natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Substituční léčba u syndromů primárního imunodeficitu Při tomto režimu má být dosaženo minimální hladiny IgG v rovnovážném stavu (měřené před podáním další infuze) nejméně 4, 0 - 6, 0 g/ l.
Replacement therapy in primary immunodeficiency syndromes The dosage regimen should achieve a trough IgG level (measured before the next infusion) of at least 4 to 6 g/l.
Rovnováhy může být dosaženo za tři až šest měsíců po zahájení léčby.
Three to six months are required after the initiation of therapy for equilibration to occur.
Doporučená počáteční dávka je 0, 4 - 0, 8 g/ kg tělesné hmotnosti následována alespoň 0, 2 g/ kg tělesné hmotnosti každé tři týdny.
The recommended starting dose is 0.4 to 0.8 g/kg body weight (bw) followed by at least 0.2 g/kg bw every three weeks.
K dosažení minimální hladiny 6, 0 g/ l v rovnovážném stavu je zapotřebí řádově dávka 0, 2 - 0, 8 g/ kg/ měsíc.
The dose required to achieve a trough level of 6 g/l is of the order of 0.2 to 0.8 g/kg bw/month.
Interval mezi jednotlivými dávkami po dosažení rovnovážného stavu se pohybuje v rozmezí 2- 4 týdnů.
The dosage interval when steady state has been reached varies from two to four weeks.
Aby bylo možno upravit velikost dávek a interval mezi jednotlivými dávkami je třeba měřit průběžně minimální hladiny v rovnovážném stavu.
Trough levels should be measured in order to adjust the dose and dosage interval.
Substituční léčba u myelomu nebo chronické lymfatické leukémie se závažnou sekundární hypogamaglobulinémií a rekurentními infekcemi; substituční léčba u dětí s AIDS a rekurentními infekcemi Doporučená dávka je 0, 2 - 0, 4 g/ kg každé tři až čtyři týdny.
Replacement therapy in myeloma or chronic lymphocytic leukaemia with severe secondary hypogammaglobulinaemia and recurrent infections; replacement therapy in children with AIDS and recurrent infections The recommended dose is 0.2 to 0.4 g/kg bw every three to four weeks.
Idiopatická trombocytopenická purpura Pro léčbu akutní epizody se podává buď první den 0, 8 - 1, 0 g/ kg, což je možno opakovat jedenkrát během následujících tří dnů, nebo se podává 0, 4 g/ kg denně po dobu dvou až pěti dnů.
Immune thrombocytopenic purpura For the treatment of an acute episode, 0.8 to 1 g/kg bw on day one, which may be repeated once within three days, or 0.4 g/kg bw daily for two to five days.
Guillainův- Barrého syndrom 0, 4 g/ kg/ den po dobu tří až sedmi dnů.
Guillain-Barré syndrome 0.4 g/kg bw/day for three to seven days.
Kawasakiho choroba 1, 6 - 2, 0 g/ kg má být podáno v dílčích dávkách během dvou až pěti dnů, nebo 2, 0 g/ kg jako jednorázová dávka.
Kawasaki disease 1.6 to 2.0 g/kg bw should be administered in divided doses over two to five days or 2.0 g/kg bw as a single dose.
Léčba normálním lidským imunoglobulinem je používána jako součást přípravného režimu a po transplantaci.
Human normal immunoglobulin treatment can be used as part of the conditioning regimen and after the transplantation.
Pro léčbu infekcí a k profylaxi reakce štěpu proti hostiteli je dávkování upravováno individuálně.
For the treatment of infections and prophylaxis of graft versus host disease, dosage is individually tailored.
Počáteční dávka je obvykle 0, 5 g/ kg/ týden, léčba se zahajuje sedm dní před transplantací a pokračuje až 3 měsíce po transplantaci.
The starting dose is normally 0.5 g/kg bw/week, starting seven days before transplantation and continued for up to three months after the transplantation.
V případě přetrvávající absence tvorby protilátek se doporučuje dávka 0, 5 g/ kg/ měsíc až do doby, kdy se hladina protilátek vrátí k normě.
In case of persistent lack of antibody production, a dose of 0.5 g/kg bw/month is recommended until antibody levels return to normal.
3 Indikace Substituční léčba
3 Indication Replacement therapy
– primárního imunodeficitu
– in primary immunodeficiency
počáteční dávka:
starting dose:
0, 4- 0, 8 g/ kg
0.4–0.8 g/kg bw
poté:
thereafter:
každé 2 - 4 týdny k dosažení
every two to four weeks to obtain
0, 2- 0, 8 g/ kg
0.2–0.8 g/kg bw
minimální hladiny IgG v rovnovážném stavu nejméně 4 - 6 g/ l
IgG trough levels of at least 4–6 g/l
– sekundárního imunodeficitu
– in secondary immunodeficiency
0, 2- 0, 4 g/ kg
0.2–0.4 g/kg bw
každé 3 - 4 týdny k dosažení minimální hladiny IgG v rovnovážném stavu nejméně 4 - 6 g/ l
every three to four weeks to obtain IgG trough levels of at least 4–6 g/l
– Děti s AIDS
– Children with AIDS
každé 3 - 4 týdny
every three to four weeks
Idiopatická trombocytopenická purpura
– Immune thrombocytopenic purpura
0, 8- 1 g/ kg
g/kg bw or
1. den, případně jedenkrát opakovat během následujících tří dnů
on day one, possibly repeated once within three days
nebo
0.4 g/kg bw/d
po dobu 2 - 5 dnů
for two to five days
0, 4 g/ kg/ den po dobu 3 - 7 dnů – Guillainův- Barrého syndrom
– Guillain-Barré syndrome
0, 4 g/ kg/ den
0.4 g/kg bw/d
v dělených dávkách po dobu 2 - 5
for three to seven days
– Kawasakiho choroba
– Kawasaki disease
1, 6- 2 g/ kg
g/kg bw
dnů spolu s kyselinou acetylsalicylovou
in divided doses over two to five days in association with acetylsalicylic acid
jako jednorázová dávka spolu s
in one dose in association with
nebo 2 g/ kg
2 g/kg bw
kyselinou acetylsalicylovou
acetylsalicylic acid
léčba infekcí a profylaxe reakce štěpu proti hostiteli
treatment of infections and prophylaxis of graft versus host disease
0, 5 g/ kg
0.5 g/kg bw
každý týden v období od 7 dní před transplantací až do 3 měsíců po transplantaci
every week from seven days before up to three months after transplantation
přetrvávající absence tvorby protilátek
persistent lack of antibody production
každý měsíc, dokud se hladina protilátek nevrátí k normě
every month until antibody levels return to normal
Způsob podání Normální lidský imunoglobulin by měl být podáván intravenózní infuzí.
Method of administration Human normal immunoglobulin should be infused intravenously.
Počáteční rychlost podání infuze je 0, 3 ml/ kg/ hod.
The initial infusion rate is 0.3 ml/kg bw/hr.
Je- li dobře snášen, lze rychlost podání postupně zvýšit na 4, 8 ml/ kg/ hod.
If well tolerated, the rate of administration may gradually be increased to 4.8 ml/kg bw/hr.
V klinické studii s pacienty s primárními imunodeficity byla maximální rychlost podání infuze 7, 2 ml/ kg/ hod.
In a clinical study in PID patients, the maximum infusion rate was 7.2 ml/kg bw/hr.
Přecitlivělost na homologní imunoglobuliny, zvláště ve velice vzácných případech nedostatku IgA, kdy má pacient protilátky proti IgA.
Hypersensitivity to homologous immunoglobulins, especially in the very rare cases of IgA deficiency when the patient has antibodies against IgA.
4 4. 4 Zvláštní upozornění a opatření pro použití
4.4 Special warnings and precautions for use
Některé závažné nežádoucí účinky mohou souviset s rychlostí podání infuze.
Certain severe adverse drug reactions may be related to the rate of infusion.
Je třeba přesně dodržovat doporučenou rychlost podávání infuze, která je uvedena v bodě 4. 2 "Dávkování a způsob podání “.
The recommended infusion rate given under section 4.2 "Method of administration" must be followed closely.
Po dobu podávání infuze je třeba pacienty pečlivě sledovat a věnovat pozornost případnému výskytu jakýchkoliv reakcí.
Patients must be closely monitored and carefully observed for any symptoms throughout the infusion period.
Některé nežádoucí účinky se mohou vyskytnout častěji: – v případě příliš rychlého podávání infuze; – u pacientů s hypo - nebo agamaglobulinémií s deficitem IgA nebo bez něj; – u pacientů, kterým je normální lidský imunoglobulin podáván poprvé, nebo ve vzácných případech přechodu na jiný přípravek normálního lidského imunoglobulinu, nebo uplynula- li od předchozí infuze dlouhá doba.
4 Certain adverse reactions may occur more frequently: – in case of high rate of infusion, – in patients with hypo- or agammaglobulinaemia with or without IgA deficiency, – in patients who receive human normal immunoglobulin for the first time or, in rare cases, when the human normal immunoglobulin product is switched or when there has been a long interval since the previous infusion.
Mohou se vyskytnout ve velmi ojedinělých případech IgA deficitu s protilátkami proti IgA.
They can occur in the very rare cases of IgA deficiency with anti-IgA antibodies.
Ve vzácných případech může normální lidský imunoglobulin navodit pokles krevního tlaku s anafylaktickou reakcí, dokonce i u pacientů, kteří předchozí léčbu normálním lidským imunoglobulinem tolerovali.
Rarely, human normal immunoglobulin can induce a fall in blood pressure with anaphylactic reaction, even in patients who had tolerated previous treatment with human normal immunoglobulin.
Případným komplikacím lze často předejít tak, že se přesvědčíme: – že pacienti nejsou citliví na normální lidský imunoglobulin, a sice pomalým podáním přípravku na začátku (0, 3 ml/ kg/ hod.); – že se u pacientů pečlivě sleduje výskyt jakýchkoliv příznaků po celou dobu infuze.
Potential complications can often be avoided by ensuring that patients: – are not sensitive to human normal immunoglobulin by initially infusing the product slowly (0.3 ml/kg bw/hr); – are carefully monitored for any symptoms throughout the infusion period.
Totéž platí, uplynula- li od předchozí infuze dlouhá doba.
In particular, patients naive to human normal immunoglobulin, patients switched from an alternative IVIg product or when there has been a long interval since the previous infusion should be monitored during the first infusion and for one hour after, in order to detect potential adverse signs.
Všechny ostatní pacienty je třeba sledovat nejméně po dobu 20 minut po podání.
All other patients should be observed for at least twenty minutes after administration.
Existuje klinický důkaz o tom, že existuje spojení mezi intravenózním podáváním imunoglobulinů a tromboembolickými příhodami, jako jsou infarkt myokardu, mrtvice, plicní embolie a hluboké žilní trombózy, u nichž se předpokládá, že budou souviset s relativním zvýšením krevní viskozity během vysokého přívodu imunoglobulinu u ohrožených pacientů.
There is clinical evidence of an association between IVIg administration and thromboembolic events such as myocardial infarction, stroke, pulmonary embolism and deep vein thromboses which is assumed to be related to a relative increase in blood viscosity through the high influx of immunoglobulin in at-risk patients.
Při předepisování intravenózně podávaných imunoglobulinů a jejich podávání infuzí u obézních pacientů a pacientů s již preexistujícími rizikovými faktory trombotických příhod (jako jsou pokročilý věk, hypertenze, diabetes mellitus a vaskulární onemocnění nebo trombotické epizody v anamnéze, pacienti se získanými či zděděnými trombofilickými poruchami, pacienti s prodlouženými dobami imobilizace, pacienti s hypovolémií závažného stupně a pacienti s onemocněními, která zvyšují viskozitu krve) je třeba postupovat opatrně.
Caution should be exercised in prescribing and infusing IVIg in obese patients and in patients with pre-existing risk factors for thrombotic events (such as advanced age, hypertension, diabetes mellitus and a history of vascular disease or thrombotic episodes, patients with acquired or inherited thrombophilic disorders, patients with prolonged periods of immobilisation, severely hypovolaemic patients and patients with diseases which increase blood viscosity).
U pacientů léčených intravenózními imunoglobuliny byly zaznamenány případy akutního renálního selhání.
Cases of acute renal failure have been reported in patients receiving IVIg therapy.
Ve většině případů byly identifikovány rizikové faktory, jako například již existující renální insuficience, diabetes mellitus, hypovolémie, nadváha, současné podávání nefrotoxických přípravků nebo věk nad 65 let.
In most cases, risk factors have been identified, such as pre-existing renal insufficiency, diabetes mellitus, hypovolaemia, being overweight, concomitant nephrotoxic medicinal products or age over 65.
V případě poškození funkce ledvin je třeba zvážit přerušení podávání intravenózních imunoglobulinů.
In case of renal impairment, IVIg discontinuation should be considered.
Zatímco byla tato hlášení o renální dysfunkci a akutním selhání ledvin spojována s použitím mnoha schválených přípravků s intravenózními imunoglobuliny, přípravky obsahující sacharózu jakožto stabilizátor představovaly nepoměrně velký podíl z celkového počtu.
While these reports of renal dysfunction and acute renal failure have been associated with the use of many of the licensed IVIg products, those containing sucrose as a stabiliser accounted for a disproportionate share of the total number.
U rizikových pacientů lze uvažovat o použití přípravků intravenózních imunoglobulinů, které sacharózu neobsahují.
In patients at risk, the use of IVIg products that do not contain sucrose may be considered.
Privigen neobsahuje sacharózu ani jiné cukry.
Privigen does not contain sucrose or other sugars.
U pacientů ohrožených akutním selháním ledvin nebo tromboembolickými nežádoucími účinky by se měly přípravky s intravenózními imunoglobuliny podávat minimální možnou rychlostí infuze a v minimální možné dávce.
In patients at risk of acute renal failure or thromboembolic adverse reactions, IVIg products should be administered at the minimum rate of infusion and dose practicable.
5 U všech pacientů podávání intravenózních imunoglobulinů vyžaduje: – před zahájením infuze intravenózních imunoglobulinů zajistit odpovídající hydrataci, – sledovat výdej moči, – sledovat plazmatickou hladinu kreatininu, – vyvarovat se současného užívání kličkových diuretik.
In all patients, IVIg administration requires: – adequate hydration prior to the initiation of the infusion of IVIg – monitoring of urine output – monitoring of serum creatinine levels – avoidance of concomitant use of loop diuretics.
V případě nežádoucí reakce se musí buď snížit rychlost podávání, nebo infuze zastavit.
In case of adverse reaction, either the rate of administration must be reduced or the infusion stopped.
Požadovaná léčba závisí na charakteru a závažnosti nežádoucího účinku.
The treatment required depends on the nature and severity of the side effect.
V případě šoku je nutné realizovat standardní lékařský postup pro jeho léčbu.
In case of shock, standard medical treatment for shock should be implemented.
Informace o bezpečnosti v souvislosti s infekčními agens Standardní opatření na zabránění infekce způsobené používáním léčivých přípravků připravených z lidské krve či plazmy spočívají v pečlivé volbě dárců, screeningu jednotlivých dárcovských odběrů a shromážděné plazmy s ohledem na konkrétní markery infekce a začlenění efektivních výrobních kroků pro inaktivaci/ odstranění virů.
Information on safety with respect to transmissible agents Standard measures to prevent infections resulting from the use of medicinal products prepared from human blood or plasma include selection of donors, screening of individual donations and plasma pools for specific markers of infection and the inclusion of effective manufacturing steps for the 5 inactivation/removal of viruses.
Přijatá opatření se považují za efektivní pro obalené viry, jako jsou HIV, HBV a HCV, a pro neobalené viry HAV a B19V.
The measures taken are considered effective for enveloped viruses such as HIV, HBV, and HCV, and for the non-enveloped viruses HAV and B19V.
Existují povzbudivé klinické zkušenosti ohledně potlačení přenosu hepatitidy A nebo B19V díky imunoglobulinům a rovněž se předpokládá, že obsah protilátek významně přispívá k virové bezpečnosti.
There is reassuring clinical experience regarding the lack of hepatitis A or B19V transmission with immunoglobulins and it is also assumed that the antibody content makes an important contribution to the viral safety.
4. 5 Interakce s jinými léčivými přípravky a jiné formy interakce
4.5 Interaction with o ther medicinal products and other forms of interaction
Oslabené živé virové vakcíny Podání imunoglobulinu může po dobu 6 týdnů až 3 měsíců snížit účinnost oslabených živých virových vakcín, jako např. proti spalničkám, příušnicím, zarděnkám a planým neštovicím.
Live attenuated virus vaccines Immunoglobulin administration may impair the efficacy of live attenuated virus vaccines such as measles, mumps, rubella and varicella for a period of at least six weeks and up to three months.
Mezi podáním tohoto přípravku a vakcinací oslabenou živou virovou vakcínou má uplynout interval 3 měsíců.
After administration of this product, an interval of three months should elapse before vaccination with live attenuated virus vaccines.
V případě spalniček může toto snížení účinnosti trvat až 1 rok.
In the case of measles, this impairment may persist for up to one year.
Interference se sérologickým vyšetřením Po injekci imunoglobulinu může přechodný vzestup různých pasivně přenesených protilátek v krvi pacienta způsobit falešnou pozitivitu sérologických testů.
Interference with serological testing After injection of immunoglobulin the transitory rise of the various passively transferred antibodies in the patient's blood may result in misleading positive results in serological testing.
Pasivní přenos protilátek proti antigenům erytrocytů, například A, B, D, může narušovat některé sérologické testy na aloprotilátky proti červeným krvinkám (např.
A, B, D, may interfere with some serological tests for red cell allo-antibodies (e.g.
Coombsův test).
Coombs test).
Proto je třeba zvýšené opatrnosti při podávání tohoto přípravku těhotným ženám a kojícím matkám.
Clinical experience with immunoglobulins suggests that no harmful effects on the course of pregnancy, or on the foetus and the neonate are to be expected.
6 Nebyly pozorovány žádné účinky na schopnost řídit a obsluhovat stroje.
No effects on ability to drive and use machines have been observed.
Občas může dojít při intravenózním podání normálního lidského imunoglobulinu k výskytu nežádoucích účinků, jako jsou např. zimnice, bolest hlavy, horečka, zvracení, alergické reakce, nauzea, bolesti kloubů, nízký krevní tlak a středně silné bolesti v dolní části zad.
With human normal immunoglobulin for intravenous administration, adverse reactions such as chills, headache, fever, vomiting, allergic reactions, nausea, arthralgia, low blood pressure and moderate low back pain may occur occasionally.
Při podání normálního lidského imunoglobulinu byly zaznamenány případy reverzibilní aseptické meningitidy, ojedinělé případy reverzibilní hemolytické anémie/ hemolýzy a vzácně případy přechodných kožních reakcí.
Cases of reversible aseptic meningitis, isolated cases of reversible haemolytic anaemia/haemolysis and rare cases of transient cutaneous reactions, have been observed with human normal immunoglobulin.
Bylo pozorováno zvýšení hladiny kreatininu nebo akutní renální selhání.
6 Increase in serum creatinine level and/or acute renal failure have been observed.
Velmi vzácné:
Very rarely:
Tromboembolické reakce, jako jsou infarkt myokardu, mrtvice, plicní embolie a hluboké žilní trombózy.
Thromboembolic reactions such as myocardial infarction, stroke, pulmonary embolism and deep vein thromboses.
Byly provedeny dvě klinické studie s Privigenem, jedna s pacienty trpícími primárním imunodeficitem (PID) a jedna u pacientů s idiopatickou trombocytopenickou purpurou (ITP).
Two clinical studies with Privigen were performed, one in patients with primary immunodeficiency (PID) and one in patients with immune thrombocytopenic purpura (ITP).
Do studie PID bylo zařazeno a léčeno Privigenem 80 subjektů.
In the PID study 80 subjects were enrolled and treated with Privigen.
Z nich 72 dokončilo dvanáct měsíců léčby.
Of these, 72 completed the twelve months of treatment.
Studie ITP byla provedena na 57 pacientech.
The ITP study was performed in 57 patients.
Většina nežádoucích účinků léčiva (NÚ) pozorovaných v těchto dvou klinických studiích byla mírného až středně závažného stupně.
Most adverse drug reactions (ADRs) observed in the two clinical studies were mild to moderate in nature.
Nežádoucí účinky hlášené v těchto dvou studiích jsou shrnuty a zařazeny do kategorií v souladu s třídami orgánových systémů podle databáze MedDRA a frekvencí výskytu v následující tabulce.
The ADRs reported in the two studies are summarised and categorised according to the MedDRA System organ class and frequency below.
Frekvence výskytu vztažená na infuzi byla hodnocena pomocí následujících kritérií: velmi časté (≥ 1/ 10); časté (≥ 1/ 100 až < 1/ 10); méně časté (≥1/ 1000 až < 1/ 100).
Frequency per infusion has been evaluated using the following criteria: very common (≥1/10), common (≥1/100 to < 1/10), uncommon (≥1/1 000 to < 1/100).
V každé skupině četností jsou nežádoucí účinky seřazeny podle klesající závažnosti.
Within each frequency grouping, undesirable effects are presented in order of decreasing severity.
Frekvence nežádoucích účinků léčiva v klinických studiích s Privigenem
Frequency of Adverse Drug Reactions (ADRs) in clinical studies with Privigen
Třída orgánových systémů MedDRA
MedDRA System Organ Class
Kategorie frekvence výskytu ADR
ADR frequency category
Zvýšení konjugovaného bilirubinu, zvýšení nekonjugovaného bilirubinu v krvi, pozitivní Coombsův přímý test, pozitivní Coombsův test, zvýšená hladina laktátdehydrogenázy v krvi, snížený hematokrit, zvýšená alaninaminotransferáza, zvýšená aspartátaminotransferáza, zvýšený kreatinin v krvi, snížený krevní tlak, zvýšený krevní tlak, zvýšená tělesná teplota, snížený hemoglobin
Bilirubin conjugated increased, blood bilirubin unconjugated increased, Coombs direct test positive, Coombs test positive, blood lactate dehydrogenase increased, haematocrit decreased, alanine aminotransferase increased, aspartate aminotransferase increased, blood creatinine increased, blood pressure decreased, blood pressure increased, body temperature increased, haemoglobin decreased
Anémie, anizocytóza
Anaemia, anisocytosis
Poruchy nervového systému Respirační, hrudní a mediastinální poruchy
Nervous system disorders
Bolesti hlavy Závratě, diskomfort hlavy, ospalost, tremor Dyspnoe
Headache Dizziness, head discomfort, somnolence, tremor
Velmi časté Méně časté Méně časté
Very common Uncommon
7
Uncommon
Gastrointestinální poruchy Poruchy ledvin a močových cest
Gastrointestinal disorders
Zvracení, nausea Průjem Proteinurie
Vomiting, nausea Diarrhoea
Časté Méně časté Méně časté
Uncommon
Poruchy kůže a podkoží Poruchy pohybového systému a pojivové tkáně
Musculoskeletal and connective tissue disorders
Pruritus, porucha kůže Bolest zad, bolest krku, bolest v končetinách, muskuloskeletální ztuhlost
Back pain, neck pain, pain in extremity, musculoskeletal stiffness
Méně časté Méně časté
Uncommon
Zimnice, únava, pyrexie Bolest hrudníku, všeobecný symptom, astenie, chřipce podobná nemoc, hypertermie, bolest
Chills, fatigue, pyrexia Chest pain, general symptom, asthenia, influenza like illness, hyperthermia, pain
Informace o bezpečnosti v souvislosti s infekčními agens viz bod 4. 4.
For safety with respect to transmissible agents, see section 4.4.
Předávkování může mít za následek přetížení tekutinami a hyperviskozitu, zvláště u rizikových pacientů, včetně starších pacientů a pacientů s poškozenou funkcí ledvin.
Overdose may lead to fluid overload and hyperviscosity, particularly in patients at risk, including elderly patients or patients with renal impairment.
Farmakoterapeutická skupina: imunní séra a imunoglobuliny: imunoglobuliny, normální lidské, pro intravaskulární aplikaci, ATC kód:
Pharmacotherapeutic group: immune sera and immunoglobulins: immunoglobulins, normal human, for intravascular administration, ATC code:
Bezpečnost a účinnost přípravku Privigen byla hodnocena ve dvou prospektivních, otevřených, multicentrických studiích s jedním ramenem prováděných v Evropě (studie ITP) a v Evropě a USA (studie PID).
The safety and efficacy of Privigen was evaluated in two prospective, open-label, single-arm, multicenter studies performed in Europe (ITP study) and Europe and USA (PID study).
Je relativně rychle distribuován mezi plazmou a extravaskulární tekutinou, kdy je dosaženo rovnováhy mezi intravaskulárním a extravaskulárním kompartmentem přibližně během tří až pěti dnů.
It is distributed relatively rapidly between plasma and extravascular fluid, equilibrium between the intra- and extravascular compartments is reached after approximately three to five days.