natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Zaprvé, rozsah působnosti nařízení se liší od rozsahu působnosti úmluvy.
First, the regulation’s scope of application is different from that of the convention.
V mnoha ohledech se nařízení týká situací, na které se úmluva nevztahuje.
In many respects the former addresses situations not covered by the latter.
Nařízení se například použije na čistě vnitrostátní lety v členském státě a na lety z členského státu do třetí země, která není smluvní stranou úmluvy.
For example, the regulation is applicable to purely internal flights within a Member State and to flights from a Member State to a third country which is not a State Party to the convention.
Oproti úmluvě se nařízení použije na odepření nástupu na palubu a zrušení letu.
Unlike the convention, the regulation covers boarding denials and flight cancellations.
Naopak rozsah působnosti nařízení je omezen z hlediska územního.
Conversely, the regulation’s field of application is limited by territorial considerations.
Nepoužije se na lety mezi dvěma zeměmi, které jsou smluvními
It does not apply to flights between two coun-
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY E. SHARPSTON – VĚC C-173/07 stranami úmluvy, ale nejsou členskými státy Společenství.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-173/07 tries that are States Parties to the convention but not Member States of the Community.
alské úmluvy“ 35.
Convention’.
Opatření nařízení týkající se zpoždění letu „nebrání tomu, aby dotyční cestující […] mohli krom toho podat žaloby na náhradu uvedených škod za podmínek stanovených [úmluvou]“ 36.
35The regulation’s measures to address flight delays ‘do not themselves prevent the passengers concerned … from being able to bring in addition actions to redress [the] damage under the conditions laid down by the [convention]’.
„[Spíše] zlepšují ochranu zájmů cestujících a podmínky, za nichž se vůči nim uplatní zásada nápravy“ 37.
36Rather, they ‘enhance the protection afforded to passengers’ interests and improve the conditions under which the principle of restitution is applicable to passengers’. 37
Za těchto okolností se nedomnívám, že lze tvrdit, že celková úroveň ochrany zajištěná nařízením je nezbytně nižší než úroveň ochrany úmluvy z toho důvodu, že na určitou zvláštní situaci se vztahuje pouze posledně uvedená úmluva.
In those circumstances, I do not think that it can be said that the overall level of protection conferred by the regulation is necessarily lower than that of the convention on the ground that a particular situation is covered only by the latter.
Zadruhé, nařízení č. 261/2004 doplňuje ochranu, kterou poskytuje úmluva cestujícím v letecké dopravě.
Second, Regulation No 261/2004 supplements the protection which the convention affords to air passengers.
Nejedná se o nahrazení úmluvy.
It is not a substitute for the convention.
To vyplývá jasně z článku 12 nařízení, který výslovně stanoví, že se nařízení použije, „aniž jsou dotčena práva cestujících požadovat další náhrady“.
That is clear from Article 12 of the regulation, which expressly provides that it should apply ‘without prejudice to a passenger’s rights to further compensation’.
V rozsudku IATA 33 rozhodl Soudní dvůr, že zpoždění v letecké dopravě může obecně způsobit dva druhy škod, které vyžadují různou náhradu.
In IATA, 33the Court held that flight delays may, in general terms, cause two types of damage which call for different remedies.
První je shodný pro všechny cestující.
The first is identical for every passenger.
Druhý je zvláštní pro každého jednotlivce a vyžaduje následnou náhradu na individuálním základě 34.
The second is particular to each individual traveller and requires subsequent compensation on an individual basis.
Zatímco úmluva se použije na druhý druh škody, nařízení poskytuje okamžitá a standardizovaná nápravná opatření pro první druh škody.
34 While the convention covers the second type of damage, the regulation offers standardised, immediate compensatory measures for the first type.
„Jednoduše tak zaujímá místo před textem Montre-
It thus ‘simply operates at an earlier stage than the system which results from the Montreal
V důsledku toho navrhuji Soudnímu dvoru, aby na otázku předkládajícího soudu odpověděl následovně:
I therefore suggest that the Court should answer the referring court’s question as follows:
2008 – VĚC C-173/07
2008 — CASE C-173/07
Ve věci C-173/07, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Německo) ze dne 7. března 2007, došlým Soudnímu dvoru dne 2. dubna 2007, v řízení
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC by the Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Germany), made by decision of 7 March 2007, received at the Court on 2 April 2007, in the proceedings
SOUDNÍ DVŮR (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, J. Malenovský (zpravodaj) a T. von Danwitz, soudci,
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of the Chamber, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, J. Malenovský (Rapporteur) and T. von Danwitz, Judges,
EMIRATES AIRLINES generální advokátka: E. Sharpston, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, s přihlédnutím k písemné části řízení, s ohledem na vyjádření předložená:
Advocate General: E. Sharpston, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after considering the observations submitted on behalf of:
– za řeckou vládu M. Apessosem, jakož i O. Patsopoulou a V. Karra, jako zmocněnci,
— the Greek Government, by M. Apessos, O. Patsopoulou and V. Karra, acting as Agents,
– za francouzskou vládu G. de Berguesem a A. Hare, jako zmocněnci,
— the French Government, by G. de Bergues and A. Hare, acting as Agents,
– za Komisi Evropských společenství R. Vidal Puigem a G. Braunem, jako zmocněnci, po vyslechnutí stanoviska generální advokátky na jednání konaném dne 6. března 2008, vydává tento
— the Commission of the European Communities, by R. Vidal Puig and G. Braun, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 6 March 2008, gives the following
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi leteckou společností Emirates Airlines – Direktion für Deutschland (dále jen „Emirates“) a D. Schenkelem ohledně toho, že Emirates odmítla D. Schenkelovi poskytnout náhradu za zrušení letu z Manily (Filipíny).
The reference was made in the course of proceedings between the airline company Emirates Airlines — Direktion für Deutschland (‘Emirates’) and Dr Schenkel concerning Emirates’ refusal to compensate him following the cancellation of a flight departing from Manila (Philippines).
Mezinárodní právní předpisy
International law
Úmluva o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu (Montrealská úmluva), uzavřená Evropským společenstvím, byla schválena rozhodnutím Rady 2001/539/ES ze dne 5. dubna 2001 (Úř. věst. L 194, s. 38; Zvl. vyd. 07/05, s.
The Convention for the Unification of Certain Rules for International Carriage by Air (the Montreal Convention), concluded by the European Community, was approved by Council Decision 2001/539/EC of 5 April 2001 (OJ 2001 L 194, p. 38).
Účelem této úmluvy je zejména zajistit ochranu zájmů spotřebitelů v mezinárodní letecké dopravě a poskytnutí spravedlivých náhrad na základě principu odškodnění.
The Montreal Convention aims in particular to ensure protection of the interests of consumers in international carriage by air and equitable compensation based on the principle of restitution.
Článek 1 odst. 2 a 3 této úmluvy týkající se její oblasti působnosti stanoví:
Article 1(2) and (3) of the convention, relating to its scope, provides:
Pro účely této úmluvy se výrazem ‚mezinárodní doprava‘ rozumí jakákoliv doprava, jejíž místo odeslání a místo určení podle smlouvy uzavřené mezi dvěma stranami – bez ohledu na to, zda dojde k přerušení dopravy nebo k překládce – leží buď na území smluvních států této úmluvy, anebo na území jednoho ze smluvních států této úmluvy, pokud při přepravě dojde dle dohody k zastávce na území jiného státu, a to i tehdy, není-li tento stát smluvním státem této úmluvy.
For the purposes of this Convention, the expression international carriage means any carriage in which, according to the agreement between the parties, the place of departure and the place of destination, whether or not there be a break in the carriage or a transhipment, are situated either within the territories of two States Parties, or within the territory of a single State Party if there is an agreed stopping place within the territory of another State, even if that State is not a State Party.
Doprava mezi dvěma body na území jednoho smluvního státu této úmluvy bez dohodnuté zastávky v určitém místě na území jiného státu se pro účely této úmluvy nepovažuje za mezinárodní dopravu.
Carriage between two points within the territory of a single State Party without an agreed stopping place within the territory of another State is not international carriage for the purposes of this Convention.
Doprava, kterou uskutečňuje několik po sobě následujících dopravců, je pro účely této úmluvy považována za jednu nerozdělenou dopravu, pokud ji obě strany považují
Carriage to be performed by several successive carriers is deemed, for the purposes of this Convention, to be one undivided carriage if it has been regarded by
2008 – VĚC C-173/07 za jednu operaci, bez ohledu na to, byla-li sjednána na základě jedné smlouvy nebo řady smluv, a neztrácí mezinárodní povahu pouze tím, že doprava na základě jedné smlouvy nebo řady smluv se uskutečnila výhradně na území jednoho státu.“
2008 — CASE C-173/07 the parties as a single operation, whether it has been agreed upon under the form of a single contract or of a series of contracts, and it does not lose its international character merely because one contract or a series of contracts is to be performed entirely within the territory of the same State.’
Nařízení č. 261/2004 stanoví v článku 2, nazvaném „Definice“:
Article 2 of Regulation No 261/2004, ‘Definitions’, provides:
[…] g) ‚rezervací‘ rozumí skutečnost, že cestující má letenku nebo jiný důkaz, který udává, že rezervace byla leteckým dopravcem nebo provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy přijata a evidována; h) ‚cílovým místem určení‘ rozumí místo určení na letence předložené na přepážce pro registraci k přepravě nebo místo určení posledního letu v případě přímo navazujících letů; jiné dostupné navazující lety nejsou brány v úvahu, jestliže je dodržen původní plánovaný čas příletu;
(h) “final destination” means the destination on the ticket presented at the check-in counter or, in the case of directly connecting flights, the destination of the last flight; alternative connecting flights available shall not be taken into account if the original planned arrival time is respected;
Uvedené nařízení dále stanoví v článku 3, nazvaném „Oblast působnosti“:
In accordance with Article 3 of the regulation, ‘Scope’:
Toto nařízení se vztahuje: a) na cestující odlétající z letiště umístěného na území členského státu, na které se vztahuje Smlouva [o ES]; b) na cestující odlétající z letiště umístěného na území třetí země na letiště umístněné na území členského státu, na které se vztahuje Smlouva, pokud neobdrželi náhradu nebo odškodnění a nebyla jim poskytnuta pomoc v této třetí zemi a pokud je provozující letecký dopravce dopravcem Společenství.
(b) to passengers departing from an airport located in a third country to an airport situated in the territory of a Member State to which the Treaty applies, unless they received benefits or compensation and were given assistance in that third country, if the operating air carrier of the flight concerned is a Community carrier.
Podle svého článku 4, nazvaného „Odepření nástupu na palubu“, nařízení č. 261/2004 stanoví:
Under Article 4 of Regulation No 261/2004, ‘Denied boarding’:
Dobrovolníkům je kromě náhrad podle tohoto odstavce poskytnuta pomoc v souladu s článkem 8.
Volunteers shall be assisted in accordance with Article 8, such assistance being additional to the benefits mentioned in this paragraph.
V článku 5 nařízení č. 261/2004, nazvaném „Zrušení“, se uvádí:
Article 5 of Regulation No 261/2004, ‘Cancellation’, provides:
V případě zrušení letu:
In case of cancellation of a flight, the passengers concerned shall:
[…] c) mají dotčení cestující v souladu s článkem 7 právo na náhradu škody od provozujícího leteckého dopravce […]
(c) have the right to compensation by the operating air carrier in accordance with Article 7 …
Článek 7 nařízení č. 261/2004, nazvaný „Právo na náhradu škody“, stanoví:
Article 7 of Regulation No 261/2004, ‘Right to compensation’, provides:
Odkazuje-li se na tento článek, obdrží cestující náhradu ve výši: a) 250 EUR u všech letů o délce nejvýše 1 500 kilometrů;
(a) EUR 250 for all flights of 1 500 kilometres or less;
EMIRATES AIRLINES b) 400 EUR u všech letů ve Společenství delších než 1 500 kilometrů a u všech ostatních letů o délce od 1 500 kilometrů do 3 500 kilometrů; c) 600 EUR u všech letů nespadajících pod písmeno a) nebo b).
(b) EUR 400 for all intraCommunity flights of more than 1 500 kilometres, and for all other flights between 1 500 and 3 500 kilometres;
Při určování vzdálenosti se vychází z posledního místa určení, kam cestující v důsledku odepření nástupu na palubu nebo zrušení přiletí později než v plánovaném čase.
In determining the distance, the basis shall be the last destination at which the denial of boarding or cancellation will delay the passenger’s arrival after the scheduled time.
261/2004, nazvaný „Právo na proplacení výdajů nebo na přesměrování“, stanoví:
Article 8 of Regulation No 261/2004, ‘Right to reimbursement or re-routing’, provides:
Odkazuje-li se na tento článek, je cestujícím nabídnuta možnost volby mezi: a) – náhradou pořizovací ceny letenky do sedmi dní způsobem stanoveným v čl.
Where reference is made to this Article, passengers shall be offered the choice between:
7 odst. 3, a to za část nebo části neuskutečněné cesty a za část nebo části již uskutečněné cesty, jestliže let nadále neslouží účelu vztahujícímu se k původnímu cestovnímu plánu cestujícího, spolu s případným
(a) — reimbursement within seven days, by the means provided for in Article 7(3), of the full cost of the ticket at the price at which it was bought, for the part or parts of the journey not made, and for the part or parts already made if the flight is no longer serving any purpose in relation to the passenger’s original travel plan, together with, when relevant,
– zpátečním letem do původního místa odletu, a to při nejbližší příležitosti;
— a return flight to the first point of departure, at the earliest opportunity;
2008 – VĚC C-173/07 b) přesměrováním za srovnatelných dopravních podmínek a při nejbližší příležitosti na jejich cílové místo určení; nebo c) přesměrováním za srovnatelných dopravních podmínek na jejich cílové místo určení v pozdější době podle přání cestujícího s výhradou dostupnosti míst.
(c) re-routing, under comparable transport conditions, to their final destination at a later date at the passenger’s convenience, subject to availability of seats.
Podle článku 17 nařízení č. 261/2004, nazvaného „Zpráva“:
Under Article 17 of Regulation No 261/2004, ‘Report’:
„Do 1. ledna 2007 Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování a výsledcích tohoto nařízení, zejména pokud jde o:
‘The Commission shall report to the European Parliament and the Council by 1 January 2007 on the operation and the results of this Regulation, in particular regarding:
– možné rozšíření rozsahu působnosti tohoto nařízení na cestující, kteří mají smlouvu s dopravcem Společenství nebo mají letovou rezervaci tvořící součást ‚souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy‘, pro které je použitelná směrnice
— the possible extension of the scope of this Regulation to passengers having a contract with a Community carrier or holding a flight reservation which forms part of a “package tour” to which Directive 90/314/EEC applies and who depart
90/314/EHS, přičemž jde o cestující, kteří nastupují na lety z letiště v třetí zemi na letiště v členském státě, a tyto lety nejsou provozovány leteckými dopravci Společenství,
EMIRATES AIRLINES from a third-country airport to an airport in a Member State, on flights not operated by Community air carriers,
Spor v původním řízení a předběžné otázky
The main proceedings and the order for reference
Diether Schenkel si v Německu zarezervoval u společnosti Emirates cestu z Düsseldorfu (Německo) přes Dubaj (Spojené arabské emiráty) do Manily a zpět.
Dr Schenkel booked in Germany, with Emirates, an outward and return journey from Düsseldorf (Germany) to Manila via Dubai (United Arab Emirates).
Zpáteční let D. Schenkela z Manily byl rezervován na 12. března 2006.
For the return journey Dr Schenkel had a reservation on the flight of 12 March 2006 from Manila.
Tento let byl zrušen z důvodu technických problémů.
The flight was cancelled because of technical problems.
Diether Schenkel nakonec odletěl z Manily dne 14. března 2006 a téhož dne přiletěl do Düsseldorfu.
Dr Schenkel eventually departed from Manila on 14 March 2006 and arrived at Düsseldorf on the same day.
Poukazoval na to, že v projednávané věci se v případě zrušení letu použijí zmíněná ustanovení, podle nichž mu má být přiznána náhrada škody.
He argued that the compensation provided for in those provisions in the event of the cancellation of a flight applied to him in the present case.
Tvrdil totiž, že let tam i let zpáteční jsou vzájemně závislými součástmi téhož letu.
He submitted that the outward and return flights were non-independent parts of a single flight.
Emirates tvrdila, že let tam a let zpáteční musí být považovány za dva odlišné lety.
Emirates submitted that the outward and return flights were to be regarded as two separate flights.
Třebaže se Oberlandesgericht Frankfurt am Main přiklání k závěru, že let tam a let zpáteční let představují pro účely nařízení č. 261/2004 jeden a týž let, klade si otázku ohledně opodstatněnosti tohoto výkladu pojmu „let“.
Although the Oberlandesgericht Frankfurt am Main is inclined to consider that a journey out and back constitutes a single flight for the purposes of Regulation No 261/2004, it is uncertain whether that interpretation of the concept of flight is correct.
Za těchto podmínek se Oberlandesgericht Frankfurt am Main rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
In those circumstances the Oberlandesgericht Frankfurt am Main decided to stay the proceedings and refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Předkládající soud se rovněž táže, zda okolnost, že let tam i let zpáteční jsou rezervovány současně, má vliv na výklad tohoto ustanovení.
The referring court also asks whether the fact that the outward and return flights are the subject of a single booking affects the interpretation of that provision.
Ve své otázce odkazuje předkládající soud na pojmy „let“ a „cesta“ použité v nařízení č. 261/2004 a požaduje odpověď, zda pojem „let“ zahrnuje zpáteční cestu letadlem.
In its question the referring court uses the term ‘flight’ and refers to the concept of journey or travel which appears in Regulation No 261/2004, and asks whether a ‘flight’ includes a journey by air from the point of departure to the destination and back.
Jak totiž uvedla generální advokátka v bodě 8 svého stanoviska, cestující odlétající z letiště umístěného na území členského státu nebo třetí země jsou nutně cestujícími nastupujícími let na takovémto letišti.
As the Advocate General observes in point 8 of her Opinion, passengers departing from an airport located in the territory of a Member State or in a nonmember country are necessarily passengers embarking on a flight departing from such an airport.
Tyto rozdíly mezi různými jazykovými zněními jsou tudíž bezvýznamné pro skutečný smysl, jenž musí být přikládán daným ustanovením, která určují oblast působnosti uvedeného nařízení.
That divergence between the various language versions therefore has no effect on the actual meaning to be given to the provisions concerned, which determine the scope of the regulation.
Úvodem je tudíž třeba podat výklad pojmu „let“.
Consequently, the Court must begin by interpreting the term ‘flight’.
V tomto ohledu je nutno konstatovat, že vymezení tohoto pojmu není podáno v článku 2 nařízení č. 261/2004, nazvaném „Definice“.
It should be noted, in this respect, that that term is not among those defined in Regulation No 261/2004, in Article 2, headed ‘Definitions’.
Není definován ani v ostatních článcích tohoto nařízení.
Nor is it defined in the other articles of the regulation.
Za těchto okolností je důležité vyložit pojem „let“ ve světle všech ustanovení nařízení č. 261/2004, jakož i účelu sledovaného uvedeným nařízením.
In those circumstances, the term ‘flight’ must be interpreted in the light of the provisions of Regulation No 261/2004 as a whole and the objectives of that regulation.
Z celkového znění tohoto odstavce vyplývá, že zmiňované nařízení se uplatní v situacích, kdy cestující nastoupí let buďto na letišti umístěném na území členského státu [bod a)], anebo na letišti umístěném na území třetí země a směřují na letiště umístěné na území členského státu, za podmínky, že letecký dopravce provozující tento let je dopravcem Společenství [bod b)].
It follows from Article 3(1) as a whole that the regulation applies to situations in which passengers use a flight either departing from an airport located in the territory of a Member State (indent (a)) or departing from an airport located in a nonmember country and flying to an airport located in the territory of a Member State if the air carrier operating the flight concerned is a Community carrier (indent (b)).
V tomto ohledu odstavec 1 uvedeného článku výslovně zmiňuje
Article 8(1) expressly refers to a ‘return
EMIRATES AIRLINES pojem „zpáteční let“, čímž naznačuje existenci letu tam uskutečněného v průběhu téže cesty.
EMIRATES AIRLINES flight’, thus pointing to the existence of an outward flight in the course of the same journey.
2 písm. h) nařízení č. 261/2004 podávajícím definici pojmu „cílové místo určení“, jímž se rozumí místo určení na letence předložené na přepážce pro registraci k přepravě nebo místo určení posledního letu v případě přímo navazujících letů.
That is borne out by Article 2(h) of Regulation No 261/2004, which defines ‘final destination’ as the destination on the ticket presented at the check-in counter or, in the case of directly connecting flights, the destination of the last flight.
V takovém případě by uvedené ustanovení pozbylo smyslu.
In those circumstances, that provision would make no sense.
Za těchto podmínek by cestující, kteří původně odletěli z letiště umístěného v členském státě, mohli tuto ochranu v případě, že by stejnou škodu utrpěli na cestě tam i na cestě zpět, nárokovat pouze jednou.
In those circumstances, passengers departing originally from an airport located in a Member State could claim the benefit of that protection only once if they were to suffer the same damage on the outward and the return legs.
V tomto ohledu by cestující takového letu, kteří původně odletěli z letiště umístěného v třetí zemi, nemohli požívat ochrany zajišťované nařízením č. 261/2004.
Passengers on such a flight who had originally departed from an airport located in a nonmember country would not be able to enjoy the protection provided by Regulation No 261/2004.
Naopak cestující, kteří by svou cestu zahájili týmž letem, by této ochrany požívat mohli, jelikož by byli považováni za cestující, kteří odletěli z letiště umístěného na území členského státu.
By contrast, passengers starting their journey on the same flight would be able to enjoy that protection, as they would be regarded as passengers departing from an airport located in the territory of a Member State.
Cestující téhož letu, jejichž ochrana ohledně důsledků škodných událostí vyplývajících z tohoto letu musí být stejná, by tudíž byli vystaveni různému zacházení.
Passengers on the same flight whose protection in respect of harmful consequences must be the same would then be treated differently.