ability to rely on WTO law
Zadruhé, někteří obchodní partneři Společenství odmítají jakoukoli možnost se dohody dovolávat.
Secondly, some of the Community’s trading partners refuse to allow the agreement to be relied on in any circumstance.
Je třeba stejnou volnost poskytnout i zákonodárným a výkonným orgánům Společenství, jinak by hrozila nerovnováha při používání pravidel WTO, ačkoli je WTO založena na zásadě vzájemnosti a vzájemných výhod.
The Community’s legislative and executive organs must be permitted the same latitude so as not to create an imbalance in the application of the WTO rules, since the WTO is based on the principle of reciprocity and mutual advantage.
Soudní dvůr za použití uvedených úvah na GATT rozhodl, že značná flexibilita ustanovení této dohody a zásada jednání vycházejících ze vzájemnosti a vzájemných výhod, na níž stojí, brání možnosti se jí dovolávat 32.
Applying this analytical matrix to the GATT, the Court ruled that the great flexibility of its provisions and its underlying principle of negotiations undertaken on the basis of reciprocal and mutually advantageous arrangements prevented its being relied on.
Jinak řečeno, z ducha, struktury ani ze znění dohody nevyplývala povinnost jim přiznat přímý účinek 33.
32Put another way, the spirit, general scheme and terms of the agreement did not create an obligation to recognise it as having direct effect.
Je známo, že Soudní dvůr dospěl k témuž závěru i ohledně dohod WTO 34, byť někteří předpokládali, že by tomu mělo být s ohledem na zesílený systém řešení sporů, který dohody zavedly, jinak.
33 As we know, the Court has reached the same conclusion with regard to the WTO agreements, 34 even though some believe it should have decided otherwise, given the strengthened dispute settlement mechanism put in place by those agreements.
Soudní dvůr odepření přímého účinku právu WTO jako celku založil na dvou následujících úvahách.
The Court has based its denial of direct effect to WTO law as a whole on the following two considerations.
32 — Viz výše uvedený rozsudek International Fruit Company a další.
32 — See International Fruit Company and Others.33 — See Germany v Council, paragraph 110.34 — In Portugal v Council.
Stručně řečeno, z uvedených úvah vyplývá, že dohody WTO musí být vykládány tak, že orgánům Společenství ponechávají v rámci WTO určitou politickou volnost, kterou by přiznání přímého účinku uvedeným dohodám mohlo ohrozit.
It follows from these considerations that the WTO agreements are to be interpreted as leaving the Community institutions a margin of political freedom in the context of the WTO that recognition of the direct effect of the agreements would be likely to jeopardise.
Soudní dvůr má tudíž za to, že v této oblasti nemůže zasahovat do politických pravomocí, aniž by narušil institucionální rovnováhu.
Also the Court considers that in this domain it could not encroach on the prerogatives of the political authorities without upsetting the institutional equilibrium.
Správnost této argumentace, jak známo, byla předmětem zanícených diskusí v nauce 35 a několikrát ji zpochybnili i generální advokáti 36.
As we know, the merits of this line of argument has been fiercely debated in the literature 35and sometimes contested by the Advocates General.
Zdálo by se, že je v rozporu s předchozími úvahami Soudního dvora o přímém účinku některých konkrétních mezinárodních dohod 37.
36It has appeared to contradict reasoning previously developed by the Court with regard to the direct effect of this or that international agreement. 37