natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Bylo prokázáno, že působí aditivně v kombinaci s didanosinem, stavudinem a lamivudinem.
It has been shown to be additive in combination with didanosine,, stavudine and lamivudine.
Rezistence in vitro: při rezistenci HIV- 1 k lamivudinu dochází ke změně aminokyseliny M184I, nebo mnohem častěji M184V, v blízkosti aktivního místa virové RT.
HIV-1 resistance to lamivudine involves the development of a M184I or, more commonly, M184V amino acid change close to the active site of the viral RT.
In vivo rezistence (léčba pacientů dosud neléčených antiretrovirotiky):
In vivo resistance (Therapy naïve patients):
U většiny pacientů s virologickým selháním při režimu obsahujícím abakavir v pivotní klinické studii s přípravkem Combivir (fixní kombinace lamivudinu a zidovudinu) k, buď ke změnám původních
Most patients experiencing virological failure with a regimen containing abacavir in a pivotal clinical trial with Combivir (fixed dose combination of lamivudine and zidovudine) showed either no NRTI-related changes from baseline (15%) or only M184V or M184I selection (78%).
15 hodnot v souvislosti s NRTI nedošlo (15%), nebo došlo pouze k selekcím M184V nebo M184I (78%).
15
Počet genotypů dostávajících léčbu K65R L74V Y115F M184V/ I TAMs- 1
Number of subjects with ≥ 1 TAM.
40 (100%) 0 0 0 34 (85%) 3 (8%)
0 0 0 34 (85%) 3 (8%)
1. počet pacientů s ≥ 1 TAMs TAM mohou být selektovány, když thymidinové analogy jsou spojovány s abakavirem.
TAMs might be selected when thymidine analogs are associated with abacavir.
V jedné metaanalýze šesti klinických studií se TAMs neobjevily v režimu obsahujícím abakavir bez zidovudinu (0/ 127), ale objevily se v režimu obsahujícím abakavir a thymidinový analog zidovudin (22/ 86; 26%).
In a meta-analysis of six clinical trials, TAMs were not selected by regimens containing abacavir without zidovudine (0/ 127), but were selected by regimens containing abacavir and the thymidine analogue zidovudine (22/ 86, 26%).
Kromě toho, selekce L74V a K65R byla snížena, když byl současně podáván ZDV (K65R: bez ZDV:
In addition, the selection of L74V and K65R was reduced when co-administered with ZDV (K65R: without ZDV:
13/ 127, 10%; se ZDV:
13/ 127, 10%; with ZDV:
1/ 86, 1%; L74V. bez ZDV:
1/ 86, 1%; L74V: without ZDV:
51/ 127, 40%; se ZDV:
51/ 127, 40%; with ZDV:
M184 V nebo M184I varianty se vyskytují u pacientů infikovaných HIV- 1 léčených antiretrovirotiky v režimu obsahujícím lamivudin a tyto varianty vedou k vysokému stupni rezistenci na lamivudin.
The M184V or M184I variants arise in HIV-1 infected patients treated with lamivudine-containing antiretroviral therapy and confers high-level resistance to lamivudine.
Meta- analýza pěti klinických studií, kde ABC byl přidán pro intenzivnější léčbu u 166 jednotlivců, 123 (74%) mělo M184V/ I, 50 (30%) mělo T215Y/ F, 45 (27%) mělo M41L, 30 (18%) mělo K70R a 25 (15%) mělo D67N.
In a meta-analysis of five clinical trials where abacavir was added to intensify therapy, of 166 subjects, 123 (74%) had M184V/ I, 50 (30%) had T215Y/ F, 45 (27%) had M41L, 30 (18%) had K70R and 25 (15%) had D67N.
Logistické regresní modelování předpovědní hodnoty pro genotyp (modifikováno pro výchozí plazmatické hladiny HIV- 1 RNA [vRNA], počet buněk CD4+, počet a trvání dřívějších antiretrovirových terapií) prokázalo, že výskyt 3 nebo více mutací souvisejících s rezistencí k NRTI, souviselo se snížením odpovědi ve 4. týdnu (p=0, 015) nebo 4 nebo více mutacemi v mediánu 24. týdne (p≤ 0, 012).
Logistic regression modelling of the predictive value for genotype (adjusted for baseline plasma HIV-1 RNA [vRNA], CD4+ cell count, number and duration of prior antiretroviral therapies) showed that the presence of 3 or more NRTI resistance-associated mutations was associated with reduced response at Week 4 (p=0.015) or 4 or more mutations at median Week 24 (p≤ 0.012).
Navíc, 69. inzerční komplex nebo Q151M mutace, obvykle nalezené v kombinaci s A62V, V75I, F77L a F116Y, zapřičiňují vysoký stupěň rezistence vůči abakaviru.
In addition, the 69 insertion complex or the Q151M mutation, usually found in combination with A62V, V75I, F77L and F116Y, cause a high level of resistance to abacavir.
kterákoliv mutace NRTI
Any one NRTI
kterékoliv dvě mutace související
associated mutations Any three NRTI-
16 s NRTI kterékoliv tři mutace související s NRTI
associated mutations Four or more NRTI-
kterékoliv čtyři nebo více mutací souvisejících s NRTI
associated mutations
Zidovudin, didanosin, stavudin a tenofovir si zachovávají své antiretroviré účinky proti takovým variantám HIV- 1.
Zidovudine, didanosine, stavudine and tenofovir maintain their antiretroviral activities against such HIV-1 variants.
Přítomnost M184V s K65R vede ke zkřížené rezistenci mezi abakavirem, tenofovirem, didanosinem a lamivudinem, a M184V s L74V vede ke zkřížené rezistenci mezi abakavirem, didanosinem a lamivudinem.
The presence of M184V with K65R does give rise to cross-resistance between abacavir, tenofovir, didanosine and lamivudine, and M184V with L74V gives rise to cross-resistance between abacavir, didanosine and lamivudine.
Zkřížená rezistence mezi abakavirem, lamivudinem nebo zidovudinem a antiretrovirotiky jiných tříd, jako např.
Cross-resistance between abacavir, lamivudine or zidovudine and antiretrovirals from other classes e. g.
Z důvodu vysokého podílu pacientů předčasně ukončivších účast ve studii (do 48. týdne přestalo randomizovaně přidělenou terapii užívat 42% pacientů) nelze učinit definitivní závěr stran ekvivalence obou terapeutických režimů ke 48. týdnu.
Due to the high proportion of premature discontinuation (42% of patients discontinued randomised treatment by week 48), no definitive conclusion can be drawn regarding the equivalence between the treatment regimens at week 48.
Třebaže mezi režimy obsahujícími abakavir a indinavir byl pozorován podobný protivirový efekt, pokud jde o podíl pacientů s nedetegovatelnou virovou zátěží [≤ 400 kopií/ ml; při analýze „ intention to treat “ (ITT) (tj. analýze všech randomizovaných subjektů) 47% pacientů přidělených k léčbě kombinací obsahující abakavir oproti 49% pacientů přidělených k léčbě kombinací obsahující indinavir; při analýze „ as treated “ (AT) (tj. analýze skutečně odléčených subjektů) 86% pacientů léčených kombinací obsahující abakavir oproti 94% pacientů léčených kombinací obsahující indinavir], výsledky favorizovaly kombinaci s indinavirem, obzvláště v subpopulaci pacientů s vysokou virovou zátěží (s výchozí hodnotou > 100 000 kopií/ ml; při analýze ITT 46% pacientů přidělených k léčbě kombinací obsahující abakavir oproti 55% pacientů přidělených k léčbě kombinací obsahující indinavir; při analýze AT 84% pacientů léčených kombinací obsahující abakavir oproti 93% pacientů léčených kombinací obsahující indinavir).
Although a similar antiviral effect was observed between the abacavir and indinavir containing regimens in terms of proportion of patients with undetectable viral load (≤ 400 copies/ ml; intention to treat analysis (ITT), 47% versus 49%; as treated analysis (AT), 86% versus 94% for abacavir and indinavir combinations respectively), results favoured the indinavir combination, particularly in the subset of patients with high viral load (> 100,000 copies/ ml at baseline; ITT, 46% versus 55%; AT, 84% versus 93% for abacavir and indinavir respectively).
ACTG5095 byla randomizována (1: 1: 1), dvojitě zaslepená, placebem kontrolovaná studie u 1147 HIV infikovaných dospělých pacientů, kteří neměli zkušenost s předchozí antivirovou léčbou, srovnávající 3 režimy: zidovudin (ZDV), lamivudin (3TC), abakavir (ABC), efavirenz (EFV) proti ZDV/ 3TC/ EFV proti ZDV/ 3TC/ ABC.
ACTG5095 was a randomised (1:1:1), double-blind, placebo-controlled trial performed in 1147 antiretroviral naïve HIV-1 infected adults, comparing 3 regimens: zidovudine (ZDV), lamivudine (3TC), abacavir (ABC), efavirenz (EFV) vs ZDV/ 3TC/ EFV vs ZDV/ 3TC/ ABC.
Po střední době sledování trvající 32 týdnů, trojkombinační léčba třemi nukleosidy ZDV/ 3TC/ ABC prokázala, že je virologicky slabší než zbývající 2 režimy bez ohledu na úvodní hodnoty virologické nálože (< nebo > 100 000 kopií/ ml) s 26% jedinců ve skupině ZDV/ 3TC/ ABC, 16% jedinců ve skupině ZDV/ 3TC/ EFV a 13% ve skupině se 4 přípravky, u nichž byla léčba klasifikována jako virologické selhání (HIV RNA > 200 kopií/ ml).
After a median follow-up of 32 weeks, the tritherapy with the three nucleosides ZDV/ 3TC/ ABC was shown to be virologically inferior to the two other arms regardless of baseline viral load (< or > 100 000 copies/ml) with 26% of subjects on the ZDV/3TC/ABC arm, 16% on the ZDV/3TC/EFV arm and 13% on the 4 drug arm categorised as having virological failure (HIV RNA > 200 copies/ml).
Ve 48. týdnu poměr jednotlivců s HIV RNA < 50 kopií/ ml byl 63% u ZDV/ 3TC/ ABC, 80% u ZDV/ 3TC/ EFV a 86% u ZDV/ 3TC/ ABC/ EFV.
At week 48 the proportion of subjects with HIV RNA < 50 copies/ ml were 63%, 80% and 86% for the ZDV/ 3TC/ ABC, ZDV/ 3TC/ EFV and ZDV/ 3TC/ ABC/ EFV arms, respectively.
Výbor monitorující bezpečnost studie ukončil léčbu ZDV/ 3TC/ ABC v tomto období pro vyšší poměr pacientů s virologickým selháním.
The study Data Safety Monitoring Board stopped the ZDV/ 3TC/ ABC arm at this time based on the higher proportion of patients with virologic failure.
Po 144 týdenní střední době sledování byla léčba u 25% jednotlivců ve skupině léčené ZDV/ 3TC/ ABC/ EFV a u 26% ve skupině léčené ZDV/ 3TC/ EFV považována za virologické selhání.
After a median follow-up of 144 weeks, 25% of subjects on the ZDV/ 3TC/ ABC/ EFV arm and 26% on the ZDV/ 3TC/ EFV arm were categorised as having virological failure.
Mezi oběma skupinami nebyl statisticky významný rozdíl v délce období k prvnímu virologickému selháním (p=0, 73, log- rank test) V této studii nevedlo přídání ABC k ZDV/ 3TC/ EFV k významnému zlepšení účinnosti.
There was no significant
17
17 difference in the time to first virologic failure (p=0.73, log-rank test) between the 2 arms.
Virologické selhání (HIV RNA > 200 kopií/ ml)
Virologic failure (HIV 32 weeks RNA > 200 copies/ ml) 144 weeks Virologic success (48 weeks HIV RNA < 50 copies/ ml)
V pokračující studii (nad 16 týdnů) vykázala u pacientů předtím neléčených antiretrovirotiky kombinace abakaviru, lamivudinu a zidovudinu podobný protivirový efekt jako kombinace nelfinaviru, lamivudinu a zidovudinu.
In an ongoing clinical study over 16 weeks in treatment-naive patients, the combination of abacavir, lamivudine and zidovudine showed a similar antiviral effect to the combination with nelfinavir, lamivudine and zidovudine.
U pacientů předtím neléčených antiretrovirotiky trojkombinace abakaviru, lamivudinu a zidovudinu předčila dvojkombinaci lamivudinu a zidovudinu v trvanlivosti odezvy virové zátěže po dobu 48 týdnů.
In antiretroviral-naïve patients the triple combination of abacavir, lamivudine and zidovudine was superior in terms of durability of viral load response over 48 weeks to lamivudine and zidovudine.
V podobné populaci pacientů bylo prokázáno trvání protivirové odezvy po dobu 120 týdnů přibližně u 70% subjektů.
In a similar patient population durability of antiviral response over 120 weeks was demonstrated in approximately 70% of subjects.
U pacientů předtím neléčených antiretrovirotiky byl v malé probíhající otevřené pilotní studii podíl pacientů s nedetegovatelnou virovou zátěží (< 400 kopií/ ml) po 24 týdnech léčby kombinací abakaviru, lamivudinu, zidovudinu a efavirenzu přibližně 90%, přičemž 80% mělo < 50 kopií/ ml.
In antiretroviral-naive patients treated with a combination of abacavir, lamivudine, zidovudine and efavirenz in a small, ongoing, open label pilot study, the proportion of patients with undetectable viral load (< 400 copies/ ml) was approximately 90% with 80% having < 50 copies/ ml after 24 weeks of treatment.
U pacientů, kteří měli nízkou výchozí hodnotu virové zátěže (< 5 000 kopií/ ml) a byli po středně silné předchozí expozici antiretrovirotikům, mělo přidání abakaviru k dosavadní terapii sestávající z lamivudinu a zidovudinu středně silný účinek na virovou zátěž při hodnocení ke 48. týdnu.
In patients with a low baseline viral load (< 5,000 copies/ ml) and moderate exposure to antiretroviral therapy, addition of abacavir to previous treatment including lamivudine and zidovudine, produced a moderate impact on viral load at 48 weeks.
V současnosti nejsou k dispozici údaje o použití přípravku Trizivir u pacientů po intenzivní předchozí antiretrovirové terapii, u pacientů po selhání jiné terapie ani u pacientů s pokročilou nemocí (< 50 buněk CD4/ mm3).
Currently there are no data on the use of Trizivir in heavily pre-treated patients, patients failing on other therapies or patients with advanced disease (CD4 cells < 50 cells/ mm3).
Stupeň přínosu této nukleosidové kombinace u pacientů po intenzivní předchozí antiretrovirové terapii bude záviset na povaze a trvání předchozí terapie, která mohla vyselektovat varianty HIV- 1 se zkříženou rezistencí vůči abakaviru, lamivudinu nebo zidovudinu.
The degree of benefit of this nucleoside combination in heavily pre-treated patients will depend on the nature and duration of prior therapy that may have selected for HIV-1 variants with cross-resistance to abacavir, lamivudine or zidovudine.
Absolutní biologická dostupnost po perorálním podání činí u dospělých kolem 83% u abakaviru, 80 až 85% u lamivudinu a 60 až 70% u zidovudinu.
The absolute bioavailability of oral abacavir, lamivudine and zidovudine in adults is about 83%, 80 - 85% and 60 - 70% respectively.
Ve farmakokinetické studii u pacientů infikovaných HIV- 1 byly farmakokinetické parametry abakaviru, lamivudinu a zidovudinu v ustáleném stavu podobné, když byl podáván samotný přípravek Trizivir, jako když byly podávány tablety obsahující kombinaci lamivudin/ zidovudin současně s tabletami obsahujícími abakavir, a rovněž podobné hodnotám získaným v bioekvivalenční studii přípravku Trizivir u zdravých dobrovolníků.
In a pharmacokinetic study in HIV-1 infected patients, the steady state pharmacokinetic parameters of abacavir, lamivudine and zidovudine were similar when either Trizivir alone or the combination tablet lamivudine/ zidovudine and abacavir in combination were administered, and also similar to the values obtained in the bioequivalence study of Trizivir in healthy volunteers.
Bylo prokázáno, že Trizivir je bioekvivalentní současně užitým separátním tabletám s 300 mg abakaviru, 150 mg lamivudinu a 300 mg zidovudinu, pokud jde o AUC0- ∞ a Cmax.
Trizivir was shown to be bioequivalent to abacavir 300 mg, lamivudine 150 mg and zidovudine 300 mg given as separate tablets for AUC0-∞ and Cmax.
Tyto změny se nepokládají za
Food decreased the rate of absorption of Trizivir (slight decrease Cmax (mean 18 - 32%) and increase tmax (approximately 1 hour), but not the
18 klinicky významné a při podávání přípravku Trizivir není třeba doporučovat žádná omezení týkající se příjmu potravy.
These changes are not considered clinically relevant and no food restrictions are recommended for administration of Trizivir.
Při terapeutické dávce (jedna tableta Triziviru dvakrát denně) u pacientů, činí průměrný (CV) ustálený stav Cmax abakaviru 3, 49 µg/ ml (45%), lamivudinu 1, 33 µg/ ml (33%) a zidovudinu 1, 56 µg/ ml (83%) v plazmě.
At a therapeutic dosage (one Trizivir tablet twice daily) in patients, the mean (CV) steady-state Cmax of abacavir, lamivudine and zidovudine in plasma are 3.49 µg/ ml (45%), 1.33 µg/ ml (33%) and 1.56 µg/ ml (83%), respectively.
Odpovídající hodnota Cmin nemusí být stanovena pro abakavir a je 0, 14 µg/ ml (70%) u lamivudinu a 0, 01 µg/ ml (64%) u zidovudinu.
Corresponding values for Cmin could not be established for abacavir and are 0.14 µg/ ml (70%) for lamivudine and 0.01 µg/ ml (64%) for zidovudine.
Průměrné hodnoty AUC v dávkovacím intervalu 12 hodin u abakaviru, lamivudinu a zidovudinu jsou 6, 39 µg. h/ ml (31%), 5, 73 µg. h/ ml (31%) a 1, 50 µg. h/ ml (47%).
The mean (CV) AUCs for abacavir, lamivudine and zidovudine over a dosing interval of 12 hours are 6.39 µg. h/ ml (31%), 5.73 µg. h/ ml (31%) and 1.50 µg. h/ ml (47%), respectively.
Při současném podání zidovudinu a lamivudinu byl pozorován mírný (28%) vzestup Cmax zidovudinu, ale bez významné změny celkové expozice (AUC).
A modest increase in Cmax (28%) was observed for zidovudine when administered with lamivudine, however overall exposure (AUC) was not significantly altered.
Pokud jde o abakavir, byl pozorován jeho efekt na zidovudin (pokles Cmax o 20%) i na lamivudin (pokles Cmax o 35%).
An effect of abacavir is observed on zidovudine (Cmax reduced with 20%) and on lamivudine (Cmax reduced with 35%).
Ve studiích s nitrožilním podáním byly zjištěny tyto průměrné hodnoty zdánlivého distribučního objemu: u abakaviru 0, 8 l/ kg, u lamivudinu 1, 3 l/ kg a u zidovudinu 1, 6 l/ kg.
Intravenous studies with abacavir, lamivudine and zidovudine showed that the mean apparent volume of distribution is 0.8, 1.3 and 1.6 l/ kg respectively.
Lamivudin jeví v celém rozmezí terapeutických dávek lineární farmakokinetiku a vyznačuje se omezenou vazbou na hlavní plasmatický protein albumin (< 36% na sérový albumin in vitro).
Lamivudine exhibits linear pharmacokinetics over the therapeutic dose range and displays limited binding to the major plasma protein albumin (< 36% serum albumin in vitro).
Zidovudin se na plasmatické proteiny váže z 34 až 38%.
Zidovudine plasma protein binding is 34% to 38%.
Studie vazby na plasmatické proteiny in vitro svědčí o tom, že abakavir se váže na lidské plasmatické proteiny v terapeutických koncentracích jen malou až střední měrou (∼49%).
Plasma protein binding studies in vitro indicate that abacavir binds only low to moderately (~ 49%) to human plasma proteins at therapeutic concentrations.
To nasvědčuje malé pravděpodobnosti lékových interakcí mechanismem vytěsňování z vazby na plasmatické proteiny.
This indicates a low likelihood for interactions with other medicinal products through plasma protein binding displacement.
Průměrné poměry koncentrací v MMM/ v séru 2 až 4 hodiny po perorálním podání byly u lamivudinu přibližně 0, 12 a u zidovudinu přibližně 0, 5.
The mean ratios of CSF/ serum lamivudine and zidovudine concentrations 2 - 4 hours after oral administration were approximately 0.12 and 0.5 respectively.
Pozorované hodnoty maximálních koncentrací po aplikaci 600 mg abakaviru dvakrát denně jsou devětkrát vyšší než IC50 abakaviru 0, 08 µg/ ml neboli 0, 26 µM.
The observed values of the peak concentrations are 9 fold greater than the IC50 of abacavir of 0.08 µg/ ml or 0.26 µM when abacavir is given at 600 mg twice daily.
Metabolizmus je podružnou cestou eliminace lamivudinu.
Metabolism of lamivudine is a minor route of elimination.
Lamivudin je z krevní plasmy odstraňován převážně renální exkrecí v metabolicky intaktní formě.
Lamivudine is predominately cleared by renal excretion of unchanged lamivudine.
Pravděpodobnost metabolických lékových interakcí s lamivudinem je vzhledem k malému rozsahu jeho hepatální biotransformace (5 až 10%) a vzhledem k jeho nevelké vazbě na plasmatické proteiny nízká.
The likelihood of metabolic drug interactions with lamivudine is low due to the small extent of hepatic metabolism (5 - 10%) and low plasma binding.
Hlavním metabolitem zidovudinu jak v plasmě tak v moči je jeho 5´- glukuronid, který představuje přibližně 50 až 80% podané dávky eliminované renální exkrecí.
The 5’ -glucuronide of zidovudine is the major metabolite in both plasma and urine, accounting for approximately 50 - 80% of the administered dose eliminated by renal excretion.
Po nitrožilním podání zidovudinu byl jako jeho metabolit identifikován 3´- amino- 3´- deoxythymidin (AMT).
3’ -amino-3’ - deoxythymidine (AMT) has been identified as a metabolite of zidovudine following intravenous dosing.
Abakavir je primárně metabolizován játry, přičemž v nezměněné formě se renálně vylučují méně než 2% podané dávky.
Abacavir is primarily metabolised by the liver with approximately 2% of the administered dose being renally excreted, as unchanged compound.
Hlavními metabolickými cestami u člověka jsou cesty alkoholdehydrogenázou za vzniku 5´- karboxylové kyseliny a glukuronidace za vzniku 5´- glukuronidu.
The primary pathways of metabolism in man are by alcohol dehydrogenase and by glucuronidation to produce the 5’ -carboxylic acid and 5’ -glucuronide which account for about 66% of the dose excreted in the urine.
Těmito cestami se vylučuje močí kolem 66% podané dávky.
The observed lamivudine half-life of elimination is 5 to 7 hours.
19 Eliminace
19 cationic transport system.
U pacientů s clearance kreatininu ≤ 50 ml/ min je nezbytná redukce dávkování (viz bod 4. 2).
Dose reduction is required for patients with creatinine clearance ≤ 50 ml/ min (see section 4.2).
Ve studiích, v nichž byl nitrožilně podáván zidovudin, činil jeho průměrný terminální plasmatický poločas 1, 1 hodiny a průměrná systémová clearance byla 1, 6 l/ h/ kg.
From studies with intravenous zidovudine, the mean terminal plasma half-life was 1.1 hours and the mean systemic clearance was 1.6 l/ h/ kg.
Průměrný eliminační poločas abakaviru je kolem 1, 5 hodiny.
The mean half-life of abacavir is about 1.5 hours.
Abakavir je eliminován hepatálním metabolizmem s následnou exkrecí metabolitů primárně renální cestou.
Elimination of abacavir is via hepatic metabolism with subsequent excretion of metabolites primarily in the urine.
Močí se ve formě metabolitů a intaktního abakaviru vyloučí kolem 83% podané dávky, zbytek se vyloučí stolicí.
The metabolites and unchanged abacavir account for about 83% of the administered abacavir dose in the urine the remainder is eliminated in the faeces.
Poškození funkce jater: údaje o aplikaci přípravku Trizivir u pacientů s poškozením jaterních funkcí nejsou k dispozici.
There are no data available on the use of Trizivir in hepatically impaired patients.
Omezené údaje od pacientů s jaterní cirhózou svědčí o tom, že následkem snížené glukuronidace může u pacientů s poškozením jaterních funkcí docházet ke kumulaci zidovudinu.
Limited data in patients with cirrhosis suggest that accumulation of zidovudine may occur in patients with hepatic impairment because of decreased glucuronidation.
Údaje získané od pacientů se středně těžkým až těžkým narušením funkce jater ukazují, že hepatální dysfunkce nemá podstatný vliv na farmakokinetiku lamivudinu.
Data obtained in patients with moderate to severe hepatic impairment show that lamivudine pharmacokinetics are not significantly affected by hepatic dysfunction.
Byly provedeny studie farmakokinetiky abakaviru u pacientů s mírnou hepatální dysfunkcí (Child- Pugh skóre 5- 6) při podávání jednorázové dávky 600 mg.
The pharmacokinetics of abacavir have been studied in patients with mild hepatic impairment (Child-Pugh score 5-6) receiving a single 600 mg dose.
Výsledky ukázaly, že AUC abakaviru byla průměrně zvýšená 1, 89- krát (1, 32; 2, 70) a eliminační poločas 1, 58- krát (1, 22; 2, 04).
The results showed that there was a mean increase of 1.89 fold [1.32; 2.70] in the abacavir AUC, and 1.58 [1.22; 2.04] fold in the elimination half-life.
U pacientů se mírnou formou jaterní dysfunkcí není možné doporučit snížení dávky pro značné rozdíly expozici abakavirem.
No recommendation on dosage reduction is possible in patients with mild hepatic impairment due to substantial variability of abacavir exposure in this patient population.
U pacientů se středně těžkou nebo těžkou formou hepatální dysfunkcí farmakokinetické studie abakaviru nebyly provádeny.
The pharmacokinetics of abacavir have not been studied in patients with moderate or severe hepatic impairment.
Očekává se, že plazmatická koncentrace abakaviru je variabilní a u těchto pacientů se zvyšuje (viz bod 4. 3).
Plasma concentrations of abacavir are expected to be variable and substantially increased in these patients (see section 4.3).
Renální poškození: pozorovaný poločas eliminace lamivudinu je 5 až 7 hodin.
The observed lamivudine half-life of elimination is 5 to 7 hours.
Průměrná systémová clearance lamivudinu je přibližně 0, 32 l/ h/ kg, přičemž za hlavní podíl (> 70%) lamivudinu odstraněného z plasmy je zodpovědná renální clearance cestou transportního systému pro organické kationty.
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/ h/ kg, with predominantly renal clearance (> 70%) via the organic cationic transport system.