natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Uvědomil si, že státy potřebují k válce dvě suroviny: železo pro výrobu oceli (abymohly vyrábět tanky, pušky, bomby atd.) a uhlí k zajištění energie pro továrny a železnice.Evropa měla velké množství uhlí a oceli, protoevropské země mohly snadno vyrábět zbraně a jítdo války.
He realised that there were two thingsa country needed before it could make war: iron forproducing steel (to make tanks, guns, bombsand so on) and coal to provide the energy for factories and railways. Europe had plenty of coaland steel: that’s why European countries had easily been able to make weapons and go to war.
Spočívala v tom, že vlády Francie a Německa– a snad i jiných evropských zemí– už nebudou řídit svůj vlastní uhelný a ocelářský průmysl.
His idea was that the governments of Franceand Germany – and perhaps of other European countries too – should no longer run their own coaland steel industries.
Místotoho budou tato průmyslová odvětví řízena lidmi ze všech zemí, které se do tohoto projektu zapojí.Tito lidé si sednou ke stolu a budou jednat a rozhodovat o všech věcech společně. Potom nebudemožné, aby mezi nimi vypukla válka!
Instead, these industries should be organised by people from all the countriesinvolved, and they would sit around a table and discuss and decide things together.
Jean Monnet cítil, že jeho plán by se mohl uskutečnit jen tehdy,pokud by ho přijali nejvyšší představitelé evropských států.
Jean Monnet felt that his plan really would work if only Europeanleaders were willing to try it.
Proto ses ním svěřil svému příteli Robertu Schumanovi, který byl ministremfrancouzské vlády.
He spoke about it to his friend Robert Schuman, who was a minister in the French government.
Robert Schuman byl touto myšlenkou nadšen a informoval o ní v důležitém projevu dne 9. května 1950.
Robert Schuman thought it was a brilliant idea, and he announced it inan important speech on 9 May 1950.
Jeho projev nepřesvědčil pouze francouzské a německé představitele, ale také představitele Belgie, Itálie,Lucemburska a Nizozemska.
The speech convinced not only the French and German leaders but also the leaders of Belgium, Italy,Luxembourg and the Netherlands.
Ti všichni se rozhodli sdružit uhelný a ocelářský průmysl a vytvořit klub, kterýnazvali Evropské společenství uhlí a oceli (ESUO).
They all decided to put their coal and steel industries together and toform a club they called the European Coal and Steel Community (ECSC).
Šest zemí pokračovalo ve spolupráci tak úspěšně, že se brzy dohodlo vytvořit jiný klub, nazvaný Evropskéhospodářské společenství (EHS).
The six countries got on so well working together that they soon decided to start another club, called the European Economic Community (EEC).
Slovo „hospodářský“ souvisí se slovem hospodářství – to znamená, že se jedná o peníze, podnikání, práci a obchod.
‘Economic’ means ‘to do with the economy’ – in other words, to do with money, business, jobs and trade.
Jednou z hlavních myšlenek bylo to, že země EHS budou mít „společný trh“, aby se usnadnil vzájemnýobchod.
One of the main ideas was that the EEC countrieswould share a ‘common market’, to make it easier totrade together.
Do té doby musely kamiony, vlaky a říční člunypřepravující zboží z jedné země do druhé vždycky zastavit na hranicích, musely se zkontrolovat doklady a musely se zaplatit poplatky, nazývané „celní poplatky“.To zdržovalo a zdražovalo zboží ze zahraničí.
Until then, lorries and trains and bargescarrying goods from one country to another alwayshad to stop at the border, and papers had to bechecked and money called ‘customs duties’ had to bepaid. This held things up and made goods fromabroad more expensive.
Účelem společného trhu bylo odstranit všechny tytohraniční kontroly a zpoždění a celní poplatky a umožnit zemím vzájemný obchod tak, jako byvytvářely jednu velkou zemi.
The point of having a common market was to get ridof all those border checks and delays and customsduties, and to allow countries to trade with oneanother just as if they were all one single country.
normálního živ
Food and farming
Druhá světová válka vytvořila v Evropě velice obtížné podmínky pro výrobu potravin nebo pro jejich dovozz jiných světadílů.
The Second World War had made it very difficult for Europe to produce food or to import it from othercontinents.
Dokonce ještě v 50. letech 20. století byl v Evropě nedostatek potravin.
Europe was short of food even in the early 1950s.
Proto se EHSrozhodlo vytvořit systém plateb pro své zemědělce, aby mohli vyrábět více potravin a aby měli jistotu, žejim venkov poskytne dostatečný výdělek pro slušný život.
So the EEC decided on an arrangement forpaying its farmers to produce more food, and to make sure that they could earn a decent living from theland.
Tento systém byl nazván „společná zemědělská politika“(SZP).
This arrangement was called the ‘common agriculturalpolicy’ (or CAP).
Dokonce tak dobře, že zemědělci začali vyrábět nadbytek potravin a systémse musel změnit!
So well, in fact, thatfarmers ended up producingtoo muchfood, and thearrangement had to be changed!
V současnosti jsou ze systému SZPvypláceny příspěvky zemědělcům hlavně proto, aby pečovali o venkov.
Nowadays, the CAPpays farmers mostly to look after the countryside.
Takovéto str o
Machines like
© je se používají k obilovin.
© this combine to ha r v ha r v ester est wheat are used and other c r op s.
D á ns o obrázku podepisu ko sv é členství.
Joining the club. for membership.
Společný trh začal lidem v EHS brzy usnadňovatživot.
The common market was soon making life easier forpeople in the EEC.
Mohli utrácet víc peněz, měli více jídla a v obchodech se objevilo více druhů zboží.
They had more money to spend,more food to eat and more varied things in theirshops.
Ostatnísousední země to viděly a v roce 1960 požádaly,zda by mohly přistoupit do klubu.
Other neighbouring countries saw this and,in the 1960s, some of them began asking whetherthey too could join the club.
Po letech diskusípřistoupily v roce 1973 tři země, Británie, Dánskoa Irsko.
After years of discussions, Britain, Denmark and Ireland joined in1973.
V roce 1981 následovalo Řecko, v roce1986 Španělsko a Portugalsko, v roce 1995 Rakousko, Finsko a Švédsko.
It was the turn of Greece in 1981, followedby Portugal and Spain in 1986, Austria, Finlandand Sweden in 1995.
Takže klub měl už 15 členů.
So now the club had 15members.
Ke konci roku 1992dokončil vytváření „jednotného trhu“ (jak se muzačalo říkat) a kromě toho udělal mnoho jiných věcí.
By the endof 1992 it had finished building the ‘single market’(as it became known), and it was doing a lot morebesides.
Země EHS například spolupracovaly naochraně životního prostředí a na stavbě lepších silnic a železnic napříč Evropou. Bohatší zeměpomáhaly chudším se stavbou silnic a při jinýchdůležitých projektech.
For example, EEC countries were workingtogether to protect the environment and to buildbetter roads and railways right across Europe.Richer countries helped poorer ones with theirroad-building and other important projects.
E ení znečištění
E air pollution reducing includes
Aby se usnadnil život cestujícím, odstranila většinazemí EHS pasové kontroly a vzájemné hranice.
To make life easier for travellers, most EEC countrieshad got rid of passport checks at the bordersbetween them.
Osobažijící v jedné členské zemi se mohla volně pohybovata pracovat v jiné členské zemi.
A person living in one member country was free to go and live and find work in anyother member country.
Vlády projednávalytaké další nové myšlenky – například to, jak si policisté z jedné členské země mohou pomáhatdopadnout zločince, pašeráky drog a teroristy.
The governments were discussing other new ideas too – for example, howpolicemen from different countries could help oneanother catch criminals, drug smugglers and terrorists.
Policista a jeho pes k on tr olují, zda v kufru nejsou drogy.
A policeman and his dog check luggage for drugs.
Klub se v krátké době tak změnil a tak sjednotil, že bylo v roce 1992 rozhodnuto změnit jeho název na „Evropskou unii“ (EU).
In short, the club was so different and so much more united that, in 1992, it decided to change itsname to the ‘European Union’ (EU).
Mezitím se za hranicemi EU odehrávaly vzrušující věci.
Meanwhile, exciting things were happening beyond the EU’s borders.
Východní a západní část Evropy byly mnoho letdrženy odděleně.
For many years, the eastern andwestern parts of Europe had been kept apart.
Nebyly ve válečném stavu, avšak jejich představitelé se nedokázali shodnout. Vládcivýchodní části věřili v systém vlády, který se nazýval „komunismus“ a který neposkytoval lidem mnoho svobody.
They weren’t at war, but their leaders disagreed strongly.The rulers of the eastern part believed in a system of government called ‘Communism’ which did notallow people much freedom.
Kvůli způsobu, jakým se vládlo, byly tyto země v porovnání se západní Evropou chudé.
Because of the way they were governed, those countries were poor comparedto western Europe.
Rozdělení mezi východem a západem bylo tak silné, že bylo často popisováno jako „železná opona“.
The division between east and west was so strong it was often described as an ‘iron curtain’.
Hranice byly na mnoha místech vyznačeny vysokými ploty nebo zdí, jako ta, která probíhala přes Berlín a dělila Německo na dvě části.
In manyplaces the border was marked by tall fences or a high wall, like the one that ran through the city of Berlinand split Germany in two.
Bylo velice obtížné dostat povolení k překročení této hranice.
It was very difficult to get permission to cross this border.
Berlínská zeď byla zbořena a „železná opona“ přestala existovat.
The Berlin Wallwas knocked down and the ‘iron curtain’ ceased to exist.
Brzy došlo ke sjednocení Německa.
Soon,Germany was reunited.
Lidé z východní části Evropy si sami zvolili vlády, které zrušily starý, přísný komunistický systém.
The peoples of the eastern part of Europechose for themselves new governments that got rid of the old, strict Communist system.
Konečně bylivolní!
They were free at last!
Byla to nádherná doba oslav.
It was a wonderful timeof celebration.
Země, které získaly svobodu se začaly ptát, zda by mohly přistoupit k Evropské unii a brzy se vytvořila fronta „kandidátů“ čekajících na to, až se stanou členy EU.
The countries that had gained freedom began asking whether theycould join the European Union, and soon there was quite a queueof ‘candidate’ countries waiting to become EU members.
1989: pád berlínské zdi.
1989: demolishing the Berlin Wall.
Kandidátské země na všech těchto věcech tvrdě pracovaly a po několikaletech bylo 10 z nich připraveno.
It also has to be democratic – in other words, itspeople must be free to choose who they want to govern them.And it must respect human rights.
K EU přistoupily dne 1. května 2004. Byly to tyto země: Česká republika, Estonsko, Kypr, Litva, Lotyšsko, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovensko a Slovinsko.
The candidate countries worked hard at all these things and, after a few years, 10 of them were ready.They joined the EU on 1 May 2004.
Nikdy předtím nepřistoupilo k EU tolik zemí najednou, takže to byla velice zvláštní událost.
Never before had so many countries joined the EU at thesame time, so this was a very special occasion.
Lidé byli předevšímšťastni, protože to bylo opravdové „sjednocení rodiny“, které konečně sjednotilo východní a západní část Evropy.
People wereparticularly happy because this was a real ‘family reunion’,bringing together at last the eastern and western parts of Europe.
Životní prostředí patří všem, proto všechny země musíspolupracovat při jeho ochraně.
The environment belongs to everyone, so countries haveto work together to protect it.
EU vydala předpisy o zastavení znečišťování a o ochraně přírody, napříkladvolně žijících ptáků.
The EU has rules aboutstopping pollution and about protecting, for example,wild birds.
Tyto předpisy platí ve všech zemích EU a jejich vlády musí zajistit, aby se dodržovaly.
These rules apply in all EU countries and theirgovernments have to make sure those rules are obeyed.
Znečištění se nezastavu aně životního pr proto spolupracují při ochr
Pollution crosses borders, so EU countries together to protect the environment.
Je důležité, aby lidé měli práci, která je baví a kterou umí dobřevykonávat.
It’s important for people to have jobs that they enjoy and aregood at.
Část peněz, které si vydělají, se musí věnovat naprovoz nemocnic a škol a také na péči o staré lidi.
Some of the money they earn goes to pay for hospitalsand schools, and to look after old people.
Proto se EU ze všech sil snaží vytvářet nové a lepší pracovní příležitosti prokaždého, kdo chce pracovat.
That’s why the EU isdoing all it can to create new and better jobs for everyone whocan work.
Pomáhá lidem zakládat nové podniky a poskytuje peníze na zaškolení lidí pro výkon novéhopovolání.
It helps people to set up new businesses, and providesmoney to train people to do new kinds of work.
Je velice důle žité dát lidem možnost naučit se nov é mu
Training people to do new jobs is ve ry im p or t an t .
Lidé žijící v EU mohou svobodně žít, pracovat nebo studovat v kterékoliv zemi EU a EU dělá všechno pro to, aby usnadnila jejich pohyb z jedné země do druhé.
People living in the EU are free to live, work or study inwhichever EU country they choose, and the EU is doing allit can to make it simple to move home from one country toanother.
Když přecházíte hranice mezi většinou členských zemí EU, už nepotřebujete pas.
When you cross the borders between most EUcountries, you no longer need a passport.
EU podporuje studenty a mladé lidi, aby studovali nebo aby se vzdělávali ve svém oboru v jiné evropské zemi.
The EU encourages students and young people to spend sometime studying or training in another European country.
© jí společně, s podpor emí studu
© countries study together, with
Studenti z různých z
Students from different help from the EU.
V minulosti měla každá evropská země své vlastní peníze, svou „měnu“.
In years gone by, each country in Europe had its own kind of money, or ‘currency’.
Nyní existuje jedna jediná měna,euro, kterou mohou zavést všechny členské země EU, které jej chtějí.
Now there is one singlecurrency, the euro, which all EU countries can share if they wish.
Používání stejné měny usnadňujepodnikání, cestování a nakupování na celém území EU, protože není nutné měnit si jednu měnu zadruhou.
Having one currency makes it easier todo business and to travel and shop all over the EU without having to change from one currency to another.
Zavedení eura si vyžádalo devět let tvrdé práce a pečlivého plánování.Bankovky a mince se dostaly do oběhu dne 1. ledna 2002.
It took nine years of hard work and careful planning to introduce the euro.The notes and coins came into use on 1 January 2002.
Euro nahradilostaré měny ve 12 členských zemích EU.
The euro hasreplaced the old currencies in 12 of the EU’s member countries.
Ostatní země je zatím nepoužívají.Když porovnáte mince eura, uvidíte, že na jedné straně je obrázek, symbolizující zemi, ve které byla mince vydána.
The othersare not using it yet. If you compare euro coins you will see that on oneside there is a design representing the country it was made in.
Druhá strana je pro všechny země stejná.
The otherside is the same for all the countries ys Media/Corbis ra an PV
Euro se používá v mnoha z emích EU
The euro is used in countries.many EU
Pomoc oblastem, které mají problémy
Helping regions in difficulty
Někde není dost práce, protože byly zavřeny doly nebotovárny.
In some places there are not enough jobs for people,because mines or factories have closed down.
V některých oblastech je problém provozovat zemědělství, protože tam není vhodné podnebí,jinde se obtížně obchoduje, protože tam nejsou silnice a železnice.
In some areas, farming is hard because of the climate, ortrade is difficult because there are not enough roads and railways.
EU řeší tyto problémy tím, že vybírá peníze od všech svýchčlenských zemí a používá je pro pomoc oblastem, které mají problémy.
The EU tackles these problems by collecting money from allits member countries and using it to help regions that are indifficulty.
Například finančně přispívá na stavbu nových silnic nebo železničních tratí a napomáhá podnikům vytvářet nová pracovní místa.
For example, it helps pay for new roads and raillinks, and it helps businesses to provide new jobs for people.
EU přispívá penězi na výstavbu nových silnic.
The EU helps
V mnoha zemích na světě lidé umírají nebo mají velice těžký životkvůli válkám, nemocem nebo přírodním pohromám, jako je suchonebo záplavy.
In many countries around the world, people are dying or living difficult lives because of war, disease and natural disasters such asdroughts or floods.
Tyto země často nemají dost peněz na to, abypostavily školy a nemocnice, silnice a budovy, které jejich občanépotřebují.
Often these countries do not have enoughmoney to build the schools and hospitals, roads and houses thattheir people need.
EU těmto zemím poskytuje peníze a posílá učitele, lékaře, technikya jiné odborníky, aby tam pracovali.
The EU gives money to these countries, and sends teachers, doctors, engineers and other experts to work there.
EU také nakupuje hodněvěcí, které tyto země vyrábějí, a nevybírá od nich při dovozužádné clo.
It also buysmany things that those countries produce without charging customs duties.
Tímto způsobem mohou chudé země získat peníze.
That way, the poor countries can earn moremoney.
EU dodává potraviny pro lidi v nouzi.
The EU delivers food to people inneed.
Někdy se tyto země na něčem nedohodnou, to je však normální.
They don’t alwaysagree on everything, but that’s normal.
(Souhlasí vždy se vším členové vaší rodiny?)
(Do people in your family always agree on everything?)
Dobré je však to, že vedoucípředstavitelé zemí EU sedí u kulatého stolu a řeší svoje neshody jednáním, ne válkou.
Whatis good is that the leaders of EU countries sit round a table to sort out their disagreements instead offighting.
Tak se naplnil sen Jeana Monneta a Roberta Schumana: EU přinesla svým členům mír.
So the dream of Jean Monnet and Robert Schuman has come true: the EU has brought peace amongits members.
Unie se takésnaží o udržení míru se svými sousedy i v celém světě.
It is also working for lasting peace among its neighbours and in the wider world.
Vojáci a policejní důstojníci EU napříkladpomáhají udržovat mír v zemích bývalé Jugoslávie, kde před několika lety probíhaly prudké boje.
Forexample, EU soldiers and police officers are helping keep the peace in the former Yugoslavia, wherethere was bitter fighting not many years ago.
Toto je pouze několik příkladů toho, co EU dělá: je toho však mnohem více.
These are just some of the things the EU does: there are many more.
Ve skutečnosti to, že jsmev Evropské unii, mění téměř všechny prvky našeho života.
In fact, being in the European Union makes a difference to just about every aspect of our lives.
Originální slova jsou v němčině, avšak pokud se tato skladba používá jako evropská hymna, je beze slov – mápouze melodii.
The originalwords are in German, but when used as the Europeananthem it has no words – only the tune.
Můžete si ji poslechnout na internetu naadrese:europa.eu.int/abc/symbols/anthem/index_cs.htm
You can hear it on the Internet:europa.eu.int/abc/symbols/anthem/index_en.htm
Evropská unie a její sousedé
The European Unionandits neighbours
Klíč:Vybarvené země jsou členy Evropské unie (EU).Vyšrafované země plánují přistoupení k EU.Ostatní země, včetně zemí vyznačených kroužkem, jsou sousedy EU.Tečky ukazují, kde jsou hlavní města.
Key The coloured countries are members of the European Union (EU).The striped countries are planning to join the EU.The other countries, including those shown by a small circle, are neighbours of the EU.The dots show where the capital cities are.
Některé ostrovy a části pevniny patří k Francii, Portugalsku a Španělsku a jsou součástí EU. Nacházejí se však daleko od Evropy, proto jsme je dali do rámečku (nahoře vpravo).
Vatican City is in Rome.Some islands and other pieces of land belonging to France, Portugal and Spain are part of the EU.But they are a long way from mainland Europe, so we have put them in the box (top right).
Země jsou uvedeny v abecedním pořadí podle názvů, které používají ve svém vlastním jazyce nebojazycích (jak je uvedeno v závorkách).
The countries are in alphabetical order according to what each country is called in its own languageor languages (as shown in brackets).
Hlavní město
Capital City
10,4 milionu
10.4 million
10,2 milionu
10.2 million
82,5 milionu
82.5 million
1,4 milionu
1.4 million
11,0 milionu
11.0 million
Řecko ( λλ αδ/Ellada)
Athens (Aθ να/Athinai)
40,7 milionu
40.7 million
59,6 milionu
59.6 million
57,3 milionu
57.3 million
0,7 milionu
0.7 million
3,5 milionu
3.5 million
10,1 milionu
10.1 million
16,2 milionu
16.2 million
8,1 milionu
8.1 million
38,2 milionu
38.2 million
5,2 milionu
5.2 million
8,9 milionu
8.9 million
59,3 milionu
59.3 million
Spojené království (*)(United Kingdom)
United Kingdom (*)(United Kingdom)
(*) Úplný název této země je „Spojené království Velké Británie a Severního Irska“, avšak většina lidí používá zkrácený název Británie nebo Spojené království.
(*) The full name of this country is ‘the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland’, but for short most people justcall it Britain, the United Kingdom or the UK.
Údaje o počtu obyvatel jsou platné ke dni 1. ledna 2004.Zdroj:Eurostat.
Population figures are for 1 January 2004. Source: Eurostat.
Určitě si dokážete představit, že organizovat chod EU a vykonávat veškeroupráci vyžaduje velké úsilí mnoha lidí.
As you can imagine, it takes a lot of effort by a lot of people to organisethe EU and make everything work.
V Bruselu se každou středu setkává 25 žen a mužů (po jednom z každé členské země EU), aby projednali,co je třeba udělat.
In Brussels, 25 women and men (one from each EU country) meet every Wednesday to discuss whatneeds to be done next.
Tito lidé se nazývají „komisaři“ a dohromady tvoří Evropskou komisi.
These people are called ‘commissioners’, and together they make up the European Commission.
Jejich úkolem jepřemýšlet o tom, co by bylo pro celou EU nejlepší a navrhovat zákony pro celou EU.
Their job is to think about what would be best for the EU as a whole, and to propose new laws for the EU as a whole.
Při jejich práci jimpomáhají odborníci, právníci, asistenti, překladatelé a další lidé.
In their work they are helped by experts, lawyers, secretaries,translators and so on.
Když se dohodnou na nějakém zákonu, odešloujeho návrh Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie.
Once they have agreed what law to propose, theysend their proposal to the European Parliamentand the Council of the European Union.
© oku 2009 př ortugalska je až do r oso z P
Mr Barroso, from Portugal, until 2009.
Evropské komise.
The European Parliament
Jeho velkézasedání se koná každý měsíc ve Štrasburku a projednávají se naněm návrhy nových zákonů od Evropské komise.
Itholds a big meeting every month, in Strasbourg, to discuss the newlaws being proposed by the European Commission.
Pokud se Parlamentunávrh nelíbí, může požádat Komisi, aby jej změnila tak, aby s ním byl Parlament spokojen.
If the Parliament doesn’t like a proposal, it can ask the Commission to change it until Parliament is satisfied that this is a good law.
Evropský parlament má 732 členů.
There are 732 members of the European Parliament (MEPs).
Každých pět let jsou vybráni ve volbách, ve kterých mohou volit všichnidospělí občané EU.
Theyare chosen, every five years, in an election when all the adult citizens of the EU get the chance to vote.
Pan Borrell Fontelles z e Španěls k a je až do r oku 2009 př ed se do u
Mr Borrell Fontelles, from Spain, is
Evrop s kého parlamentu.
President of the
Poslanci Evropského parlamentu nejsou jediní lidé, kteří rozhodují o nových zákonech EU.
MEPs are not the only people who decide on new EU laws.
Tyto zákonymusí také projednat ministři vlád všech zemí EU.
They also have to be discussed by government ministers from all the EU countries.
Když se ministři sejdou, říká se, že zasedá „Rada Evropské unie“.
When the ministers meet together they are called ‘the Council of the European Union’.