natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tím, že vnitrostátní zákonodárce zacházel pro účely dědické daně s nabytím majetku děděním u těchto dvou kategorií osob stejně, s výjimkou odpočtu dluhů, připustil, že mezi oběma kategoriemi s ohledem na způsoby a podmínky tohoto zdanění neexistuje žádný objektivní rozdíl v situaci, jenž by mohl odůvodnit rozdílné zacházení.
By treating the inheritances of those two categories of persons in the same way (except in relation to the deduction of debts) for the purposes of taxing their inheritance, the national legislature has in fact admitted that there is no objective difference between them in regard to the detailed rules and conditions relating to that taxation which could justify different treatment.
Články 73b a 73d Smlouvy o ES (nyní člá -nek 56 ES a článek 58 ES) musí být vykládány tak, že brání právní úpravě členského státu, kterou se řídí výpočet dědické daně a daně z přechodu majetku, které jsou vybírány z nemovitého majetku nacházejícího se v členském státě, jež nestanoví možnost odečíst při výpočtu těchto daní dluhy, které váznou na dědickém podílu navýšeném na základě testamentárního rodičovského rozdělení pozůstalosti, pokud osoba, která po sobě zanechala pozůstalost, měla v okamžiku své smrti bydliště nikoli v tomto státě, ale v jiném členském státě – ačkoli je stanoveno, že takovýto odpočet je možný v případě, že tato osoba měla v témže okamžiku bydliště ve členském státě, ve kterém se nachází nemovitá věc, která je předmětem dědění – pokud se na základě takovéto právní úpravy uplatňuje progresivní daňová sazba, neboť nemožnost zohlednit uvedené dluhy by ve spojení s touto progresivní daňovou sazbou mohla vést k vyššímu daňovému zatížení dědiců, kteří nemají nárok na takovýto odpočet.
Articles 73b and 73d of the Treaty (subsequently, Articles 56 EC and 58 EC respectively) must be interpreted as precluding national rules concerning the assessment of inheritance duties and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in a Member State, which, for the assessment of those duties, makes no provision for the deductibility of overendowment debts resulting from a testamentary parental partition inter vivos where the person whose estate is being administered was residing, at the time of death, not in that State but in another Member State, whereas provision is made for such deductibility where that person was residing, at the time of death, in the firstmentioned Member State, in which the immovable property included in the estate is situated, in so far as such rules apply a progressive rate of taxation and in so far as the combination of (i) the failure to take into account such debts and (ii) that progressive rate could result in a greater tax burden for heirs who are not in a position to rely on such deductibility.
Omezení volného pohybu kapitálu je totiž výsledkem toho, že taková vnitrostátní právní úprava vede ve spojení s uplatňováním progresivní daňové sazby k rozdílnému zacházení při dělení daňové zátěže mezi jednotlivými dědici osoby, která v okamžiku své smrti byla rezidentem dotyčného členského státu, a dědici osoby, která v témže okamžiku rezidentem dotyčného členského státu nebyla.
The restriction on the free movement of capital arises as a result of the fact that such national rules, applied in conjunction with a progressive rate of taxation, result in different treatment, on apportionment of the tax burden, between the various heirs of a person who, at the time of death, was residing in the Member State concerned and the heirs of a person who, at the time of death, was not.
Tento rozdíl nelze odůvodnit tím, že se týká situací, které nejsou objektivně srovnatelné.
That difference in treatment cannot be justified on the ground that it concerns situations
Na tento závěr nemá vliv okolnost, že právní úprava členského státu, v němž měla osoba, která po sobě zanechala pozůstalost, v okamžiku své smrti bydliště, jednostranně stanoví možnost přiznat daňový zápočet z titulu dědické daně z nemovitého majetku nacházejícího se v jiném členském státě splatné v tomto jiném státě.
That assessment is not affected by the fact that the rules of the Member State in which the person whose estate is being administered was residing at the time of death provide unilaterally for the possibility that a tax credit may be granted in respect of inheritance duties payable in another Member State on immovable property situated in that other State.
Členský stát, v němž se nachází nemovitý majetek, nemůže k tomu, aby odůvodnil omezení volného pohybu kapitálu vyplývající z jeho právní úpravy namítat, že v jiném členském státě, jako je členský stát, v němž osoba, která po sobě zanechala pozůstalost, měla bydliště
The Member State in which the immovable property is situated cannot, in order to justify a restriction on the free movement of capital arising from its rules, rely on the existence of a possibility, beyond its control, of a tax credit being granted by another Member State — such as the Member State in which the person whose estate is being administered was residing
ARENS-SIKKEN rodičovského rozdělení testamentárního pozůstalosti.
ARENS-SIKKEN overendowment debts resulting from a testamentary parental partition inter vivos.
v okamžiku své smrti, existuje nezávisle na jeho vůli možnost přiznat daňový zápočet, který by mohl zcela nebo zčásti kompenzovat újmu, která byla dědicům této osoby způsobena tím, že členský stát, v němž se uvedený majetek nachází, nezohlednil při výpočtu daně z přechodu majetku dluhy, které váznou na dědickém podílu navýšeném na základě
(see paras 46, 54, 57, 60, 65, 67, operative parts 12) at the time of death — which could, wholly or partly, offset the loss incurred by that person’s heirs as a result of the fact that, for the purposes of assessing transfer duties, no account is taken in the Member State in which that property is situated of
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA J. MAZÁKA – VĚC C-43/07
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-43/07
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTAJÁNA MAZÁKA přednesené dne 13. března 2008 1
OPINION OF ADVOCATE GENERALMAZÁK delivered on 13 March 2008 1
– jež se též týká vnitrostátní právní úpravy, podle které pro účely stanovení daně z nabytí nemovitosti děděním nejsou určité poplatky odpočitatelné, pokud zemřelý měl v době úmrtí bydliště v jiném členském státu.
I — Introduction today — which also concerns national legislation under which, for the purposes of assessing to tax the acquisition of immovable property through inheritance, certain charges are not deductible if, at the time of his death, the deceased resided in another Member State.
Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) si svými třemi předběžnými otázkami předloženými usnesením ze dne 12. ledna 2007 v zásadě přeje zjistit, zda je nizozemská právní úprava upravující zdanění dědictví slučitelná s články 56 ES a 58 ES o volném pohybu kapitálu.
By three questions referred for a prelimin- ary ruling by order of 12 January 2007, the Hoge Raad der Nederlanden (Netherlands) essentially wishes to ascertain whether the Dutch legislation relating to the taxation of inheritance is compatible with Articles 56 EC and 58 EC on the free movement of capital.
Konkrétně chce předkládající soud vědět, zda tato ustanovení Smlouvy vylučují vnitrostátní právní úpravu, podle které – pro účely stanovení daňového základu daně splatné z dědění nemovitosti nacházející se na území Nizozemska – je možné vzít v úvahu některé dluhy vzniklé v souvislosti s dědictvím, pokud zemřelý měl v době úmrtí bydliště v tomto členském státu, ale nikoliv pokud tato osoba měla bydliště v jiném členském státu.
Specifically, the referring court wishes to know whether those Treaty provisions preclude national legislation, under which — for the purposes of determining the basis of assessment of the tax due on the inheritance of an immovable property situated in the territory of the Member State concerned — account may be taken of certain debts arising upon inheritance if the deceased was resident, at the time of death, in that Member State, but not if that person was resident in another Member State.
Otázky vznesené v projednávané věci jsou velmi podobné otázkám z věci C-11/07 2 – ve které rovněž dnes přednáším své stanovisko
The issues raised in the present case are very similar to those in Case C-11/07 2 —
4 — Rozsudek Soudního dvora ze dne 26. února 2006, C-513/01, Sb. rozh. s. I-1957.
3 — Case C-364/01 [2003] ECR I-15013.4 — Case C-513/03 [2006] ECR I-1957.
1 — Původní jazyk: angličtina.2 — Věc C-11/07, nyní projednávaná Soudním dvorem.
1 — Original language: English.2 — Eckelkamp and Others, pending before the Court.
II – Příslušné právní předpisy mezi daňovými poplatníky podle místa bydliště nebo podle místa, kde je jejich kapitál investován;
II — The relevant legislation situation with regard to their place of residence or with regard to the place where their capital is invested;
Opatření a postupy uvedené v odstavcích 1 a 2 nesmějí představovat ani prostředek svévolné diskriminace, ani zastřené omezování volného pohybu kapitálu a plateb ve smyslu článku 56.“
The measures and procedures referred to in [paragraph 1] shall not constitute a means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on the free movement of capital and payments as defined in Article 56 [EC].’
Příloha I směrnice Rady 88/361/EHS ze dne 24. června 1988, kterou se provádí článek 67 Smlouvy (článek zrušený Amsterodamskou smlouvou) 5, nadepsaná „Klasifikace pohybu kapitálu, uvedená v článku 1 směrnice“ obsahuje třináct kategorií pohybu kapitálu.
Annex I to Council Directive 88/361/EEC of 24 June 1988 for the implementation of Article 67 of the Treaty (an article later repealed by the Treaty of Amsterdam), 5 en -titled ‘Nomenclature of the capital movements referred to in Article 1 of the Directive’, refers to 13 different categories of capital movements.
V bodu XI nadepsaném „Osobní pohyb kapitálu“ jsou uvedeny:
Under heading XI, entitled ‘Personal capital movements’, the following are listed:
„[…] a) uplatňovat příslušná ustanovení svých daňových předpisů, která rozlišují
(a) to apply the relevant provisions of their tax law which distinguish between taxpayers who are not in the same
D- Dědictví a odkazy
D — Inheritances and legacies
5 odst. 2 získaného darováním nebo děděním v důsledku smrti osoby, která neměla v době smrti nebo darování bydliště v Nizozemsku;
Transfer duty on the value of the assets set out in Article 5(2) obtained as a gift or inheritance following the death of a person who did not reside in the Netherlands at the time of that gift or that death;
Článek 5 odst. 2 SW 1956 stanoví:
Article 5(2) of the SW 1956 states:
Podle nizozemského práva každé nabytí majetku děděním podléhá dani.
Under Netherlands law, every estate is subject to tax.
Toto ustanovení zní:
That article states:
Daň z převodu/přechodu majetku se vybírá z hodnoty:
Transfer duty is levied on the value of:
„Na základě tohoto zákona se vybírají následující daně:
‘In accordance with this law, the following taxes shall be levied:
tuzemského majetku, na který odkazuje článek 13 Wet op de vermogensbelasting 1964 (Stbl. 529) po odpočtu veškerých dluhů uvedených v tomto článku;
the domestic possessions referred to in Article 13 of the Wet op de vermogensbelasting 1964 […], after deducting any debts referred to in that article;
Dědická daň z hodnoty veškerého majetku, k jehož přechodu došlo podle dědického práva následkem smrti osoby, která měla v době své smrti bydliště v Nizozemsku […]
Inheritance duty on the value of all the assets transferred by virtue of the right to inherit following the death of a person who resided in the Netherlands at the time of death…
III – Skutkové okolnosti, řízení a předběžné otázky
III — Factual background, procedure and the questions referred for a preliminary ruling
P. L. Arens, za kterého byla D. M. M. A. Arens-Sikken, žalobkyně v původním řízení, provdána, zemřel dne 8. listopadu 1998.
Mr P.L. Arens, to whom Ms Arens-Sikken, the appellant in the main proceedings, was married, died on 8 November 1998.
V době svého úmrtí měl P. L. Arens bydliště v Itálii a mimo Nizozemsko bydlel již více než deset let.
At the time of his death, Mr Arens was residing in Italy and had already been resident outside the Netherlands for more than 10 years.
P. L. Arens pořídil závěť, ve které odkázal svůj majetek rovným dílem své ženě a každému ze svých čtyř dětí.
Mr Arens had made a will, bequeathing his property in equal parts to Ms Arens-Sikken and each of their four children.
Podle článku 49 IB 1964 „hrubý tuzemský příjem“ zahrnuje celkový čistý příjem osoby, která nemá bydliště v Nizozemsku, z majetku nacházejícího se v tomto členském státu.
Pursuant to Article 49 of the 1964 Law on income tax, ‘gross domestic income’ includes the total net income received by a person not residing in the Netherlands from immovable property situated in that Member State.
Nicméně jako výsledek testamentárního rodičovského rozdělení majetku inter vivos, ve smyslu bývalého článku 1167 Burgerlijke Wetboek (občanský zákoník), přešla pozůstalost na D. M. M. A. Arens-Sikken celá – všechna aktiva a pasiva – za podmínky, že později vyplatí každému z dětí peněžitou protihodnotu jeho podílu na pozůstalosti
However, as a result of a testamentary parental partition inter vivos, as referred to in the former version of Article 1167 of the Civil Code (Burgerlijke Wetboek), Mr Arens’ estate passed to Ms Arens-Sikken in its entirety — all assets and all liabilities — on condition that she later paid each of the
(její „dluhy vzniklé v souvislosti se zvětšením dědického podílu“).
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-43/07 children the cash equivalent of their share of the estate (her ‘overendowment debts’).
nebo v hodnotě 95 000 NGL (hodnota jedné pětiny podílu).
or on an acquisition worth HFL 95 000 (the value of a one-fifth share).
Pozůstalost zahrnovala podíl P. L. Arense na nemovitém majetku, který se nacházel v Nizozemsku, jenž měl hodnotu 475 000 NGL (z důvodu přehlednosti budu dále na tento podíl odkazovat jako na „nemovitý majetek“).
The estate included Mr Arens’ share in immovable property situated in the Netherlands, that share being worth HFL 475 000 (for the sake of clarity, I shall henceforth refer to that share simply as ‘the immovable property’).
Gerechtshof odvolání zamítl jako neopodstatněné z důvodu, inter alia, že se daň z přechodu majetku váže na nabytí nemovitého majetku děděním podle dědického práva.
The Gerechtshof dismissed the appeal as unfounded on the grounds, inter alia, that the transfer duty attaches to the inheritance of the immovable property under inheritance law.
Rovněž rozhodl, že rodičovské dělení inter vivos se týkalo, pokud jde o D. M. M. A. Arens-Sikken, nemovitého majetku jako celku.
It ruled also that the parental partition inter vivos concerned, in respect of Ms Arens-Sikken, the immovable property as a whole.
Nizozemský daňový inspektorát byl toho názoru, že D. M. M. A. Arens-Sikken v Nizozemsku nabyla děděním od osoby s bydlištěm v zahraničí majetek v hodnotě 475 000 NGL, a proto jí z této částky vyměřil daň z přechodu majetku.
The Dutch Tax Inspectorate took the view that Ms Arens-Sikken had acquired, through inheritance from a person resident abroad, property in the Netherlands worth HFL 475 000 and, accordingly, issued her with an assessment to transfer duty based on that amount.
Nato D. M. M. A. Arens-Sikken podala proti tomuto rozhodnutí kasační stížnost k Hoge Raad der Nederlanden.
Ms Arens-Sikken thereupon brought an appeal in cassation against that decision before the Hoge Raad der Nederlanden.
V předkládacím usnesení Hoge Raad der Nederlanden tvrdí, že Gerechtshof správně rozhodl, že pro účely daně z přechodu majetku nabyla D. M. M. A. Arens-Sikken dědickým právem jí připsaný nemovitý majetek jako celek.
In the order for reference, the Hoge Raad der Nederlanden states that the Gerechtshof was right to rule that, for the purposes of transfer duty, Ms Arens-Sikken had, by virtue of inheritance law, acquired in its entirety the immovable property assigned to her.
Proto nelze hlavnímu důvodu kasační stíž -ností – tedy důvodu, že se jednalo o společné dědictví, po kterém následovalo testamentární rodičovské rozdělení inter vivos – vyhovět.
Accordingly, her principal plea in cassation — to the effect that there had been a joint inheritance, followed by a testamentary parental partition inter vivos — could not be upheld.
Podle předkládajícího soudu Gerechtshof rovněž rozhodl správně, když určil, že pro účely stanovení daňové povinnosti D. M. M. A. Arens-Sikken k zaplacení daně
According to the referring court, the Gerechtshof was also correct in holding that, for the purposes of assessing Ms Arens-Sikken’s liability to transfer duty, no account
D. M. M. A. Arens-Sikken podala k daňovému inspektorátu odvolání a poté podala žalobu k Gerechtshof te ’s-Hertogen-bosch (regionální odvolací soud v ’s-Her-togenbosch).
Ms Arens-Sikken lodged an objection before the Tax Inspectorate and subsequently appealed to the Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch (the ’s-Hertogenbosch Regional Court of Appeal).
Ústřední otázkou řízení před tímto soudem bylo, zda má být ve vztahu ke zdědění majetku po D. M. M. A. Arens-Sikken požadováno zaplacení daně z přechodu majetku v hodnotě 475 000 NGL,
The central issue before that court was whether, in relation to her inheritance of the property, Ms Arens-Sikken should be required to pay transfer duty on an acquisition worth HFL 475 000
ARENS-SIKKEN z přechodu majetku nelze vzít v úvahu její dluh vzniklý v souvislosti se zvětšením dědického podílu na základě rozdělení inter vivos; takové dluhy nemohou být považovány za „tuzemské dluhy“ ve smyslu článku 13 Wet op de vermogensbelasting 1964 (zákona o dědické dani z roku 1964) a v kontextu daně z přechodu majetku jsou odpočitatelné pouze tuzemské dluhy.
ARENS-SIKKEN could be taken of her overendowment debts under the partition inter vivos: those debts cannot be regarded as ‘domestic debts’ within the meaning of Article 13 of the WV 1964 and, in the context of transfer duty, only domestic debts are deductible.
účelem srovnání částky, která by byla splatná formou dědické daně, s částkou splatnou ve formě daně z přechodu majetku za účelem určení, zda došlo k porušení zásady volného pohybu kapitálu 8, a zadruhé, pokud jde o relevantnost skutečnosti, že jsou-li dluhy vzniklé v souvislosti se zvětšením dědického podílu odpočteny v Nizozemsku, členský stát bydliště může formou právních předpisů k zabránění dvojího zdanění v důsledku toho poskytnout menší daňovou úlevu při zdanění majetku D. M. M. A. Arens-Sikken, nežli by tomu bylo jinak.
be applied in order to compare the amount that would have been taxable by way of inheritance duty with the amount taxable by way of transfer duty, in order to determine whether any breach of the principle of the free movement of capital 8is entailed; and, second, concerning the relevance, if any, of the fact that, if the overendowment debts are deducted in the Netherlands, the Member State of residence may, by virtue of its legislation on the prevention of double taxation, grant in consequence a smaller concession than would otherwise have been the case when assessing Ms Arens-Sikken’s inheritance to tax.
Za těchto okolností se Hoge Raad der Nederlanden rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
Against that background, the Hoge Raad der Nederlanden decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Nicméně v rozsahu, v němž zákonná ustanovení v konečném důsledku brání odpočtu dluhů vzniklých v souvislosti se zvětšením dědického podílu pouze proto, že vlastnictví bylo zděděno od osoby, která v době úmrtí měla bydliště mimo Nizozemsko, se předkládající soud táže, zda je uvedený důsledek slučitelný s volným pohybem kapitálu zaručeným články 56 ES a 58 ES.
However, in so far as the effect of the statutory provisions is ultimately to prevent the deduction of overendowment debts simply because the property was inherited from a person who, at the time of death, was resident outside the Netherlands, the referring court questions whether that consequence is compatible with the free movement of capital as guaranteed by Articles 56 EC and 58 EC.
V tomto ohledu se Hoge Raad der Nederlanden ptá, zda dluhy vzniklé v souvislosti se zvětšením dědického podílu – vzhledem k tomu, že podle jeho názoru jsou méně úzce spojeny s nemovitým majetkem nežli povinnost převést vlastnický titul ve věci Barbier 6 nebo náklady nabytí ve věci Gerritse 7– musí, stejně jako v uvedených věcech, být vzaty v úvahu při stanovení základu daně.
In that regard, the Hoge Raad der Nederlanden is asking whether the overendowment debts — bearing in mind that, in its view, they are less closely connected with the immovable property than the obligation to transfer title in Barbier 6 or the acquisition costs in Gerritse 7 — must, as in those cases, be taken into account in the determination of the basis of assessment.
Musí být články 73b a 73d Smlouvy o ES (nyní článek 56 ES a článek 58 ES) vykládány v tom smyslu, že brání členskému státu, aby v případě nemovitého majetku nacházejícího se v tomto členském státě, který tvoří pozůstalost osoby, která měla v okamžiku své smrti bydliště v jiném
Must Articles 73b and 73d of the EC Treaty (now Articles 56 EC and 58 EC respectively) be interpreted as precluding a Member State from taxing the inheritance under inheritance law of immovable property situated in that Member State and forming part of the
V případě kladné odpovědi na tuto otázku vyvstávají další dvě otázky: první se týká správné metody, která má být použita za
In the event that the answer to that question is in the affirmative, two further issues arise: first, concerning the correct method to
8 — V tomto ohledu předkládající soud srovnává přístup zaujatý v rozsudku ve věci Barbier, citovaný v poznámce pod čarou 3, zejména v bodě 62 uvedeného rozsudku, s přístupem v rozsudku Gerritse, citovaném v poznámce pod čarou 7.
8 — In that regard, the referring court compares the approaches defined in Barbier, cited in footnote 3, in particular at paragraph 62, and Gerritse, cited in footnote 7, respectively.
7 — Rozsudek ze dne 12. června 2003 (C-234/01, Recueil, s. I-5933).
6 — Cited in footnote 3.7 — Case C-234/01 [2003] ECR I-5933.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA J. MAZÁKA – VĚC C-43/07 k výběru daně, k nižšímu zápočtu pro účely zamezení dvojímu zdanění?“ členském státě, vybíral daň z nabytí tohoto nemovitého majetku děděním vyměřovanou v závislosti na hodnotě tohoto nemovitého majetku, aniž by zohledňoval dluhy nabyvatele, které váznou na dědickém podílu zvětšeném na základě testamentárního rodičovského rozdělení pozůstalosti inter vivos?
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-43/07 the estate by virtue of the testator’s place of residence?’ estate of a person resident in another Member State at the time of his death on the basis of the value of the immovable property without account being taken of overendowment debts owed by the inheritor by reason of a testamentary parental partition inter vivos?
A – Hlavní tvrzení účastníků řízení
A — Main submissions of the parties
V případě kladné odpovědi na první otázku a v případě, že by bylo kromě toho třeba porovnáním určit, zda a do jaké míry musí být zohledněny dluhy vzniklé v souvislosti se zvětšením dědického podílu, která srovnávací metoda […] musí být použita v případě, jako je projednávaný případ, pro určení, zda by dědická daň, která by byla vybrána, pokud by zůstavitel měl v okamžiku své smrti bydliště v Nizozemsku, byla nižší než daň z přechodu majetku?
If the answer to the previous question is in the affirmative and if it must also be determined by means of a comparison whether and, if so, to what extent overendowment debts must be taken into account, what method of comparison … must be used in a case such as the present to determine whether the inheritance duty which would have been levied if the testator had been resident in the Netherlands at the time of his death would have been less than the transfer duty?