natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Naráží na nepřekonatelný problém určit veřejné zájmy, které by byly důležitější než „obyčejný“ veřejný zájem související s transparentností.
41 An applicant comes up against the insuperable difficulty of identifying public interests which would be of more importance than the ‘usual’ public interest connected with transparency.
V tomto ohledu M. Turco vytýká Soudu, že nesprávně rozhodl, že převažující veřejný zájem, který je způsobilý odůvodnit zpřístupnění dokumentu, se v zásadě musí lišit od zásad transparentnosti, otevřenosti a demokracie nebo účasti občanů na rozhodovacím procesu, na nichž stojí nařízení č. 1049/2001, ledaže by žadatel prokázal, že za zvláštních okolností projednávané věci vykazuje uplatnění těchto zásad takovou naléhavost, že překračuje nezbytnost ochrany sporného dokumentu.
In that regard, Mr Turco complains that the Court of First Instance erred in finding that the overriding public interest capable of justifying the disclosure of a document must, as a rule, be distinct from the principles underlying Regulation No 1049/2001, that is to say, the principles of transparency, openness and democracy or of the participation of citizens in the decisionmaking process, unless the applicant shows that, having regard to the specific facts of the case, the invocation of those principles is so pressing that it overrides the need to protect the document in question.
Také Soudu vytýká, že tím, že nenařídil předložení předmětného právního stanoviska, si znemožnil ověřit, zda Rada správně poměřila převažující veřejný zájem a potřebu ochrany právních stanovisek.
He also complains that the Court of First Instance made it impossible for itself to ascertain whether the Council had properly weighed the overriding public interest against the need for protection of legal advice by not ordering that the legal opinion in question be produced.
251, zejména s.259, 261 a 262.
251, in particular pp. 259, 261 and 262.
40 — Viz v tomto smyslu rozsudek API v. Komise, výše uvedený, bod 54.
40 — See, to that effect, API v Commission, paragraph 54.
ŠVÉDSKO TURCO v. RADA zpřístupnění dotčeného dokumentu“ 42.
SWEDEN AND TURCO v COUNCIL made accessible’.
Zdá se, že se judikatura Soudu následující po napadeném rozsudku rovněž orientuje spíše tímto směrem. Soud poukazuje na výjimky stanovené v čl.
42It is also more in that direction that the caselaw of the Court of First Instance subsequent to the judgment under appeal seems to be moving.
4 odst. 2 a uvádí, že zachovávají posuzovací pravomoc orgánů, která „jim umožňuje vážit jednak svůj zájem na zachování tajnosti svých porad, a jednak zájem občana na získání přístupu k dokumentům“ 43.
Referring to the exceptions laid down in Article 4(3), the Court of First Instance points out that they give the institutions a discretion ‘which allows them to balance, on the one hand, their interest in maintaining the confidentiality of their deliberations against, on the other hand, the interest of the citizen in gaining access to documents’. 43
Tento výklad textu nařízení č. 1049/2001 přitom není nutný.
However, that interpretation of the wording of Regulation No 1049/2001 is not necessary.
Nepřesvědčil mě argument uvedený Soudem, podle kterého vzhledem k tomu, že veškerá ustanovení tohoto nařízení stojí na zásadách transparentnosti, otevřenosti, demokracie a účasti občanů na rozhodovacím procesu, musí být převažující veřejný zájem způsobilý odůvodnit zpřístupnění dokumentu jako výjimku ze zásady důvěrnosti právních stanovisek od těchto zásad v zásadě odlišný. Podle mého názoru ukládá poslední věta čl.
The argument put forward by the Court of First Instance that, in so far as the principles of transparency, openness, democracy and the participation of citizens in the decisionmaking process underlie all the provisions in that regulation, the overriding public interest capable of justifying the disclosure of a document by way of derogation from the general confidentiality of legal advice must, as a rule, be distinct from those principles does not convince me.
Jinými slovy, smyslem tohoto ustanovení, co se týče výjimky z důvěrnosti právních stanovisek, je to, že veřejný zájem, na kterém stojí ochrana právních stanovisek, sice v zásadě převažuje nad veřejným zájmem na přístupu k dokumentům, ale může se stát, že analýza okolností projednávaného případu a obsahu požadovaného právního stanoviska nakloní rovnováhu proti sobě stojících zájmů opačným směrem.
In other words, the ratio legis of that provision, so far as concerns the exception on the ground of confidentiality in respect of legal advice, is that, although the public interest which underlies the protection of legal advice prevails as a rule over the public interest in access to documents, an analysis of the circumstances of the case and of the content of the legal opinion requested may tip the scales in the opposite direction.
Zdá se mi totiž, že pouze tento výklad může propůjčit účinnost výjimce z výjimek zaručujících důvěrnost, která vychází z existence převažujícího veřejného zájmu.
It seems to me that that is the only reading capable of giving any effect to the exception to the exceptions on the ground of confidentiality, based on the existence of an overriding public interest.
Prokazují to i příklady převažujících veřejných zájmů, které Rada předložila na jednání.
The illustrations of overriding public interests provided by the Council at the hearing demonstrate that.
I když souhlasí s analýzou Soudu, podle které se převažující veřejné zájmy musí lišit od zásad, na nichž stojí nařízení č. 1049/2001, ozřejmují zmíněné příklady problém spočívající v obtížnosti, ba nemožnosti rozlišení.
Even though the Council shares the Court of First Instance’s analysis that those interests must be distinct from the principles underlying Regulation No 1049/2001, the illustrations make clear the difficulty, if not the impossibility of the distinction.
Tak je tomu u uváděné možnosti zpřístupnit nesporné právní stanovisko: vysvětluje se skutečností, že cíl ochrany právních stanovisek, který spočívá v zachování způsobilosti orgánu využívat pravdivých a nezávislých stanovisek a snaze nevyvolávat zpochybňování legality legislativního aktu, nevyžaduje důvěrnost těchto stanovisek, takže veřejný zájem na přístupu k dokumentům opět převládne.
For example, the possibility, which was referred to, of disclosing noncontroversial legal advice: it is explained by the fact that the objective of the protection of legal advice, which consists in the preservation of an institution’s ability to obtain frank and independent advice and the desire not to provide challenges in respect of the legality of a legislative act, does not require the confidentiality of that advice, with the result that the public interest in access to documents regains precedence.
Stejně tak je tomu v případě právních stanovisek, která jsou vydána za účelem jejich zveřejnění, kde je důvodem skutečnost,
Similarly, the case of legal opinions issued for publication, which is justified by the fact that disclosure has the specific aim of cutting
42 — Stanovisko ve věci Sison v. Rada, výše uvedené, bod 27.
42 — Opinion in Sison v Council, point 27.
43 — Rozsudek Soudu ze dne 25. dubna 2007, WWF European Policy Programme v. Rada (T-264/04, Sb. rozh. s. II-911, bod 44).
43 — Case T-264/04 WWF European Policy Programme v Council [2007] ECR II-911, paragraph 44.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA M. POIARESE MADURA – SPOJENÉ VĚCI C-39/05 P a C-52/05 P že cílem zpřístupnění je právě ukončit jakoukoli diskuzi o legalitě činnosti orgánu.
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-39/05 P AND C-52/05 P short any discussion on the legality of the institution’s action.
Stejně tak musí být zohledněn dotčeným orgánem uplynutý čas potud, pokud může vést k takové ztrátě intenzity důvodů veřejného zájmu odůvodňujících principiální důvěrnost právních stanovisek, že převáží veřejný zájem na transparentnosti.
Likewise, the passage of time must be taken into account by the institution concerned in so far as it may lessen the intensity of the public interest considerations justifying the general confidentiality of legal advice to the point of tipping the scales in favour of the public interest in transparency.
Tak by tomu mohlo být zejména v případě, kdy právní akt, který byl předmětem žádaného právního stanoviska, byl mezitím zrušen.
That could in particular be the case where the legislative act which had been the subject of the legal opinion requested has, in the meantime, been repealed.
stanoviska navzdory principiálnímu zájmu na zachování jeho důvěrnosti, když mu není znám jeho obsah?
the applicant a burden of proof which is far too heavy: how could he show the interest in disclosing a legal opinion notwithstanding the general interest in keeping it confidential when he does not know its content?
Nejčastěji mu nezbude, jako v projednávaném případě, než se dovolávat převažujícího veřejného zájmu v jeho obecném pojetí.
He will, as in the present case, more often than not be reduced to relying on the overriding public interest in general terms.
Provést takovéto posouzení na základě obsahu dotčeného dokumentu a zvláštních okolností projednávaného případu přísluší pouze Radě, a je to i její povinností.
Only the Council can, — and must —, carry out such an assessment on the basis of the content of the document in question and of the specific circumstances of the case.
Ostatně se zdá, že Soud v jednom pozdějším rozhodnutí, než je rozsudek, který je předmětem tohoto kasačního opravného prostředku, již nezamýšlel žadateli takové důkazní břemeno uložit.
Moreover, in a decision subsequent to the judgment which is the subject of the present appeal, the Court of First Instance seems no longer to wish to place such a burden of proof on the applicant.
Rozhodl totiž, že skutečnost, že se žadatel o přístup nedovolává žádného veřejného zájmu, který se odlišuje od zásad transparentnosti a demokracie, „automaticky neznamená, že není nezbytné provést zvážení proti sobě stojících zájmů“, jelikož „poukázání na tyto zásady může s přihlédnutím ke zvláštním okolnostem věci vykazovat takovou naléhavost, že překračuje nezbytnost ochrany sporných dokumentů“ 46.
It held that the fact that a party requesting access does not invoke a public interest distinct from the principles of transparency and democracy ‘does not automatically imply that it is unnecessary to weigh up the interests at stake’ in so far as ‘the invocation of those same principles may, in the light of the particular circumstances of the case, be so pressing that it overrides the need to protect the documents in question.’ 46
Rada tedy měla v projednávané věci poměřit potřebu ochrany právních stanovisek spojenou s ochranou stability právního řádu Společenství a nezávislosti stanovisek své právní služby a veřejný zájem na transparentnosti. Na rozdíl od toho, k čemu dospěl v napadeném rozsudku 44
In the present case, the Council thus had to balance the need to protect legal advice, related to the safeguarding of the stability of the Community legal order and the independence of the advice of its legal service, against the public interest in transparency.
Soud, nemůže být tato povinnost poměření kladená na příslušný orgán omezena na předchozí prokázání žadatelem, že s ohledem na zvláštní okolnosti projednávaného případu vykazuje zásada transparentnosti takovou naléhavost, že překračuje nezbytnost ochrany dotčeného právního stanoviska.
That duty of striking a balance, which lies with the institution concerned, cannot be limited, contrary to the findings of the Court of First Instance in the judgment under appeal, 44to the prior demonstration by the applicant that, having regard to the specific facts of the case, the principle of transparency is so pressing that it overrides the need to protect the legal opinion in question.
To by znamenalo opomenout, že jeden z důvodů existence konkrétního a individuálního posouzení uloženého dotčenému orgánu tkví v této povinnosti poměřit proti sobě stojící veřejné zájmy 45.
That would be to forget that one of the fundamental reasons for the specific and individual examination imposed on the institution concerned lies in that duty of balancing public interests. 45 It would above all place on
44 — Viz bod 83 napadeného rozsudku.45 — Viz rozsudek API v. Komise, výše uvedený, bod 54.
44 — See paragraph 83 of the judgment under appeal.45 — See API v Commission, paragraph 54.
ŠVÉDSKO TURCO v. RADA věty nařízení č.
SWEDEN AND TURCO v COUNCIL
1049/2001, a tudíž nesprávně právně posoudil věc.
No 1049/2001 and, consequently, erred in law.
v projednávané věci, jak jsem již vyzdvihl, Soud nesprávně vyložil pojem „převažující veřejný zájem“, který odůvodňuje výjimku z důvěrnosti právních stanovisek, není ani nutné, ba ani možné se vyjadřovat k opodstatněnosti žalobního důvodu předloženého v tomto ohledu M. Turcem.
demonstrated, the Court of First Instance misinterpreted the concept of an overriding public interest which would justify a derogation from the confidentiality of legal advice, it is neither necessary nor even possible to give an opinion on the merits of the plea raised by Mr Turco in that regard.
b) Přezkum poměření veřejných zájmů
(b) The review of the balancing of public interests
III – Rozhodnutí ve věci samé
III — Judgment on the substance of the case
Maurizio Turco, podporovaný nizozemskou vládou, dále Soudu vytýká, že nevyhověl jeho návrhu na organizační procesní opatření směřující k tomu, aby Rada předala Soudu dotčené právní stanovisko.
Mr Turco, supported by the Netherlands Government, also complains that the Court of First Instance did not grant his application for measures of organisation of pro -cedure to have the Council asked to submit the legal opinion in question to the Court of First Instance.
Tím si Soud znemožnil přezkoumat, zda Rada správně vyhodnotila předmětné veřejné zájmy.
In so doing, that Court did not give itself an opportunity to review whether the Council had properly assessed the opposing public interests.
Přitom Soudu přísluší, aby přezkoumal poměření veřejných zájmů, které si žádá uplatnění výjimky důvěrnosti právních stanovisek, uskutečněné dotčeným orgánem, přičemž mu však ponechá široký prostor pro uvážení.
It is, in fact, for that Court of First Instance to review the Council’s balancing of public interests which is required by the use of the exception on the ground of confidentiality in respect of legal advice, whilst leaving to that institution a wide discretion.
Účinný soudní přezkum zpravidla předpokládá, že se Soud seznámí s obsahem dotčeného právního stanoviska, přičemž současně zaručí jeho důvěrnost vzhledem k žalobci, jak mu to umožňuje čl.
Effective judicial review will normally require the Court of First Instance to have become aware of the content of the legal advice in question, whilst keeping it confidential from the applicant, as permitted under Article 67(3) of its Rules of Procedure.
Za tímto účelem Soud ostatně zpravidla nařídí dotyčnému orgánu předložit dotčené právní stanovisko 47.
47 The usefulness of such a measure of organisation of procedure still, however, depends on an assessment to be carried out by the Court of First Instance in each case.
Přínos tohoto organizačního procesního opatření záleží nicméně vždy na posouzení učiněném Soudem v každé věci. Jelikož
In the present case, since, as has been
47 — Viz výše uvedené rozsudky Mattila v. Rada a Komise, bod 18; Kuijer v. Rada, bod 21, a Franchet a Byk v. Komise, bod 36.
47 — See Mattila v Council and Commission, paragraph 18; Kuijer v Council, paragraph 21; and Franchet and Byk v Commission, paragraph 36.
V souladu s článkem 61 statutu Soudního dvora, je-li kasační opravný prostředek opodstatněný, může Soudní dvůr vydat sám konečné rozhodnutí ve věci, pokud to soudní řízení dovoluje.
Under Article 61 of the Statute of the Court, if the appeal is well founded, the Court of Justice may itself give final judgment in the matter, where the state of the proceedings so permits.
V projednávané věci tomu tak je.
That applies in the present case.
Rada vycházela z této nesprávné právní analýzy a neposoudila, zda veřejný zájem na transparentnosti nemůže v projednávaném případě převýšit nad potřebou ochrany, která v zásadě odůvodňuje důvěrnost právních stanovisek, a tudíž odůvodnit zpřístupnění požadovaného právního stanoviska.
On the basis of that legally flawed analysis, the Council did not assess whether the public interest in transparency might not, in the present case, prevail over the need for protection which, as a rule, justifies the confidentiality of legal advice and, thus, justify the disclosure of the legal opinion requested.
Žalobní důvod vznesený M. Turcem v prvním stupni, podle kterého Rada neověřila existenci převažujícího veřejného zájmu, kterého se dovolával, je tudíž opodstatněný.
Consequently, the plea in law raised by Mr Turco at first instance, according to which the Council did not examine the existence of the overriding public interest which he was invoking, is well founded.
Z těchto důvodů musí být sporné rozhodnutí o odepření zpřístupnění zrušeno.
On those grounds, the contested decision refusing disclosure must be annulled.
Z výše uvedených důvodů navrhuji Soudnímu dvoru, aby:
On the grounds set out above I suggest that the Court should:
– zrušil rozhodnutí Rady ze dne 19. prosince 2002, kterým byl M. Turcovi odepřen přístup ke stanovisku právní služby týkajícímu se návrhu směrnice stanovící minimální požadavky pro přijímání žadatelů o azyl v členských státech.
— annul the decision of the Council of 19 December 2002 which refused Mr Maurizio Turco access to the opinion of its legal service on a proposal for a directive laying down minimum standards for the reception of applicants for asylum in Member States.
Ve spojených věcech C-39/05 P a C-52/05 P, jejichž předmětem jsou dva kasační opravné prostředky na základě článku 56 statutu Soudního dvora, podané dne 31. ledna a 4. února 2005,
TWO APPEALS under Article 56 of the Statute of the Court of Justice, lodged on 31 January and 4 February 2005 respectively,
Švédské království, zastoupené K. Wistrand a A. Falk, jako zmocněnkyněmi, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,
Kingdom of Sweden, represented by K. Wistrand and A. Falk, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg,
Maurizio Turco, s bydlištěm v Pulsano (Itálie), zastoupený O. Brouwerem a C. Schillemansem, advocaten, účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé), podporovaní
Maurizio Turco, residing in Pulsano (Italy), represented by O. Brouwer and C. Schillemans, advocaten, appellants, supported by:
Nizozemským královstvím, zastoupeným H. G. Sevenster a C. M. Wissels, jakož i M. de Gravem, jako zmocněnci, vedlejším účastníkem v řízení o kasačním opravném prostředku,
Kingdom of the Netherlands, represented by H.G. Sevenster, C.M. Wissels and M. de Grave, acting as Agents, intervener on appeal,
ROZSUDEK ZE DNE 1. 7.
JUDGMENT OF 1. 7.
2008 – SPOJENÉ VĚCI C-39/05 P a C-52/05 P přičemž dalšími účastníky řízení jsou:
2008 — JOINED CASES C-39/05 P AND C-52/05 P the other parties to the proceedings being:
Rada Evropské unie, zastoupená J.-C. Pirisem, M. Bauerem a B. Driessenem, jako zmocněnci, žalovaná v prvním stupni,
Council of the European Union, represented by J.-C. Piris, M. Bauer and B. Driessen, acting as Agents, defendant at first instance,
Dánské království, zastoupené B. Weis Fogh, jako zmocněnkyní, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,
Kingdom of Denmark, represented by B. Weis Fogh, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg,
Finská republika, zastoupená A. Guimaraes-Purokoski a J. Heliskoskim, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,
Republic of Finland, represented by A. Guimaraes-Purokoski and J. Heliskoski, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg,
Spojené království Velké Británie a Severního Irska, zastoupené V. Jackson, S. Nwaokolo a T. Harris, jako zmocněnkyněmi, ve spolupráci s J. Stratford, barrister, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,
United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, represented by V. Jackson, S. Nwaokolo and T. Harris, acting as Agents, and J. Stratford, Barrister, with an address for service in Luxembourg,
Komise Evropských společenství, zastoupená M. Petitem, C. Dockseyem a P. Aaltem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, vedlejší účastníci řízení v prvním stupni,
Commission of the European Communities, represented by M. Petite, C. Docksey and P. Aalto, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, interveners at first instance,
SOUDNÍ DVŮR (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, A. Tizzano, G. Arestis a U. Lõhmus, předsedové senátů, K. Schiemann (zpravodaj), A. Borg Barthet, M. Ilešič, J. Malenovský a J. Klučka, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: M.-A. Gaudissart, vedoucí oddělení, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 26. září 2007, po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 29. listopadu 2007, vydává tento
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, A. Tizzano, G. Arestis and U. Lõhmus, Presidents of Chambers, K. Schiemann (Rapporteur), A. Borg Barthet, M. Ilešič, J. Malenovský and J. Klučka, Judges,
Svými kasačními opravnými prostředky se Švédské království (věc C-39/05 P) a M. Turco (věc C-52/05 P) domáhají zrušení rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 23. listopadu 2004, Turco v. Rada (T-84/03, Sb. rozh. s. II-4061, dále jen „napadený rozsudek“), v rozsahu, v němž Soud zamítl žalobu M. Turca směřující ke zrušení rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 19. prosince
By their appeals, the Kingdom of Sweden (Case C-39/05 P) and Mr Turco (Case C-52/05 P) seek to have set aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 23 November 2004 in Case T-84/03 Turco v Council [2004] ECR II-4061 (‘the judgment under appeal’), in so far as it dismissed the action for annulment brought by Mr Turco against the decision of the Council of the
2008 – SPOJENÉ VĚCI C-39/05 P a C-52/05 P
2008 — JOINED CASES C-39/05 P AND C-52/05 P
2002, kterým mu byl odepřen přístup ke stanovisku právní služby Rady, jež se týká návrhu směrnice Rady stanovící minimální požadavky pro přijímání žadatelů o azyl v členských státech (dále jen „sporné rozhodnutí“).
European Union of 19 December 2002 which refused him access to an opinion of the Council’s legal service concerning a proposal for a Council directive laying down minimum standards for the reception of applicants for asylum in Member States (‘the contested decision’).
Švédské království se mimoto domáhá, aby Soudní dvůr sám rozhodl o žalobě tak, že zruší sporné rozhodnutí.
The Kingdom of Sweden also requests that the Court itself give judgment in the matter by annulling the contested decision.
Článek 255 ES zajišťuje, mimo jiné každému občanu Evropské unie, právo na přístup k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise Evropských společenství, aniž jsou dotčeny zásady a podmínky stanovené Radou z důvodu veřejného nebo soukromého zájmu.
Article 255 EC gives, in particular, to any citizen of the European Union a right of access to European Parliament, Council and Commission documents, subject to the principles and the conditions defined by the Council on grounds of public or private interest.
První až čtvrtý, šestý a jedenáctý bod odůvodnění uvedeného nařízení znějí následovně:
Recitals 1 to 4, 6 and 11 in the preamble to that regulation are worded as follows:
„(1) V čl. 1 druhém pododstavci Smlouvy o Evropské unii je vyjádřena zásada průhlednosti prohlášením, že Smlouva představuje novou etapu v procesu vytváření stále užšího svazku mezi národy Evropy, v němž jsou rozhodnutí přijímána co neotevřeněji a co nejblíže občanovi.
‘(1) The second [paragraph] of Article 1 of the Treaty on European Union enshrines the concept of openness, stating that the Treaty marks a new stage in the process of creating an ever closer union among the peoples of Europe, in which decisions are taken as openly as possible and as closely as possible to the citizen.