natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Úbytek kostní hmoty je zvlášt rychlý prvních deset let po menopauze, kdy kompenzatorní zvýšení kostní novotvorby dostate n nevyrovnává ztráty kostní hmoty resorpcí.
Bone loss is particularly rapid for the first 10 years after menopause when the compensatory increase in bone formation is inadequate to keep up with resorptive losses.
Další rizikové faktory, které mohou vést k rozvoji osteoporózy, zahrnují: asnou menopauzu, osteopenii (alespo 1 sm rodatnou odchylku (SD) pod maximem kostní hmoty), k ehkou t lesnou konstituci, b lošský i asijský p vod, osteoporózu v rodinné anamnéze.
Other risk factors which may lead to the development of osteoporosis include early menopause; osteopenia (at least 1 SD below peak bone mass); thin body build; Caucasian or Asian ethnic origin; and a family history of osteoporosis.
Substitu ní lé by obecn upravují nadm rnou resorpci kosti.
Replacement therapies generally reverse the excessive resorption of bone.
U postmenopauzálních žen s osteoporózou snižuje p ípravek OPTRUMA výskyt vertebrálních fraktur, chrání kostní hmotu p ed dalším úbytkem a zvyšuje denzitu kostního minerálu (BMD).
In postmenopausal women with osteoporosis, OPTRUMA reduces the incidence of vertebral fractures, preserves bone mass and increases bone mineral density (BMD).
Vzhledem k t mto rizikovým faktor m je prevence osteoporózy p ípravkem OPTRUMA indikována u žen do 10 let po menopauze s BMD bederní páte e mezi 1, 0 a 2, 5 SD pod pr m rnou hodnotou mladých zdravých žen s p ihlédnutím na vysoké celoživotní riziko osteoporotických fraktur.
Based on these risk factors, prevention of osteoporosis with OPTRUMA is indicated for women within ten years of menopause, with BMD of the spine between 1.0 and 2.5 SD below the mean value of a normal young population, taking into account their high lifetime risk for osteoporotic fractures.
Rovn ž je p ípravek OPTRUMA lékem indikovaným k lé b osteoporózy nebo manifestované osteoporózy u žen s BMD bederní páte e 2, 5 SD pod pr m rnou hodnotou mladých zdravých žen a/ nebo vertebrálními zlomeninami bez ohledu na BMD.
Likewise, OPTRUMA is indicated for the treatment of osteoporosis or established osteoporosis in women with BMD of the spine 2.5 SD below the mean value of a normal young population and/ or with vertebral fractures, irrespective of BMD.
Ve studii s 7 705 postmenopauzálními ženami o pr m. v ku 66 let s osteoporózou bez zlomeniny nebo osteoporózou se zlomeninou redukovala t íletá terapie p ípravkem
Forty five women with osteoporosis or 15 women with
7 OPTRUMA incidenci vertebrálních fraktur o 47% (RR 0, 53, CI 0, 35, 0. 79; p < 0, 001), respektive 31% (RR 0, 69, CI 0, 56, 0, 86; p < 0, 001).
7 osteoporosis with an existing fracture would need to be treated with OPTRUMA for 3 years to prevent one or more vertebral fractures.
Terapie p ípravkem OPTRUMA po dobu 4 let redukovala incidenci vertebrálních fraktur o 46% (RR 0, 54, CI 0, 38, 0. 75), respektive o 32% (RR 0, 68, CI 0, 56, 0, 83) u žen s osteoporózou bez zlomeniny nebo s osteoporózou se zlomeninou.
OPTRUMA treatment for 4 years reduced the incidence of vertebral fractures by 46% (RR 0.54, CI 0.38, 0.75) and 32% (RR 0.68, CI 0.56, 0.83) in patients with osteoporosis or osteoporosis with an existing fracture respectively.
Konkrétn 4. rok redukoval p ípravek OPTRUMA riziko nových vertebrálních fraktur o 39% (RR 0, 61, CI 0, 43, 0, 88).
In the 4th year alone, OPTRUMA reduced the new vertebral fracture risk by 39% (RR 0.61, CI 0.43, 0.88).
Ú inek na nonvertebrální fraktury nebyl prokázán.
An effect on non-vertebral fractures has not been demonstrated.
Od 4. do 8. roku mohly pacientky sou asn užívat bisfosfonáty, kalcitonin a fluoridy a všechny ženy v této studii dostávaly suplementaci vápníkem a vitamínem D.
From the 4th to the 8th year, patients were permitted the concomitant use of bisphosphonates, calcitonin and fluorides and all patients in this study received calcium and vitamin D supplementation.
P ípravek OPTRUMA snížil výskyt vertebrálních fraktur o 35% ve srovnání s placebem (HR 0, 65, CI 0, 47, 0, 89).
Optruma reduced the incidence of clinical vertebral fractures by 35% compared with placebo (HR 0.65, CI 0.47 0.89).
Tyto výsledky mohly být nežádoucím zp sobem ovlivn ny po áte ními rozdíly v BMD a vertebrálními frakturami.
These results may have been confounded by baseline differences in BMD and vertebral fractures.
Mezi lé ebnými skupinami nebyl rozdíl ve výskytu nonvertebrálních fraktur.
There was no difference between treatment groups in the incidence of new nonvertebral fractures.
V pr b hu celé doby studie bylo povoleno sou asné užívání dalších p ípravk ovliv ující kostní metabolismus.
During the whole length of the study concomitant use of other bone-active medications was permitted.
Ú innost p ípravku OPTRUMA podávaného jednou denn u postmenopauzálních žen do 60 let, a již s prod lanou hysterektomií i bez ní, byla posuzována po dvouleté lé ebné období.
The efficacy of OPTRUMA once daily in postmenopausal women aged up to 60 years and with or without a uterus was established over a two-year treatment period.
Do t í studií bylo za azeno 1 764 postmenopauzálních žen, kterým byla podáván p ípravek OPTRUMA a kalcium nebo placebo a kalcium.
Three trials included 1,764 postmenopausal women who were treated with OPTRUMA and calcium or calcium supplemented placebo.
Jedné z t chto studií se zú astnily ženy, které d íve prod laly hysterektomii.
In one of these trials the women had previously undergone hysterectomy.
P ípravek OPTRUMA, ve srovnání s placebem, zp sobil významné zvýšení denzity kostního minerálu jak v ky li a páte i, tak v celém t le.
OPTRUMA produced significant increases in bone density of hip and spine as well as total body mineral mass compared to placebo.
Tento nár st denzity kostního minerálu byl obecn 2% ve srovnání s placebem.
This increase was generally a 2% increase in BMD compared to placebo.
Podobný nár st BMD byl pozorován u lé ených pacientek, které užívaly p ípravek OPTRUMA po dobu až 7 let. Vyjád eno procenty, bylo ve studiích k prevenci osteoporózy u 37% subjekt zaznamenáno snížení BMD a u 63% zvýšení BMD v páte i, v ky li bylo u 29% zaznamenáno snížení a u 71% zvýšení BMD.
In the prevention trials, the percentage of subjects experiencing an increase or decrease in BMD during raloxifene therapy was: for the spine 37% decreased and 63% increased; and for the total hip 29% decreased and 71% increased.
P ípravek OPTRUMA a estrogeny mají podobný vliv na kostní remodelaci a metabolismus kalcia.
OPTRUMA and oestrogen affect bone remodelling and calcium metabolism similarly.
P ípravek OPTRUMA zp sobil pokles kostní resorpce a pr m rný pozitivní posun v kalciové rovnováze o 60 mg na den, a to díky sníženým ztrátám kalcia mo í.
OPTRUMA was associated with reduced bone resorption and a mean positive shift in calcium balance of 60 mg per day, due primarily to decreased urinary calcium losses.
Ve studii srovnávající p ípravek OPTRUMA s estrogeny byla kost u obou podávaných lék histologicky normální, bez pr kazu defekt mineralizace, pls ovité kosti i fibrózy d en.
In a study comparing OPTRUMA with oestrogen, bone from patients treated with either medicinal product was histologically normal, with no evidence of mineralisation defects, woven bone or marrow fibrosis.
Raloxifen tlumí osteoresorpci; tento ú inek na kost se projevuje snížením hladiny biochemických marker kostní remodelace v séru a mo i, útlumem osteoresorpce, jak vyplývá ze studií kinetiky radionuklidu vápníku, zvýšením BMD a snížením incidence fraktur.
Raloxifene decreases resorption of bone; this effect on bone is manifested as reductions in the serum and urine levels of bone turnover markers, decreases in bone resorption based on radiocalcium kinetics studies, increases in BMD and decreases in the incidence of fractures.
b) Ú inky na metabolismus tuk a kardiovaskulární riziko
b) Effects on lipid metabolism and cardiovascular risk
Klinické studie ukázaly, že denní dávka 60 mg p ípravku OPTRUMA signifikantn snižuje koncentraci celkového cholesterolu (o 3 až 6%) a LDL cholesterolu (o 4 až 10%).
Clinical trials showed that a 60 mg daily dose of OPTRUMA significantly decreased total cholesterol (3 to 6%), and LDL cholesterol (4 to 10%).
Nejv tší pokles byl zaznamenán u žen s vysokou hladinou cholesterolu.
Women with the highest baseline cholesterol levels had the greatest decreases.
Koncentrace HDL cholesterolu a triglycerid se významn nezm nily.
HDL cholesterol and triglyceride concentrations did not change significantly.
Po 3 letech lé by p ípravkem OPTRUMA klesla koncentrace fibrinogenu (6, 71%).
After 3 years therapy OPTRUMA decreased fibrinogen (6.71%).
Ve studiích k lé b osteoporózy musela být lé ba hypercholesterolemie zapo ata u významn nižšího po tu pacientek lé ených p ípravkem OPTRUMA ve srovnání s placebem.
In the osteoporosis treatment study, significantly fewer OPTRUMA-treated patients required initiation of hypolipidaemic therapy compared to placebo.
U pacientek zahrnutých ve studii na lé bu osteoporózy neovlivnila osmiletá terapie p ípravkem OPTRUMA signifikantn riziko kardiovaskulárních p íhod.
OPTRUMA therapy for 8 years did not significantly affect the risk of cardiovascular events in patients enrolled in the osteoporosis treatment study.
Podobn ve studii RUTH raloxifen ve srovnání s placebem neovliv oval výskyt infarktu myokardu, hospitalizace z d vodu akutního koronárního syndromu, mozkové mrtvice a celkovou mortalitu, v etn celkové mortality z kardiovaskulárních p í in (zvýšení rizika fatální mozkové p íhody viz bod 4. 4).
Similarly, in the RUTH study, raloxifene did not affect the incidence of myocardial infarction, hospitalized acute coronary syndrome, stroke or overall mortality, including overall cardiovascular mortality, compared to placebo (for the increase in risk of fatal stroke see section 4.4).
8 Relativní riziko žilních trombóz pozorovaných b hem lé by raloxifenem bylo 1, 60 (CI 0, 95, 2, 71) p i srovnání s placebem a 1, 0 (CI 0, 3, 6, 2) p i srovnání s estrogeny nebo HRT.
8 The relative risk of venous thromboembolic events observed during raloxifene treatment was 1.60 (CI 0.95, 2.71) when compared to placebo, and was 1.0 (CI 0.3, 6.2) when compared to oestrogen or hormonal replacement therapy.
Riziko žilních trombóz bylo nejvyšší v prvních ty ech m sících lé by.
The risk of a thromboembolic event was greatest in the first four months of therapy.
c) Ú inky na endometrium a pánevní dno
c) Effects on the endometrium and on the pelvic floor
V klinických studiích p ípravek OPTRUMA nestimuloval postmenopauzální endometrium d lohy.
In clinical trials, OPTRUMA did not stimulate the postmenopausal uterine endometrium.
Ve srovnání s placebem nebylo podávání raloxifenu spojeno se špin ním i krvácením nebo hyperplasií endometria.
Compared to placebo, raloxifene was not associated with spotting or bleeding or endometrial hyperplasia.
Tém 3 000 vyšet ení transvaginální ultrasonografií (TVU) u 831 žen bylo posuzováno ve všech dávkovacích schématech.
Nearly 3,000 transvaginal ultrasound (TVUs) examinations were evaluated from 831 women in all dose groups.
Tlouš ka endometria u pacientek lé ených raloxifenem se nelišila od skupiny na placebu.
Raloxifene treated women consistently had an endometrial thickness which was indistinguishable from placebo.
Po 3leté lé b bylo pozorováno zv tšení tlouš ky endometria vyšet ením pomocí TVU o alespo 5 mm u 1, 9% z 211 žen lé ených 60 mg raloxifenu denn v porovnání s 1, 8% z 219 žen na placebu.
After 3 years of treatment, at least a 5 mm increase in endometrial thickness, assessed with transvaginal ultrasound, was observed in 1.9% of the 211 women treated with raloxifene 60 mg/ day compared to 1.8% of the 219 women who received placebo.
Navíc nebyl u obou skupin zjišt n žádný rozdíl ve výskytu hlášeného d ložního krvácení.
There were no differences between the raloxifene and placebo groups with respect to the incidence of reported uterine bleeding.
Biopsie endometria provedené po 6 m sících lé by p ípravkem OPTRUMA 60 mg denn prokázaly u všech pacientek neproliferativní endometrium.
Endometrial biopsies taken after six months therapy with OPTRUMA 60 mg daily demonstrated non- proliferative endometrium in all patients.
Navíc, ve studii s dávkou 2, 5x vyšší než doporu ovaná dávka p ípravku OPTRUMA, nebyla prokázána žádná proliferace endometria a žádné zv tšení objemu d lohy.
In addition, in a study with 2.5 x the recommended daily dose of OPTRUMA there was no evidence of endometrial proliferation and no increase in uterine volume.
Ve studii k lé b osteoporózy byla tlouš ka endometria kontrolována v ro ním intervalu u podskupiny studijní populace (1 644 pacientek) po dobu 4 let.
In the osteoporosis treatment trial, endometrial thickness was evaluated annually in a subset of the study population (1,644 patients) for 4 years.
Výsledky m ení se po 4 letech nelišily od po áte ních hodnot.
Endometrial thickness measurements in OPTRUMA treated women were not different from baseline after 4 years of therapy.
U pacientek lé ených p ípravkem OPTRUMA ve srovnání s placebem nebyly žádné rozdíly v incidenci d ložního krvácení (špin ní) a výtoku.
There was no difference between OPTRUMA and placebo treated women in the incidences of vaginal bleeding (spotting) or vaginal discharge.
Mén pacientek lé ených p ípravkem OPTRUMA ve srovnání s placebem pot ebovalo chirurgický výkon z d vodu prolapsu d lohy.
Fewer OPTRUMA treated women than placebo treated women required surgical intervention for uterine prolapse.
Údaje o bezpe nosti po 3 letech lé by raloxifenem sv d í o tom, že p i lé b raloxifenem nedochází k vyššímu výskytu ochabnutí pánevního dna a opera ních výkon v oblasti pánevního dna.
Safety information following 3 years of raloxifene treatment suggests that raloxifene treatment does not increase pelvic floor relaxation and pelvic floor surgery.
d) Ú inky na mlé nou žlázu
d) Effects on breast tissue
P ípravek OPTRUMA nemá stimula ní ú inek na tká mlé né žlázy. Ve všech placebem kontrolovaných studiích se p ípravek OPTRUMA neodlišoval od placeba, co se tý e frekvence a míry subjektivních obtíží s mlé nou žlázou (bez otoku, citlivosti, bolesti prsu).
Across all placebo-controlled trials, OPTRUMA was indistinguishable from placebo with regard to frequency and severity of breast symptoms (no swelling, tenderness and breast pain).
Ve 4leté klinické studii (zahrnující 7 705 pacientek) bylo ve srovnání s placebem prokázáno statisticky významné snížení celkového rizika vzniku karcinomu prsu o 62%, (RR 0, 38, CI 0, 21, 0, 69), riziko vzniku invazivního karcinomu prsu o 71%, (RR 0, 29, CI 0, 13, 0, 58) a riziko vzniku estrogen receptor (ER) pozitivního invazivního karcinomu prsu bylo sníženo o 79% (RR 0, 21, CI 0, 07, 0, 50).
Over the 4 years of the osteoporosis treatment trial (involving 7705 patients), OPTRUMA treatment compared to placebo reduced the risk of total breast cancer by 62% (RR 0.38; CI 0.21, 0.69), the risk of invasive breast cancer by 71% (RR 0.29, CI 0.13, 0.58) and the risk of invasive oestrogen receptor (ER) positive breast cancer by 79% (RR 0.21, CI 0.07, 0.50).
P ípravek OPTRUMA nemá vliv na riziko vzniku karcinomu prsu s negativním ER.
OPTRUMA has no effect on the risk of ER negative breast cancers.
Tato pozorování podporují záv r, že raloxifen nemá žádný vnit ní estrogenní ú inek na tká mlé né žlázy.
These observations support the conclusion that raloxifene has no intrinsic oestrogen agonist activity in breast tissue.
e) Ú inky na kognitivní funkce
e) Effects on cognitive function
Nebyly pozorovány žádné nežádoucí ú inky na kognitivní funkce.
No adverse effects on cognitive function have been seen.
P ibližn 60% peroráln podané látky se vst ebá.
Approximately 60% of an oral dose is absorbed.
Prod lává rozsáhlou konjugaci s kyselinou glukuronovou.
Presystemic glucuronidation is extensive.
Absolutní biologická dostupnost raloxifenu je 2%. as k dosažení pr m rné maximální plazmatické koncentrace a biologická
The time to reach average maximum plasma concentration and bioavailability are functions of systemic interconversion and enterohepatic cycling of raloxifene and its glucuronide metabolites.
9 dostupnost jsou funkcemi systémové konverze a enterohepatálního ob hu raloxifenu a jeho metabolit s glukuronidem.
Distribution
Distribuce Raloxifen je v organismu extenzivn distribuován.
Raloxifene is distributed extensively in the body.
Distribu ní objem nezávisí na dávce.
The volume of distribution is not dose dependent.
Raloxifen se výrazn váže na plasmatické bílkoviny (98- 99%).
Raloxifene is strongly bound to plasma proteins (98-99%).
Metabolismus Raloxifen podléhá rozsáhlé metabolizaci p i prvním pr chodu játry na konjugáty s glukuronidem: raloxifen- 4 ‘ - glukuronid, raloxifen- 6- glukuronid a raloxifen- 6 ‘, 4- diglukuronid.
Raloxifene undergoes extensive first pass metabolism to the glucuronide conjugates: raloxifene-4 '- glucuronide, raloxifene-6-glucuronide, and raloxifene-6, 4′ -diglucuronide.
Raloxifen tvo í mén než 1% z kombinovaných koncentrací raloxifenu a glukuronidových metabolit.
Raloxifene comprises less than 1% of the combined concentrations of raloxifene and the glucuronide metabolites.
Hladiny raloxifenu jsou udržovány enterohepatálním ob hem, s výsledným polo asem 27, 7 hodin.
Raloxifene levels are maintained by enterohepatic recycling, giving a plasma half-life of 27.7 hours.
Z výsledk perorálního podání jednotlivé dávky raloxifenu lze p edpov d t farmakokinetiku dávky mnohonásobné.
Results from single oral doses of raloxifene predict multiple dose pharmacokinetics.
Zvyšování dávky raloxifenu má za následek mén než proporcionální zv tšení plochy pod k ivkou (AUC).
Increasing doses of raloxifene result in slightly less than proportional increase in the area under the plasma time concentration curve (AUC).
Primárn se nalézají ve stolici, mén než 6% je vylu ováno mo í.
The majority of a dose of raloxifene and glucuronide metabolites are excreted within 5 days and are found primarily in the faeces, with less than 6% excreted in urine.
Renální insuficience - Mén než 6% celkové dávky je vylu ováno mo í.
Renal insufficiency - Less than 6% of the total dose is eliminated in urine.
V popula ní farmakokinetické studii upravilo 47% ní snížení netukové t lesné hmoty clearance kreatininu, což vedlo k 17% nímu snížení clearance raloxifenu a 15% nímu snížení clearance konjugát raloxifenu.
In a population pharmacokinetic study, a 47% decrease in lean body mass adjusted creatinine clearance resulted in a 17% decrease in raloxifene clearance and a 15% decrease in the clearance of raloxifene conjugates.
Jaterní insuficience - Farmakokinetika jednotlivé dávky raloxifenu u pacient s cirhózou a mírným poškozením jaterních funkcí (Child- Pugh class A) byla srovnána s farmakokinetikou u zdravých jedinc.
Hepatic insufficiency - The pharmacokinetics of a single dose of raloxifene in patients with cirrhosis and mild hepatic impairment (Child-Pugh class A) have been compared to that in healthy individuals.
Plazmatické koncentrace raloxifenu byly p ibližn 2, 5x vyšší než u kontrol a korelovaly s koncentracemi bilirubinu.
Plasma raloxifene concentrations were approximately 2.5-fold higher than in controls and correlated with bilirubin concentrations.
Ve 2leté studii sledující kancerogenitu p ípravku na potkanech bylo pozorováno zvýšení výskytu ovariálních tumor z granulózních a thekálních bun k u samic, jímž byla podávána vysoká dávka (279 mg/ kg/ den).
In a 2-year carcinogenicity study in rats, an increase in ovarian tumors of granulosa/ theca cell origin was observed in high-dose females (279 mg/ kg/ day).
Systémové vystavení (AUC) raloxifenu v této skupin bylo p ibližn 400krát vyšší než u postmenopauzálních žen, kterým je podávána dávka 60 mg.
Systemic exposure (AUC) of raloxifene in this group was approximately 400 times that in postmenopausal women administered a 60 mg dose.
V 21- m sí ní studii, sledující kancerogenitu u myší, bylo pozorováno zvýšení výskytu testikulárních tumor z intersticiálních bun k, adenomu a adenokarcinomu prostaty u samc, jimž byla podávána dávka 41 nebo 210 mg/ kg, a leiomyoblastomu prostaty u samc s dávkou 210 mg/ kg.
In a 21-month carcinogenicity study in mice, there was an increased incidence of testicular interstitial cell tumours and prostatic adenomas and adenocarcinomas in males given 41 or 210 mg/ kg, and prostatic leiomyoblastoma in males given 210 mg/ kg.
U myších samic byl prokázán vyšší výskyt ovariálních tumor p i dávce 9 až 242 mg/ kg (0, 3 až 32krát v tší AUC než u lidí), v etn benigních a maligních tumor z granulózních/ thekálních bun k a benigních tumor z bun k epiteliálních.
In female mice, an increased incidence of ovarian tumours in animals given 9 to 242 mg/ kg (0.3 to 32 times the AUC in humans) included benign and malignant tumours of granulosa/ theca cell origin and benign tumours of epithelial cell origin.
V t chto studiích byly samice hlodavc lé eny v reproduk ním v ku, kdy jejich ovaria byla funk ní a vysoce citlivá na hormonální stimulaci.
The female rodents in these studies were treated during their reproductive lives, when their ovaries were functional and highly responsive to hormonal stimulation.
Na rozdíl od t chto vysoce reaktivních ovarií jsou lidská ovaria po menopauze relativn necitlivá na pohlavní hormonální stimulaci.
In contrast to the highly responsive ovaries in this rodent model, the human ovary after menopause is relatively unresponsive to reproductive hormonal stimulation.
Raloxifen nebyl genotoxický v žádném z mnoha provedených test.
10 Raloxifene was not genotoxic in any of the extensive battery of test systems applied.
Reproduk ní a vývojové ú inky pozorované na zví atech jsou v souladu se známým farmakologickým profilem raloxifenu.
The reproductive and developmental effects observed in animals are consistent with the known pharmacological profile of raloxifene.
U samic potkana v dávkách 0, 1 až 10 mg/ kg/ den raloxifen b hem lé by p erušil estrinní cykly, ale neopozdil pá ení po skon ení lé by a jen okrajov snížil množství mlá at, zvýšil délku gestace a pozm nil na asování událostí v neonatálním rozvoji.
At doses of 0.1 to 10 mg/ kg/ day in female rats, raloxifene disrupted estrous cycles of female rats during treatment, but did not delay fertile matings after treatment termination and only marginally reduced litter size, increased gestation length, and altered the timing of events in neonatal development.
P i podání b hem preimplanta ní periody raloxifen opozdil a porušil implantaci embrya, což vyústilo v prodlouženou gestaci a nižší po et mlá at, ale vývoj potomk do odstavení nebyl ovlivn n.
When given during the preimplantation period, raloxifene delayed and disrupted embryo implantation resulting in prolonged gestation and reduced litter size but development of offspring to weaning was not affected.
U králík byly pozorovány potraty a malý výskyt ventrikulárních septálních defekt (0, 1 mg/ kg) a hydrocefalus (10 mg/ kg).
In rabbits, abortion and a low rate of ventricular septal defects (≥ 0.1 mg/ kg) and hydrocephaly (≥ 10 mg/ kg) were seen.
U potkan se vyskytla retardace vývoje plodu, vlnitá žebra a kavitace ledvin (1 mg/ kg).
In rats retardation of foetal development, wavy ribs and kidney cavitation occurred (≥ 1 mg/ kg).
10 Raloxifen je ú inný antiestrogen na d lohu potkana a zabra uje r stu estrogen- dependentních tumor mlé né žlázy u potkan a myší.
Raloxifene is a potent antioestrogen in the rat uterus and prevented growth of oestrogen-dependent mammary tumours in rats and mice.
Oxid titani itý (E 171) Polysorbát 80 Hydroxypropylmethylcelulosa Makrogol 400 Karnaubský vosk
Titanium dioxide (E 171) Polysorbate 80 Hypromellose Macrogol 400 Carnauba wax
Tablety OPTRUMA jsou baleny v Aclar blistrech nebo lahvích z vysokohustotního polyetylénu.
OPTRUMA tablets are packed either in PVC/ PE/ PCTFE blisters or in high density polyethylene bottles.
Na trhu nemusí být všechny velikosti balení.
11 Not all pack sizes may be marketed in all countries.
6. 6 Zvláštní opat ení pro likvidaci p ípravku
6.6 Special precautions for disposal
Grootslag 1- 5 NL- 3991 RA Houten
Eli Lilly Nederland B. V Grootslag 1-5 NL-3991 RA Houten The Netherlands
5. srpen 2003
5 August 2003
12 P ÍLOHA II
12 ANNEX II
VÝROBCI ODPOV DNÍ ZA PROPOUŠT NÍ ŠARŽÍ
MANUFACTURING AUTHORISATION HOLDERS RESPONSIBLE FOR BATCH RELEASE