natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tato žádost, která byla posouzena jako způsobilá, byla zapsána do pořadníku žádostí pro region Apulie rozhodnutím MICA ze dne 14. srpna 1998.
That application was held to be eligible and was entered in the list of applications for the Apulia Region by Decree of the MICA of 14 August 1998.
Nicméně vzhledem k pořadí uvedené žádosti nezískala Nuova Agricast požadovanou podporu z důvodu nedostatku finančních prostředků.
However, because of the ranking of that application, Nuova Agricast did not obtain the aid applied for since insufficient funds were available.
Mezitím bylo vyhlášeno čtvrté výběrové řízení na získání podpor v odvětví průmyslu odpovídající druhému pololetí 1998 (dále jen „čtvrté výběrové řízení“).
In the meantime, the fourth invitation to apply for aid in the industrial sector, relating to the second semester of 1998 (‘the fourth invitation to apply’), was published.
Dne 16. září 1998 se Nuova Agricast vzdala automatického zařazení své žádosti do pořadníku vztahujícího se ke čtvrtému výběrovému řízení, aby mohla znovu předložit přepracovanou žádost v rámci prvního příslušného výběrového řízení následujícího po tomto výběrovém řízení.
On 16 September 1998, Nuova Agricast waived automatic inclusion of its application on the list relating to the fourth invitation to apply, so as to be able to lodge a new, reformulated, application under the next appropriate invitation to apply following that invitation.
Italské orgány ale žádné příslušné výběrové řízení do 31. prosince 1999, data uplynutí platnosti režimu podpor 1997–1999, nevyhlásily.
However, the Italian authorities published no relevant invitation to apply before 31 December 1999, when the 1997-1999 aid scheme expired.
Dne 14. července 2000, tedy po vstupu v platnost režimu podpor 2000–2006, vyhlásily italské orgány osmé výběrové řízení na získání podpor v odvětví průmyslu (dále jen „osmé výběrové řízení“).
On 14 July 2000, that is to say, after the entry into force of the 20002006 aid scheme, the Italian authorities published the eighth invitation to apply for aid in the industrial sector (‘the eighth invitation to apply’).
Vzhledem k podmínkám, které platily v rámci režimu podpor 2000–2006, byla přepracovaná žádost Nuova Agricast, na kterou se nemohlo vztahovat přechodné ustanovení uvedené ve sporném rozhodnutí, posouzena jako nepřípustná, a nebyla zapsána do pořadníku vztahujícího se k osmému výběrovému řízení.
In the light of the conditions applying under the 20002006 aid scheme, the reformulated application submitted by Nuova Agricast — which was unable to benefit from the transitional provision included in the contested decision — was held to be inadmissible and was not entered on the list relating to the eighth invitation to apply.
Nuova Agricast společně s jinými italskými podniky, které se nacházely ve stejné situaci, tedy podala první žalobu k Soudu prvního stupně Evropských společenství, kterou se domáhala zrušení sporného rozhodnutí.
Nuova Agricast, together with other Italian undertakings in the same situation, thereupon brought its first action before the Court of First Instance of the European Communities, seeking the annulment of the contested decision.
Usnesením ze dne 15. června 2005, Nuova Agricast a další v. Komise (T-98/04, nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), odmítl Soud tuto žalobu jako nepřípustnou na základě toho, že byla podána po uplynutí lhůty dvou měsíců stanovené v čl. 230 pátém pododstavci ES.
By order of 15 June 2005 in Case T-98/04 Nuova Agricast and Others v Commission (not published in the European Court Reports), the Court of First Instance dismissed that action as inadmissible, on the ground that it had been brought after the expiry of the period of two months laid down by the fifth paragraph of Article 230 EC.
Dne 21. září 2005 podala Nuova Agricast druhou žalobu k Soudu, zapsanou pod číslem T-362/05, kterou se domáhá toho, aby byla Komisi uložena náhrada škody, kterou údajně utrpěla z důvodu přijetí sporného rozhodnutí.
On 21 September 2005, Nuova Agricast brought a second action before the Court of First Instance, which was registered under number T-362/05, seeking compensation from the Commission in respect of the damage allegedly suffered by it as a result of the adoption of the contested decision.
Toto řízení v současné době probíhá.
Those proceedings are currently pending.
V rámci tohoto řízení Nuova Agricast zejména tvrdila, že během jednání s Komisí, jejichž účelem bylo dosáhnout obnovení režimu podpor po 31. prosinci 1999, italský stát nechránil správným způsobem práva nabytá podniky, které se stejně jako ona vzdaly automatického zařazení do pořadníku vztahujícího se ke čtvrtému výběrovému řízení – které, jak se ukázalo, bylo posledním výběrovým řízením v odvětví průmyslu před uplynutím platnosti režimu podpor 1997–1999 – s úmyslem předložit přepracované žádosti v rámci prvního příslušného výběrového řízení následujícího po tomto výběrovém řízení.
In those proceedings, Nuova Agricast has claimed in particular that in its discussions with the Commission which led to the renewal of the aid scheme after 31 December 1999, the Italian State failed properly to protect the rights acquired by undertakings which, like Nuova Agricast, had waived automatic inclusion in the list relating to the fourth invitation to apply — which, in the event, was the last invitation to apply in the industrial sector before the expiry of the 1997-1999 aid scheme — in order to lodge a reformulated application under the first appropriate invitation to apply following that invitation.
Italský stát totiž uvedl Komisi v omyl tím, že ji neinformoval, že tyto podniky byly rovněž nositeli nabytých práv, a porušil tak legitimní očekávání, které měly uvedené podniky, pokud jde o možnost předložit přepracovanou žádost.
The Italian State misled the Commission by failing to inform it that those undertakings were also the holders of acquired rights, and in so doing it infringed the legitimate expectation which those undertakings had that they would be able to lodge a reformulated application.
Předkládající soud má za to, že Nuova Agricast měla „relevantní právní zájem“ na zařazení své přepracované žádosti do pořadníku vztahujícího se k prvnímu příslušnému výběrovému řízení následujícímu po výběrovém řízení, v rámci kterého se vzdala automatického zařazení své původní žádosti.
The national court is of the opinion that Nuova Agricast had a ‘relevant legal interest’ in having its amended application entered on the list relating to the first appropriate invitation to apply following the invitation in respect of which it waived its right to automatic inclusion of its original application.
Legitimní očekávání Nuova Agricast bylo tedy definitivně porušeno sporným rozhodnutím, jelikož toto rozhodnutí změnilo režim podpor 2000–2006 oproti režimu podpor 1997–1999 tím, že stanovilo, že způsobilými jsou pouze výdaje na provádění
As a result, the legitimate expectation of Nuova Agricast was definitively frustrated by the contested decision, since that decision amended the 20002006 aid scheme by comparison with the 1997-1999 aid scheme by providing that only expenditure for implementing approved projects incurred after the lodging of the application was
2008 – VĚC C-390/06 dotovaných projektů vynaložené po předložení žádosti o podporu (zásada nezbytnosti podpory), přičemž ale umožnilo výjimečně a po přechodnou dobu výjimku z této zásady výhradně ve prospěch žádostí, které nebyly uspokojeny v rámci posledního výběrového řízení vyhlášeného na základě režimu podpor 1997–1999.
2008 — CASE C-390/06 eligible (the principle that aid must be necessary), while allowing, on a transitional and exceptional basis, a derogation from that principle in respect solely of applications that had not been satisfied under the last invitation to apply published under the 1997-1999 aid scheme.
Předkládající soud uvádí, že pro účely rozhodnutí o žalobě na náhradu škody podané Nuova Agricast mu přísluší ověřit, zda existuje příčinná souvislost mezi pochybeními, která jsou vytýkána italskému státu, a údajnou škodou.
The national court states that in order to give a ruling on Nuova Agricast’s application for damages, it must determine whether a causal link exists between the conduct of the Italian State which is complained of and the damage which is alleged.
V rozsahu, v němž se sporné rozhodnutí – které představuje podle předkládajícího soudu skutečnost vedoucí ke vzniku škody („eventum damni“) – včleňuje mezi skutečné jednání vytýkané italskému státu, které sestává z neinformování nebo nepřesného informování Komise, a vznik škody dovolávané společností Nuova Agricast, má předkládající soud za to, že za účelem stanovení příčinné souvislosti mezi tímto jednáním a touto škodou musí určit, zda by se uvedené škodě dalo zabránit, kdyby italský stát jednal jinak, a za tím účelem určit, zda by Komise přijala jiné přechodné ustanovení, kdyby byla „přesně a úplně informována o právní situaci podniků, které měly zájem získat dotace na základě zákona č. 488/1992“.
In so far as the contested decision — which the national court regards as the event giving rise to loss (eventum damni) — is interposed between the conduct of the Italian Government which is complained of, that is to say, the failure to inform, or the failure fully to inform, the Commission, and the occurrence of the damage alleged by Nuova Agricast, the national court considers that in order to establish the causal link between that conduct and that damage it must determine whether that damage could have been avoided if the Italian State had conducted itself differently and, for that purpose, determine whether the Commission would have adopted a different transitional provision were it to have been ‘provided with full and accurate information on the legal situations of the undertakings having an interest in obtaining grants under Law No 488/1992’.
Podle předkládajícího soudu důkaz o tom, že by s jistotou nastal odlišný výsledek, který by byl pro Nuova Agricast příznivý, vyžaduje, aby byla zjištěna neplatnost přechodného ustanovení obsaženého ve sporném rozhodnutí, jelikož toto ustanovení je v rozporu s pravidly a zásadami právního řádu Společenství.
According to the national court, proof of the certainty of a different result which would have been favourable to Nuova Agricast requires the invalidity of the transitional provision contained in the contested decision to be established on the ground that that provision is contrary to the rules and principles of the Community legal order.
Předkládající soud se zaprvé ptá, zda by přechodné ustanovení vzhledem k tomu, že ho nemohou využít podniky v situaci, ve které se nachází Nuova Agricast, nemělo být považováno za neplatné, jelikož porušuje zásadu rovného zacházení.
The national court asks, first, whether, since the transitional provision does not benefit undertakings in the situation of Nuova Agricast, it should not be held to be invalid on the basis that it infringes the principle of equal treatment.
Tento soud má totiž za to, že po uplynutí platnosti povolení režimu podpor 1997–1999 existovaly tři kategorie podniků:
That court takes the view that on the expiry of the authorisation for the 1997-1999 aid scheme, there were three categories of undertakings:
– podniky, jako je Nuova Agricast, jejichž žádost o podporu byla zařazena do pořadníku vztahujícího se ke třetímu výběrovému řízení, které neobdržely požadovanou podporu v rámci tohoto výběrového řízení z důvodu nedostatku disponibilních finančních prostředků a které se pak vzdaly automatického zařazení do pořadníku vztahujícího se ke čtvrtému výběrovému řízení s úmyslem předložit přepracovanou žádost v rámci prvního příslušného výběrového řízení následujícího po tomto výběrovém řízení (dále jen „podniky první kategorie“);
— undertakings such as Nuova Agricast, whose application for aid had been entered on the list under the third invitation to apply, which did not obtain the aid applied for under that invitation by reason of there being insufficient funds available and which had then waived their right to automatic inclusion of their application in the list relating to the fourth invitation to apply in order to submit a reformulated application under the next appropriate invitation to apply following that invitation (‘undertakings in the first category’);
– podniky, jejichž žádost byla zařazena do pořadníku vztahujícího se ke čtvrtému výběrovému řízení, které neobdržely požadovanou podporu z důvodu nedostatku disponibilních finančních prostředků (dále jen „podniky druhé kategorie“);
— undertakings whose application had been entered on the list relating to the fourth invitation to apply, which did not obtain the aid applied for by reason of there being insufficient funds available (‘undertakings in the second category’);
– podniky, které dosud nepředložily žádost o podporu, ačkoli uskutečňování jejich investičního projektu již bylo zahájeno (dále jen „podniky třetí kategorie“).
— undertakings which had not yet submitted an application for aid, although work on their investment project had already started (‘undertakings in the third category’).
Má přitom jednak za to, že podniky první a třetí kategorie, kterým bylo stejným způsobem zabráněno, aby mohly využívat přechodného ustanovení, nebyly ve stejné situaci, a nemělo se s nimi tedy zacházet stejně.
It takes the view that the undertakings in the first category and those in the third category, which were also precluded from taking advantage of the transitional provision, were not in the same situation and thus did not have to be treated in the same way.
A dále má za to, že podniky první a druhé kategorie byly v podobné právní situaci, takže podniky první kategorie měly využívat přechodného ustanovení stejně tak jako podniky kategorie druhé.
It also considers that the undertakings in the first category and those in the second category were in similar legal situations and accordingly that the former should have been in a position to take advantage of the transitional position, in the same way as those in the second category.
Předkládající soud se zadruhé ptá, zda by přechodné ustanovení nemělo být považováno za neplatné, jelikož porušuje povinnost uvést odůvodnění aktů orgánů Společenství uvedenou v článku 253 ES.
The national court asks, secondly, whether the transitional provision should not be held to be invalid as infringing the obligation to state reasons for Community acts laid down in Article 253 EC.
Tribunale ordinario di Roma se tedy rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
The Tribunale ordinario di Roma therefore decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
„Je [sporné] rozhodnutí platné, co se týče pouze přechodného ustanovení, které stanoví výjimečně odchylku ze zásady ‚nezbytnosti podpory‘ – při prvním uplatnění dotčeného režimu – pouze ve prospěch žádostí ‚předložených v rámci posledního výběrového řízení vyhlášeného na základě předchozího režimu, schváleného Komisí do 31. prosince 1999, které byly uznány způsobilými k poskytnutí podpory, která však na jejich základě nebyla poskytnuta pro nedostatek rozpočtových finančních prostředků přidělených tomuto výběrovému řízení‘[…], což mělo za následek neodůvodněné opomenutí – v rozporu se zásadou rovného zacházení a povinností uvést odůvodnění podle článku 253 Smlouvy – žádostí, které nebyly uspokojeny z důvodu nedostatku disponibilních finančních prostředků a které čekaly na to, že budou automaticky zařazeny do bezprostředně následujícího výběrového řízení nebo přepracovány v rámci prvního ‚příslušného‘ výběrového řízení vyhlášeného podle nového režimu?“
‘Is [the contested decision valid] as regards only the transitional provision, which lays down an exceptional derogation from the principle “that aid must be necessary” — on the occasion of the first implementation of the scheme in question — solely for applications “made under the last invitation to apply organised on the basis of the preceding scheme approved by the Commission until 31 December 1999, which were considered eligible for aid but in respect of which no aid was granted because insufficient funds were allocated to that invitation” …, with the consequent unjustified passing-over — in breach of the principle of equal treatment and of the obligation to state the reasons on which the decision was based pursuant to Article 253 EC — of applications which had not been satisfied because of a lack of available funds and which were waiting to be included automatically in the next invitation to apply or to be reformulated and resubmitted in the first “appropriate” invitation to apply under the new scheme[?]’
Nejprve je třeba uvést, že jak vyplývá z jeho otázky, předkládající soud považoval za nutné obrátit se na Soudní dvůr se žádostí o přezkum platnosti sporného rozhodnutí pouze s ohledem na zásadu rovného zacházení a povinnost uvést odůvodnění.
It must be noted at the outset that, by its question, the national court has considered it necessary to ask the Court to review the validity of the contested decision only in the light of the principle of equal treatment and of the obligation to state reasons.
Za těchto podmínek, i když Nuova Agricast v původním řízení vznesla další důvody pro neplatnost sporného rozhodnutí, není namístě rozšířit přezkum jeho platnosti s ohledem na tyto další důvody neplatnosti, neuvedené předkládajícím soudem (viz, obdobně, výše uvedený rozsudek Ordre des barreaux francophones et germanophone a další, body 17 až 19).
That being so, even though Nuova Agricast put forward other grounds of invalidity as regards the contested decision in the main proceedings, it is inappropriate to extend the inquiry into the validity of that decision to those other grounds of invalidity, which the national court has not referred to (see, by way of analogy, Ordre des barreaux francophones et germanophone and Others, paragraphs 17 to 19).
Komise tvrdí, že vzhledem k tomu, že souvislost, kterou zdůrazňuje předkládající soud, mezi případnou odpovědností italského státu a platností sporného rozhodnutí nebyla prokázána, předběžná otázka nesouvisí se sporem v původním řízení.
The Commission contends that the link referred to by the national court between any liability there may be on the Italian State’s part and the validity of the contested decision has not been established, with the result that the question referred for a preliminary ruling has no connection with the main proceedings.
Jednak je totiž možné, že italský stát porušil zásadu rovného zacházení při oznámení režimu podpor 2000–2006, aniž mohla být zjištěna jakákoliv vada ve sporném rozhodnutí, kterým Komise rozhodla o režimu navrhovaném oznamujícím členským státem.
First, it is possible for the Italian State to have infringed the principle of equal treatment when it notified the 20002006 aid scheme without there being any defect whatsoever in the contested decision, by which the Commission adjudicated on the
2008 – VĚC C-390/06 a případnou neplatností rozhodnutí z důvodu takové čistě formální vady, jakou je opomenutí uvést odůvodnění.
Secondly, there is no link between liability on the part of the Italian State and the possibility that the decision may be invalid by reason of a purely formal defect, such as a failure to state reasons.
V tomto ohledu, jak je uvedeno v bodě 35 tohoto rozsudku, má předkládající soud za to, že sporné rozhodnutí je skutečností vedoucí ke vzniku škody a že se včleňuje mezi skutečné jednání vytýkané italskému státu společností Nuova Agricast a vznik škody dovolávané posledně uvedenou společností.
In that regard, as was mentioned in paragraph 35 of this judgment, the national court takes the view that the contested decision is the event occasioning loss and is interposed between the conduct of the Italian Government which is complained of by Nuova Agricast and the occurrence of the damage alleged by the latter.
Kdyby tedy sporné rozhodnutí bylo prohlášeno neplatným z důvodu porušení zásady rovného zacházení nebo z důvodu neuvedení odůvodnění, mohl by takový závěr mít vliv na posouzení předkládajícího soudu při rozhodování o žalobě na náhradu škody podané Nuova Agricast.
Consequently, if the contested decision were to be declared invalid by reason of its having infringed the principle of equal treatment or by reason of a failure to state reasons, such a finding would be liable to have an impact on the reasoning of the national court at the time at which it came to rule on the damages applied for by Nuova Agricast.
Předběžná otázka je tedy přípustná v plném rozsahu.
The question referred for a preliminary ruling is therefore admissible in its entirety.
K platnosti sporného rozhodnutí s ohledem na zásadu rovného zacházení
The validity of the contested decision in the light of the principle of equal treatment
Komise zaprvé tvrdí, že sporné rozhodnutí nemůže porušovat zásadu rovného zacházení, jelikož přechodné ustanovení, které se v něm nachází, je výsledkem svobodné volby učiněné italskými orgány.
First, the Commission argues that the contested decision is not capable of having infringed the principle of equal treatment, since the transitional provision which it contains is the result of a choice freely made by the Italian authorities.
V tomto ohledu z obecné systematiky Smlouvy vyplývá, že řízení podle článku 88 ES nesmí nikdy vést k výsledku, který je v rozporu se zvláštními ustanoveními Smlouvy (viz, zejména, rozsudky ze dne 3. května 2001, Portugalsko v. Komise, C-204/97,
In that regard, it is clear from the general scheme of the Treaty that the procedure under Article 88 EC must never produce a result which is contrary to the specific provisions of the Treaty (see, inter alia, Case C-204/97 Portugal v Commission [2001] ECR I-3175, paragraph 41, and Case C-456/00 France v Commission [2002] ECR
Komise tedy nemůže prohlásit za slučitelnou se společným trhem státní podporu, která některými ze svých podmínek porušuje jiná ustanovení Smlouvy (viz rozsudek ze dne 19. září 2002, Španělsko v. Komi -se, C-113/00, Recueil, s. I-7601, bod 78 a citovaná judikatura).
Accordingly, State aid, certain conditions of which contravene other provisions of the Treaty, cannot be declared by the Commission to be compatible with the common market (see Case C-113/00 Spain v Commission [2002] ECR I-7601, paragraph 78 and the caselaw cited there).
Stejně tak státní podpora, která některými ze svých podmínek porušuje takové obecné zásady práva Společenství, jako je zásada rovného zacházení, nemůže být Komisí prohlášena za slučitelnou se společným trhem.
Similarly, State aid, certain of the conditions of which contravene the general principles of Community law, such as the principle of equal treatment, cannot be declared by the Commission to be compatible with the common market.
Argument Komise shrnutý v bodě 49 tohoto rozsudku je tedy třeba odmítnout.
The Commission’s argument summarised in paragraph 49 of this judgment must therefore be rejected.
Zadruhé Komise tvrdí, že ji italské orgány neseznámily se zvláštním případem podniků první kategorie, takže jí nelze vytýkat, že nezohlednila zvláštní situaci těchto podniků, a nelze se tedy ani dovolávat jakékoliv vady sporného rozhodnutí založené na tomto důvodu.
Secondly, the Commission contends that the Italian authorities did not draw its attention to the particular case of the undertakings in the first category, and that it cannot therefore be criticised for not having taken into account the specific situation of those undertakings nor, as a result, can any defect in the contested decision be founded on that ground.
88 odst. 2 ES, je a fortifori relevantní, jde-li o platnost takového rozhodnutí nevznášet námitky proti podpoře nebo režimu podpor, jakým je sporné rozhodnutí.
Even though that caselaw has, until now, been applied only in the case of an action directed against a decision taken by the Commission at the end of the procedure laid down under Article 88(2) EC, it is all the more relevant where what is at issue is the validity of a decision not to raise objections against an aid measure or an aid scheme, such as the contested decision.