natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Článek 18 odst. 5 úmluvy z roku 1996 stanoví, že se tato úmluva použije pouze na žádosti podané po dni jejího vstupu v platnost nebo po dni, kdy se začne uplatňovat mezi dožádaným a dožadujícím členským státem.
Article 18(5) of the 1996 Convention states that it is to apply only to requests submitted after the date on which it enters into force or is applied as between the requested Member State and the requesting Member State.
Třetí až pátý bod odůvodnění rámcového rozhodnutí znějí následovně:
Recitals 3 to 5 in the preamble to the Framework Decision read as follows:
„(3) Všechny nebo některé členské státy jsou smluvními stranami řady úmluv v oblasti vydávání, včetně Evropské úmluvy o vydávání ze dne 13. prosince 1957 a Evropské úmluvy o potlačování terorismu ze dne 27. ledna 1977.
‘(3) All or some Member States are parties to a number of conventions in the field of extradition, including the European Convention on extradition of 13 December 1957 and the European Convention on the suppression of terrorism of 27 January 1977.
Severské státy mají právní předpisy o vydávání ve stejném znění.
The Nordic States have extradition laws with identical wording.
Kromě toho byly mezi členskými státy uzavřeny tyto tři úmluvy, které se zabývají zcela nebo zčásti vydáváním a tvoří součást acquis Unie: Úmluva ze dne 19. června 1990 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (pokud jde o vztahy mezi členskými státy, které jsou smluvními stranami uvedené úmluvy), úmluva [z roku 1995] a úmluva [z roku 1996].
(4) In addition, the following three Conventions dealing in whole or in part with extradition have been agreed upon among Member States and form part of the Union acquis: the Convention of 19 June 1990 implementing the Schengen Agreement of 14 June 1985 on the gradual abolition of checks at their common borders … (regarding relations between the Member States which are parties to that Convention), the [1995] Convention … and the [1996] Convention …
Z cíle stanoveného pro Evropskou unii stát se prostorem svobody, bezpečnosti a práva vyplývá zrušení vydávání mezi jednotlivými členskými státy a jeho nahrazení systémem předávání mezi justičními orgány.
(5) The objective set for the Union to become an area of freedom, security and justice leads to abolishing extradition between Member States and replacing it by a system of surrender between judicial authorities.
Jedenáctý bod odůvodnění rámcového rozhodnutí zní následovně:
Recital 11 in the preamble to the Framework Decision reads as follows:
„Ve vztazích mezi členskými státy by měl evropský zatýkací rozkaz nahradit všechny předchozí nástroje týkající se vydávání, včetně hlavy III prováděcí úmluvy k Schengenské dohodě.“
‘In relations between Member States, the European arrest warrant should replace all the previous instruments concerning extradition, including the provisions of Title III of the Convention implementing the Schengen Agreement which concern extradition.’
Článek 31 rámcového rozhodnutí, nazvaný „Vztah k jiným právním nástrojům“, má následující znění:
Article 31 of the Framework Decision, ‘Relation to other legal instruments’, is worded as follows:
Toto rámcové rozhodnutí nahrazuje od 1. ledna 2004 odpovídající ustanovení níže uvedených smluv použitelných v oblasti vydávání ve vztazích mezi členskými státy, aniž je dotčeno jejich uplatňování ve vztazích mezi členskými státy a třetími zeměmi: a) Evropská úmluva o vydávání ze dne 13. prosince 1957, její dodatkový protokol ze dne 15. října 1975, druhý dodatkový protokol ze dne 17. března 1978 a Evropská úmluva o potlačování terorismu ze dne 27. ledna 1977, pokud jde o vydávání; b) Dohoda mezi dvanácti členskými státy Evropských společenství ze dne 26. května 1989 o zjednodušení a modernizaci způsobů doručování žádostí o vydání; c) úmluva [z roku 1995];
(a) the European Convention on Extradition of 13 December 1957, its additional protocol of 15 October 1975, its second additional protocol of 17 March 1978, and the European Convention on the suppression of terrorism of 27 January 1977 as far as extradition is concerned;
2008 – VĚC C-296/08 PPU d) úmluva [z roku 1996]; e) hlava III kapitola 4 Úmluvy ze dne 19. června 1990 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích.
(e) Title III, Chapter 4 of the Convention of 19 June 1990 implementing the Schengen Agreement of 14 June 1985 on the gradual abolition of checks at common borders.
Členské státy mohou nadále uplatňovat dvoustranné nebo mnohostranné dohody nebo ujednání platné v době přijetí tohoto rámcového rozhodnutí, pokud tyto dohody nebo ujednání umožňují prohloubit nebo rozšířit cíle tohoto rámcového rozhodnutí a pokud pomáhají dále zjednodušit nebo usnadnit postupy předávání osob, na které se vztahuje evropský zatýkací rozkaz.
Member States may continue to apply bilateral or multilateral agreements or arrangements in force when this Framework Decision is adopted in so far as such agreements or arrangements allow the objectives of this Framework Decision to be extended or enlarged and help to simplify or facilitate further the procedures for surrender of persons who are the subject of European arrest warrants.
Dohodami a ujednáními uvedenými v druhém pododstavci nesmějí být v žádném případě dotčeny vztahy mezi členskými státy, které nejsou smluvními stranami těchto dohod nebo ujednání.
The agreements and arrangements referred to in the second subparagraph may in no case affect relations with Member States which are not parties to them.
Členské státy oznámí Radě a Komisi do tří měsíců od vstupu tohoto rámcového rozhodnutí v platnost stávající dohody a ujednání uvedené v prvním pododstavci, které si přejí nadále uplatňovat.
Member States shall, within three months from the entry into force of this Framework Decision, notify the Council and the Commission of the existing agreements and arrangements referred to in the first subparagraph which they wish to continue applying.
Členské státy rovněž oznámí Radě a Komisi veškeré nové dohody a ujednání uvedené v druhém pododstavci do tří měsíců od jejich podpisu.
Member States shall also notify the Council and the Commission of any new agreement or arrangement as referred to in the second subparagraph, within three months of signing it.
Uplatňují-li se smlouvy uvedené v odstavci 1 na území členských států nebo na území, za jejichž zahraniční vztahy je zodpovědný některý členský stát, které však nejsou v územní působnosti tohoto rámcového rozhodnutí, vztahy mezi těmito územími a ostatními členskými státy se nadále řídí uvedenými nástroji.“
Where the conventions or agreements referred to in paragraph 1 apply to the territories of Member States or to territories for whose external relations a Member State is responsible to which this Framework Decision does not apply, these instruments shall continue to govern the relations existing between those territories and the other Member States.’
Článek 32 rámcového rozhodnutí, nazvaný „Přechodná ustanovení“, stanoví:
Article 32 of the Framework Decision, ‘Transitional provision’, provides:
„Žádosti o vydání obdržené před 1. lednem 2004 se nadále řídí stávajícími nástroji týkajícími se vydávání.
‘Extradition requests received before 1 January 2004 will continue to be governed by existing instruments relating to extradition.
Žádosti obdržené po tomto dni se řídí pravidly, která přijmou členské státy k provedení tohoto rámcového rozhodnutí.
Requests received after that date will be governed by the rules adopted by Member States pursuant to this Framework Decision.
Členský stát však může při přijetí tohoto rámcového rozhodnutí Radou učinit prohlášení, že jako vykonávající členský stát bude nadále vyřizovat žádosti v souvislosti s jednáním spáchaným přede dnem, který stanoví, v souladu s režimem vydávání platným před 1. lednem 2004.
However, any Member State may, at the time of the adoption of this Framework Decision by the Council, make a statement indicating that as executing Member State it will continue to deal with requests relating to acts committed before a date which it specifies in accordance with the extradition system applicable before 1 January 2004.
Dotyčným dnem může být nejpozději 7. srpen 2002.
The date in question may not be later than 7 August 2002.
Uvedené prohlášení bude zveřejněno v Úředním věstníku [Evropských společenství].
The said statement will be published in the Official Journal of the European Communities.
Prohlášení lze kdykoli odvolat.“
It may be withdrawn at any time.’
Na základě článku 32 rámcového rozhodnutí učinila Francouzská republika následující prohlášení (Úř. věst. 2002, L 190, s. 19):
Pursuant to Article 32 of the Framework Decision, the French Republic made the following statement (OJ 2002 L 190, p. 19):
„Francie v souladu s článkem 32 rámcového rozhodnutí […] prohlašuje, že jako vykonávající členský stát bude nadále vyřizovat žádosti v souvislosti s jednáním spáchaným před 1. listopadem 1993, kdy vstoupila v platnost Smlouva o Evropské
‘Pursuant to Article 32 of the framework decision … France states that as executing Member State it will continue to deal with requests relating to acts committed before 1 November 1993, the date of entry into force of the Treaty on European Union
2008 – VĚC C-296/08 PPU unii podepsaná v Maastrichtu dne 7. února 1992, v souladu s režimem vydávání platným před 1. lednem 2004.“
2008 — CASE C-296/08 PPU signed in Maastricht on 7 February 1992, in accordance with the extradition system applicable before 1 January 2004.’
Zákon č. 2004-204 ze dne 9. března 2004 o přizpůsobení soudnictví soudobé kriminalitě (JORF ze dne 10. března 2004, s.
2004 (JORF, 10 March 2004, p.
4567) provedl rámcové rozhodnutí, a za tímto účelem zavedl do trestního řádu články 695-11 až 695-51.
4567) implemented the Framework Decision by inserting into the Code de procedure pénale (Code of Criminal Procedure) Articles 695-11 to 695-51.
Tento zákon krom toho zavedl ustanovení o uplatňování úmluv z roku 1995 a z roku 1996.
That law also included provisions implementing the 1995 and 1996 Conventions.
Zákonem č. 2004-1345 ze dne 9. prosince 2004 byla schválena ratifikace úmluvy z roku 1996 (JORF ze dne 10. prosince 2004, s. 20876).
Law No 2004-1345 of 9 December 2004 authorised ratification of the 1996 Convention (JORF, 10 December 2004, p. 20876).
2005-770 ze dne 8. července 2005 byla tato úmluva vyhlášena (JORF ze dne 10. července 2005, s. 11358).
Decree No 2005-770 of 8 July 2005 published the 1996 Convention (JORF, 10 July 2005, p. 11358).
Uvádí se v něm, že úmluva je použitelná od 1. července 2005.
It was stated to be applicable from 1 July 2005.
Spor v původním řízení a předběžné otázky
The main proceedings and the reference for a preliminary ruling
Španělská vláda vznesla dne 11. října 2000 na základě Evropské úmluvy o vydávání ze dne 13. prosince 1957 žádost o vydání I. P. Santesteban Goicoechey za skutky údajně spáchané na španělském území v průběhu měsíce února a března 1992, které byly kvalifikovány jako skladování bojových zbraní, nezákonné držení výbušnin, nezákonné užívání cizího motorového vozidla, záměna poznávací značky a trestný čin příslušnosti k teroristické organizaci.
On 11 October 2000 the Spanish Government, on the basis of the European Convention on Extradition of 13 December 1957, requested the extradition of Mr Santesteban Goicoechea for offences allegedly committed on Spanish territory in February and March 1992, described as the storing of weapons, the illegal possession of explosives, the offence of unlawful use of a motor vehicle belonging to another, the offence of changing car registration plates, and the offence of belonging to a terrorist organisation.
Rozsudkem vydaným chambre de l’instruction de la cour d’appel de Versailles ze dne 19. června 2001 nebylo této žádosti vyhověno z důvodu, že skutky, na základě kterých je vydání požadováno, jsou podle francouzského práva promlčeny.
That request was the subject of an unfavourable opinion of the Chambre de l’instruction (Indictment Division) of the Cour d’appel de Versailles (Court of Appeal, Versailles), by judgment of 19 June 2001, on the ground that the offences for which extradition was sought were statute-barred under French law.
Dne 31. března 2004 byl španělskými justičními orgány vydán na I. P. Santesteban Goicoecheu evropský zatýkací rozkaz týkající se týchž skutků jako žádost o vydání z 11. října roku 2000.
On 31 March 2004 a European arrest warrant referring to the same acts as the extradition request of 11 October 2000 was issued by the Spanish judicial authorities against Mr Santesteban Goicoechea.
Francouzská vláda ve svém písemném vyjádření uvedla, že tomuto rozkazu nevyhověla.
In its written observations, the French Government stated that it had not enforced the warrant.
S ohledem na datum spáchání skutků a na prohlášení učiněné v souladu s článkem 32 rámcového rozhodnutí totiž mohl být uvedený rozkaz považován jen za pouhou žádost o předběžnou vazbu, která je vyřizována v souladu s režimem vydávání platným před 1. lednem 2004, to znamená podle Evropské úmluvy o vydávání ze dne 13. prosince 1957.
In view of the date of the acts and the statement made pursuant to Article 32 of the Framework Decision, the warrant could be regarded only as a mere request for a provisional arrest, to be dealt with under the system of extradition applicable before 1 January 2004, that is, the European Convention on Extradition of 13 December 1957.
Dotčené skutky přitom byly podle francouzského práva promlčeny.
However, the offences were statute-barred under French law.
I. P. Santesteban Goicoechea si každopádně ve Francii odpykával trest odnětí svobody, takže k případnému vydání dožadujícímu členskému státu by mohlo dojít až po vykonání tohoto trestu.
In any event, Mr Santesteban Goicoechea was serving a sentence of imprisonment in France, so that no surrender to the requesting Member State could have been carried out until after that sentence had been served.
I. P. Santesteban Goicoechea měl být propuštěn na svobodu dne 6. června 2008.
Mr Santesteban Goicoechea was to be released on 6 June 2008.
Jak na jednání upřesnila španělská vláda, vzhledem k tomu, že francouzské justiční orgány připomněly, že s ohledem na datum, kdy došlo k uvedeným skutkům, a na prohlášení učiněné podle článku 32 rámcového rozhodnutí není možné použít evropský zatýkací rozkaz, Juzgado Central de Instrucción de la Audiencia Nacional (Ústřední vyšetřovací soud) (Španělsko) vystavil dne 27. května 2008 návrh na vzetí do předběžné vazby týkající se týchž skutků, za účelem předložení žádosti o vydání založené na úmluvě z roku 1996.
As stated at the hearing by the Spanish Government, since the impossibility of making use of a European arrest warrant in view of the date of the acts and the statement made pursuant to Article 32 of the Framework Decision had been pointed out by the French judicial authorities, a request for provisional arrest was made on 27 May 2008 by the Juzgado Central de Instrucción (Central Court of Investigation) of the Audiencia Nacional (National High Court, Spain) in respect of the same acts, with a view to a request for extradition based on the 1996 Convention.
Dne 28. května 2008 umístil státní prokurátor I. P. Santesteban Goicoecheu do vydávací vazby.
On 28 May 2008 Mr Santesteban Goicoechea was detained for the purpose of extradition by the Procureur de la Répu blique (Public Prosecutor).
Dne 2. června 2008 požádaly španělské orgány o vydání I. P. Santesteban Goicoechey na základě úmluvy z roku 1996.
On 2 June 2008 the Spanish authorities requested the extradition of Mr Santesteban Goicoechea under the 1996 Convention.
Generální prokurátor navrhuje chambre de l’instruction de la cour d’appel de Montpellier, aby vyhověl žádosti španělských orgánů.
The Procureur Général (Principal Public Prosecutor) asks the Chambre de l’instruction of the Cour d’appel de Montpellier to issue a favourable opinion on the Spanish authorities’ request.
I. P. Santesteban Goicoechea své vydání španělským orgánům odmítá, jelikož se zejména domnívá, že Španělské království nemůže použít ustanovení úmluvy z roku 1996.
Mr Santesteban Goicoechea refuses to be surrendered to the Spanish authorities, taking the view in particular that the Kingdom of Spain cannot make use of the provisions of the 1996 Convention.
Předkládající soud uvádí, že rámcové rozhodnutí ve svém článku 31 stanoví, že toto rámcové rozhodnutí nahrazuje od 1. ledna 2004 odpovídající ustanovení v něm dále uvedených smluv použitelných v oblasti vydávání ve vztazích mezi členskými státy. Úmluva z roku 1996 je uvedena v čl.
The referring court notes that the Framework Decision provides in Article 31 that from 1 January 2004 it is to replace the corresponding provisions of the conventions — which it then mentions — applicable in the field of extradition in relations between the Member States.
Článek 31 odst. 2 rámcového rozhodnutí stanoví, že některé členské státy mohou nadále uplatňovat určité dvoustranné nebo mnohostranné dohody platné v době přijetí tohoto rámcového rozhodnutí.
That court states that Article 31(2) of the Framework Decision provides for the possibility of some Member States continuing to apply certain bilateral or multilateral agreements in force at the time of adoption of the Framework Decision.
Tyto státy nicméně musely tyto dohody oznámit do tří měsíců od vstupu rámcového rozhodnutí v platnost.
They must, however, notify those agreements within three months from the entry into force of the Framework Decision.
Španělské království přitom žádné oznámení v tomto smyslu neučinilo.
The Kingdom of Spain has not made any notification to that effect.
Předkládající soud si rovněž klade otázku ohledně výkladu článku 32 rámcového rozhodnutí, jelikož ve věci v původním řízení je požadováno použití dohody, která ve Francii vstoupila v platnost dne 1. července 2005.
The referring court is also uncertain as to the interpretation of Article 32 of the Framework Decision, since the application is sought in the main proceedings of a convention that has been applicable in France since 1 July 2005.
Za těchto podmínek se chambre de l’instruction de la cour d’appel de Montpellier rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
In those circumstances, the Chambre de l’instruction of the Cour d’appel de Montpellier decided to stay the proceedings and refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
31 odst. 2 rámcového rozhodnutí, že hodlá i nadále postupovat podle dvoustranných nebo mnohostranných dohod, je v důsledku toho vzhledem k výrazu ‚nahrazuje‘ obsaženému v článku 31 tohoto rámcového rozhodnutí nepřípustné, aby tento členský stát použil ve vztahu k jinému členskému státu, v daném případě Franc[ouzské republice], který prohlášení podle článku 32 rámcového rozhodnutí učinil, jiné postupy než evropský zatýkací rozkaz?
‘(1) Does the failure of a Member State (in this case [the Kingdom of] Spain) to notify under Article 31(2) of the Framework Decision … its intention to continue to apply bilateral or multilateral agreements preclude, by reason of the word “replace” in Article 31 of that Framework Decision, that Member State from using with another Member State (in this case [the French Republic]), which has made a statement under Article 32 of the Framework Decision, procedures other than that of the European arrest warrant?
V případě, že bude na předcházející otázku odpovězeno záporně, žádá soud o odpověď na následující otázku:
If the answer to the above question is in the negative, an answer to the following question is requested:
2) Je přípustné, aby vykonávající stát, který učinil výhrady, postupoval podle [úmluvy z roku 1996], tedy úmluvy předcházející 1. lednu 2004, která však v tomto vykonávajícím státě vstoupila v platnost až po 1. lednu 2004, tj. datu uvedeném v článku 32 rámcového rozhodnutí?“
(2) Do the provisos made by the executing Member State permit that State to apply [the 1996] Convention … which was thus prior to 1 January 2004, but entered into force in that executing State after that date of 1 January 2004 referred to in Article 32 of the Framework Decision?’
Dopisem ze dne 3. července 2008, došlým kanceláři Soudního dvora téhož dne, požádal chambre de l’instruction de la cour d’appel de Montpellier, aby žádost o rozhodnutí o předběžné otázce byla projednána v naléhavém řízení upraveném v článku 104b jednacího řádu.
By letter of 3 July 2008, lodged at the Court Registry on the same day, the Chambre de l’instruction of the Cour d’appel de Montpellier asked for the reference for a preliminary ruling to be dealt with under an urgent procedure pursuant to Article 104b of the Rules of Procedure.
Předkládající soud odůvodnil tuto žádost tím, že I. P. Santesteban Goicoechea je po vykonání trestu odnětí svobody zadržován pouze z titulu vydávací vazby, která na něj byla uvalena v rámci postupu vydávání, ve kterém vyvstala uvedená předběžná otázka.
The referring court stated as grounds for that request that Mr Santesteban Goicoechea was being detained, after serving a sentence of imprisonment, on the sole basis of detention for the purpose of extradition ordered in the extradition proceedings in which the reference was made.
Po vyslechnutí generální advokátky rozhodl dne 7. července 2008 třetí senát Soudního dvora vyhovět žádosti předkládajícího soudu o projednání žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce v naléhavém řízení.
The Third Chamber of the Court, after hearing the Advocate General, decided on 7 July 2008 to grant the referring court’s request for the reference for a preliminary ruling to be dealt with under an urgent procedure.
Z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se zakládá na článku 234 ES, zatímco požadovaný výklad se týká rámcového rozhodnutí, a sice aktu přijatého na základě hlavy VI Smlouvy o EU.
According to the order for reference, the reference for a preliminary ruling is based on Article 234 EC, although the interpretation sought concerns the Framework Decision, an act adopted under Title VI of the EU Treaty.
Je třeba nicméně bez dalšího uvést, že v souladu s čl. 46 písm. b) EU se ustanovení Smluv o ES a ESAE, která se týkají pravomocí Soudního dvora a výkonu těchto pravomocí, mezi které patří článek 234 ES, vztahují na ustanovení hlavy VI Smlouvy o EU za podmínek stanovených v článku 35 EU.
It should be noted, however, that, in accordance with Article 46(b) EU, the provisions of the EC and EAEC Treaties concerning the powers of the Court of Justice and the exercise of those powers, including the provisions of Article 234 EC, apply to the provisions of Title VI of the EU Treaty under the conditions laid down by Article 35 EU.
Francouzská republika uvedla v prohlášení ze dne 14. března 2000, které nabylo účinnosti dne 11. července 2000, že uznává pravomoc Soudního dvora rozhodovat
The French Republic stated, by a declaration of 14 March 2000 taking effect from 11 July 2000, that it accepted the jurisdiction of the Court to rule on the validity
Za těchto podmínek nemůže skutečnost, že předkládací rozhodnutí nezmiňuje článek 35 EU, ale odkazuje na článek 234 ES, sama o sobě způsobit nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce.
In those circumstances, the fact that the order for reference does not mention Article 35 EU but refers to Article 234 EC cannot of itself make the reference for a preliminary ruling inadmissible.
To platí tím spíše, že forma, v jaké vnitrostátní soud musí předložit svou žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, není ve Smlouvě o EU výslovně stanovena ani z ní nevyplývá (viz výše citovaný rozsudek Dell’Orto, bod 36).
This conclusion is reinforced by the fact that the EU Treaty neither expressly nor by implication lays down the form in which the national court must present its reference for a preliminary ruling (see Dell’Orto, paragraph 36).