natgillin/translations-raw huggingface dataset:
GmbH, kvalifikovat jako veřejnoprávní subjekt ve smyslu směrnice 2004/17/ES nebo směrnice 2004/18/ES […], posky-tuje-li dodávky tepla v určité oblasti bez existence skutečné hospodářské soutěže, nebo je nutné vycházet z trhu s teplem k vytápění, který zahrnuje také jiné zdroje energie, jako jsou plyn, ropa a uhlí?
Wien Ges.m.b.H. be characterised as a body governed by public law within the meaning of Directive 2004/17/EC or Directive 2004/18/EC if it provides district heating in a given area without any real competition, or must the market for domestic heating, which also includes energy sources such as gas, oil and coal, be taken into account?
Soudní dvůr v rozsudku ze dne 18. června 2002, HI 10, kvalifikoval Vergabekontrollsenat des Landes Wien jako „soudní orgán“ pro účely článku 234 ES (bod 28); v souladu s ustálenou judikaturou týkající se tohoto pojmu konstatoval, že splňuje kritéria ohledně zákonného základu, závaznosti jeho jurisdikce, kontradiktorní povahy řízení a použití právních předpisů (bod 26) a zároveň svým složením a fungováním splňuje podmínky trvalosti a nezávislosti (bod 27).
In HI, 10the Court held that the Vergabekontrollsenat des Landes Wien must be regarded as a court or tribunal within the meaning of Article 234 EC (paragraph 28). In accordance with its settled caselaw on that definition, the Court found that the Vergabekontrollsenat complies with the criteria of being established by law, having compulsory jurisdiction and an inter partes procedure, and applying rules of law (paragraph 26), and that, on account of its composition and functioning, it satisfies the requirements of permanence and independence (paragraph 27).
3) Je třeba činnost prováděnou v rámci hospodářské soutěže společností, která vykonává také činnosti neprůmyslové a neobchodní povahy, zahrnout do působnosti směrnice 2004/17/ES nebo směrnice 2004/18/ES, jestliže lze účinnými opatřeními, jako jsou bilančně a účetně oddělené evidence dokladů, vyloučit křížové financování činností vykonávaných v rámci hospodářské soutěže?“
(3) Must an activity pursued under competitive conditions by a company which also pursues activities of a non-industrial or non-commercial nature be included within the scope of Directive 2004/17/EC or Directive 2004/18/EC if, through effective precautions such as separate balance sheets and accounts, crossfinancing of the activities pursued under competitive conditions can be excluded?’
O půl roku dříve jsem ve svém stanovisku ve věci De Coster kritizoval tuto judikaturu jako „příliš flexibilní“ a „postrádající soudržnost“ 11a navrhl jsem změnit směr a vydat se jistějšími a solidnějšími cestami 12,
Six months earlier, in my Opinion in De Coster, I criticised that caselaw for being ‘too flexible and not sufficiently consistent’, 11 and I proposed a change of bearing with a view to taking a firmer course 12which, by
IV – Řízení před Soudním dvorem jež s ohledem na důvod existence nástroje předběžné otázky posilují plodnou spolupráci mezi soudy.
IV — The procedure before the Court of Justice focusing on the raison d’être of the preliminary ruling, would encourage fruitful cooperation between courts.
Účastníci původního řízení, Komise, rakouská, maďarská a finská vláda předložili písemná vyjádření a zástupci Ing.
The parties to the main proceedings, the Commission, and the Austrian, Hungarian and Finnish Governments submitted written observations, and the representatives of Ing.
Aigner, rakouské vlády a Komise se zúčastnili jednání, které se konalo dne 11. října 2007 a kde byla vyslechnuta jejich ústní vyjádření.
Aigner, the Austrian Government and the Commission presented oral argument at the hearing on 11 October 2007.
V tomto smyslu jako obecné pravidlo navrhuji, aby článek 234 ES zahrnoval pouze orgány, jež jsou součástí soudní moci jednotlivých států, pokud vykonávají vlastní soudní činnost, a výjimečně, jestliže splňují požadavky vyplývající z judikatury, zejména pokud jde o nezávislost a kontradiktorní řízení, také orgány, které, aniž by náležely do uvedeného systému, mají ve vnitrostátním právním řádu konečné slovo.
For that purpose, I propose that, as a general rule, Article 234 EC should cover only bodies forming part of the judicial power of every State, when they carry out their judicial duties in the proper sense, including, by way of an exception, those bodies which, while not belonging to that structure, have the final word in the national legal order, provided that they satisfy the requirements laid down in caselaw, in particular, the requirements of independence and the adversarial nature of the proceedings.
V tomto užším smyslu musí být Vergabekontrollsenat des Landes Wien z uvedeného pojmu vyloučen, neboť není součástí rakouského soudního systému („nezávislý správní senát“) a proti jeho rozhodnutím, proti kterým nelze podat opravný prostředek ve správním řízení, lze podat soudní žalobu k Verwaltunsgerichtshof 13.
In accordance with that stricter interpretation, the Vergabekontrollsenat des Landes Wien is not included in the definition because it is not part of the Austrian judicial structure (‘independent administrative chamber’) and its decisions, which exhaust the administrative remedies available, may be challenged by judicial action before the Verwaltunsgerichtshof. 13
Rozsudek Schmidt 19určil nepříslušnost Soudního dvora k rozhodnutí o předběžných otázkách Berufungssenat V der Finanzlandesdirektion (V. odvolací senát regionálního ředitelství daňové správy) pro Vídeň, Dolní Rakousy
Thus, in Schmid, the Court held that it lacked jurisdiction to hear a reference from the Berufungssenat V der Finanzlandesdirektion (Fifth Appeal Chamber of the Regional Finance Authority)
15 — Kromě rozsudku HI lze připomenout například rozsudek ze dne 12. prosince 2002, Universale-Bau (C-470/99, Recueil, s. I-11617).
15 — By way of example, in addition to HI, attention should also be drawn to Case C-470/99 Universale-Bau [2002] ECR I-11617.
16 — Generální advokát Tesauro ve stanovisku ze dne 15. května 1997 ve věci Dorsch Consult (C-54/96, Recueil, s. I-4961) poznamenal, že pokud nemá orgán soudní povahu, „nezíská ji pouze na základě skutečnosti, že neexistuje lepší řešení“ (bod 40).
16 — In the Opinion in Case C-54/96 Dorsch Consult [1997] ECR I-4961, Advocate General Tesauro observed that, if a body is not a judicial body, ‘it does not become one simply because there is no better solution’ (point 40).
Nehodí se, abych zde uváděl své úvahy ze stanoviska De Coster (body 75 až 79) týkající se nevýhod vměšování se jakkoli nezávislého správního orgánu do dialogu mezi soudy, které jsem (dne 24. května 2007) zopakoval ve stanovisku ve věci C-195/06, Österreichischer Rundfunk (ÖRF) 14, v bodech
It is not appropriate to reproduce here the points I made in the De Coster Opinion (points 75 to 79) concerning the undesirability of an administrative authority, no matter how independent, intervening in a dialogue between courts, and repeated in the Opinion in Case C-195/06 Österreichischer
17 — Jak zdůrazňuji ve stanovisku ve věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 30. března 2006, Emanuel (C-259/04, Sb. rozh. s. I-3089, bod 26).
17 — As I pointed out in the Opinion in Case C-259/04 Emanuel [2006] ECR I-3089, point 26.
19 — Rozsudek ze dne 30. května 2002 (C-516/99, Recueil, s. I-4573).
13 — That fact is not mentioned in the judgment in HI.
13 — Tento údaj není uveden v rozsudku HI.14 — Rozsudek ze dne 18. října 2007, Sb. rozh. s. I-8817.
19 — Case C-516/99 [2002] ECR I-4573.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA RUIZ-JARABA – VĚC C-393/06 a Burgenland, stejně jako rozsudek Syfait a další 20 nepřijal žádost o rozhodnutí o před- běžné otázce Epitropi Antagonismou (řecká komise pro hospodářskou soutěž 21).
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-393/06 for Vienna, Lower Austria and Burgenland, while, in Syfait and others, 20the Court like- wise ruled inadmissible a reference from the Epitropi Antagonismou (Greek Competition Commission). 21
Doufám, že soudci, na které se obracím, se přesvědčí o výhodách návrhu učiněného ve věci De Coster 25, avšak pro případ, že mě nevyslyší, podpůrně provedu analýzu věcného obsahu této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce s úmyslem dostát své povinnosti veřejně přednést, se vší nestranností a nezávislostí, stanovisko.
I cherish the hope that the judges whom I address will be persuaded of the virtues of the proposal set out in De Coster, 25but, in case they do not follow my recommendation, I shall now go on to analyse, in the alternative, the substance of the present reference for a preliminary ruling, with the intention of fulfilling my duty, acting with complete impartiality and independence, to deliver an opinion in open court.
VI – Analýza předběžných otázek
VI — Analysis of the questions referred for a preliminary ruling
Tuto tendenci lze jasně vysledovat vzhledem k tomu, že v minulosti se Soudní dvůr zabýval předběžnými otázkami orgánů podobných výše uvedeným, jako například španělských hospodářsko-správních soudů 22a rovněž španělského soudu na ochranu hospodářské soutěže 23.
That trend is abundantly clear if regard is had to the fact that, in the past, the Court did deal with questions referred for a preliminary ruling by bodies similar to the ones mentioned, such as the Spanish economic and administrative courts 22 and the Spanish Tribunal de Defensa de la Competencia (Competition Court). 23
Přestože uplynulo mnoho let, stanovisko De Coster 24je stále plně aktuální, a proto nejen kvůli soudržnosti, ale také z ryzího přesvědčení opakuji, že Vergabekontrollsenat des Landes Wien není soudem ve smyslu článku 234 ES, a navrhuji, aby se Soudní dvůr prohlásil za nepříslušný k odpovědi na jeho otázky.
A — Directives 2004/17 and 2004/18: two routes towards a single objective (first question) reason, not only for the sake of consistency but also with total conviction, I maintain that the Vergabekontrollsenat des Landes Wien is not a court or tribunal for the purposes of Article 234 EC and I propose that the Court should declare that it lacks jurisdiction to consider the questions which that body has referred for a preliminary ruling.
Právo Společenství v oblasti veřejných zakázek sleduje bezprostřední omezený cíl: koordinaci postupů při zadávání.
Community public procurement law pursues an immediate, limited aim: coordination of the procedures for the award of public contracts.
Avšak tento cíl, jak lze odvodit z druhého bodu odůvodnění směrnice 2004/18 a z devátého bodu odůvodnění směrnice 2004/17, jakož i z judi-
However, as may be deduced from recital 2 in the preamble to Directive 2004/18 and recital 9 in the
21 — Lenaerts, K., Arts, D., a Maselis, I., „Procedural Law of the European Union“, Robert Bray editor, Londres, Sweet & Maxwell, 2006, s. 40 a 41, ohledně tohoto správního orgánu poukazují na přechod Soudního dvora k užšímu výkladu pojmu „soudní orgán“. 22 — Rozsudek ze dne 21. března 2000, Gabalfrisa a další (C-110/98 až C-147-98, Recueil, s. I-1577).
21 — In connection with that administrative body, Lenaers, K., Arts, D., and Maselis, I., ‘Procedural Law of the European Union’, Robert Bray editor, London, Sweet & Maxwell, 2006, pp. 40 and 41, describe the transition of the Court of Justice towards a more restrictive construction of the concept of court or tribunal. 22 — Joined Cases C-110/98 to C-147/98 Gabalfrisa and Others [2000] ECR I-1577.
23 — Rozsudek ze dne 16. července 1992, Asociación Española de Banca Privada a další (C-67/91, Recueil, s. I-4785).
23 — Case C-67/91 Asociación Española de Banca Privada and Others [1992] ECR I-4785.
200, je stanovisko De Coster „nejtvrdším útokem na judikaturu Soudního dvora v této oblasti“ a nastoluje „jistý řád v chaosu judikatury“.
200, asserts that the De Coster opinion ‘amounted to the strongest attack on the caselaw of the Court of Justice in that area’ and that it provides ‘some order in the chaos of the case-law’.
V důsledku toho je třeba vyloučit nebezpečí případného upřednostnění vnitrostátních uchazečů (buy national) a vyloučit, aby se orgán pověřený zadáváním veřejných zakázek řídil jinými důvody než hospodářskými zájmy 27(základním kritériem při zadávání veřejných zakázek je proto vždy kritérium nejnižší či hospodářsky nejvýhodnější nabídky).
‘contractor’, ‘supplier’ and ‘service provider’, and, on the other, the term ‘contracting authority’ (Article 1(8) and (9)); and objectively, by defining ‘public works contracts’, ‘public service contracts’ and ‘public supply contracts’, together with ‘public works concession’ and ‘service concession’ (Article 1(2) to (4)).
Veřejné zakázky podléhající směrnici 2004/18, schvalované „veřejným zadavatelem“, musejí být ve všech členských státech zadávány v souladu se zásadami a prováděcími pravidly uvedené směrnice.
So, contracts governed by Directive 2004/18, which are approved by a contracting authority, must be awarded in all the Member States in accordance with the principles and the procedural rules laid down in the directive.
Důraz je tedy kladen na osobní rozměr: rozhodujícím prvkem není povaha transakce, ale osoba jejího navrhovatele, poněvadž všechny veřejné zakázky zadávané veřejnými orgány podléhají koordinaci postupů na základě sekundárního práva.
The emphasis is thus placed on the personal dimension, since the conclusive criterion is not the nature of the activity but rather who performs it, because all public procurement is subject to the procedural coordination undertaken by the secondary legislation.
Směrnice 2004/18, stejně jako její předchůdkyně, vymezuje svoji působnost: subjektivně definicí jednak osoby „zhotovitele“, „dodavatele“ a „poskytovatele služeb“,
Like its predecessors, Directive 2004/18 delimits its scope as follows: subjectively, by defining, on the one hand, the terms
27 — Výše uvedené rozsudky Mannesmann Anlagenbau (bod 33), BFI Holding (bod 42), University of Cambridge (bod 17) a Komise v. Francie (bod 42).
27 — Judgments in Mannesmann Anlagenbau and Others, paragraph 33; BFI Holding, paragraph 42; University of Cambridge, paragraph 17; and Commission v France, paragraph 42.
Uvedený požadavek je do té míry zásadní, že rozsudek Mannesmann Anlagenbau Austria a další rozšířil působnost pravidel Společenství (v daném případě směrnice 93/37) na veškerou činnost veřejnoprávních subjektů a s odkazem na právní jistotu se opřel o skutečnost, že zákonodárce
That requirement is so fundamental that, in Mannesmann Anlagenbau Austria and Others, the Court extended the application of the Community legislation (in that case, Directive 93/37) to all the activities of bodies governed by public law, arguing that the legislature does not make a distinction between contracts relating to needs in the
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA RUIZ-JARABA – VĚC C-393/06 na základě soukromého práva, s nadějí na to, že praxe nabídne konečné řešení 29.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-393/06 was that experience would provide a definitive solution.
nerozlišuje mezi veřejnými zakázkami, které se týkají potřeb obecného zájmu, a těmi, které se jich netýkají (body 32 a 34).
29 general interest and contracts which are unrelated to that task, and citing the interests of legal certainty (paragraphs 32 and 34).
Toto „meziodvětvové“ sbližování (kvalifikace použitá Komisí v jejích písemných vyjádřeních) se však liší ve směrnici 2004/17, jež se nevztahuje na veškeré činnosti „zadavatelů“, ale pouze na činnosti uvedené v článcích 3 až 7.
However, that ‘intersectoral’ (the adjective used by the Commission in its written observations) harmonisation was abandoned in Directive 2004/17 which, rather than applying to all the activities of the contracting entities, concerns only those activities set out in Articles 3 to 7.
Příležitost nastala se směrnicí 93/38, jež koordinovala postupy při zadávání zakázek na dotčených trzích a vymezila zadavatele nezávisle na jejich právním postavení (veřejnoprávní, či soukromoprávní).
The opportunity arose on the adoption of Directive 93/38, which coordinated public procurement procedures in those excluded markets and defined the contracting bodies without reference to their legal status (public or private).
Nezapomněla ani na schopnost vnitrostátních orgánů ovlivnit jednání zadavatelů z důvodu uzavřené povahy dotčených trhů a existence zvláštních či výlučných práv s cílem otevřít dotčené trhy hospodářské soutěži (devátý, jedenáctý a dvanáctý bod odůvodnění).
The directive also took into account the capacity of national authorities to influence the behaviour of such entities, due to the closed nature of the markets concerned and to the existence of special or exclusive rights, for the purposes of also opening up those markets to competition (recitals 9, 11 and 12).
Tím je odůvodněna skutečnost, že subjektivní prvek směrnice obsahoval, kromě subjektů uvedených v klasických směrnicích v dané oblasti, veřejné podniky a přidružené podniky (čl. 1 body 2 a 3) s upřesněním, že směrnice se na ně vztahuje pouze tehdy, pokud působí v uvedených odvětvích (třináctý bod odůvodnění 30 a článek 2).
That was the justification for the fact that, in addition to the entities referred to in the standard direct- ives in the field, the scope ratione personae of the directive included public undertakings and affiliated undertakings (Article 1(2) and (3)), and care was taken to specify that such undertakings were governed by the directive only if they carried out activities in the sectors referred to therein (recital 13 30and Article 2).
Směrnice 2004/17 sleduje tentýž směr (druhý a třetí bod odůvodnění) a vymezuje
Directive 2004/17 follows the same course (recitals 2 and 3) and identifies
Tato zvláštnost je vysvětlena skutečností, že původně nebyly veřejné zakázky v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací harmonizovány 28z důvodu rozmanitosti právního postavení (veřejnoprávní, či soukromoprávní) organizací působících v daných odvětvích.
The reason that the subjectmatter of Directive 2004/17 is so specific is that, originally, contracts in the water, energy, transport and telecommunications sectors were not harmonised 28 owing to the diverse nature of the legal status (public or private) of the bodies responsible for those services.
Bylo třeba předejít podřízení těchto odvětví rozdílným režimům podle toho, zda odpovědnost přísluší buď státu, územním celkům nebo jiným veřejnoprávním entitám, nebo organizacím nadaným právní subjektivitou
It was necessary to avoid making those services subject to different systems depending on whether they come under the State, regional or local authorities or other bodies governed by public law, or whether they come under bodies governed by private law, and the hope
29 — Čtvrtý a šestý bod odůvodnění směrnice 71/305 a šestý a osmý bod odůvodnění směrnice 77/62.
29 — Fourth to sixth recitals in the preamble to Directive 71/305 and sixth to eighth recitals in the preamble to Directive 77/62.
Osmý bod odůvodnění směrnice 93/38 tuto myšlenku potvrzuje.
That view is confirmed in the recital 8 in the preamble to Directive 93/38.
30 — Tento bod odůvodnění vylučuje z působnosti směrnice „činnosti zadavatelů, kteří nepůsobí v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací nebo kteří v těchto odvětvích sice působí, avšak jsou přímo vystaveni konkurenčním silám na trzích, na které je přístup neomezený“.
30 — That recital excludes from the scope of Directive 93/38 ‘… activities of those entities which either fall outside the sectors of water, energy and transport services or outside the telecommunications sector, or which fall within those sectors but are nevertheless directly exposed to competitive forces in markets to which entry is unrestricted’.
AIGNER odst. 1, pokud jsou činnosti vykonávány na trzích, na které není omezen přístup.
AIGNER the other hand, Directive 2004/17 is aimed at promoting the establishment of free competition, for which reason, pursuant to Article 30(1) thereof, it does not apply where the activities concerned are carried out on markets to which access is not restricted.
„Veřejní zadavatelé“ podle směrnice 2004/18 tedy spadají do působnosti směrnice 2004/17, pokud působí v oblasti její věcné působnosti, zatímco totéž neplatí pro veřejné podniky a držitele zvláštních a výlučných práv jako takové.
Therefore, the contracting authorities referred to in Directive 2004/18 are subject to Directive 2004/17 if they fall within its material scope, whereas the same does not apply to public undertakings and the holders of special or exclusive rights per se.
Směrnice 2004/17 tedy upravuje zadávání zakázek v odvětvích tradičně nazývaných „vyloučená odvětví“ v jiném duchu než směrnice 2004/18: rozhodujícím prvkem není subjekt nabízející zakázku, ale povaha činnosti uvedenou zakázkou dotčené, přičemž směrnice se vztahuje výhradně na uvedená odvětví.
Accordingly, Directive 2004/17 governs procurement in what are traditionally known as ‘excluded sectors’, and its spirit is different to that prompting Directive 2004/18. The conclusive criterion is not the contracting entity but rather the nature of the activity to which the contract concerned relates, and the directive applies only to the sectors concerned.
Tyto okolnosti potvrzují, že se v projednávané věci neuplatní „teorie nákazy“.
That view is based on a twofold approach.
Generální advokát Léger ve stanovisku ze dne 16. září 1997, ve věci Mannesmann Anlagenbau Austria a další, zdůrazňuje, že působnost směrnice 93/37 (a rovněž směrnice 2004/18) se neurčuje podle činnosti, v jejímž rámci se zadávají zakázky, ale podle povahy subjektu, který zakázku zadává (bod 81).
On the one hand, the first paragraph of Article 12 of Directive 2004/18 excludes from its ambit contracts awarded by contracting authorities exercising the activities referred to in Articles 3 to 7 of Directive 2004/17, which draws attention to the importance of the material scope in the application of the latter provision.
12 první pododstavec směrnice 2004/18 vylučuje z její působnosti zakázky zadávané „veřejnými zadavateli“, kteří vykonávají činnosti uvedené v článcích 3 až 7 směrnice 2004/17, což prokazuje sílu věcného prvku pro použitelnost uvedeného právního předpisu.
In the Opinion in Mannesmann Anlagenbau Austria and Others, Advocate General Léger pointed out that the scope of Directive 93/37 (and that of Directive 2004/18) is not determined according to the activity in respect of which contracts are awarded but rather by reference to the characteristics of the body entering into the contract (paragraph 81).
A jednak má uvedená směrnice 2004/17 pomoci zavedení volné hospodářské soutěže, a proto se neuplatní, jak stanoví její čl. 30
In other words, whereas Directive 2004/18 focuses on the concept of a ‘contracting authority’, in respect of which, for reasons of legal certainty, it is not appropriate to embark on the task of determining which part of the organisation is aimed at meeting needs in the general interest and which part is aimed at other objectives, Directive 2004/17 enables perfect delimitation of the material sphere of the activities of the ‘contracting entities’, by providing specific guidelines in that regard in Article 9.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA RUIZ-JARABA – VĚC C-393/06 jejich zakázky řídí právní úpravou týkající se zadávání veřejných zakázek (bod 37).
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-393/06 subject, where applicable, to the legislation on public procurement (paragraph 37).
2 odst. 1 písm. a) směrnice 2004/17, nabízí zakázku týkající se činností neuvedených v článcích 3 až 7 směrnice 2004/17, použije se směrnice 2004/18.
To put it another way, if a ‘contracting authority’, in the strictest sense, within the meaning of Article 1(9) of Directive 2004/18 and Article 2(1)(a) of Directive 2004/17, invites tenders for activities not mentioned in Articles 3 to 7 of the latter directive, the former will apply.
B – Pojem „veřejnoprávní subjekt“: relevance úrovně hospodářské soutěže na trhu (druhá otázka)
B — The concept of a body governed by public law: the significance of the level of competition in the market (second question)