natgillin/translations-raw huggingface dataset:
– minimální pravidla pro postup členských států při přiznávání či odnímání postavení uprchlíka.“ přijme Rada po konzultaci s Evropským parlamentem jednomyslně rozhodnutí, podle kterého se na všechny oblasti nebo na části oblastí, na které se vztahuje tato hlava, použije postup podle článku 251 a přizpůsobí se ustanovení o pravomocích Soudního dvora.“
(d) minimum standards on procedures in Member States for granting or withdrawing refugee status;’ providing for all or parts of the areas covered by this Title to be governed by the procedure referred to in Article 251 and adapting the provisions relating to the powers of the Court of Justice’.
Jestliže přitom čl.
‘After this period of five years:
5 ES stanoví odchylně od odstavce 1 uvedeného článku přijímání opatření podle čl.
However, as is apparent from the recital 4 in the preamble to Decision 2004/927/EC concerning the transition to co-decision procedures adopted by the Council on 22 December 2004 pursuant to the second indent of Article 67(2) (‘bridge decision’) 3, that decision does not affect the provisions of Article 67(5) EC.
63 bodu 1 ES postupem upraveným v článku 251 ES pak jen tehdy, „pokud Rada předtím přijala v souladu s odstavcem 1 tohoto článku právní předpisy Společenství, které stanovily společná pravidla a základní zásady v těchto věcech“.
While Article 67(5) EC, by derogation from paragraph 1 thereto, provides for the adoption, in accordance with the procedure referred to in Article 251 EC of the measures provided for in Article 63(1) EC, that is only ‘provided that the Council has previously adopted, in accordance with paragraph 1 of this article, Community legislation defining the common rules and basic principles governing these issues’.
Sporná směrnice má za cíl právě vytvoření společných pravidel a základních zásad, jimiž se v členských státech řídí postup přiznávání a odnímání postavení uprchlíka.
The contested directive specifically aims to set out the common rules and basic principles governing the procedures in Member States for granting or withdrawing refugee status.
Z tohoto pohledu napadená ustanovení zmíněné směrnice zmocňují Radu
For that purpose, the contested provisions of Directive 2005/85 authorise the Council, acting by a qualified majority on a proposal
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA M. POIARESE MADURA – VĚC C-133/06 a konečně porušení zásady loajální spolupráce.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-133/06 breach of essential procedural requirements and a breach of the principle of cooperation in good faith.
První dva z výše uvedených žalobních důvodů nastolují ústřední otázku projednávané věci, jež byla důvodem jejího přidělení velkému senátu, a to otázku možnosti zákonodárce Společenství vycházet z odvozených právních základů.
The first two pleas raise the central question in this case, which justified its assignment to the Grand Chamber, that of whether it is possible for the Community legislature to have recourse to secondary legal bases.
Nejprve se budu zabývat otázkou opodstatněnosti obou těchto žalobních důvodů a, jelikož by bylo nesnadné navzájem oddělit argumenty uplatněné na jejich podporu, přezkoumám tyto důvody společně.
I will first turn my attention to an assessment of the merits of those two pleas and, as the arguments put forward in support of each one are not easily dissociable, I will examine them together.
Tyto seznamy bezpečných zemí budou sestaveny s použitím kritérií pro označování třetích zemí za bezpečné země původu stanovenými v příloze II uvedené směrnice a kriterií označení evropských bezpečných zemí, jež jsou stanovena v čl.
Those lists of safe countries are to be adopted by applying the criteria for the designation of safe third countries set out in Annex II to that directive and the criteria for the designation of European safe countries set out in Article 36(2) of the directive.
67 odst. 5 první odrážky ES, jenž za určitých podmínek stanoví užití spolurozhodovacího postupu.
By this action, the Parliament essentially alleges that the Council, by means of the contested provisions, created secondary legal bases which enable it to adopt and amend the lists of safe countries according to a procedure which derogates from that of the first indent of Article 67(5) EC, which, subject to conditions, provides for co-decision.
Tak tomu může být pouze v případě, jestliže zrušení napadených ustanovení nezmění podstatný obsah celého právního aktu 5.
annulment of the contested provisions would not alter the substance of the measure.
V námi zkoumaném případě by zrušení napadených ustanovení nezměnilo podstatný obsah sporné směrnice, takže hlavní návrhová žádání jsou přípustná.
5In the case submitted for our consideration, the annulment of the contested provisions clearly would not alter the substance of the contested directive, with the result that the principal heads of claim are admissible.
4 — Viz rozsudek ze dne 10. prosince 2002, Komise v. Rada (C-29/99, Recueil, s. I-11221, body 45 a 46).
4 — See Case C-29/99 Commission v Council [2002] ECR I-11221, paragraphs 45 and 46.
5 — Viz rozsudek ze dne 30. září 2003, Německo v. Komise (C-239/01, Recueil, s. I-10333, body 34 až 37).
5 — See Case C-239/01 Germany v Commission [2003] ECR I-10333, paragraphs 34 to 37.
67 odst. 5 ES, nedostatek pravomoci Rady, nedostatek odůvodnění představující porušení podstatných formálních náležitostí
The Parliament formally submits four pleas in law supporting its claim for annulment: infringement of the Treaty stemming from disregard of Article 67(5) EC, the Council’s lack of competence, an insufficient statement of reasons constituting a
A – Žalobní důvody vycházející z porušení Smlouvy a nedostatku pravomoci podle formulace Parlamentu, konečný prvek „nezbytných právních předpisů“. Od nynějška je nutno použít spolurozhodovací postup, jelikož přijímání a změny seznamů bezpečných zemí nelze považovat za opatření prováděcí povahy.
A — The pleas relating to infringement of the Treaty and lack of competence common rules and basic principles applicable to that issue the final element of the ‘necessary legislation’ to use the Parliament’s expression; the co-decision procedure is now necessary, since the adoption and amendment of the lists of safe countries cannot be the subject of measures of an executive nature.
Stručně osvětlím tyto dva předpoklady, třebaže, jak ještě ukážu, není zapotřebí ověřovat jejich relevanci pro účely posouzení opodstatněnosti žalobních důvodů vycházejících z nedostatku pravomoci a porušení Smlouvy.
Those are the two assumptions which I shall touch on briefly even though, as I am going to demonstrate, it is not necessary to examine their relevance for the purpose of assessing the merits of the pleas of lack of competence and infringement of the Treaty.
Představuje směrnice 2005/85 poslední fázi nezbytných právních předpisů?
Directive 2005/85 — the final stage of the necessary legislation?
67 odst. 5 první odrážky ES, které stanoví spolurozhodovací postup, a jednak jednala v nedostatku pravomoci, jelikož Rada není oprávněna přijmout v odvozeném právním aktu právní základ pro přijímání dalších sekundárních předpisů jinak, než postupem stanoveným Smlouvou, pokud takovéto předpisy nemají povahu prováděcích opatření.
According to the Parliament, by reserving to itself, by Articles 29(1) and (2) and 36(3) of the contested directive, the adoption and amendment of the lists of safe countries after mere consultation of the Parliament, the Council simultaneously infringed the provisions of the first indent of Article 67(5) EC which provides for the co-decision procedure and acted without the competence to do so; the Council is not authorised to establish, in a piece of secondary legislation, a legal basis for the adoption of successive acts of secondary legislation according to a procedure other than that laid down by the Treaty, where those acts of secondary legislation do not have the character of implementing measures.
Článek 67 odst. 5 ES podle ní ukládá, aby seznamy bezpečných zemí byly přijímány spolurozhodovacím postupem, jelikož sporná směrnice představuje poslední fázi vytváření v dané oblasti použitelných společných pravidel a základních zásad zákonodárcem neboli,
That argument of the Parliament is based on two fundamental assumptions: that Article 67(5) EC requires the lists of safe countries to be adopted according to the co-decision procedure, inasmuch as the contested directive constituted the final stage in the determination by the legislature of the
63 prvního pododstavce bodu 1 ES a některých opatření týkajících se uprchlíků a vysídlených osob podle čl.
According to the Parliament, the definition of the common rules and basic principles was completed by the adoption of the
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA M. POIARESE MADURA – VĚC C-133/06 řízení na podporu jeho návrhových žádání, spadalo původní přijetí seznamů bezpečných zemí mezi požadovaná společná pravidla, a z tohoto důvodu muselo být provedeno postupem konzultace, zajisté by tvořilo jejich poslední fázi.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-133/06 and, on that basis, come under the consultation procedure, it would certainly constitute the final stage thereof.
Následná změna těchto seznamů musí být tudíž provedena spolurozhodovacím postupem na rozdíl od toho, co stanoví napadené odvozené právní základy.
Consequently, the subsequent amendment of those lists should follow the co-decision procedure, contrary to what the contested secondary legal bases provide.
V opačném případě by Rada mohla neustále odkládat dokončení úkolu vytvořit společná pravidla a základní zásady, a tudíž i přechod na spolurozhodovací postupy.
Failing that, the Council could delay indefinitely completion of the task of determining the common rules and basic principles and, therefore, the transition to the co-decision procedure.
63 prvním pododstavci, bodu 1 a bodu 2 písm. a) ES je tudíž vzhledem k již provedeným legislativním opatřením dokončen. Parlament přitom zmiňuje tyto právní předpisy: nařízení Rady (ES) č.
The Council contends that ‘necessary legislation’ is a vague concept the meaning of which can be defined only by the legislature, in this case the Council.
343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států 6vycházející z čl.
In the present case, the Council took the view that the establishment of the list of safe countries and the list of European safe countries forms part of the Community legislation defining the common rules and basic principles on asylum.
63 prvního pododstavce bodu 1 písm. c), bodu 2 písm. a) a bodu 3 písm. a) ES.
Moreover, it endeavoured to adopt them in the actual body of the contested directive.
V projednávané věci Rada zastávala názor, že přijímání seznamů bezpečných třetích zemí a evropských bezpečných zemí představuje součást tvorby právních předpisů Společenství, které definují společná pravidla a základní zásady azylu.
The contested directive constitutes the final stage of the necessary legislation required by Article 67(5) EC for the transition to co-decision; the basic legal framework in respect of Article 63(1) and 2(a) EC is now complete, given the legislative measures already adopted.
Parlament podpůrně uplatňuje, že kdyby v souladu s názorem Komise, jež vstoupila do
Secondly, the Parliament submits that if, as the Commission, which intervened in support of the form of order sought by the Parliament, believes to be the case, the initial adoption of the lists of safe countries still had to form part of the common rules required
Účastníci řízení mají jak vidno rozdílné názory v této otázce kvalifikace.
It is apparent that the parties are divided as regards that problem of categorisation.
Je vhodné již na úvod poznamenat, že nelze sdílet názor Rady ohledně plné diskreční pravomoci, již by měla mít při určování, co jsou nezbytné právní předpisy.
I would observe at the outset that it is obviously not possible to share the Council’s opinion as regards the absolute discretion it claims to have to decide on what forms part of the necessary legislation.
Jelikož se jedná o pojem, který určuje daný legislativní postup, zejména co se týče rozsahu účasti Parlamentu na rozhodovacím procesu, jenž ovlivňuje
It goes without saying that the interpretation and application of a concept which determines the legislative procedure applicable, and therefore in particular the extent of the Parliament’s participation in the decision-making process, which accordingly affects the institutional
PARLAMENT v. RADA legislativním aktem, který přijme v souladu s postupem stanoveným za tímto účelem Smlouvou, legálně vytvořit právní základy s cílem přijímat následná opatření jiným postupem, jenž je ve srovnání s postupem stanoveným Smlouvou zjednodušený.
PARLIAMENT v COUNCIL procedure provided for to that effect by the Treaty, establish legal bases for the purpose of adopting subsequent measures in accordance with another procedure which is simplified in relation to that laid down by the Treaty.
Odpověď by byla bezesporu kladná 10, kdyby zmíněná následná opatření měla povahu prováděcích opatření 11.
The answer would certainly be in the affirmative 10if those subsequent measures were in the nature of implementing measures.
Proto je zapo- třebí vědět, zda přijímání a změna seznamů bezpečných zemí představuje prováděcí opatření.
11The question is thus whether the adoption and amendment of the lists of safe countries constitute implementing measures.
V případě, že by tomu tak bylo, nezáleží na tom, zda sporná směrnice představuje závěrečný prvek nezbytných právních předpisů, neboť seznamy bezpečných zemí by mohly být přijímány v souladu s odvozeným právním základem zjednodušeným postupem, jako je postup zvolený Radou.
In the event that they do, it is of little importance whether or not the contested directive is the last element of the necessary legislation, as the lists of safe countries could be adopted pursuant to a secondary legal basis according to a simplified procedure such as that chosen by the Council.
Parlament však tvrdí právě to, že určení bezpečných zemí spadá do působnosti zákonodárce Společenství.
However, the Parliament submits specifically that the naming of the safe countries comes under the competence of the Community legislature.
Spadají seznamy bezpečných zemí do působnosti prováděcích předpisů?
Do the lists of safe countries fall under the heading of executive matters?
rovnováhu mezi orgány Společenství, je samozřejmé, že je zapotřebí podrobit výklad a uplatnění tohoto pojmu kontrole Soudního dvora, jehož úkolem je bdít nad touto rovnováhou 9.
balance, must be subject to review by the Court, whose task it is to safeguard that institutional balance.
Zkoumání opodstatněnosti žalobních důvodů předložených Parlamentem vycházejících z nedostatku pravomoci a porušení Smlouvy však nevyžaduje posouzení argumentů předkládaných na jejich podporu, chceme-li určit, zda je přijímání nebo dokonce změna seznamů bezpečných zemí součástí procesu tvorby nezbytných právních předpisů, anebo zda sporná směrnice představuje ukončení tohoto procesu.
9An examination of the merits of the pleas of lack of competence and infringement of the Treaty submitted by the Parliament does not, however, mean that the respective arguments have to be dealt with by determining whether the establishment or even the amendment of the lists of safe countries forms part of the necessary legislation or whether the contested directive constitutes its culmination.
Napadená ustanovení stanoví, že Rada přijímá rozhodnutí kvalifikovanou většinou po konzultaci s Parlamentem.
The contested provisions provide for decisions to be taken by the Council by a qualified majority after consultation of the Parliament.
Článek 67 odst. 5 ES zase stanoví přijímání nezbytných právních předpisů jednomyslným rozhodnutím Rady po konzultaci s Parlamentem a poté, co jsou přijaty, vyžaduje spolurozhodovací postup pro přijímání následných opatření.
Article 67(5) EC for its part lays down that the necessary legislation is to be adopted unanimously by the Council after consulting the Parliament and, once that legislation has been laid down, it provides for co-decision in respect of the adoption of subsequent acts.
Je-li tudíž sporná směrnice považována za poslední fázi nezbytných právních předpisů, má být jmenovité určení bezpečných zemí provedeno spolurozhodovacím postupem; jestliže tomu tak není, a jmenovité určování bezpečných zemí je tedy ještě součástí nezbytných právních předpisů, má být provedeno jednomyslným rozhodnutím Rady po konzultaci s Parlamentem.
Consequently, if the contested directive is considered to constitute the final stage of the necessary legislation, the naming the safe countries should take place by way of co-decision; if that is not the case and the naming of the safe countries still forms part of the necessary legislation, this should be done by the Council acting unanimously after consulting the Parliament.
Není určení bezpečných zemí spíše záležitostí výkonných orgánů než zákonodárce?
Does the naming of safe countries not fall under the heading of executive rather than legislative matters?
Je známo, že legislativní povahu mají opatření, která stanoví „zásadní prvky upra-
Measures which set out the ‘basic elements of the matter to be dealt
Jinak řečeno, představuje jedinou významnou otázkou určení, zda Rada může
In other words, the only important question is that of establishing whether the Council may lawfully, in a legislative measure which it adopts in compliance with the
10 — Při dodržení jistých podmínek: viz níže body 20 a 21 tohoto stanoviska.
10 — Subject to certain conditions, see points 20 and 21 below of this Opinion.
11 — Viz v tomto smyslu např. rozsudek ze dne 18. června 1996, Parlament v. Rada (C-303/94, Recueil, s. I-2943, bod 23).
11 — See to that effect for example Case C-303/94 Parliament v Council [1996] ECR I-2943, paragraph 23.
9 — Viz rozsudek ze dne 22. května 1990, Parlament v. Rada (C-70/88, Recueil, s. I-2041, body 21 až 23).
9 — See Case C-70/88 Parliament v Council [1990] ECR I-2041, paragraphs 21 to 23.
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA M. POIARESE MADURA – VĚC C-133/06 vované oblasti“ 12, a proto musí být závazně určena zákonodárcem Společenství na základě Smlouvy postupem, který Smlouva za tímto účelem stanoví.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-133/06 with’ are known to be legislative in nature 12and, for that reason, it is imperative that they be adopted by the Community legislature on the basis of the Treaty, following the procedure provided for therein for that purpose.
I když všichni účastníci řízení před Soudním dvorem souhlasí s názorem, že seznamy bezpečných zemí představují opatření zákonodárné povahy, je tu prostor pro pochybnosti.
Even if all the parties to the proceedings before the Court agree to regard the lists of safe countries as measures of a legislative nature, there may be cause for hesitation.
Na podporu jejich kvalifikace jakožto prováděcích opatření lze poukázat na skutečnost, že jak v původním návrhu Komise 13, tak i v jejím pozměněném návrhu 14, přísluší člen- ským státům určit bezpečné země na základě kritérií stanovených směrnicí. Členské státy
14 proposal and in its amended proposal, it fell to the Member States to designate the safe countries on the basis of the criteria laid
12 — Rozsudek ze dne 17. prosince 1970, Köster (25/70, Recueil, s. 1161, bod 6); dále viz rozsudek ze dne 27. října 1992, Německo v. Komise (C-240/90, Recueil, s. I-5383, bod 36).
12 — Case 25/70 Köster [1970] ECR 1161, paragraph 6; see also Case C-240/90 Germany v Commission [1992] ECR I-5383, paragraph 36.
jsou přitom v zásadě zodpovědné za výkon práva Společenství.
The Member States are in principle responsible for the implementation of Community law.
Třebaže jsou ve směrnici uvedena kritéria určení bezpečných zemí, skutečnost, že se Rada nakonec rozhodla přijmout společné seznamy bezpečných zemí s cílem sblížit existující vnitrostátní seznamy a poskytnout minimální seznamy vnitrostátním právním řádům, které v tomto ohledu dosud příslušná opatření nepřijaly, naopak hovoří ve prospěch kvalifikace jakožto legislativního opatření.
Conversely, although the criteria for designation appear in the directive, the fact that the Council finally decided to adopt common lists of safe countries for the purpose of approximating the existing national lists and providing national legal systems which have not yet adopted measures to that effect with minimum lists militates in favour of categorisation as a legislative measure.
Ve prospěch této kvalifikace hovoří též skutečnost, že Rada původně hodlala vtělit seznamy bezpečných zemí do sporné směrnice a tohoto záměru se vzdala pouze z důvodu obtíží při dosahování shody o těchto seznamech, aby přijetí této směrnice přespříliš neoddalovalo 15.
The fact that the Council wished initially to incorporate the lists of safe countries in the contested directive and abandoned that idea only on account of the difficulty of reaching an agreement on those lists without delaying overmuch the adoption of the directive also militates in favour of that categorisation.
V tomto smyslu vyznívá konečně i rozsah důsledků spojených s těmito seznamy.
15Finally, the scope of the consequences attached to those lists supports that view.
V rámci postupů podávání žádostí o azyl určuje uplatnění těchto seznamů způsob, jímž vnitrostátní orgány zpracovávají značnou část žádostí, i rozsah procesních záruk stanovených směrnicí.
In the context of asylum application procedures, the use of those lists determines the way in which the national authorities will deal with a large part of the applications and decides the extent of the procedural guarantees provided for by the directive.
Na základě článku 25 mohou totiž členské státy považovat určitou žádost o azyl za nepřípustnou, a nemusí tudíž posuzovat, zda určitý žadatel splňuje podmínky stanovené pro přiznání postavení uprchlíka, pokud přichází z bezpečné třetí země; tato domněnka bezpečnosti dané země je ovšem vyvratitelná, jestliže žadatel předloží závažné údaje svědčící o opaku.
Pursuant to Article 25 of the directive, Member States may consider an application for asylum inadmissible and, therefore, are not required to examine whether the applicant qualifies as a refugee if that applicant comes from a safe third country; that presumption of the safety of that country is however rebuttable if the applicant presents serious counter-indica-tions.
Navíc mohou členské státy podle článku 36 zcela nebo zčásti upustit od posouzení žádosti o azyl, pokud chce žadatel o azyl na jejich území protiprávně vstoupit nebo na ně protiprávně vstoupil z bezpečné třetí evropské země.
Furthermore, pursuant to Article 36 of the directive, Member States may carry out no, or no full, examination of the asylum application where the applicant has entered or is seeking to enter illegally into its territory from a European safe third country.
Proto Rada odůvodňuje konzultaci s Evropským parlamentem, jednak ohledně přijímání a změny seznamů bezpečných třetích zemí „politickým významem“ této činnosti „zejména vzhledem k důsledkům hodnocení situace v oblasti lidských práv v zemi původu a jeho vlivu na politiky Evropské unie v oblasti vnějších vztahů“, a jednak ohledně
Moreover, the Council justifies consultation of the European Parliament, first, in respect of the establishment and amendment of the lists of safe third countries, on the ground
13 — Viz články 21 a 30 návrhu směrnice Rady o minimálních normách pro postupy členských států při udělování a odnímání právního postavení uprchlíka ze dne 20. září 2000 (Úř. věst. 2001, C 62 E, s. 231).
13 — See Articles 21 and 30 of the Proposal for a Council directive on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status of 20 September 2000, OJ 2001 C 62 E, p. 231.
14 — Viz články 27 a 30 pozměněného návrhu směrnice Rady o minimálních normách pro postupy členských států při udělování a odnímání právního postavení uprchlíka ze dne 3. července 2002 (Úř. věst. 2002, C 291 E, s. 142).
14 — See Articles 27 and 30 of the amended Proposal for a Council directive on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status of 3 July 2002, OJ 2002 C 291 E, p. 143.