natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pro tento přístup mluví již rizika pro zdraví, život, plavidlo a jim svěřený náklad, spojená s lodní dopravou a zdůrazněná v průběhu jednání.
This is indicated by the risks to body, life, ship and the cargo entrusted to them, which are associated with seafaring and were highlighted at the hearing.
Přinejmenším v případě škod způsobených znečištěním ropnými látkami existují také podstatná, ve značné míře na zavinění nezá-
Furthermore, in the case of damage caused by oil pollution at least, there are risks as regards largely no-fault civil liability under the Inter-
Kromě toho přispívá toto řízení k tomu, aby se upřesnil pojem „hrubá nedbalost“ v článku 4 směrnice 2005/35.
Furthermore, the present case helps define more specifically the concept of serious negligence contained in Article 4 of Directive 2005/35.
Pokud Soudní dvůr přijme názor zastávaný v tomto případě, bude obzvláště objasněno, že tento pojem může mít v teritoriálním moři jiný význam než v ostatních mořských zónách, kde je třeba jej vykládat v souladu s Marpol 73/78.
If the Court concurs with my view, it will be made clear in particular that this concept can have a different meaning in the territorial sea to that which it has in other sea areas, in respect of which it must be interpreted in line with Marpol 73/78.
87 — ESLP, rozsudky S. W. v. Spojené království (výše uvedený v poznámce pod čarou 83, § 36), C. R. v. Spojené království (výše uvedený v poznámce pod čarou 83, § 34), Streletz, Keßler a Krenz v. Německo ze dne 22. března 2001 (Sbírka rozsudků a rozhodnutí, 2001-II, § 50), jakož i Radio France a další v. Francie ze dne 30. března 2004 (Sbírka rozsudků a rozhodnutí, 2004-II, § 20).
87 — Judgments of the European Court of Human Rights in S.W., cited in footnote 83, § 36, and C.R., cited in footnote 83, § 34, Streletz, Keßler and Krenz v Germany, 22 March 2001, Reports 2001-II, § 50, and Radio France and Others v France, 30 March 2004, Reports 2004-II, § 20.
88 — Viz výše, bod 91.
88 — See point 91 above.
2005/35 k tomu, aby mořeplavci podléhali stíhání, které považují za přehnané.
In particular, the more recent examples from France and Spain cited as evidence demonstrate that it does not take Directive 2005/35 to subject seamen to prosecution which they consider to be excessive.
Soudy členských států se mohou, pokud mají další pochyby, obrátit na Soudní dvůr v souladu s článkem 234 Smlouvy.
Under Article 234 EC, the courts of the Member States may also bring a matter before the Court where they are uncertain in other respects.
Soudy rozhodující v posledním stupni mají případně dokonce povinnost tak učinit, například v případě rozdílů v judikatuře vrchních soudů členských států 89.
Under certain circumstances, the courts of last instance are actually required to do so, for example where the caselaw of the higher national courts is inconsistent. 89
Tato soudní záruka jednotného provedení a použití směrnice 2005/35 je doplněna úkolem Komise podle článku 211 Smlouvy dbát na dodržování sekundárního práva a případně podle článku 226 ES zahájit řízení pro nesplnění povinnosti.
This judicial safeguarding of the uniform implementation and application of Directive 2005/35 is complemented by the Commission’s duty under Article 211 EC to ensure compliance with secondary law and, where necessary, to bring Treaty-infringe-ment proceedings under Article 226 EC.
V rozsahu, v němž žalobci uplatňují nedostatky v odůvodnění, není přezkum nezbytný, protože tyto pochybnosti odmítl již předkládající soud 90.
In so far as the claimants allege a de -fective statement of reasons, no examination is necessary since these doubts have already been rejected by the referring court.
Protože se v případě směrnice 2005/35 jedná o právní akt s obecnou působností, a odůvodnění se tedy může omezit na uvedení celkové situace, která vedla k jejímu přijetí, a na označení obecných cílů, kterých chce dosáhnout 91, nezdá se, že je v projednávaném případě možné hovořit o nedostatku odůvodnění.
90 Since Directive 2005/35 is a measure having general application and the preamble may therefore be limited to indicating the general situation which led to its adoption, on the one hand, and the general objectives which it is intended to achieve, 91on the other, a defective statement of reasons would also appear to be rather unlikely in this case.
Ani přezkum čtvrté předběžné otázky tedy neodhalil skutečnosti, jimiž by mohla být dotčena platnost ustanovení směrnice 2005/35.
Therefore, examination of the fourth question referred to the Court has also disclosed no factor of such a kind as to bring into question the validity of provisions of Directive 2005/35.
Konečně ani argument možného zneužití odpovědnosti za hrubou nedbalost při vážných nehodách, který vznesli žalobci a Řecko, nedokládá porušení zásady právní jistoty nebo legality trestního práva.
Finally, the argument put forward by the claimants and Greece that liability for serious negligence in the case of grave accidents could be open to abuse does not demonstrate that the principle of legal certainty or of the legality of criminal law has been
Zneužití nemůže být nikdy s naprostou jistotou vyloučeno.
90 — Case C-408/95 Eurotunnel and Others [1997] ECR I-6315, paragraphs 33 and 34.
90 — Rozsudek ze dne 11. listopadu 1997, Eurotunnel a další (C-408/95, Recueil, s. I-6315, body 33 a násl.).
89 — Case C-495/03 Intermodal Transports [2005] ECR I-8151, paragraphs 38 and 39, with further references.
91 — Rozsudek IATA a ELFAA (uvedený v poznámce pod čarou 13, bod 67).
91 — IATA and ELFAA, cited in footnote 13, paragraph 67.
V důsledku toho navrhuji Soudnímu dvoru, aby odpověděl na předběžnou otázku následovně:
I accordingly propose that the Court give the following answer to the questions referred to it for a preliminary ruling:
„Přezkum položených otázek neodhalil skutečnosti, jimiž by mohla být dotčena platnost směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES ze dne 7. září 2005 o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání.“
‘Examination of the questions referred has disclosed no factor of such a kind as to bring into question the validity of Directive 2005/35/EC of the European Parliament and of the Council of 7 September 2005 on shipsource pollution and on the introduction of penalties for infringements.’
ROZSUDEK ZE DNE 3. 6.
JUDGMENT OF 3. 6.
2008 – VĚC C-308/06
2008 — CASE C-308/06
Ve věci C-308/06, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) ze dne 4. července 2006, došlým Soudnímu dvoru dne 14. července 2006, v řízení The Queen, na žádost:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the High Court of Justice of England and Wales, Queen’s Bench Division (Administrative Court), made by decision of 4 July 2006, received at the Court on 14 July 2006, in the proceedings
SOUDNÍ DVŮR (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, L. Bay Larsen, předsedové senátů, K. Schiemann, J. Makarczyk, P. Kūris, J. Malenovský (zpravodaj), A. Ó Caoimh, P. Lindh a J.-C. Bonichot, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, a C. Strömholm, rada, s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 25. září 2007, s ohledem na vyjádření předložená:
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, L. Bay Larsen, Presidents of Chambers, K. Schiemann, J. Makarczyk, P. Kūris, J. Malenovský (Rapporteur), A. Ó Caoimh, P. Lindh and J.-C. Bonichot, Judges,
– za vládu Spojeného království C. Gibbs, jako zmocněnkyní, ve spolupráci s C. Lewisem a S. Wordsworthem, barristers,
— the United Kingdom Government, by C. Gibbs, acting as Agent, assisted by C. Lewis and S. Wordsworth, barristers,
– za dánskou vládu J. Bering Liisbergem a B. Weis Fogh, jako zmocněnci,
— the Danish Government, by J. Bering Liisberg and B. Weis Fogh, acting as Agents,
– za estonskou vládu L. Uibem, jako zmocněncem,
— the Estonian Government, by L. Uibo, acting as Agent,
– za řeckou vládu A. Samoni-Rantou, S. Chala a G. Karipsiadisem, jako zmocněnci,
— the Greek Government, by A. Samoni-Rantou, S. Khala and G. Karipsiadis, acting as Agents,
– za španělskou vládu M. Sampol Pucurullem, jako zmocněncem,
— the Spanish Government, by M. Sampol Pucurull, acting as Agent,
– za francouzskou vládu G. de Berguesem, L. Butelem a C. Jurgensen, jako zmocněnci,
— the French Government, by G. de Bergues, L. Butel and C. Jurgensen, acting as Agents,
– za kyperskou vládu D. Lysandrou a N. Charalampidou, jako zmocněnci,
— the Cypriot Government, by D. Lisandrou and N. Kharalampidou, acting as Agents,
– za maltskou vládu S. Camillerim, jako zmocněncem,
— the Maltese Government, by S. Camilleri, acting as Agent,
– za švédskou vládu K. Wistrand a A. Falk, jako zmocněnkyněmi,
— the Swedish Government, by K. Wistrand and A. Falk, acting as Agents,
– za Evropský parlament M. Gómez-Leal a J. Rodriguesem, jako zmocněnci,
— the European Parliament, by M. Gómez-Leal and J. Rodrigues, acting as Agents,
– za Radu Evropské unie E. Karlsson a E. Chaboureau, jako zmocněnci,
— the Council of the European Union, by E. Karlsson and E. Chaboureau, acting as Agents,
– za Komisi Evropských společenství K. Simonssonem, H. Ringbomem a F. Hoffmeisterem, jako zmocněnci, po vyslechnutí stanoviska generální advokátky na jednání konaném dne 20. listopadu 2007,
— the Commission of the European Communities, by K. Simonsson, H. Ringbom and F. Hoffmeister, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 20 November 2007,
2008 – VĚC C-308/06 vydává tento
2008 — CASE C-308/06 gives the following
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká platnosti článků 4 a 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES ze dne 7. září 2005 o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání (Úř. věst. L 255, s.
This reference for a preliminary ruling concerns the validity of Articles 4 and 5 of Directive 2005/35/EC of the European Parliament and of the Council of 7 September 2005 on shipsource pollution and on the introduction of penalties for infringements (OJ 2005 L 255, p.
11, a opravy, Úř. věst. 2006, L 33, s. 87, a Úř. věst. 2006, L 105, s. 65).
11; corrigenda at OJ 2006 L 33, p.
Úmluva Organizace spojených národů o mořském právu, podepsaná v Montego Bay dne 10. prosince 1982 (dále jen „úmluva z Montego Bay“), vstoupila v platnost dne 16. listopadu 1994.
The United Nations Convention on the Law of the Sea, signed in Montego Bay on 10 December 1982 (‘UNCLOS’), entered into force on 16 November 1994.
Jménem Evropského společenství byla schválena rozhodnutím Rady 98/392/ES ze dne 23. března 1998 (Úř. věst. L 179, s. 1; Zvl. vyd. 04/03, s. 260).
It was approved on behalf of the European Community by Council Decision 98/392/EC of 23 March 1998 (OJ 1998 L 179, p. 1).
Článek 2 úmluvy z Montego Bay stanoví právní režim teritoriálního moře následovně:
Article 2 of UNCLOS refers to the legal status of the territorial sea in the following terms:
Svrchovanost pobřežního státu se rozšiřuje za jeho pevninské území a vnitřní vody, a v případě souostrovního státu za jeho souostrovní vody, na přilehlé mořské pásmo zvané teritoriální moře.
The sovereignty of a coastal State extends, beyond its land territory and internal waters and, in the case of an archipelagic State, its archipelagic waters, to an adjacent belt of sea, described as the territorial sea.
Svrchovanost nad teritoriálním mořem se vykonává za podmínek […] úmluvy [z Montego Bay] a dalších pravidel mezinárodního práva.“
The sovereignty over the territorial sea is exercised subject to this Convention and to other rules of international law.’
Podle článku 17 této úmluvy:
Article 17 of UNCLOS provides:
„S výhradou […] úmluvy [z Montego Bay] mají plavidla všech států, ať pobřežních, nebo vnitrozemských, právo pokojného proplutí teritoriálním mořem.“
‘Subject to this Convention, ships of all States, whether coastal or land-locked, enjoy the right of innocent passage through the territorial sea.’
Článek 34 uvedené úmluvy stanoví právní režim vod tvořících průlivy používané pro mezinárodní plavbu následovně:
Article 34 of UNCLOS specifies as follows the legal status of waters forming straits used for international navigation:
Režim proplutí průlivy používanými pro mezinárodní plavbu či přeletu nad nimi, stanovený v této části, se v žádném jiném ohledu nedotýká právního režimu vod takové průlivy tvořících ani výkonu svrchovanosti nebo jurisdikce států hraničících s průlivy nad takovými vodami a jejich vzdušným prostorem, mořským dnem a podzemím.
The regime of passage through straits used for international navigation established in this Part shall not in other respects affect the legal status of the waters forming such straits or the exercise by the States bordering the straits of their sovereignty or jurisdiction over such waters and their airspace, bed and subsoil.
Svrchovanost nebo jurisdikce států hraničících s průlivy se vykonává podle ustanovení této části a jiných pravidel mezinárodního práva.“
The sovereignty or jurisdiction of the States bordering the straits is exercised subject to this Part and to other rules of international law.’
Článek 42 úmluvy z Montego Bay uvádí:
Article 42 of UNCLOS provides:
S výhradou tohoto oddílu, státy hraničící s průlivy mohou přijímat právní a správní předpisy týkající se tranzitního proplutí průlivy či přeletu nad nimi, pokud jde o:
Subject to the provisions of this section, States bordering straits may adopt laws and regulations relating to transit passage through straits, in respect of all or any of the following:
INTERTANKO A DALŠÍ b) zabraňování, snížení a kontrolu znečišťování prováděním příslušných mezinárodních předpisů týkajících se vypouštění ropy, ropného odpadu a jiných škodlivých látek v průlivu;
(b) the prevention, reduction and control of pollution, by giving effect to applicable international regulations regarding the discharge of oil, oily wastes and other noxious substances in the strait;
Část V této úmluvy stanoví zvláštní právní režim, jemuž podléhá výlučná ekonomická zóna.
Part V of UNCLOS lays down a specific legal regime governing the exclusive economic zone.
56 odst. 1 uvedené úmluvy uvádí:
In this Part, Article 56(1) provides:
Ve výlučné ekonomické zóně má pobřežní stát: a) svrchovaná práva za účelem průzkumu a využívání přírodních zdrojů, ať živých, či neživých, mořského dna a podzemí a vod nad nimi ležících, jejich uchovávání a hospodaření s nimi, a svrchovaná práva, pokud jde o jiné činnosti týkající se hospodářského průzkumu a využívání zóny, jako je výroba energie pomocí vody, proudů a větrů;
(a) sovereign rights for the purpose of exploring and exploiting, conserving and managing the natural resources, whether living or non-living, of the waters superjacent to the sea-bed and of the sea-bed and its subsoil, and with regard to other activities for the economic exploitation and exploration of the zone, such as the production of energy from the water, currents and winds;
Článek 58 odst.
Article 58(1) provides:
„S výhradou příslušných ustanovení […] úmluvy [z Montego Bay], všechny státy, ať pobřežní, či vnitrozemské, požívají ve výlučné ekonomické zóně svobod zmíněných v článku 87, a sice svobodu plavby, přeletu, kladení podmořských kabelů a potrubí, jakož i jiných způsobů využívání moře týkajících se těch mezinárodním právem uznávaných svobod, které jsou spojeny s provozem plavidel, letadel, podmořských kabelů a potrubí a jež jsou slučitelné s ostatními ustanoveními […] úmluvy [z Montego Bay].“
‘In the exclusive economic zone, all States, whether coastal or land-locked, enjoy, subject to the relevant provisions of this Convention, the freedoms referred to in Article 87 of navigation and overflight and of the laying of submarine cables and pipelines, and other internationally lawful uses of the sea related to these freedoms, such as those associated with the operation of ships, aircraft and submarine cables and pipelines, and compatible with the other provisions of this Convention.’
79 odst. 1 úmluvy z Montego Bay:
Article 79(1) of UNCLOS states:
„Všechny státy jsou oprávněny klást podmořské kabely a potrubí na kontinentálním šelfu v souladu s ustanoveními tohoto článku.“
‘All States are entitled to lay submarine cables and pipelines on the continental shelf, in accordance with the provisions of this Article.’
Podle článku 89 této úmluvy:
Article 89 of UNCLOS provides:
Článek 90 uvedené úmluvy uvádí:
Article 90 provides:
„Každý stát, ať pobřežní nebo vnitrozemský, má právo, aby na volném moři plula plavidla pod jeho vlajkou.“
‘Every State, whether coastal or land-locked, has the right to sail ships flying its flag on the high seas.’
Článek 116 úmluvy z Montego Bay stanoví:
Article 116 provides:
„Všechny státy mají právo na to, aby jejich státní příslušníci provozovali rybolov na volném moři […]“
‘All States have the right for their nationals to engage in fishing on the high seas …’
Část XII této úmluvy je věnována ochraně a uchovávání mořského prostředí.
Part XII of UNCLOS is devoted to protection and preservation of the marine environment.
V této části XII článek 211 uvedené úmluvy uvádí:
In Part XII, Article 211 provides:
Státy, jednajíce prostřednictvím příslušných mezinárodních organizací nebo prostřednictvím všeobecné diplomatické konference, usilují o stanovení mezinárodních norem a standardů k zabraňování, snížení a kontrole znečišťování mořského prostředí z plavidel shazováním odpadu do moře; stejným způsobem podporují tam, kde je to vhodné, přijetí systémů tras zaměřených na minimalizaci nehod, které by mohly způsobit znečištění mořského prostředí včetně pobřeží a poškození s tím spojených zájmů pobřežních států.
States, acting through the competent international organisation or general diplo -matic conference, shall establish international rules and standards to prevent, reduce and control pollution of the marine environment from vessels and promote the adoption, in the same manner, wherever appropriate, of routeing systems designed to minimise the threat of accidents which might cause pollution of the marine environment, including the coastline, and pollution damage to the related interests of coastal States.
Stejným způsobem se tyto normy a standardy podle potřeby periodicky přezkoumávají.
Such rules and standards shall, in the same manner, be re-examined from time to time as necessary.
Státy přijmou právní předpisy k zabraňování, snížení a kontrole znečišťování mořského prostředí z plavidel plujících pod jejich vlajkou anebo jsoucích v jejich registraci.
States shall adopt laws and regulations for the prevention, reduction and control of pollution of the marine environment from vessels flying their flag or of their registry.
[Tyto právní předpisy nesmí být méně účinné nežli obecně přijímaná mezinárodní pravidla a normy stanovené prostřednictvím příslušné mezinárodní organizace nebo všeobecné diplomatické konference.]
Such laws and regulations shall at least have the same effect as that of generally accepted international rules and standards established through the competent international organisation or general diplomatic conference.
Při výkonu své svrchovanosti v teritoriálním moři pobřežní státy mohou přijímat právní předpisy k zabraňování, snížení a kontrole znečišťování moře z cizích plavidel, a to včetně plavidel uplatňujících právo pokojného průjezdu.
Coastal States may, in the exercise of their sovereignty within their territorial sea, adopt laws and regulations for the prevention, reduction and control of marine pollution from foreign vessels, including vessels exercising the right of innocent passage.
V souladu s částí II, oddílem 3, nesmějí takové právní předpisy narušovat pokojné proplutí cizích plavidel.
Such laws and regulations shall, in accordance with Part II, section 3, not hamper innocent passage of foreign vessels.
Za účelem zajištění dodržování opatření uvedených v oddíle 6 pobřežní státy mohou, pokud jde o jejich výlučné ekonomické zóny, přijímat právní předpisy k zabraňování, snížení a kontrole znečišťování z plavidel, které by odpovídaly obecně přijatým mezinárodním normám a standardům stanoveným prostřednictvím příslušných mezinárodních organizací nebo prostřednictvím všeobecné diplomatické konference, a uvádějí je v život.
Coastal States, for the purpose of enforcement as provided for in section 6, may in respect of their exclusive economic zones adopt laws and regulations for the prevention, reduction and control of pollution from vessels conforming to and giving effect to generally accepted international rules and standards established through the competent international organisation or general diplomatic conference.
Mezinárodní úmluva o zabránění znečišťování z lodí, podepsaná dne 2. listopadu 1973 v Londýně a doplněná protokolem ze dne 17. února 1978 (dále jen „úmluva Marpol 73/78“), zavádí pravidla boje proti znečišťování mořského prostředí.
The International Convention for the Prevention of Pollution from Ships, signed in London on 2 November 1973, as supplemented by the Protocol of 17 February 1978 (‘Marpol 73/78’), establishes rules to combat pollution of the marine environment.
Pravidla pro zabránění znečišťování ropnými látkami jsou uvedena v příloze I úmluvy Marpol 73/78.
The regulations for the prevention of pollution by oil are set out in Annex I to Marpol 73/78.
Podle pravidla 9 této přílohy je s výhradou pravidel 10 a 11 uvedené přílohy a odstavce 2 tohoto pravidla 9 zakázáno jakékoli vypouštění ropných látek nebo ropných směsí do moře z lodí, na které se vztahuje tatáž příloha, kromě případů, kdy jsou splněny určité taxativně stanovené podmínky.
Regulation 9 of Annex I states that, subject to the provisions of Regulations 9(2), 10 and 11, any discharge into the sea of oil or oily mixtures from ships to which that annex applies is to be prohibited except when certain exhaustively listed conditions are satisfied.
Pravidlo 10 uvedené přílohy I stanoví způsoby zabránění znečištění ropnými látkami z lodí plujících ve zvláštních oblastech.
Regulation 10 of Annex I lays down methods for the prevention of oil pollution from ships while operating in special areas.
Podle pravidla 11 téže přílohy, nazvaného „Výjimky“:
Regulation 11 of that annex, headed ‘Exceptions’, states:
2008 – VĚC C-308/06 malizace škod způsobených znečištěním. Jakékoli takové vypouštění podléhá schválení vlády, v jejíž jurisdikci se zamýšlené vypouštění uskuteční.“
2008 — CASE C-308/06 such discharge shall be subject to the approval of any Government in whose jurisdiction it is contemplated the discharge will occur.’
Pravidla pro zabránění znečišťování jedovatými kapalnými látkami jsou uvedena v příloze II úmluvy Marpol 73/78.
The regulations for the control of pollution by noxious liquid substances are set out in Annex II to Marpol 73/78.
Pravidlo 5 této přílohy zakazuje vypouštění látek stanovených v uvedené příloze do moře, kromě případů, kdy jsou splněny určité taxativně stanovené podmínky.
Regulation 5 of Annex II prohibits discharge into the sea of the substances covered by that annex, except when certain exhaustively listed conditions are satisfied.
Pravidlo 6 písm. a) a c) téže přílohy v obdobném znění přebírá výjimky stanovené pravidlem 11 písm. a) až c) přílohy I úmluvy Marpol 73/78.
Regulation 6(a) to (c) of that annex sets out, in analogous terms, the exceptions provided for in Regulation 11(a) to (c) of Annex I.
INTERTANKO A DALŠÍ c) v průlivech používaných pro mezinárodní plavbu podle tranzitního režimu, jak je stanoveno v části III oddílu 2 úmluvy [z Montego Bay], a to v rozsahu, v jakém členský stát vykonává jurisdikci nad takovými průlivy; d) ve výlučné hospodářské zóně nebo rovnocenné zóně členského státu, zřízené v souladu s mezinárodním právem; a e) na volném moři.“
(c) straits used for international navigation subject to the regime of transit passage, as laid down in Part III, section 2, of [UNCLOS], to the extent that a Member State exercises jurisdiction over such straits;
Článek 4 této směrnice uvádí:
Article 4 of Directive 2005/35 provides: