natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Účelem režimu prohlášení stanoveného ve třetí a čtvrté větě článku 32 rámcového rozhodnutí je totiž umožnit výjimečně rozšířit režim stanovený v první větě téhož článku na některé žádosti obdržené po 1. lednu 2004.
The system of statements provided for in the second and third sentences of Article 32 of the Framework Decision is intended to make it possible, on an exceptional basis, to extend the system provided for in the first sentence of that article to certain requests received after 1 January 2004.
Stejně jako nic nebrání tomu, aby v některých členských státech začaly být mezi datem přijetí rámcového rozhodnutí a 1. lednem 2004 uplatňovány stávající nástroje týkající se vydávání, nebrání žádný důvod tomu, aby členský stát začal po 1. lednu 2004 uplatňovat úmluvu tvořící součást režimu vydávání nahrazeného režimem evropského zatýkacího rozkazu pro situace, kde není tento režim použitelný.
Just as there is nothing to prevent existing instruments in the field of extradition from being made applicable in certain Member States between the date of adoption of the Framework Directive and 1 January 2004, nothing precludes a Member State from making applicable, after 1 January 2004, a convention which forms part of the extradition arrangements replaced by the European arrest warrant system, for situations in which that system does not apply.
Jak správně tvrdila francouzská a španělská vláda, jakož i Komise, uvedení data 1. ledna 2004 slouží především k vytyčení mezí mezi oblastí působnosti režimu vydávání stanoveného úmluvami a oblastí působnosti režimu evropského zatýkacího rozkazu zavedeného rámcovým rozhodnutím, přičemž posledně uvedený režim má být všeobecně uplatňován na všechny žádosti předložené po 1. lednu 2004.
As the French and Spanish Governments and the Commission rightly submit, the purpose of indicating the date 1 January 2004 is essentially to draw the line between the scope of the extradition system provided for by the conventions and that of the European arrest warrant system laid down in the Framework Decision, with the latter system being applicable as a general rule to all requests made after 1 January 2004.
Uplatňování úmluv týkajících se vydávání po 1. lednu 2004 tedy může mít za účel pouze zdokonalování režimu vydávání za okolností, ve kterých není režim evropského zatýkacího rozkazu použitelný.
The purpose of making conventions in the field of extradition applicable after 1 January 2004 can therefore only be to improve the extradition system in circumstances in which the European arrest warrant system does not apply.
Přitom, jak bylo uvedeno v bodě 58 rozsudku v projednávané věci, úmluvy týkající se vydávání jsou i nadále relevantní pro případy, na které se vztahuje prohlášení členského státu učiněné podle článku 32 rámcového rozhodnutí, ale rovněž v jiných situacích, na které se nepoužije režim evropského zatýkacího rozkazu.
As noted in paragraph 58 above, conventions in the field of extradition continue to be of relevance in cases covered by a statement made by a Member State pursuant to Article 32 of the Framework Decision, and also in other situations in which the European arrest warrant system is not applicable.
Takový účel není zajisté v rozporu s cíli rámcového rozhodnutí, neboť, jak vyplývá z pátého bodu jeho odůvodnění, účelem tohoto rozhodnutí je odstranit složitost a možná prodlení spojená s postupy vydávání existujícími v okamžiku přijetí rámcového rozhodnutí zavedením zjednodušeného systému předávání odsouzených nebo podezřelých osob.
Such a purpose is certainly not contrary to the objectives of the Framework Decision, since, as is apparent from recital 5 in the preamble, it aims by the introduction of a new simplified system of surrender of sentenced or suspected persons to remove the complexity and potential for delay inherent in the extradition procedures existing at the time of adoption of the Framework Decision.
Použití úmluvy z roku 1996 ve vztazích mezi dvěma členskými státy je mimoto v souladu s cíli Unie.
The application between two Member States of the 1996 Convention is moreover consistent with the objectives of the Union.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že tato úmluva tvoří součást acquis Unie a že Rada aktem ze dne 27. září 1996 doporučila její přijetí členskými státy v souladu s jejich ústavními pravidly.
It should be recalled that that convention is part of the Union acquis and that, by act of 27 September 1996, the Council recommended that it be adopted by the Member States in accordance with their respective constitutional rules.
A konečně, jak připomněla Komise, článek 32 rámcového rozhodnutí výslovně stanoví, že prohlášení učiněné členským státem podle tohoto ustanovení lze kdykoli odvolat, což by při nedostatku upřesnění v tomto ohledu způsobilo okamžitou použitelnost režimu evropského zatýkacího rozkazu i pro skutky předcházející datu, které bylo uvedeno v takto odvolaném prohlášení.
Finally, as the Commission has pointed out, Article 32 of the Framework Decision expressly provides that a statement made by a Member State pursuant to that provision may be withdrawn at any time, which would, in the absence of more specific provisions, entail the immediate application of the European arrest warrant system even to acts prior to the date specified in the statement thus withdrawn.
S ohledem na takto přiznanou možnost odvolat prohlášení učiněné podle článku 32 rámcového rozhodnutí nelze úspěšně tvrdit, že členský stát, který takové prohlášení učinil, není oprávněn začít po 1. lednu 2004 uplatňovat úmluvu z roku 1996 tak, aby se tato úmluva vztahovala zejména na situace, ve kterých se nepoužije režim evropského zatýkacího rozkazu, zatímco, jak zdůraznila Komise, tato úmluva představuje
Having regard to the power thus granted to withdraw a statement made in accordance with Article 32 of the Framework Decision, it cannot successfully be argued that a Member State which has made such a statement is not entitled to make the 1996 Convention applicable after 1 January 2004 so that that convention may cover inter alia situations in which the European arrest warrant system does not apply,
SANTESTEBAN GOICOECHEA pokrok ve směru evropského zatýkacího rozkazu směřující k usnadnění vydávání mezi členskými státy.
SANTESTEBAN GOICOECHEA given that, as the Commission points out, that convention is an element of progress in the direction of the European arrest warrant with a view to facilitating extradition between Member States.
Podle ustálené judikatury jsou procesní pravidla obecně považována za použitelná na všechny spory probíhající ke dni jejich vstupu v účinnost, na rozdíl od hmotněprávních pravidel, která jsou obvykle vykládána jako nepoužitelná na situace nastalé před jejich vstupem v účinnost (výše citovaný rozsudek Dell’Orto, bod 48).
According to settled caselaw, procedural rules are generally held to apply to all proceedings pending at the time when they enter into force, whereas substantive rules are usually interpreted as not applying to situations existing before their entry into force (Dell’Orto, paragraph 48).
Článek 18 odst. 5 úmluvy z roku 1996 stanoví, že se tato úmluva použije na žádosti podané po dni, kdy se začne uplatňovat mezi dožádaným a dožadujícím členským státem.
Article 18(5) of the 1996 Convention provides that that convention is to apply to requests submitted after the date on which it is applied as between the requested Member State and the requesting Member State.
Co se týče článku 32 rámcového rozhodnutí, ten stanoví, že žádosti obdržené po 1. lednu 2004 se řídí pravidly evropského zatýkacího rozkazu.
Article 32 of the Framework Decision for its part provides that requests received after 1 January 2004 will be governed by the European arrest warrant rules.
Použijí-li se v obou případech nová pravidla nikoliv na již posuzované žádosti, ale na žádosti předložené po určitém datu, mají společné to, že se použijí na žádosti týkající se skutků předcházejících datu, kdy se začala uplatňovat nová právní úprava.
While in both cases the new rules apply not to pending requests but to those made after a specified date, they have in common that they apply to requests relating to acts prior to the date of application of the new rules.
S ohledem na tyto poznatky je třeba na druhou otázku odpovědět tak, že článek 32 rámcového rozhodnutí musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vykonávající členský stát postupoval podle úmluvy z roku 1996, i když tato úmluva v tomto členském státě vstoupila v platnost až po 1. lednu 2004.
In the light of those factors, the answer to the second question must be that Article 32 of the Framework Decision must be interpreted as not precluding the application by an executing Member State of the 1996 Convention, even where that convention became applicable in that Member State only after 1 January 2004.
Spojené věci C-402/05 P a C-415/05 P
Joined Cases C-402/05 P and C-415/05 P
Rada Evropské uniea Komise Evropských společenství
Council of the European Union and Commission of the European Communities
Stanovisko generálního advokáta M. Poiarese Madura přednesené dne 16. ledna 2008 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Poiares Maduro delivered on 16 January 2008 . .
Stanovisko generálního advokáta M. Poiarese Madura přednesené dne 23. ledna 2008 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Poiares Maduro, delivered on 23 January 2008 . . Judgment of the Court (Grand Chamber) 3 September 2008 . . . . . . . . .
SHRNUTÍ – SPOJENÉ VĚCI C-402/05 P a C-415/05 P
SUMMARY — JOINED CASES C-402/05 P AND C-415/05 P
Akty orgánů – Volba právního základu – Nařízení zavádějící omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem
Acts of the institutions — Choice of legal basis — Regulation imposing restrictive meas­ures directed against certain persons and entities associated with Usama bin Laden, the Al­Qaeda network and the Taliban
Akty orgánů – Volba právního základu – Akty Společenství, které sledují cíle, které jsou vytyčeny Smlouvou o EU v oblasti vnějších vztahů – Článek 308 ES – Nepřípustnost
Acts of the institutions — Choice of legal basis — Community measures concerning object­ives under the EU Treaty in the sphere of external relations — Article 308 EC — Not permissible
(Články 60 ES, 301 ES a 308 ES; článek 3 EU)
(Arts 60 EC, 301 EC and 308 EC; Art. 3 EU)
(Články 60 ES, 301 ES a 308 ES; nařízení Rady č. 881/2002)
(Arts 60 EC, 301 EC and 308 EC; Council Regulation No 881/2002)
Evropská společenství – Soudní přezkum legality aktů orgánů – Akt, kterým se provádí rezoluce rady bezpečnosti Spojených národů – Incidenční přezkum legality rozhodnutí Rady bezpečnosti – Vyloučení
European Communities — Judicial review of the lawfulness of the acts of the institutions — Community measure giving effect to resolutions of the United Nations Security Council — Indirect review of the lawfulness of decisions of the Security Council — Unacceptable
(Článek 220 ES;nařízení Rady č. 881/2002)
(Art. 220 EC; Council Regulation No 881/2002)
Právo Společenství – Zásady – Základní práva – Vzetí v úvahu Evropské úmluvy o lidských právech
Community law — Principles — Fundamental rights — Taking into consideration the European Convention on Human Rights
Mezinárodní právo veřejné – Charta Spojených národů – Rezoluce Rady bezpečnosti přijaté na základě hlavy VII Charty Spojených národů
Public international law — Charter of the United Nations — Resolutions of the Security Council adopted under the Charter of the United Nations
Evropská společenství – Soudní přezkum legality aktů orgánů – Nařízení zavádějící omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem
European Communities — Judicial review of the lawfulness of the acts of the institu­tions — Regulation imposing restrictive measures directed against certain persons and entities associated with Usama bin Laden, the Al­Qaeda network and the Taliban
Žaloba na neplatnost – Zrušující rozsudek – Účinky – Omezení Soudním dvorem – Nařízení zavádějící omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem
Actions for annulment — Judgment annulling a measure — Effects — Limitation by the Court — Regulation imposing restrictive measures directed against certain persons and entities associated with Usama bin Laden, the Al­Qaeda network and the Taliban
(Článek 231 ES)
(Art. 231 EC)
a tedy i jeho užitečný účinek, neboť toto ustanovení se, vzhledem k samotnému jeho znění, týká přijímání opatření s dopady na potenciálně velmi různorodé hospodářské vztahy se třetími zeměmi, která se tudíž nemohou a priori omezit na oblasti, které spadají do jiné věcné pravomoci Společenství, jako jsou oblast společné obchodní politiky a volného pohybu kapitálu.
of that provision, for, having regard to its actual wording, the subject of that provision is the adoption of potentially very diverse measures affecting economic relations with third countries which, therefore, by necessary inference, must not be limited to spheres falling within other material powers of the Community such as those in the domain of the common commercial policy or of the free movement of capital.
Tento výklad ostatně není podporován ani zněním článku 301 ES, který Společenství svěřuje věcnou pravomoc, jejíž rozsah je v zásadě autonomní ve vztahu k ostatním pravomocem Společenství.
Moreover, that interpretation finds no support in the wording of Article 301 EC, which confers a material competence on the Community the scope of which is, in theory, autonomous in relation to that of other Community competences.
Přisvědčit výkladu článků 60 ES a 301 ES, podle něhož postačuje, aby omezující opatření stanovená rezolucí Rady bezpečnosti Spojených národů 1390(2002) a prováděná nařízením č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem byla zaměřena na osoby nebo subjekty, které se nacházejí ve třetí zemi nebo jsou s ní jinak spojeny, by znamenalo přílišné rozšíření rozsahu působnosti těchto článků a nebyl by nijak zohledněn požadavek vyplývající ze samotného znění těchto ustanovení, tj. že opatření stanovená na základě uvedených ustanovení musí být přijata vůči třetím zemím.
To accept the interpretation of Articles 60 EC and 301 EC that it is enough for the restrictive measures laid down by Resolution 1390 (2002) of the United Nations Security Council and given effect by Regulation No 881/2002 imposing certain specific restrictive measures directed against certain persons and entities associated with Usama bin Laden, the Al-Qaeda network and the Taliban to be directed at persons or entities present in a third country or associated with one in some other way, would give those provisions an excessively broad meaning and would fail to take any account at all of the requirement, imposed by their very wording, that the measures decided on the basis of those provisions must be taken against third countries.
Jednak výklad článku 301 ES v tom smyslu, že tento článek zakládá procesní spojení mezi Společenstvím a Evropskou unií, takže by měl být vykládán stejně široce jako příslušné pravomoci Společenství, mezi něž patří pravomoci týkající se společné obchodní politiky a volného pohybu kapitálu, by mohl zúžit rozsah působnosti tohoto ustanovení,
Having regard to the purpose and subjectmatter of that regulation, it cannot be considered that the regulation relates specifically to international trade in that it is essentially intended to promote, facilitate or govern trade, and it could not, therefore, be based on the powers of the Community in the sphere of the common commercial policy. A Community measure falls within the
Krom toho vzhledem k cíli a obsahu uvedeného nařízení nelze mít za to, že se uvedené nařízení vztahuje konkrétně na mezinárodní obchod v tom smyslu, že by bylo určeno především k podpoře, usnadnění nebo úpravě obchodu a nemohlo se zakládat na pravomoci Společenství v oblasti společné obchodní politiky. Akt Společenství totiž patří do pravomoci v oblasti společné obchodní
Interpreting Article 301 EC as building a procedural bridge between the Community and the European Union, so that it must be construed as broadly as the relevant Community competences, including those relating to the common commercial policy and the free movement of capital, threatens to reduce the ambit and, therefore, the practical effect
Pojetí, podle kterého by článek 308 ES ve zvláštním kontextu článků 60 ES a 301 ES umožnil přijímání aktů Společenství, které nesledují některý z cílů Společenství, ale cíle, které jsou vytyčeny Smlouvou o EU v oblasti vnějších vztahů, mezi něž patří i společná zahraniční a bezpečností politika, naráží na sa -motné znění článku 308 ES.
The view that Article 308 EC allows, in the special context of Articles 60 EC and 301 EC, the adoption of Community measures concerning not one of the objectives of the Community but one of the objectives under the EU Treaty in the sphere of external relations, including the common foreign and security policy (the CFSP), runs counter to the very wording of Article 308 EC.
I když platí, že bylo vytvořeno překlenutí mezi akcemi Společenství zavádějící- mi hospodářské sankce na základě článků 60 ES a 301 ES a cíli Smlouvy o EU v oblasti vnějších vztahů, mezi něž patří i SZBP, znění ustanovení Smlouvy o ES ani její struktura neposkytují oporu pro koncepci, podle které se toto překlenutí vztahuje i na další ustanovení Smlouvy o ES, zejména na článek 308 ES.
While it is correct to consider that a bridge has been constructed between the actions of the Community involving economic measures under Articles 60 EC and 301 EC and the objectives of the EU Treaty in the sphere of external relations, including the CFSP, neither the wording of the provisions of the EC Treaty nor the structure of the latter provides any foundation for the view that that bridge extends to other provisions of the EC Treaty, in particular to Article 308 EC competence in the field of the common commercial policy provided for in Article 133 EC only if it relates specifically to international trade in that it is essentially intended to promote, facilitate or govern trade and has direct and immediate effects on trade in the products concerned.
Nelze mít ani za to, že uvedené nařízení spadá do rozsahu působnosti ustanovení Smlouvy, kterými se řídí volný pohyb kapitálu, z důvodu, že zakazuje převod hospodářských zdrojů ve prospěch jednotlivců ve třetích zemích. Pokud jde nejprve o čl.
Nor can that regulation be regarded as falling within the ambit of the provisions of the EC Treaty on free movement of capital and payments, in so far as it prohibits the transfer of economic resources to individuals in third countries.
57 odst. 2 ES, je třeba uvést, že dotčená omezující opatření nepatří ani do jedné z kategorií opatření, které vyjmenovává toto ustanovení.
With regard, first of all, to Article 57(2) EC, the restrictive measures at issue do not fall within one of the categories of measures listed in that provision.
Použití článku 308 ES totiž vyžaduje, aby se plánovaná činnost jednak týkala „společného trhu“, a jednak aby usilovala o dosažení „některého z cílů Společenství“.
Recourse to Article 308 EC demands that the action envisaged should, on the one hand, relate to the ‘operation of the common market’ and, on the other, be intended to attain ‘one of the objectives of the Community’.
Posledně uvedený pojem vzhledem k jeho jasné a přesné formulaci přitom nelze v žádném případě chápat tak, že zahrnuje cíle SZBP.
That latter concept, having regard to its clear and precise wording, cannot on any view be regarded as including the objectives of the CFSP.
(viz body 168, 176–178, 183, 185, 187–191, 193)
(see paras 168, 176-178, 183, 185, 187-191, 193)
Koexistence Unie a Společenství coby spojených, ale přesto odlišných právních řádů, jakož i ústavní architektura sestávající z pilířů, které úmyslně zvolili tvůrci současných platných smluv, jsou navíc argumenty institucionální povahy, které hovoří proti rozšíření uvedené spojnice i na jiné články Smlouvy o ES, než se kterými výslovně vytváří vztah.
Article 308 EC is designed to fill the gap where no specific provisions of the Treaty confer on the Community institutions express or implied powers to act, if such powers appear none the less to be necessary to enable the Community to carry out its functions with a view to attaining one of the objectives laid down by the Treaty.
Cílem článku 308 ES je nahradit nedostatek pravomocí svěřených výslovně nebo implicitně orgánům Společenství zvláštními ustanoveními Smlouvy, v rozsahu, v němž se takové pravomoci jeví nezbytné k tomu, aby Společenství mohlo vykonávat svou činnost za účelem dosažení některého z cílů stanovených Smlouvou.
The coexistence of the Union and the Community as integrated but separate legal orders, and the constitutional architecture of the pillars, as intended by the framers of the Treaties now in force, constitute considerations of an institutional kind militating against any extension of that bridge to articles of the EC Treaty other than those with which it explicitly creates a link.
Dále vzhledem k tomu, že článek 308 ES je nedílnou součástí institucionálního řádu založeného na zásadě svěřených pravomocí, nemůže představovat základ pro rozšíření oblasti pravomocí Společenství nad obecný rámec vyplývající z ustanovení Smlouvy o ES jako celku a především z těch ustanovení, která vymezují poslání a činnosti Společenství.
In addition, Article 308 EC, being an integral part of an institutional system based on the principle of conferred powers, cannot serve as a basis for widening the scope of Community powers beyond the general framework created by the provisions of the EC Treaty as a whole and, in particular, by those defining the tasks and the activities of the Community.
Stejně tak článek 3 EU, konkrétně jeho druhý pododstavec, nemůže sloužit jako základ rozšíření pravomocí Společenství nad rámec cílů Společenství.
Likewise, Article 3 EU, in particular its second paragraph, cannot supply a base for any widening of Community powers beyond the objects of the Community.
Nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem v rozsahu, v němž ukládá omezující opatření hospodářské a finanční povahy, zjevně spadá do rozsahu věcné působnosti článků 60 ES a 301 ES.
Regulation No 881/2002 imposing certain specific restrictive measures directed against certain persons and entities associated with Usama bin Laden, the Al-Qaeda network and the Taliban, inasmuch as it imposes restrictive measures of an economic and financial nature, plainly falls within the ambit ratione materiae of Articles 60 EC and 301 EC.
Vzhledem k tomu, že tato ustanovení neupravují explicitní či implicitní pravomoci, které by umožňovaly přijmout takováto opatření vůči adresátům, kteří nemají žádnou vazbu na vládnoucí režim třetí země, jako jsou adresáti uvedení v předmětném nařízení, může být tento nedostatek pravomoci, způsobený omezeními rozsahu osobní působnosti uvedených ustanovení, kompenzován použitím článku 308 ES coby právního základu uvedeného nařízení vedle těchto prvních dvou článků, které jsou základem uvedeného aktu z hlediska jeho věcného dosahu, za předpokladu, že byly splněny všechny ostatní podmínky použitelnosti článku 308 ES.
Since those articles do not, however, provide for any express or implied powers of action to impose such measures on addressees in no way linked to the governing regime of a third country such as those to whom that regulation applies, that lack of power, attributable to the limited ambit ratione personae of those provisions, may be made good by having recourse to Article 308 EC as a legal basis for that regulation in addition to the first two provisions providing a foundation for that measure from the point of view of its material scope, provided, however, that the other conditions to which the applicability of Article 308 EC is subject have been satisfied.