natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Zaprvé je třeba uvést, že co se týče údajné újmy, kterou představují náklady na účast ve zrušeném řízení o zadání veřejné zakázky, žalobkyně neprokázala příčinnou souvislost mezi jednáním, které vytýká Parlamentu, to znamená údajnými protiprávnostmi, kterých se dopustil v rámci řízení o zadání sporné zakázky, na straně jedné a újmou, kterou představují náklady na účast v tomto řízení, na straně druhé.
The Court observes, first, as regards the alleged damage consisting in the costs of participating in the cancelled award procedure, that the applicant has not established a causal link between the alleged conduct of the Parliament, namely, the alleged unlawful acts committed in the course of the procedure for awarding the disputed contract, on the one hand, and the damage consisting in the costs of the applicant’s participation in that procedure, on the other hand.
I za předpokladu, že by totiž řízení, které vedlo k rozhodnutím ze dne 14. září a 1. prosince 2006, jakož i samotná tato rozhodnutí byly postiženy protiprávností, takže by žalobkyně mohla i nadále využívat účinků rozhodnutí ze dne 7. srpna 2006, kterým jí byla původně zakázka přidělena, jí toto rozhodnutí neposkytovalo žádný nárok na uzavření smlouvy.
Even if the procedure which led to the decisions of 14 September 2006 and 1 December 2006 and those decisions themselves were unlawful, with the result that the applicant could still enjoy the effects of the decision of 7 August 2006 which initially awarded it the contract, that decision gave the applicant no right to the conclusion of the contract.
Přitom tato možnost se v projednávaném případě stala skutečností ve formě rozhodnutí ze dne 31. ledna 2007.
That situation arose in the present case, in the form of the decision of 31 January 2007.
Za těchto podmínek je nutno konstatovat, že neexistuje žádná příčinná souvislost mezi jednáním, které je Parlamentu vytýkáno, a újmou, kterou žalobkyně uplatňuje.
In those circumstances, there is clearly no causal link between the alleged conduct of the Parliament and the loss alleged by the applicant.
Zadruhé, co se týče nemajetkové újmy tvrzené žalobkyní, ani ta není prokázána.
Secondly, nor has the non-pecuniary damage alleged by the applicant been established.
Žalobkyně uvádí, že odmítnutí její nabídky je v rozhodnutí ze dne 1. prosince 2006 odůvodněno velmi záporným hodnocením, které se může rychle rozšířit do příslušných odborných kruhů, a vážně tak nepříznivě zasahovat do její pověsti.
The applicant states that the reason for the rejection of its tender, in the decision of 1 December 2006, was a very negative assessment which could be disseminated rapidly in the circles concerned and could thus seriously undermine its reputation.
Nicméně je třeba uvést, že žalobkyně neupřesňuje, jaká záporná hodnocení by měla do její pověsti nepříznivě zasahovat.
However, the applicant does not specify which are the negative assessments undermining its reputation.
V rozhodnutí ze dne 1. prosince 2006, kterým byla nabídka žalobkyně odmítnuta, vysvětluje Parlament, že žalobkyně nesplnila kritéria výběru s ohledem na své technické a finanční schopnosti.
In the decision of 1 December 2006 rejecting the applicant’s tender, the Parliament explained that the applicant had not satisfied the selection criteria with regard to its technical and financial means.
Je zjevné, že taková vysvětlení nezbytně vyvolávají záporná hodnocení, ať již kvality nabídky, nebo kvality uchazeče.
It is clear that such explanations necessarily give rise to negative assessments, either as regards the qualities of the tender or those of the tenderer.
Nicméně z takových záporných hodnocení nelze v zásadě vyvodit, že nepříznivě zasahují do pověsti dotčeného uchazeče, jsou-li tato hodnocení formulována bez polemiky a v souladu se skutkovými okolnostmi.
However, it cannot generally be deduced from such negative assessments that they undermine the reputation of the tenderer in question, provided that they are expressed in an uncontroversial manner and in accordance with the facts.
Parlamentu totiž za účelem rozhodnutí o přidělení zakázky, a zejména za účelem jeho odůvodnění přísluší ověřit, zda předložené nabídky splňují kritéria výběru.
It was a matter for the Parliament, for the purposes of the award decision to be taken, and in particular for the purposes of the statement of reasons for that decision, to check that the tenders submitted complied with the selection criteria.
V tomto ohledu nelze vznést žádnou výtku vůči rozhodnutí ze dne 1. prosince 2006, ve kterém je vhodným způsobem vysvětleno, že řídící pracovníci, zkušenosti, obrat, jakož i provozní hospodářský výsledek žalobkyně za nedávná účetní období byly Parlamentem hodnoceny jako nedostatečné k tomu, aby jí mohl svěřit projekt takového rozsahu, o jaký se jedná ve sporné zakázce.
In that regard, there can be no criticism of the decision of 1 December 2006 in which it was explained, in appropriate terms, that the applicant’s managerial staff, experience, turnover and operating results in recent financial years were considered too poor for the Parliament to be able to entrust it with a project on a scale such as the contract in question.
Taková slova nemohou být sama o sobě v rámci odmítnutí nabídky považována za nepříznivě zasahující do pověsti žalobkyně.
Such comments cannot per se, in connection with the rejection of a tender, be regarded as adversely affecting the applicant’s reputation.
Vzhledem k výše uvedenému je třeba návrh žalobkyně na náhradu škody ve věci T-383/06 zamítnout jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.
In the light of the foregoing, the applicant’s claim for damages in Case T-383/06 must be dismissed as manifestly lacking any foundation in law.
ICUNA.COM v. PARLAMENT prvního pododstavce jednacího řádu může Soud rozdělit náklady mezi účastníky řízení nebo rozhodnout, že každý z nich nese vlastní náklady, pokud každý účastník měl ve věci částečně úspěch i neúspěch nebo pokud jsou k tomu dány výjimečné důvody.
ICUNA.COM v PARLIAMENT under the first paragraph of Article 87(3) of the Rules of Procedure, the Court of First Instance may order that the costs be shared or that the parties bear their own costs where each party succeeds on some and fails on other heads of claim, or where the circumstances are exceptional.
Rozhodnutí ze dne 1. prosince 2006, které je předmětem žaloby ve věci T-383/06, bylo zrušeno po podání žaloby rozhodnutím přijatým Parlamentem v souladu s postupem stanoveným pro zadávací řízení.
The decision of 1 December 2006, which forms the subjectmatter of the action in Case T-383/06, was annulled after the action had been brought by a decision adopted by the Parliament in accordance with the procedure laid down concerning invitations to tender.
Nicméně na základě spisu nelze jak v projednávaných věcech, tak ve věcech týkajících se odpovídajících předběžných opatření vyloučit, že Parlament svým jednáním v rámci zadávacího řízení vyvolal podání žaloby ve věci T-383/06, jakož i návrhu na předběžné opatření ve věci T-383/06 R. Za těchto okolností je třeba rozhodnout, že žalobkyně ponese polovinu svých nákladů ve věcech T-383/06 a T-383/06 R, zatímco Parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí rovněž polovinu nákladů vynaložených žalobkyní.
However, it is conceivable, in view of the file both in these cases and in the corresponding proceedings for interim relief, that the Parliament’s conduct in connection with the procedure for the award of the contract gave rise to the commencement of the action in Case T-383/06 and the application for interim measures in Case T-383/06 R. Accordingly, the applicant must bear half of its own costs in Cases T-383/06 and T-383/06 R, while the Parliament must pay half of the applicant’s costs in addition to its own costs.
Vzhledem k tomu, že ve věci T-71/07 Parlament požadoval náhradu nákladů řízení a žalobkyně neměla ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení, včetně nákladů spojených s řízením o předběžném opatření ve věci T-71/07 R a s námitkou nepřípustnosti.
In Case T-71/07, since the applicant has been unsuccessful, it must be ordered to pay the costs, as applied for by the Parliament, including those relating to the proceedings for interim relief in Case T-71/07 R and to the objection of inadmissibility.
Icuna.Com ponese polovinu vlastních nákladů.
Icuna.Com shall bear half of its own costs.
Předsedkyně
E. Coulon
I. Pelikánová
President
Věc T-144/04
Case T-144/04
„Žaloba na neplatnost – Rozhodnutí Komise kvalifikující určitá opatření přijatá Francouzskou republikou ve prospěch France 2 a France 3 jako státní podpory slučitelné se společným trhem – Lhůta pro podání žaloby – Článek 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu – Nepřípustnost“
(Action for annulment — Commission decision declaring certain measures taken by the French Republic in favour of France 2 and France 3 to be State aid compatible with the common market — Period allowed for commencing proceedings — Article 44(1)(c) of the Rules of Procedure — Inadmissibility)
Usnesení Soudu (pátého senátu) ze dne 19. května 2008 . . . . . . . . . . .
Order of the Court of First Instance (Fifth Chamber), 19 May 2008 . . . . . . II - 764
Žaloba na neplatnost – Lhůty – Počátek lhůty – Datum vyhlášení – Datum, kdy se žalobce o aktu dozvěděl – Podpůrná povaha
Actions for annulment — Time-limits — Point from which time starts to run — Date of publication — Day on which a measure came to the knowledge of the applicant — Subsidiary matter
SHRNUTÍ – VĚC T-144/04
SUMMARY — CASE T-144/04
Ze znění čl. 230 pátého pododstavce ES vyplývá, že kritérium data, kdy se žalobce o aktu dozvěděl, má jako počátek lhůty k podání žaloby vzhledem k datu vyhlášení aktu nebo jeho oznámení podpůrnou povahu.
It is clear from the wording of the fifth paragraph of Article 230 EC that the criterion of the date on which the applicant became aware of the measure as the start of the period for bringing an action is subsidiary to the criteria of publication or notification of the measure.
Tyto údaje musí být dostatečně jasné a přesné pro to, aby umožnily žalovanému připravit svou obranu a Soudu rozhodnout o žalobě případně i bez dalších podpůrných informací.
That indication must be sufficiently clear and precise so as to allow the defendant to prepare its defence and the Court to decide the case, if necessary, without other supporting information.
Pokud jde o akty, které se podle ustálené praxe dotyčného orgánu vyhlašují v Úředním věstníku Evropské unie, přestože toto vyhlášení není podmínkou jejich použitelnosti, kritérium data, kdy se žalobce o aktu dozvěděl, se neuplatní a lhůta k podání žaloby počíná běžet od data vyhlášení.
With regard to measures which, in accordance with the established practice of the institution concerned, are published in the Official Journal of the European Union, although such publication is not a condition of their applicability, the Court of Justice and the Court of First Instance have recognised that the criterion of the day on which a measure came to the knowledge of an applicant was not applicable and that it was the date of publication which marked the starting point of the period prescribed for instituting proceedings.
Za takových okolností se totiž mohou dotyčné třetí osoby legitimně domnívat, že předmětný akt bude vyhlášen
In those circumstances, the third parties involved can legitimately expect the decision in question to be published.
Za účelem zajištění právní jistoty a řádného výkonu spravedlnosti je třeba pro to, aby byla žaloba přípustná, aby hlavní skutkové a právní okolnosti, na kterých je založena, vyplývaly, přinejmenším stručně, ale uceleně a srozumitelně, z textu samotné žaloby.
In order to ensure legal certainty and sound administration of justice, it is necessary, for an action to be admissible, that the basic matters of fact and law relied on appear coherently and intelligibly in the text of the application itself.
Ačkoliv obsah žaloby lze podpořit a doplnit v konkrétních bodech odkazy na výňatky z písemností, které tvoří její přílohu, obecný odkaz na ostatní písemnosti, a to i přiložené k žalobě, nemůže zhojit neexistenci základních prvků v žalobě.
Whilst specific points in this text can be supported and supplemented by references to specific passages in the documents attached, a general reference to other documents, even those annexed to the application, cannot compensate for the lack of essential elements in the application.
Soudu nepřísluší, aby v přílohách vyhledával a určoval žalobní důvody a argumenty, které by mohl pokládat za důvody představující základ žaloby, neboť přílohy mají čistě důkazní a pomocnou funkci.
It is not for the Court of First Instance to seek and identify in the annexes the pleas and arguments on which it may consider the action to be based, since the annexes have a purely evidential and instrumental function.
Při přezkumu souladu žaloby s požadavky čl. 44 odst.
Therefore, in reviewing the compliance of the application with the requirements of Article 44(1) of the Rules of Procedure, the contents of the reply are, by definition, not relevant. In particular,
(viz body 18–22)
(see paras 18-22)
jasnosti a přesnosti žaloby podané u soudu Společenství.
requirements of sufficient clarity and precision of applications lodged with the Community judicature.
Tyto požadavky jsou totiž vyžadovány zejména v zájmu soudu Společenství, jenž nemá žádné předchozí znalosti týkající se jemu předložené věci.
These requirements are necessary, in particular, for the benefit of the Community judicature, which has no prior knowledge of the case brought before it.
Kromě toho, ačkoli v případě aktu přijatého orgánem může být povinnost uvést odůvodnění v aktu skutečně zmírněna, pokud jeho příjemce dobře zná celkový kontext jeho přijetí, tuto možnost zmírnění povinnosti uvést odůvodnění nelze obdobně použít na požadavky dostatečné
Furthermore, whilst in the case of a measure adopted by an institution, the requirement to state reasons in the measure may indeed be eased where the addressee is familiar with the background to its adoption, that possibility of easing the requirement to state reasons may not be applied by analogy to the
(viz body 28–31)
(see paras 28-31)
USNESENÍ ZE DNE 19. 5.
ORDER OF 19. 5.
2008 – VĚC T-144/04
2008 — CASE T-144/04
19. května 2008 *
19 May 2008*
Ve věci T-144/04,
In Case T-144/04,
Komisi Evropských společenství, zastoupené J. Buendíou Sierrou, M. Niejharem a C. Giolitem, jako zmocněnci, žalované, podporované
Commission of the European Communities, represented by J. Buendía Sierra, M. Niejhar and C. Giolito, acting as Agents, defendant, supported by
Francouzskou republikou, zastoupenou G. de Berguesem, jako zmocněncem, vedlejší účastnicí,
French Republic, represented by G. de Bergues, acting as Agent, intervener,
TF1 v. KOMISE jejímž předmětem je žádost o zrušení rozhodnutí Komise 2004/838/ES ze dne 10. prosince 2003 o státních podporách prováděných Francií ve prospěch France 2 a France 3 (Úř. věst. 2004, L 361, s. 21),
APPLICATION for annulment of Decision 2004/838/EC of the Commission of 10 December 2003 on State aid implemented by France for France 2 and France 3 (OJ 2004 L 361, p. 21),
SOUD PRVNÍHO STUPNĚ EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ (pátý senát), ve složení M. Vilaras (zpravodaj), předseda, M. Prek a V. Ciucă, soudci, vedoucí soudní kanceláře: E. Coulon, vydává toto
THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (Fifth Chamber), composed of M. Vilaras (Rapporteur), President, M. Prek and V. Ciucă, Judges,
Skutkový základ sporu
Factual background to the dispute
Dne 10. března 1993 předložila Télévision Française 1 SA (dále jen TF1), vlastník soukromého kanálu komerční televize TF1, Komisi stížnost, která se týká způsobů financování a provozování dvou veřejnoprávních televizních kanálů francouzské televize, France 2 a France 3.
On 10 March 1993, the applicant, Télévision Française 1 SA (‘TF1’), owner of the private television channel TF1, submitted a complaint to the Commission concerning the methods used to finance and operate France 2 and France 3, two French public television channels.
Dne 2. února 1996 podala žalobkyně proti Komisi žalobu pro nečinnost.
On 2 February 1996, the applicant brought an action against the Commission for failure to act.
Rozsudkem ze dne 3. června 1999, TF1 v. Komise (T-17/96, Recueil, s. II-1757), odsoudil Soud prvního stupně Komisi za nečinnost poté, co zjistil, že Komise upustila od přijetí rozhodnutí o části stížnosti TF1, která se týká státních podpor.
In its judgment in Case T-17/96 TF1 v Commission [1999] ECR II-1757, the Court of First Instance declared that the Commission had failed to fulfil its obligations by not adopting a decision regarding the part of the complaint lodged by TF1 concerning state aid.
V rozhodnutí 2004/838/ES ze dne 10. prosince 2003 o státních podporách prováděných Francií ve prospěch France 2 a France 3 (Úř. věst. 2004, L 361, s.
In Commission Decision 2004/838/EC of 10 December 2003 on State aid implemented by France for France 2 and France 3 (OJ 2004 L 361, p.
Napadené rozhodnutí se netýká poplatku za právo užívat televizní přijímače, zavedeného francouzským zákonem č. 49-1032 ze dne 30. července 1949, neboť tento poplatek byl vyloučen z rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (bod 25 napadeného rozhodnutí).
The contested decision does not deal with the television licence fee introduced by Law No 49-1032 of 30 July 1949, which was excluded from the scope of the decision to initiate the formal review procedure (recital 25 of the contested decision).
Dopisem ze dne 3. února 2004 Komise předala kopii napadeného rozhodnutí žalobkyni, která ho převzala dne 4. února 2004.
By letter dated 3 February 2004, the Commission sent a copy of the contested decision to the applicant, which was received on 4 February 2004.
Návrhem došlým kanceláři Soudu telefaxem dne 13. dubna 2004, přičemž prvopis žaloby došel soudní kanceláři dne 15. dubna 2004, žalobkyně podala projednávanou žalobu.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance by fax on 13 April 2004, the original received at the Registry on 15 April, the applicant brought the present action.
Návrhem ze dne 9. července 2004 požádala Francouzská republika o vstup do tohoto řízení jako vedlejší účastnice na podporu návrhových žádání Komise.
On 9 July 2004, the French Republic sought leave to intervene in the current proceedings in support of the claims of the Commission.
Soud této žádosti vyhověl rozhodnutím předsedy čtvrtého senátu Soudu ze dne 6. září 2004.
That request was granted by Order of the President of the Fourth Chamber of the Court of First Instance on 6 September 2004.
Vzhledem k tomu, že složení senátů Soudu bylo ode dne 13. září 2004 změněno, byl soudce zpravodaj přidělen jakožto předseda k pátému senátu, jemuž byla v důsledku toho projednávaná věc přidělena.
Following changes made to the composition of the Chambers of the Court of First Instance with effect from 13 September 2004, the Judge-Rapporteur was assigned, as President, to the Fifth Chamber, to which this case was accordingly allocated.
– prohlásil žalobu za přípustnou;
— declare the action to be admissible;
– uložil Komisi náhradu nákladů řízení a rozhodl podle práva o nákladech řízení ohledně Francouzské republiky.
— order the Commission to pay the costs, and make an appropriate order for costs with respect to the French Republic.
Komise, podporovaná Francouzskou republikou ohledně přípustnosti žaloby a nákladů řízení, navrhuje, aby Soud:
The Commission, supported by the French Republic, with respect to the admissibility of the action and the question of costs, contends that the Court should:
– podpůrně, zamítl žalobu jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ;
— in the alternative, dismiss the action as being clearly without foundation;
Žalobkyně v replice požadovala, aby Soud nařídil Komisi předložit dopis, který tento orgán zaslal dne 10. prosince 2003 francouzským orgánům, jímž je vyzval k předložení vyjádření a návrhů na změnu právního režimu poplatku.
In its reply, the applicant requested the Court to order the Commission to produce a letter that it allegedly sent to the French authorities, and in which it requested them to provide submissions and proposals with a view to amending the legal status of the fee.
Kromě toho podle článku 111 jednacího řádu, je-li Soud zjevně nepříslušný k projednání určitého návrhu nebo je-li určitý návrh zjevně nepřípustný nebo zjevně postrádá jakýkoli právní základ, může Soud, aniž by pokračoval v řízení, rozhodnout usnesením obsahujícím odůvodnění.
In addition, under Article 111 of the Rules of Procedure, where it is clear that the Court of First Instance has no jurisdiction to take cognisance of an action or where the action is manifestly inadmissible or manifestly lacking any foundation in law, the Court may, by reasoned order, without taking further steps in the proceedings, give a decision on the action.
V projednávaném případě pokládá Soud věc na základě písemností ve spise a vysvětlení účastníků řízení za dostatečně objasněnou za účelem rozhodnutí o této žalobě, a proto není třeba zahájit ústní část řízení ani nařídit organizační procesní opatření požadované žalobkyní.
In the present case, the Court considers that it has sufficient information, in the form of the documents in the case and the explanations provided by the parties, in order to rule on the present action without initiating the oral procedure or ordering the measure of organisation of procedure sought by the applicant.
K přípustnosti žaloby z hlediska lhůty k podání žaloby
Admissibility of the application concerning the timelimit for commencing proceedings
Žalobkyně a Komise se shodují v tom, že lhůta pro podání žaloby začala plynout od sdělení napadeného rozhodnutí žalobkyni tímto orgánem, tedy 4. února 2004, a že tato lhůta uplynula dne 14. února 2004 o půlnoci.
The applicant and the Commission agree that the time limit for bringing the action started to run from the moment when the Commission notified the applicant of the contested decision, on 4 February 2004, and that the time limit expired at midnight on 14 April 2004.
Podle pátého pododstavce článku 230 ES musí být žaloba na neplatnost podána do dvou měsíců, a to podle okolností ode dne vyhlášení příslušného aktu, ode dne jeho oznámení navrhovateli, nebo nebyl-li akt vyhlášen či oznámen, ode dne, kdy se o něm navrhovatel dozvěděl.
Under the fifth paragraph of Article 230 EC, an action for annulment must be brought within two months of the publication or notification of the contested measure or, in the absence thereof, of the date on which it came to the applicant’s knowledge, as the case may be.
Ze samotného znění tohoto ustanovení vyplývá, že kritérium data, kdy se žalobce o aktu dozvěděl, má jako počátek lhůty k podání žaloby vzhledem k datu vyhlášení aktu nebo jeho oznámení podpůrnou povahu (viz usnesení Soudu ze dne 21. listopadu 2005, Tramarin v. Komise, T-426/04, Sb. rozh. s. II-4765, bod 48 a citovaná judikatura).
It is clear from the wording of this provision that the criterion of the date on which the applicant became aware of the measure as the start of the period for bringing an action is subsidiary to the criteria of publication or notification of the measure (see the Order of the Court of First Instance T-426/04 Tramarin v Commission ECR II-4765, paragraph 48 and caselaw cited).
Krom toho, pokud jde o akty, které se podle ustálené praxe dotyčného orgánu vyhlašují v Úředním věstníku Evropské unie, přestože toto vyhlášení není podmínkou jejich použitelnosti, Soudní dvůr a Soud připustily, že kritérium data, kdy se žalobce o aktu dozvěděl, se neuplatní a že lhůta k podání žaloby počíná běžet od data vyhlášení.
In addition, with regard to measures which, in accordance with the established practice of the institution concerned, are published in the Official Journal of the European Union, although such publication is not a condition of their applicability, the Court of Justice and the Court of First Instance have recognised that the criterion of the day on which a measure came to the knowledge of an applicant was not applicable and that it was the date of publication which marked the starting point of the period prescribed for instituting proceedings.