natgillin/translations-raw huggingface dataset:
9 Léčba předávkování Tandemactem primárně spočívá v zabránění absorpce glimepiridu vyvoláním zvracení a následným pitím vody nebo limonády s medicinálním uhlím (absorbent) a síranem sodným (laxativum).
9 Treatment of overdosage of Tandemact primarily consists of preventing absorption of glimepiride by inducing vomiting and then drinking water or lemonade with activated charcoal (adsorbent) and sodium-sulphate (laxative).
V případě (závažného) předávkování, je indikována hospitalizace na jednotce intenzivní péče.
In case of (severe) overdosage hospitalization in an intensive care department is indicated.
Začněte podávat glukózu co nejdříve, bude- li to nutné, jako intravenózní injekční bolus 50 ml 50% roztoku následovaný infúzí 10% roztoku za přísného sledování krevní glukózy.
Start the administration of glucose as soon as possible, if necessary by a bolus intravenous injection of 50 ml of a 50% solution, followed by an infusion of a 10% solution with strict monitoring of blood glucose.
Dávka glukózy se musí pečlivě kontrolovat zejména při léčbě hypoglykémie vyvolané náhodným požitím Tandemactu u kojenců a mladších dětí, aby se zabránilo možnému vyvolání nebezpečné hyperglykémie.
In particular when treating hypoglycaemia due to accidental intake of Tandemact in infants and young children, the dose of glucose given must be carefully controlled to avoid the possibility of producing dangerous hyperglycaemia.
Kombinace perorálních léčiv snižující obsah glukózy v krvi; ATC kód:
Combinations of oral blood glucose lowering drugs; ATC code:
Tandemact obsahuje dvě antidiabetické látky s doplňujícím se mechanismem účinku užívané ke zlepšení kompenzace diabetu u pacientů s diabetes mellitus 2. typu: pioglitazon patřící do skupiny thiazolidinedionů a glimepirid, zástupce skupiny sulfonylurey.
Tandemact combines two antihyperglycaemic agents with complementary mechanisms of action to improve glycaemic control in patients with type 2 diabetes: pioglitazone, a member of the thiazolidinedione class and glimepiride, a member of the sulphonylurea class.
Thiazolidinediony působí zejména snížením inzulínové rezistence a sulfonylureáty primárně indukcí uvolňování inzulínu z beta- buněk pankreatu.
Thiazolidinediones act primarily by reducing insulin resistance and sulphonylureas primarily by inducing insulin release from pancreatic beta cells.
Za účelem stanovení doby, po které dochází k selhání léčby (definované jako přítomnost HbA1c ≥ 8, 0% po prvních šesti měsících léčby), bylo prodlouženo trvání klinické studie srovnávající monoterapii pioglitazonem vs. gliclazidem.
A clinical trial of pioglitazone vs. gliclazide as monotherapy was extended to two years in order to assess time to treatment failure (defined as appearance of HbA1c ≥ 8.0% after the first six months of therapy).
Ve srovnání s pioglitazonem Kaplan - Meierova analýza prokázala kratší dobu do selhání léčby u pacientů léčených gliclazidem.
Kaplan-Meier analysis showed shorter time to treatment failure in patients treated with gliclazide, compared with pioglitazone.
Ve dvouleté studii srovnávající kombinované podávání metforminu společně s pioglitazonem nebo gliclazidem, byla kontrola glykémie, měřená jako průměrná změna HbA1c od počáteční hodnoty, v prvním roce léčby podobná v obou skupinách.
In a two-year study of combination therapy comparing pioglitazone with gliclazide when added to metformin, glycaemic control measured as mean change from baseline in HbA1c was similar between treatment groups after one year.
U pacientů ve skupině s pioglitazonem došlo k redukci HbA1c o 0, 45% ve srovnání s pacienty léčenými pouze inzulínem a ve skupině léčené pioglitazonem byla dávka inzulínu snížena..
Patients receiving pioglitazone had a mean reduction in HbA1c of 0.45% compared with those continuing on insulin alone, and a reduction of insulin dose in the pioglitazone treated group.
10 V jednoletých klinických studiích pioglitazon konzistentně statisticky významně snižoval poměr albumin/ kreatinin ve srovnání s počátečním stavem.
In one year clinical trials, pioglitazone consistently gave a statistically significant reduction in the albumin/ creatinine ratio compared to baseline.
Účinek pioglitazonu (45 mg v monoterapii versus placebo) byl studován v malé 18- ti týdenní studii u diabetiků II. typu.
10 The effect of pioglitazone (45 mg monotherapy vs. placebo) was studied in a small 18-week trial in type 2 diabetics.
Při srovnání s placebem, metforminem nebo gliclazidem v klinických studiích trvajících až dva roky pioglitazon redukoval celkové plazmatické hladiny triglyceridů a volných mastných kyselin a zvyšoval hladinu HDL cholesterolu.
In clinical trials of up to two years duration, pioglitazone reduced total plasma triglycerides and free fatty acids, and increased HDL cholesterol levels, compared with placebo, metformin or gliclazide.
Nebylo pozorováno zvýšení mortality z důvodu srdečního selhávání
No increase in mortality from heart failure was observed.
Glimepirid působí hlavně stimulací uvolňování inzulínu z beta buněk pankreatu.
Glimepiride acts mainly by stimulating insulin release from pancreatic beta cells.
Jako u dalších derivátů sulfonylurey je tento účinek dán zvýšenou odpovědí beta buněk pankreatu na fyziologickou stimulaci glukózou.
As with other sulphonylureas this effect is based on an increase of responsiveness of the pancreatic beta cells to the physiological glucose stimulus.
Uvolňování inzulínu:
Insulin release:
Deriváty sulfonylurey ovlivňují sekreci inzulínu uzavřením ATP senzitivních kaliových kanálů v membráně beta buněk.
Sulphonylureas regulate insulin secretion by closing the ATP-sensitive potassium channel in the beta cell membrane.
Uzavřením kaliového kanálu se indukuje depolarizace beta buněk a výsledkem je - otevřením kalciových kanálů - zvýšený přívod kalcia do buňky.
Closing the potassium channel induces depolarisation of the beta cell and results – by opening of calcium channels – in an increased influx of calcium into the cell.
To vede k uvolnění inzulínu exocytózou.
This leads to insulin release through exocytosis.
Glimepirid se váže vysokou výměnnou rychlostí na protein membrány beta buněk, který je spojen s ATP- senzitivním kaliovým kanálem, který se však odlišuje od obvyklého vazebného místa sulfonylurey.
Glimepiride binds with a high exchange rate to a beta cell membrane protein which is associated with the ATP-sensitive potassium channel but which is different from the usual sulphonylurea binding site.
11 Extrapankreatická aktivita:
Extrapancreatic activity:
Extrapankreatickými účinky jsou například zvýšení citlivosti periferní tkáně na inzulín a snížení vychytávání inzulínu játry.
The extrapancreatic effects are for example an improvement of the sensitivity of the peripheral tissue for insulin and a decrease of the insulin uptake by the liver.
Glimepirid zvyšuje aktivitu glykosyl- fosfatidyl- inositol specifické fosfolipázy C, která může být v korelaci s indukovanou lipogenezí a glykogenezí v izolovaných tukových a svalových buňkách.
11 Glimepiride increases the activity of the glycosyl-phosphatidylinositol-specific phospholipase C which may be correlated with the induced lipogenesis and glycogenesis in isolated fat and muscle cells.
Glimepirid inhibuje produkci glukózy v játrech zvýšením mezibuněčné koncentrace fruktosy- 2, 6 - bifosfátu, který následně inhibuje glukoneogenezi.
Glimepiride inhibits the glucose production in the liver by increasing the intracellular concentration of fructose-2,6-bisphosphate, which in turn inhibits the gluconeogenesis.
U zdravých osob je minimální účinná perorální dávka přibližně 0, 6 mg.
In healthy persons, the minimum effective oral dose is approximately 0.6 mg.
Fyziologická odpověď na akutní fyzickou zátěž, tj. snížení sekrece inzulínu, je přítomna i při léčbě glimepiridem.
The physiological response to acute physical exercise, reduction of insulin secretion, is still present under glimepiride.
Ačkoliv hydroxyl- metabolit glimepiridu vyvolává malé, ale signifikantní snížení glykémie u zdravých jedinců, toto je pouze malým podílem na celkovém účinku léčiva.
Although the hydroxy metabolite of glimepiride caused a small but significant decrease in serum glucose in healthy persons, it accounts for only a minor part of the total effect.
Následující sdělení popisují farmakokinetické vlastnosti jednotlivých léčivých látek Tandemactu.
The following statements reflect the pharmacokinetic properties of the individual active substances of Tandemact
V rozmezí dávky 2- 60 mg bylo zjištěno lineární zvyšování plazmatické koncentrace.
Proportional increases of the plasma concentration were observed for doses from 2 – 60 mg.
12 V in vitro studiích nebylo zjištěno, že by pioglitazon inhiboval některý podtyp cytochromu P450.
In vitro studies have shown no evidence that pioglitazone inhibits any subtype of cytochrome P450.
Eliminace:
12 Elimination:
Po perorálním podání radioaktivně značeného pioglitazonu u člověka bylo větší množství zachyceno ve stolici (55%) a menší množství v moči (45%).
Following oral administration of radiolabeled pioglitazone to man, recovered label was mainly in faeces (55%) and a lesser amount in urine (45%).
Maximální sérové koncentrace (Cmax) je dosaženo přibližně 2, 5 hodiny po perorálním podání (průměr 0, 3 µg/ ml po opakovaném podání 4 mg glimepiridu denně) a existuje lineární závislost mezi dávkou a Cmax a AUC (plocha pod křivkou čas/ koncentrace).
Maximum serum concentrations (Cmax) are reached approximately 2.5 hours after oral intake (mean 0.3 µg/ ml during multiple dosing of 4 mg daily) and there is a linear relationship between dose and both Cmax and AUC (area under the time/ concentration curve).
Glimepirid má velmi malý distribuční objem (přibližně 8, 8 litrů), který se zhruba rovná distribučnímu prostoru albuminu, vysokou proteinovou vazbu (> 99%) a nízkou clearance (přibližně 48 ml/ min).
Glimepiride has a very low distribution volume (approximately 8.8 litres) which is roughly equal to the albumin distribution space, high protein binding (> 99%), and a low clearance (approximately 48 ml/ min).
Biotransformace a eliminace:
Biotransformation and elimination:
Průměrný dominantní sérový poločas, který je významný pro sérové koncentrace za podmínek opakovaných dávek, je přibližně 5 až 8 hodin.
Mean dominant serum half-life, which is of relevance for the serum concentrations under multiple- dose conditions, is about 5 to 8 hours.
Po jednorázovém podání radioaktivně značeného glimepiridu bylo 58% radioaktivity detekováno v moči a 35% ve stolici.
After a single dose of radiolabelled glimepiride, 58% of the radioactivity was recovered in the urine, and 35% in the faeces.
Po perorálním podání glimepiridu byl terminální poločas těchto metabolitů 3 - 6 hodin a 5 - 6 hodin v příslušných případech.
After oral administration of glimepiride, the terminal half-lives of those metabolites were 3 to 6 and 5 to 6 hours respectively.
13 Srovnání jednorázového a opakovaného podávání jednou denně neprokázalo signifikantní farmakokinetické rozdíly a individuální variabilita byla velmi nízká.
Comparison of single and multiple once-daily dosing revealed no significant differences in pharmacokinetics, and the intra-individual variability was very low.
U pacientů s nízkou clearanci kreatininu byla pozorována tendence zvýšení clearance glimepiridu a snížení průměrných sérových koncentrací, nejpravděpodobněji vyvolané rychlejší eliminací vzhledem k nižší proteinové vazbě.
In patients with low creatinine clearance, there was a tendency for glimepiride clearance to increase and for average serum concentrations to decrease, most probably resulting from a more rapid elimination because of lower protein binding.
To je možno přičíst účinku pioglitazonu na snížení hyperinzulinémie u matky a zvýšení inzulinové rezistence v těhotenství, čímž se snižuje dostupnost metabolických substrátů potřebných pro růst plodu.
This was attributable to the action of pioglitazone in diminishing the maternal hyperinsulinaemia and increased insulin resistance that occurs during pregnancy thereby reducing the availability of metabolic substrates for foetal growth.
Na zvířecím modelu familiární adenomatózní polypózy (FAP) vedla léčba dalšími dvěma thiazolidinediony ke zvýšenému výskytu nádorů v tlustém střevě.
In an animal model of familial adenomatous polyposis (FAP), treatment with two other thiazolidinediones increased tumour multiplicity in the colon.
Předklinické účinky byly pozorovány pouze po expozicích dostatečně převyšujících maximální expozici u člověka, což svědčí o malém významu při klinickém použití, nebo byly způsobeny farmakodynamickým účinkem (hypoglykémií) sloučeniny.
Preclinical effects observed occurred at exposures sufficiently in excess of the maximum human exposure as to indicate little relevance to clinical use, or were due to the pharmacodynamic action (hypoglycaemia) of the compound.
Mikrokrystalická celulóza Sodná sůl kroskarmelózy Hydroxypropylcelulóza Monohydrát laktózy Magnesium - stearát Polysorbát 80
Cellulose microcrystalline Croscarmellose sodium Hydroxypropylcellulose Lactose monohydrate Magnesium stearate Polysorbate 80
Al/ Al blistry, balení obsahuje 14, 28, 3 0, 50, 90 nebo 98 tablet.
Aluminium/ aluminium blisters; packs of 14, 28, 30, 50, 90 or 98 tablets.
15 Podrobné informace o tomto přípravku jsou uveřejněny na webových stránkách Evropské lékové agentury (EMEA) http: // www. emea. europa. eu /
15 1.
Tandemact 30 mg/ 4 mg tablety.
Tandemact 30 mg/ 4 mg tablets.
Jedna tableta obsahuje 30 mg pioglitazonum (jako hydrochlorid) a 4 mg glimepiridum.
Each tablet contains 30 mg of pioglitazone (as hydrochloride) and 4 mg of glimepiride.
Jedna tableta obsahuje přibližně 177 mg monohydrátu laktózy.
Each tablet contains approximately 177 mg lactose monohydrate.
Bílá až téměř bílá, kulatá konvexní tableta s vyraženým označením „ 4833 G “ na jedné straně a „ 30/ 4 “ na straně druhé.
White to off-white, round, convex and embossed ‘ 4833 G’ on one face and ‘ 30/ 4’ on the other.
17 4. 3 Kontraindikace
16 4.3 Contraindications
18 Po zahájení léčby Tandemactem je doporučena kontrola hladiny jaterních enzymů v pravidelných intervalech dle posouzení klinického stavu.
17 Following initiation of therapy with Tandemact, it is recommended that liver enzymes be monitored periodically based on clinical judgement.
19 V 3, 5leté studii kardiovaskulárního rizika PROactive došlo ke zlomeninám u 44 z 870 pacientek léčených pioglitazonem (5, 1%, 1 fraktura na 100 pacientů léčených jeden rok) ve srovnání s 23 pacientkami se zlomeninami z 905 pacientek léčených komparátorem (2, 5%, 0, 5 fraktur na 100 pacientů léčených jeden rok).
In the 3.5 year cardiovascular risk PROactive study, 44/ 870 (5.1%; 1.0 fractures per 100 patient years) of pioglitazone-treated female patients experienced fractures compared to 23/ 905 (2.5%; 0.5 fractures
20 metformin salicyláty a kyselina paraaminosalicylová anabolické steroidy a mužské pohlavní hormony chloramfenikol kumarinová antikoagulancia fenfluramin fibráty inhibitory ACE fluoxetin alopurinol sympatolytika cyklo -, tro - a izofosfamidy sulfinpyrazon určité dlouhodobě působící sulfonamidy tetracykliny inhibitory MAO chinolonová antibiotika probenecid mikonazol pentoxyfylin (ve vysokých parenterálních dávkách) tritoqualin flukonazol
19 phenylbutazone, azapropazon and oxyfenbutazone insulin and oral antidiabetic products metformin salicylates and p-amino-salicylic acid anabolic steroids and male sex hormones chloramphenicol coumarin anticoagulants fenfluramine fibrates ACE inhibitors fluoxetine allopurinol sympatholytics cyclo-, tro-and iphosphamides sulphinpyrazone certain long-acting sulphonamides tetracyclines MAO-inhibitors quinolone antibiotics probenecid miconazol pentoxyfylline (high dose parenteral) tritoqualine fluconazole
Deriváty sulfonylurey jako glimepirid přechází do mateřského mléka.
20 Sulphonylurea-derivatives like glimepiride pass into the breast milk.
21 4. 7 Účinky na schopnost řídit a obsluhovat stroje
4.7 Effects on ability to drive and use machines
Poruchy ledvin a močových cest Méně časté:
21 Renal and urinary disorders Uncommon:
22 Poruchy kůže a podkoží Méně časté:
Skin and subcutaneous tissue disorders Uncommon:
Poruchy imunitního systému Velmi vzácné:
22 Immune system disorders Very rare:
23 Poruchy krve a lymfatického systému Vzácné:
Changes in haematology
24 Léčba předávkování Tandemactem primárně spočívá v zabránění absorpce glimepiridu vyvoláním zvracení a následným pitím vody nebo limonády s medicinálním uhlím (absorbent) a síranem sodným (laxativum).
23 Treatment of overdosage of Tandemact primarily consists of preventing absorption of glimepiride by inducing vomiting and then drinking water or lemonade with activated charcoal (adsorbent) and sodium-sulphate (laxative).
25 V jednoletých klinických studiích pioglitazon konzistentně statisticky významně snižoval poměr albumin/ kreatinin ve srovnání s počátečním stavem.
In one year clinical trials, pioglitazone consistently gave a statistically significant reduction in the albumin/ creatinine ratio compared to baseline.
Účinek pioglitazonu (45 mg v monoterapii versus placebo) byl studován v malé 18- ti týdenní studii u diabetiků II. typu.
24 The effect of pioglitazone (45 mg monotherapy vs. placebo) was studied in a small 18-week trial in type 2 diabetics.
26 Extrapankreatická aktivita:
Extrapancreatic activity:
Glimepirid zvyšuje aktivitu glykosyl- fosfatidyl- inositol specifické fosfolipázy C, která může být v korelaci s indukovanou lipogenezí a glykogenezí v izolovaných tukových a svalových buňkách.
25 Glimepiride increases the activity of the glycosyl-phosphatidylinositol-specific phospholipase C which may be correlated with the induced lipogenesis and glycogenesis in isolated fat and muscle cells.
27 V in vitro studiích nebylo zjištěno, že by pioglitazon inhiboval některý podtyp cytochromu P450.
In vitro studies have shown no evidence that pioglitazone inhibits any subtype of cytochrome P450.
Eliminace:
26 Elimination:
28 Srovnání jednorázového a opakovaného podávání jednou denně neprokázalo signifikantní farmakokinetické rozdíly a individuální variabilita byla velmi nízká.
Comparison of single and multiple once-daily dosing revealed no significant differences in pharmacokinetics, and the intra-individual variability was very low.
Farmakokinetika u pěti nediabetických pacientů po operaci žlučových cest byla stejná jako u zdravých osob.
27 Pharmacokinetics in five non-diabetic patients after bile duct surgery were similar to those in healthy persons.
30 Podrobné informace o tomto přípravku jsou uveřejněny na webových stránkách Evropské lékové agentury (EMEA) http: // www. emea. europa. eu /
Detailed information on this product is available on the website of the European Medicines Agency (EMEA) http: / /www. emea. europa. eu/
Tandemact 45 mg/ 4 mg tablety.
Tandemact 45 mg/ 4 mg tablets.
Jedna tableta obsahuje 45 mg pioglitazonum (jako hydrochlorid) a 4 mg glimepiridum.
Each tablet contains 45 mg of pioglitazone (as hydrochloride) and 4 mg of glimepiride.
Jedna tableta obsahuje přibližně 214 mg monohydrátu laktózy.
Each tablet contains approximately 214 mg lactose monohydrate.
Bílá až téměř bílá, kulatá plochá tableta s vyraženým označením „ 4833 G “ na jedné straně a „ 45/ 4 “ na straně druhé.
White to off-white, round, flat and embossed ‘ 4833 G’ on one face and ‘ 45/ 4’ on the other.
Tandemact je indikován k léčbě pacientů s diabetes mellitus 2. typu, kteří mají nesnášenlivost vůči metforminu nebo pro něž je metformin kontraindikován, a kteří jsou již léčeni kombinací pioglitazonu a sulfonyluery.
Tandemact is indicated for the treatment of patients with type 2 diabetes mellitus who show intolerance to metformin or for whom metformin is contraindicated and who are already treated with a combination of pioglitazone and glimepiride.
Jestliže pacienti užívají pioglitazon v kombinaci s jinou sulfonylureou než glimepiridem, je nutné pacienty stabilizovat kombinací pioglitazonu a glimepiridu před jejich přechodem na Tandemact..
If patients are receiving pioglitazone in combination with a sulphonylurea other than glimepiride, patients should be stabilised with concomitant pioglitazone and glimepiride before switching to Tandemact.
32 4. 3 Kontraindikace
30 4.3 Contraindications
Pacienti, obzlášť pokud mají sníženou srdeční rezervu, by měli být sledování, zda se u nich neobjeví možné symptomy nebo známky srdečního selhání, přírůstek tělesné hmotnosti nebo edémy.
Patients should be observed for signs and symptoms of heart failure, weight gain or oedema, particularly those with reduced cardiac reserve.
U pacientů léčených pioglitazonem v kombinaci s inzulínem nebo u pacientů se selháním srdce v anamnéze byly po uvedení přípravku na trh popsány případy srdečního selhání.
There have been cases of cardiac failure reported from the market when pioglitazone was used in combination with insulin or in patients with a history of cardiac failure.
Vzhledem k tomu, že inzulín a pioglitazon mohou způsobovat retenci tekutin, může jejich souběžné podáváni zvyšovat riziko edémů.
Since insulin and pioglitazone are associated with fluid retention, concomitant administration may increase the risk of oedema.
33 Po zahájení léčby Tandemactem je doporučena kontrola hladiny jaterních enzymů v pravidelných intervalech dle posouzení klinického stavu.
31 Following initiation of therapy with Tandemact, it is recommended that liver enzymes be monitored periodically based on clinical judgement.
V klinických studiích s pioglitazonem a monoterapií sulfonylureou nebo v jejich kombinaci bylo prokázáno zvýšení tělesné hmotnosti související s dávkou, které může být způsobeno hromaděnim tuků a v některých případech i spojováno s retencí tekutin.
In clinical trials with pioglitazone and sulphonylurea monotherapy or in combination there was evidence of dose related weight gain, which may be due to fat accumulation and in some cases associated with fluid retention.
V některých případech může být zvýšení tělesné hmotnosti symptomem srdečního selhání, a proto by měla být hmotnost pečlivě kontrolována.
In some cases weight increase may be a symptom of cardiac failure, therefore weight should be closely monitored.
34 V 3, 5leté studii kardiovaskulárního rizika PROactive došlo ke zlomeninám u 44 z 870 pacientek léčených pioglitazonem (5, 1%, 1 fraktura na 100 pacientů léčených jeden rok) ve srovnání s 23 pacientkami se zlomeninami z 905 pacientek léčených komparátorem (2, 5%, 0, 5 fraktur na 100 pacientů léčených jeden rok).
In the 3.5 year cardiovascular risk PROactive study, 44/ 870 (5.1%; 1.0 fractures per 100 patient years) of pioglitazone-treated female patients experienced fractures compared to 23/ 905 (2.5%; 0.5 fractures
35 metformin salicyláty a kyselina paraaminosalicylová anabolické steroidy a mužské pohlavní hormony chloramfenikol kumarinová antikoagulancia fenfluramin fibráty inhibitory ACE fluoxetin alopurinol sympatolytika cyklo -, tro - a izofosfamidy sulfinpyrazon určité dlouhodobě působící sulfonamidy tetracykliny inhibitory MAO chinolonová antibiotika probenecid mikonazol pentoxyfylin (ve vysokých parenterálních dávkách) tritoqualin flukonazol
33 phenylbutazone, azapropazon and oxyfenbutazone insulin and oral antidiabetic products metformin salicylates and p-amino-salicylic acid anabolic steroids and male sex hormones chloramphenicol coumarin anticoagulants fenfluramine fibrates ACE inhibitors fluoxetine allopurinol sympatholytics cyclo-, tro-and iphosphamides sulphinpyrazone certain long-acting sulphonamides tetracyclines MAO-inhibitors quinolone antibiotics probenecid miconazol pentoxyfylline (high dose parenteral) tritoqualine fluconazole
Deriváty sulfonylurey jako glimepirid přechází do mateřského mléka.
34 Sulphonylurea-derivatives like glimepiride pass into the breast milk.
36 4. 7 Účinky na schopnost řídit a obsluhovat stroje
4.7 Effects on ability to drive and use machines
plynatost
flatulence
Celkové a jinde Méně časté:
General disorders and administration site conditions Uncommon:
nezařazené poruchy a lokální reakce po podání únava
Investigations
zvýšená tělesná hmotnost
weight increased
Poruchy ledvin a močových cest Méně časté:
35 Renal and urinary disorders Uncommon:
Poruchy kůže a Méně časté:
Skin and subcutaneous tissue disorders Uncommon:
podkoží pocení
sweating