natgillin/translations-raw huggingface dataset:
27, 5% ve skupině s placebem (p=0, 004).
The proportion of patients who experienced complete response, partial response or stable disease was 44.0% and 27.5%, respectively, for the Tarceva and placebo groups (p = 0.004).
Prospěšný vliv léčby přípravkem Tarceva na dobu přežití byl rovněž pozorován u pacientů, u nichž nebylo dosaženo objektivní odpovědi na nádor (dle kritérií RECIST).
10 A survival benefit of Tarceva was also observed in patients who did not achieve an objective tumour response (by RECIST).
Tuto skutečnost dokládá poměr rizik úmrtí 0, 82 (95% CI, 0, 68 až 0, 99) dosažený u pacientů, kde nejlepší odpovědí byla stabilní fáze choroby nebo progrese onemocnění.
This was evidenced by a hazard ratio for death of 0.82 (95% CI, 0.68 to 0.99) among patients whose best response was stable disease or progressive disease.
Zhoubný nádor pankreatu (ve studii PA. 3 byl přípravek Tarceva podáván současně s gemcitabinem):
Pancreatic cancer (Tarceva administered concurrently with gemcitabine in study PA.3):
Pacienti byli randomizováni k podávání přípravku Tarceva nebo placeba v kontinuálním režimu se souběžným intravenózním podáváním gemcitabinu (1000 mg/ m2, cyklus 1 – v den 1, 8, 15, 22, 29, 36 a 43 osmitýdenního cyklu; cyklus 2 a následující cykly – ve dnech 1, 8 a 15 čtyřtýdenního cyklu [schválené dávkování a harmonogram pro zhoubný nádor pankreatu viz SPC pro gemcitabin]).
Patients were randomised to receive Tarceva or placebo once daily on a continuous schedule plus gemcitabine IV (1000 mg/ m2, Cycle 1 - Days 1, 8, 15, 22, 29, 36 and 43 of an 8 week cycle; Cycle 2 and subsequent cycles - Days 1, 8 and 15 of a 4 week cycle [approved dose and schedule for pancreatic cancer, see the gemcitabine SPC]).
11 Pacienti dvou srovnávaných skupin, dostávající 100 mg přípravku Tarceva a gemcitabin nebo placebo a gemcitabin, vykazovali obdobné výchozí demografické vlastnosti a charakteristiku onemocnění, s výjimkou mírně vyššího zastoupení žen ve skupině léčené přípravkem Tarceva a gemcitabinem oproti skupině, jíž bylo podáváno placebo a gemcitabin:
Baseline demographic and disease characteristics of the patients were similar between the 2 treatment groups, 100 mg Tarceva plus gemcitabine or placebo plus gemcitabine, except for a slightly larger proportion of females in the erlotinib/ gemcitabine arm compared with the placebo/ gemcitabine arm:
Vstupní charakteristiky Ženy Stav tělesné výkonnosti (ECOG PS) = 0 Stav tělesné výkonnosti (ECOG PS) = 1 Stav tělesné výkonnosti (ECOG PS) = 2 Metastatické onemocnění
Baseline Females Baseline ECOG performance status (PS) = 0 Baseline ECOG performance status (PS) = 1 Baseline ECOG performance status (PS) = 2 Metastatic disease at baseline
Placebo 44% 32% 51% 17% 76%
Placebo 44% 32% 51% 17% 76%
Přežití bylo hodnoceno u všech registrovaných nemocných („ intent- to- treat “ analýza) na základě údajů získaných během následného sledování.
Survival was evaluated in the intent-to-treat population based on follow-up survival data.
Tarceva Placebo
Placebo
rozdíl
Outcome
Proměnná Celková populace Střední doba celkového přežití
(months)
(měsíce) (měsíce) (měsíce) CI rozdílu 6, 4 6, 0 0, 41 - 0, 54- 1, 64
(months) (months) Overall Population
HR
CI of Δ
CI HR
HR HR
P
value
Průměrná doba celkového přežití
Median overall survival
8, 8 7, 6 1, 16 - 0, 05- 2, 34
-0.54-1.64
Nemocní s metastatickým Střední doba celkového přežití
Mean overall survival
onemocněním 5, 9 5, 1 0, 87 - 0, 26- 1, 56
-0.05-2.34
Průměrná doba celkového přežití Střední doba celkového přežití
Metastatic Population Median overall survival
8, 1 6, 7 1, 43 0, 17- 2, 66 Nemocní s lokálně pokročilým onemocněním 8, 5 8, 2 0, 36 - 2, 43- 2, 96
-0.26-1.56
10, 7 10, 5 0, 19 - 2, 43- 2, 69
Locally Advanced Population Median overall survival
Celkové přežití – všichni nemocní 1, 0
11 Overall Survival – All Patients 1.0
0, 9
0.8
0, 8 Pravděpodobnost přežití
Survival Probability
0, 7 0, 6
0.7
0, 5
0.6
0, 4
0.5
0, 3 0, 2
0.4
Placebo +
Tarceva + gemcitabine (n = 261)
přežití = 6, 4 měsíce
0.3 0.2 0.1 0.0
0, 1 gemcitabin (n = 260) Medián celkového přežití = 6, 0 měsíce 0, 0
Placebo + gemcitabine (n = 260) Median OS = 6.0 months
6
Median OS = 6.4 months
12 Celkové přežití – nemocní se vzdálenými metastázami 1, 0
Overall Survival – Patients with Distant Metastases 1.0
Tarceva (n = 200) Medián celkového
Tarceva + gemcitabine (n = 200)
0, 3 0, 2
0.3 0.2
Placebo (n = 197)
Placebo +
přežití = 5, 93 měsíce
Median OS = 5.93 months
0, 1 Medián celkového přežití = 5, 06 měsíce 0, 0
0.1 gemcitabine (n = 197) Median OS = 5.0 6 months 0.0
Retrospektivní analýza ukazuje, že pacienti, kterým je podávána Tarceva a u kterých se objevila vyrážka, měli delší dobu celkového přežití než nemocní bez projevů kožní vyrážky (střední doba celkového přežití 7, 2 měsíce versus 5 měsíců, poměr rizik úmrtí 0, 61).
In a post-hoc analysis, patients on Tarceva who developed a rash had a longer overall survival compared to patients who did not develop rash (median OS 7.2 months vs 5 months, HR:0.61).
U 90% pacientů došlo k výskytu vyrážky během prvých 44 dnů léčby přípravkem Tarceva, střední doba do výskytu vyrážky byla 10 dní.
The median time to onset of rash was 10 days.
Po perorálním podání jsou maximální hladiny erlotinibu v plazmě dosahovány přibližně po 4 hodinách od užití.
A fter oral administration, erlotinib peak plasma levels are obtained in approximately 4 hours after oral dosing.
Ve studii prováděné u zdravých dobrovolníků byl získán odhad absolutní biologické dostupnosti 59%.
A study in normal healthy volunteers provided an estimate of the absolute bioavailability of 59%.
Erlotinib má zdánlivý průměrný distribuční objem 232 l a je distribuován do lidských nádorových tkání.
Erlotinib has a mean apparent volume of distribution of 232 l and distributes into tumour tissue of humans.
Ve studii u 4 pacientů (3 pacienti s diagnózou nemalobuněčného karcinomu plic [NSCLC] a jeden pacient s nádorem hrtanu), kterým bylo perorálně podáváno 150 mg přípravku Tarceva jednou denně, byla ve vzorcích nádorové tkáně chirurgicky vyjmuté 9. den léčby nalezena koncentrace erlotinibu v průměru 1185 ng/ g tkáně.
In a study of 4 patients (3 with non-small cell lung cancer [NSCLC], and 1 with laryngeal cancer) receiving 150 mg daily oral doses of Tarceva, tumour samples from surgical excisions on Day 9 of treatment revealed tumour concentrations of erlotinib that averaged 1,185 ng/g of tissue.
Tento údaj odpovídá celkovému průměru 63% (rozmezí 5- 161%) maximální koncentrace v plazmě pozorované ve stabilním stavu.
This corresponded to an overall average of 63% (range 5-161%) of the steady state observed peak plasma concentrations.
Primární aktivní metabolity se v nádoru vyskytovaly v průměrných koncentracích 160 ng/ g tkáně, což odpovídá celkovému průměru 113% (rozmezí 88- 130%) maximální koncentrace v plazmě pozorované ve stabilním stavu.
The primary active metabolites were present in tumour at concentrations averaging 160 ng/g tissue, which corresponded to an overall average of 113% (range 88-130%) of the observed steady state peak plasma concentrations.
Vazba na plazmatické proteiny je přibližně 95%.
Plasma protein binding is approximately 95%.
Erlotinib se váže na sérový albumin a alfa- 1 kyselý glykoprotein (AAG).
Erlotinib binds to serum albumin and alpha-1 acid glycoprotein (AAG).
Erlotinib je u lidí metabolizován v játrech pomocí jaterních cytochromů, zejména CYP3A4 a v menší míře také CYP1A2.
Erlotinib is metabolised in the liver by the hepatic cytochromes in humans, primarily CYP3A4 and to a lesser extent by CYP1A2.
Byly identifikovány tři hlavní metabolické dráhy:
There are three main metabolic pathways identified:
1) O- demetylace postranního řetězce nebo obou řetězců následovaná oxidací na karboxylové kyseliny; 2) oxidace acetylenové části molekuly následovaná hydrolýzou na aryl karboxylové kyseliny a 3) aromatická hydroxylace na fenylu a
1) O-demethylation of either side chain or both, followed by oxidation to the carboxylic acids; 2) oxidation of the acetylene moiety followed by hydrolysis to the aryl carboxylic acid; and 3) aromatic hydroxylation of the phenyl-acetylene moiety.
V neklinických stanoveních in vitro a na modelech nádorů in vivo bylo prokázáno, že primární metabolity erlotinibu OSI- 420 a OSI- 413 vznikající O- demetylací na postranních řetězcích mají potenci srovnatelnou s erlotinibem.
The primary metabolites OSI-420 and OSI-413 of erlotinib produced by O-demethylation of either side chain have comparable potency to erlotinib in non-clinical in vitro assays and in vivo tumour models.
Jsou přítomné v plazmě v koncentraci odpovídající < 10% erlotinibu a mají podobnou farmakokinetiku jako erlotinib.
They are present in plasma at levels that are < 10% of erlotinib and display similar pharmacokinetics as erlotinib.
Erlotinib je vylučován ve formě metabolitů ve stolici (> 90%), přičemž v ledvinách se z perorálně podané dávky eliminuje pouze malé množství (přibližně 9%).
Erlotinib is excreted predominantly as metabolites via the faeces (> 90%) with renal elimination accounting for only a small amount (approximately 9%) of an oral dose.
Méně než 2% perorálně podané dávky je vyloučeno ve formě původní látky.
Less than 2% of the orally administered dose is excreted as parent substance.
Farmakokinetické populační analýzy, které byly prováděny u 591 pacientů léčených přípravkem Tarceva, ukázaly průměrnou zdánlivou clearance 4, 47 l/ hod a medián poločasu eliminace 36, 2 hodiny.
A population pharmacokinetic analysis in 591 patients receiving single agent Tarceva shows a mean apparent clearance of 4.47 l/hour with a median half-life of 36.2 hours.
Hodnota geometrického průměru Cmax byla 1056 ng/ ml u nekuřáků a 689 ng/ ml u kuřáků, což je u kuřáků průměrně 65, 2% hodnoty nalezené u nekuřáků (95% CI:
The geometric mean of the Cmax was 1056 ng/mL in the non-smokers and 689 ng/mL in the smokers with a mean ratio for smokers to non-smokers of 65.2% (95% CI:
44, 3 až 95, 9, p = 0, 031).
44.3 to 95.9, p = 0.031).
Geometrický průměr AUC0- inf byl 18726 ng• h/ ml u nekuřáků a 6718 ng• h/ ml u kuřáků, tedy průměrně 35, 9% hodnoty u nekuřáků (95% CI:
The geometric mean of the AUC0-inf was 18726 ng•h/mL in the non-smokers and 6718 ng•h/mL in the smokers with a mean ratio of 35.9% (95% CI:
23, 7 až 54, 3, p < 0, 0001).
23.7 to 54.3, p < 0.0001).
Geometrický průměr C24h byl 288 ng/ ml u nekuřáků a 34, 8 ng/ ml u kuřáků, což je 12, 1%, hodnoty u nekuřáků (95% CI:
The geometric mean of the C24h was 288 ng/mL in the non-smokers and 34.8 ng/mL in the smokers with a mean ratio of 12.1% (95% CI:
4, 82 až 30, 2, p = 0, 0001).
4.82 to 30.2, p = 0.0001).
V klíčové studii fáze III byla minimální plazmatická koncentrace erlotinibu v ustáleném stavu, které bylo dosaženo u stávajících kuřáků, 0, 65 μg/ ml (n=16), což bylo přibližně 2x méně než u bývalých kuřáků či nemocných, kteří nikdy nekouřili (1, 28 μg/ ml, n=108).
In the pivotal Phase III NSCLC trial, current smokers achieved erlotinib steady state trough plasma concentration of 0.65 µg/mL (n=16) which was approximately 2-fold less than the former smokers or patients who had never smoked (1.28 µg/mL, n=108).
Ve studii fáze I s eskalací dávky u nemocných s nemalobuněčným plicním karcinomem (NSCLC), kteří byli stávajícími kuřáky, ukazovaly farmakokinetické analýzy v ustáleném stavu proporcionální vzestup expozice erlotinibu, pokud byla dávka Tarcevy zvýšena ze 150 mg na maximální tolerovanou dávku 300 mg.
13 current smokers, pharmacokinetic analyses at steady-state indicated a dose proportional increase in erlotinib exposure when the Tarceva dose was increased from 150 mg to the maximum tolerated dose of 300 mg.
Minimální plazmatická koncentrace v ustáleném stavu dosáhla u kuřáků při dávce 300 mg hodnoty 1, 22 μg/ ml (n=17).
Steady-state trough plasma concentrations at a 300 mg dose in current smokers in this study was 1.22 µg/mL (n=17).
Na základě populačních farmakokinetických analýz se zdá, že v přítomnosti opioidů se expozice erlotinibu zvyšuje přibližně o 11%.
Based on population pharmacokinetic analysis, the presence of an opioid appeared to increase exposure by about 11%.
U pediatrických nebo starších pacientů nebyly dosud provedeny žádné specifické studie.
There have been no specific studies in paediatric or elderly patients.
U nemocných se solidními nádory a střední poruchou funkce jater (skóre Child- Pugh 7- 9) dosáhly geometrický průměr AUC0- t erlotinibu 27 000 ng* h/ ml a Cmax 805 ng/ ml ve srovnání s 29 300 ng* h/ ml a 1 090 ng/ ml u nemocných s přiměřenou funkcí jater, včetně nemocných s primárním jaterním nádorem nebo jeaterními metastázami.
In patients with solid tumours and with moderately impaired hepatic function (Child-Pugh score 7-9), geometric mean erlotinib AUC0-t and Cmax was 27000 ng•h/mL and 805 ng/mL, respectively, as compared to 29300 ng•h/mL and 1090 ng/mL in patients with adequate hepatic function including patients with primary liver cancer or hepatic metastases.
Ačkoli hodnota Cmax byla u nemocných se střední poruchou funkce jater statisticky
Although the Cmax was statistically significant lower in moderately hepatic impaired patients, this difference is not considered clinically relevant.
Erlotinib a jeho metabolity nejsou signifikantně vylučovány ledvinami, do moči se vyloučí méně než 9% jednotlivé dávky.
Erlotinib and its metabolites are not significantly excreted by the kidney, as less than 9% of a single dose is excreted in the urine.
Ve farmakokinetických populačních analýzách nebyl pozorován žádný statisticky významný vztah mezi clearance erlotinibu a clearance kreatininu, ale nejsou dostupná data pro pacienty s clearance kreatininu menší než 15 ml/ min.
In population pharmacokinetic analysis, no clinically significant relationship was observed between erlotinib clearance and creatinine clearance, but there are no data available for patients with creatinine clearance < 15 ml/min.
Tyto nálezy byly zaznamenány při nižších než klinicky významných expozicích.
These findings were observed at exposures well below clinically relevant exposures
Vzhledem k mechanismu účinku má erlotinib teratogenní potenciál.
Based on the mode of action, erlotinib, has the potential to be a teratogen.
Údaje získané v reprodukčních toxikologických testech prováděných u potkanů a králíků při podávání dávek blížících se maximu tolerovaných dávek a/ nebo dávce toxické pro matku potvrdily jeho reprodukční (embryotoxicita u potkanů, resorpce embrya a toxicita pro plod u králíků) a vývojovou (omezení růstu potomstva a přežívání u potkanů) toxicitu, avšak bez teratogenních účinků a bez ovlivnění fertility.
Data from reproductive toxicology tests in rats and rabbits at doses near the maximum tolerated dose and/or maternally toxic doses showed reproductive (embryotoxicity in rats, embryo resorption and foetotoxicity in rabbits) and developmental (decrease in pup growth and survival in rats) toxicity, but was not teratogenic and did not impair fertility.
Monohydrát laktosy Mikrokrystalická celulosa (E460) Sodná sůl karboxymetylškrobu typu A Natrium- lauryl- sulfát Magnesium- stearát (E470 b)
Lactose monohydrate Cellulose, microcrystalline (E460) Sodium starch glycolate Type A Sodium laurilsulfate Magnesium stearate (E470 b)
Hydroxypropylcelulosa (E463) Oxid titaničitý (E171) Makrogol Hypromelosa (E464)
Hydroxypropyl cellulose (E463) Titanium dioxide (E171) Macrogol Hypromellose (E464)
Žlutý tiskařský inkoust:
Printing ink yellow:
Šelak (E904) Žlutý oxid železitý (E172)
Shellac (E904) Iron oxide yellow (E172)
15 6. 3 Doba použitelnosti
6. 3 Shelf life
19. září 2005
19 September 2005
Tarceva 100 mg Jedna potahovaná tableta obsahuje 100 mg erlotinibum (ve formě erlotinib hydrochloridu).
Tarceva 100 mg One film-coated tablet contains 100 mg erlotinib (as erlotinib hydrochloride).
Potahovaná tableta Okrouhlé bikonvexní tablety bílé až nažloutlé barvy s vytištěným nápisem ‘ Tarceva 100 ’ a logem šedé barvy na jedné straně.
Film-coated tablet White to yellowish, round, biconvex tablets with ‘Tarceva 100’ and logo printed in grey on one side.
17 U nemocných, u kterých se během prvních 4 – 8 týdnů léčby neobjeví kožní vyrážka, je nutno znovu zvážit další léčbu přípravkem Tarceva (viz bod 5. 1).
In patients who do not develop rash within the first 4 – 8 weeks of treatment, further Tarceva treatment should be re-assessed (see section 5.1).
Pokud je nutné snížit dávkování, snižuje se dávka postupně po 50 mg (viz bod 4. 4).
When dose adjustment is necessary, reduce in 50 mg steps (see section 4.4).
Přípravek Tarceva se dodává v silách 25 mg, 100 mg a 150 mg.
17 Tarceva is available in strengths of 25 mg, 100 mg and 150 mg.
Bezpečnost a účinnost erlotinibu u pacientů s poruchou funkce ledvin (koncentrace kreatininu v séru > 1, 5- násobek horní hranice normálních hodnot) nebyla dosud studována.
The safety and efficacy of erlotinib has not been studied in patients with renal impairment (serum creatinine concentration > 1.5 times the upper normal limit).
Pacienti, u nichž došlo k akutnímu výskytu nových a/ nebo progresivních nevysvětlených plicních symptomů jako např. dyspnoe, kašel a horečka, by měla být terapie přípravkem Tarceva přerušena až do vyhodnocení diagnózy.
18 In patients who develop acute onset of new and/or progressive unexplained pulmonary symptoms such as dyspnoea, cough and fever, Tarceva therapy should be interrupted pending diagnostic evaluation.
Přibližně u 50% pacientů užívajících přípravek Tarceva se vyskytl průjem, který by ve středně těžké až těžké formě měl být léčen např. loperamidem.
Diarrhoea has occurred in approximately 50% of patients on Tarceva and moderate or severe diarrhoea should be treated with e.g. loperamide.
V některých případech se jednalo o následek těžké dehydratace při průjmu, zvracení a/ nebo anorexii, jiné souvisely se souběžnou chemoterapií.
Some cases were secondary to severe dehydration due to diarrhoea, vomiting and/or anorexia, while others were confounded by concomitant chemotherapy.
Léky, které ovlivňují pH v horní části trávícího traktu, jako jsou inhibitory protonové pumpy, H2 antagonisté a antacida, mohou ovlivnit rozpustnost erlotinibu a tím jeho biologickou dostupnost (viz oddíl 4. 5).
Drugs that alter the pH of the upper GI tract, like proton pump inhibitors, H2 antagonists and antacids, may alter the solubility of erlotinib and hence its bioavailability.
Není pravděpodobné, že by zvýšení dávky tarcevy při současném podávání takových léků mohlo kompenzovat ztrátu expozice.
Increasing the dose of Tarceva when coadministered with such agents is not likely to compensate for the loss of exposure.
Pokud byl erlotinib podáván současně s ciprofloxacinem, středně účinným inhibitorem CYP1A2inhibitorem, významně vrostla expozice [AUC] erlotinibem o 39%, nebyly však zjištěny významné změny Cmax.
When erlotinib was co-administered with ciprofloxacin, a moderate CYP1A2 inhibitor, the erlotinib exposure [AUC] increased significantly by 39%, while no statistically significant change in Cmax was found.
Podobně expozice aktivním metabolitem vzrostla asi o 60% a Cmax o 48%.
Similarly, the exposure to the active metabolite increased by about 60% and 48% for AUC and Cmax, respectively.
19 Klinická významnost tohoto zvýšení nebyla stanovena.
The clinical relevance of this increase has not been established.
Předchozí nebo současné podávání Tarcevy nevedlo ke změnám clearance prototypických substrátů CYP3A4 midazolamu a erythromycinu, ale vedlo ke snížení perorální biologické dostupnosti midazolamu až o 24%.
Pretreatment or coadministration of Tarceva did not alter the clearance of the prototypical CYP3A4 substrates, midazolam and erythromycin, but did appear to decrease the oral bioavailability of midazolam by up to 24%.
V další klinické studii bylo prokázáno, že při současném podávání neovlivňuje erlotinib farmakokinetiku paklitaxelu, který je substrátem CYP3A4/ 2C87.
In another clinical study, erlotinib was shown not to affect pharmacokinetics
U pacientů s nízkou expresí UGT1A1 nebo s geneticky podmíněnými poruchami glukuronidace (např.
Patients with low expression levels of UGT1A1 or genetic glucuronidation disorders (e.g.
Gilbertova nemoc) může dojít ke zvýšení koncentrace bilirubinu v séru a musí být léčeni se zvýšenou opatrností.
Gilbert’s disease) may exhibit increased serum concentrations of bilirubin and must be treated with caution.
U nemocných, u kterých je nutná souběžná léčba Tarcevou a silnými induktory CYP3A4, jako je například rifampicin, je nutno zvážit zvýšení dávky Tarcevy na 300 mg při současném pečlivém sledování bezpečnosti (včetně sledování ledvinných a jaterních funkcí a elektrolytů v séru).
For patients who require concomitant treatment with Tarceva and a potent CYP3A4 inducer such as rifampicin an increase in dose to 300 mg should be considered while their safety (including renal and liver functions and serum electrolytes) is closely monitored, and if well tolerated for more than 2 weeks, further increase to 450 mg could be considered with close safety monitoring.
V případě dobré tolerance po dobu delší než 2 týdny, může být zváženo zvýšení dávky na 450 mg při současném pečlivém sledování bezpečnosti.
Reduced exposure may also occur with other inducers e.g. phenytoin, carbamazepine, barbiturates or St.
Ke snížení expozice erlotinibu může rovněž dojít s jinými induktory, např. s fenytoinem, karbamazepinem, s barbituráty nebo s přípravky obsahujícími třezalku tečkovanou (hypericum perforatum).
Johns Wort (hypericum perforatum).
Proto je třeba pacientům, kteří nadále kouří, doporučit přestat s kouřením co možná nejdříve před zahájením léčby přípravkem Tarceva, jinak dojde k poklesu
The refore, patients who are still smoking should be encouraged to stop smoking as early as possible before initiation of treatment with Tarceva, as plasma erlotinib concentrations are reduced otherwise.
Erlotinib je substrátem pro P- glykoprotein, transportní protein přenášející účinné látky.
Erlotinib is a substrate for the P-glycoprotein active substance transporter.
Průnik účinných látek do mozku může být zvýšen při kombinaci s inhibitory P- glykoproteinu, např. s cyklosporinem nebo verapamilem.
Concomitant administration of inhibitors of Pgp, e.g. cyclosporine and verapamil, may lead to altered distribution and/or altered elimination of erlotinib.
Současné podání erlotinibu s inhibitorem protonové pumpy omeprazolem vedlo ke snížení expozice [AUC] erlotinibu o 46% a maximální koncentrace [Cmax] o 61%.
20 erlotinib with omeprazole, a proton pump inhibitor (PPI), decreased the erlotinib exposure [AUC] and maximum concentration [Cmax] by 46% and 61%, respectively.
Pokud však byla Tarceva podávána střídavě 2 hodiny před nebo 10 hodin po ranitidinu v dávce 150 mg 2x denně, klesly expozice erlotinibu [AUC] jen o 15% a maximální koncentrace [Cmax] jen o 17%.
However, when Tarceva was dosed in a staggered manner 2 hours before or 10 hours after ranitidine 150 mg b.i.d., erlotinib exposure [AUC] and maximum concentrations [Cmax] decreased only by 15% and 17%, respectively.
Vyrážka a průjem stupně 3/ 4 se vyskytly u 9% resp.
Most were Grade 1/2 in severity and manageable without intervention.
6% pacientů léčených přípravkem Tarceva a každý z těchto nežádoucích účinků byl příčinou přerušení léčby u 1% nemocných.
Grade 3/4 rash and diarrhoea occurred in 9% and 6%, respectively in Tarceva-treated patients and each resulted in study discontinuation in 1% of patients.
Ve studii BR. 21 byla zjištěn medián časového období do výskytu vyrážky 8 dní a medián časového období do výskytu průjmu 12 dní.
In study BR. 21, the median time to onset of rash was 8 days, and the median time to onset of diarrhoea was 12 days.
Nežádoucí příhody, které se u pacientů léčených v klíčové studii BR. 21 přípravkem Tarceva vyskytly častěji (≥ 3%) než ve skupině, jíž bylo podáváno placebo a jejichž výskyt byl zaznamenán nejméně u 10% pacientů ve skupině léčené tímto přípravkem, jsou podle NCI- CTC ("National Cancer Institute- Common Toxicity Criteria") shrnuty v Tabulce 1.
21 Adverse events occurring more frequently (≥3%) in Tarceva-treated patients than in the placebo group in the pivotal study BR.21, and in at least 10% of patients in the Tarceva group, are summarised by National Cancer Institute-Common Toxicity Criteria (NCI-CTC) Grade in Table 1.
Stupeň dle NCI- CTC
NCI-CTC
stupeň
Grade Grade
4
Grade Grade
stupeň
3 4 Grade 3