natgillin/translations-raw huggingface dataset:
S ohledem na riziko možného akutního fatálního poškození jater, nelze Tasmar zvažovat jako lék první volby do kombinace levodopa/ benserazid nebo levodopa/ karbidopa (viz 4. 4 a 4. 8).
Because of the risk of potentially fatal, acute liver injury, Tasmar should not be considered as a first-line adjunct therapy to levodopa/ benserazide or levodopa/ carbidopa (see 4.4 and 4.8).
Pokud se do tří týdnů neprojeví klinicky výrazně příznivý účinek léčby, je nutné Tasmar vysadit.
If substantial clinical benefits are not seen within 3 weeks of the initiation of the treatment, Tasmar should be discontinued.
Dávkování Doporučená dávka přípravku Tasmar je 100 mg třikrát denně, vždy jako doplněk k podání kombinace levodopa/ benserazid nebo levodopa/ karbidopa.
Posology The recommended dose of Tasmar is 100 mg three times daily, always as an adjunct to levodopa/ benserazide or levodopa/ carbidopa therapy.
Pouze ve výjimečných případech, pokud předpokládané zvýšení klinického účinku převáží nad zvýšeným rizikem jaterních reakcí je možné zvýšit dávkování na 200 mg třikrát denně (viz 4. 4 a 4. 8).
Only in exceptional circumstances, when the anticipated incremental clinical benefit justifies the increased risk of hepatic reactions, should the dose be increased to 200 mg three times daily.
V případě zvýšení dávky na 200 mg třikrát denně by měly být stanoveny jaterní enzymy před zvýšením dávky a poté následně opakovány podle výše uvedeného časového harmonogramu (viz 4. 4 a 4. 8).
If the dose is increased to 200 mg tid, liver enzyme monitoring should take place before increasing the dose and then be reinitiated following the same sequence of frequencies as above (See 4.4 and 4.8).
Léčba přípravkem Tamar by měla být také přerušena jestliže ALT (alaninamimotransferáza) a/ nebo AST (aspartátaminotransferáza) překročí horní limity normálu nebo jestliže symptomy nebo příznaky naznačují náhlý výskyt hepatálního selhání (viz 4. 4)
Tasmar treatment should also be discontinued if ALT (alanine amino transferase) and/ or AST (aspartate amino transferase) exceed the upper limit of normal or symptoms or signs suggest the onset of hepatic failure (see 4.4).
2 Úprava dávkování levodopy v průběhu léčby Tasmarem:
2 Levodopa adjustments during Tasmar treatment:
V klinických studiích bylo nutné u více než 70% pacientů snížit denní dávku levodopy, pokud jejich denní dávka levodopy byla > 600 mg nebo pokud měli před zahájením léčby středně těžké nebo těžké dyskineze.
In clinical trials, more than 70% of patients required a decrease in their daily levodopa dose if their daily dose of levodopa was > 600 mg or if patients had moderate or severe dyskinesias before beginning treatment.
U pacientů vyžadujících snížení denní dávky levodopy, představovalo toto snížení asi 30% celodenní dávky levodopy.
The average reduction in daily levodopa dose was about 30% in those patients requiring a levodopa dose reduction.
Při zahajování léčby Tasmarem by měli být všichni pacienti informováni o příznacích vysoké hladiny levodopy a potřebných léčebných opatřeních v případě výskytu těchto příznaků.
When beginning Tasmar, all patients should be informed of the symptoms of excessive levodopa dosage and what to do if it occurs.
Úprava dávkování levodopy po vysazení Tasmaru:
Levodopa adjustments when Tasmar is discontinued:
Při vysazení Tasmaru z jiných důvodů než nežádoucích účinků vysoké hladiny levodopy může být nutné zvýšit dávkování levodopy na dávky stejné nebo vyšší než daný pacient užíval před zahájením léčby Tasmarem, především u pacientů, u kterých se po nasazení Tasmaru dávka levodopy výrazně snižovala.
However, when Tasmar therapy is being discontinued for reasons other than too much levodopa, levodopa dosage may have to be increased to levels equal to or greater than before initiation of Tasmar therapy, especially if the patient had large decreases in levodopa when starting Tasmar.
Ve všech případech je nutné pacienty sledovat a poučit o příznacích nedostatku levodopy a příslušných léčebných opatřeních v případě jejich výskytu.
In all cases, patients should be educated on the symptoms of levodopa underdosage and what to do if it occurs.
Úprava dávky levodopy je s největší pravděpodobností nutná do 1 - 2 dnů po vysazení Tasmaru.
Adjustments in levodopa are most likely to be required within 1-2 days of Tasmar discontinuation.
Pacienti se zhoršenými ledvinnými funkcemi (viz 5. 2):
Patients with impaired renal function (see 5.2):
Žádná úprava dávkování není doporučována u pacientů s mírným nebo středně těžkým poškozením ledvinných funkcí, (clearance kreatininu 30 ml/ min nebo vyšší).
No dose adjustment of Tasmar is recommended for patients with mild or moderate renal impairment (creatinine clearance of 30 ml/ min or greater).
Pacienti s onemocněním jater (viz 4. 3):
Patients with hepatic impairment (see 4.3):
Tasmar je u pacientů s onemocněním jater nebo zvýšenými jaternímy enzymy kontraindikován.
Tasmar is contraindicated for patients with liver disease or increased liver enzymes.
Vzhledem k tomu, že nejsou k dispozici žádné údaje, neměl by být přípravek Tasmar podáván dětem.
Tasmar should not be used in children as there are no data available.
Možné užití tolkaponu u dětských pacientů není popsáno.
There is no identified potential use of tolcapone in paediatric patients.
Způsob podávání Tasmar se užívá perorálně třikrát denně.
Method of administration Tasmar is administered orally three times daily.
První denní dávka Tamaru by se měla užít spolu s první denní dávkou levodopy a další dávky přípravku by měly být podávány přibližně za 6 a 12 hodin.
The first dose of the day of Tasmar should be taken together with the first dose of the day of a levodopa preparation, and the subsequent doses should be given approximately 6 and 12 hours later.
Tasmar se může užívat s jídlem nebo nalačno (viz 5. 2).
Tasmar may be taken with or without food (see 5.2).
Tasmar může být kombinován se všemi lékovými formami levodopy/ benserazidu i levodopy/ karbidopy (viz také 4. 5).
Tasmar can be combined with all pharmaceutical formulations of levodopa/ benserazide and levodopa/ carbidopa (see also 4.5).
Tasmar je kontraindikován u pacientů v následujících případech:
Tasmar is contraindicated in patients with:
• Doložená diagnóza onemocnění jater nebo zvýšené jaterní enzymy • Těžké dyskineze • Anamnéza komplexu maligního neuroleptického syndromu (MNS) a/ nebo netraumatické rhabdomyolýzy nebo hypertermie. • Přecitlivělost na tolkapone nebo na kteroukoliv další složku přípravku. • Feochromocytom
• Evidence of liver disease or increased liver enzymes • Severe dyskinesia • A previous history of Neuroleptic Malignant Syndrome Symptom Complex (NMS) and / or non- traumatic Rhabdomyolysis or Hyperthermia. • Hypersensitivity to tolcapone or any of its other ingredients. • Phaeochromocytoma.
3 4. 4 Zvláštní upozornění a zvláštní opatření pro použití
3 4.4 Special warnings and special precautions for use
Léčbu přípravkem Tasmar mohou zahajovat pouze lékaři, kteří mají zkušenosti s léčbou Parkinsonovy nemoci a kteří dokáží správně posoudit poměr rizika a přínosu léčby.
Tasmar therapy should only be initiated by physicians experienced in the management of advanced Parkinson’ s disease, to ensure an appropriate risk-benefit assessment.
S ohledem na riziko vzácného, ale potenciálně fatálního akutního poškození jater, je přípravek Tasmar indikován výhradně k léčbě pacientú s idiopatickou Parkinsonovou nemocí s hybnými fluktuacemi, reagujícími na levodopu, kteří selhávají při použití jiných inhibitorů COMT nebo je nesnášejí.
Because of the risk of rare but potentially fatal acute liver injury, Tasmar is only indicated for use in patients with levodopa-responsive idiopathic Parkinson’ s disease and motor fluctuations, who failed to respond to or are intolerant of other COMT inhibitors.
Nicméně obecně se předpokládá, že včasné zjištění jaterního poškození vyvolaného podávaným přípravkem společně s jeho okamžitým vysazením zvyšuje pravděpodobnost zotavení.
However, it is generally believed that early detection of medication-induced hepatic injury along with immediate withdrawal of the suspect medication enhances the likelihood for recovery.
Zde je nutné také upozornit, že vyšší riziko poškození jater je u žen (viz 4. 8)
It should also be noted that female patients may have a higher risk of liver injury (see 4.8).
Před zahájením léčby:
Before starting treatment:
Tasmar by neměl být předepsán pacientům s abnormálními jaterními testy nebo projevy poruchy funkce jater.
If liver function tests are abnormal or there are signs of impaired liver function, Tasmar should not be prescribed.
V průběhu léčby:
During treatment:
Jaterní funkce by měly být sledovány během prvního roku léčby pravidelně každé dva týdny, dalších 6 měsíců každé 4 týdny a poté každých 8 týdnů.
Liver function should be monitored every 2 weeks for the first year of therapy, every 4 weeks for the next 6 months and every 8 weeks thereafter.
Léčba by měla být okamžitě přerušena, pokud hodnota ALT a/ nebo AST překročí horní hranici normy nebo pokud se objeví příznaky a známky možného jaterního selhání (přetrvávající nausea, únava, letargie, anorexie, žloutenka, tmavá moč, svědění a bolestivost v pravém podžebří).
Treatment should be immediately discontinued if ALT and/ or AST exceed the upper limit of normal or if symptoms or signs suggesting the onset of hepatic failure (persistent nausea, fatigue, lethargy, anorexia, jaundice, dark urine, pruritus, right upper quadrant tenderness) develop.
Při ukončení léčby:
If treatment is discontinued:
Pacienti, u kterých se v průběhu léčby Tasmarem objevily známky akutního poškození jater a ukončili léčbu, mají při opětném nasazení přípravku Tasmar zvýšené riziko poškození jater.
Patients who show evidence of acute liver injury while on Tasmar and are withdrawn from the drug may be at increased risk for liver injury if Tasmar is re- introduced.
U pacientů s Parkinsonovou nemocí se NMS objevuje obvykle při vysazení léků zesilujících účinek dopaminergní medikace.
In Parkinson`s patients, NMS tends to occur when discontinuing or stopping dopaminergic- enhancing medications.
Proto při rozvoji těchto příznaků po snížení dávky Tasmaru nebo jeho vysazení musí lékař zvažovat zvýšení dávky levodopy pro pacienta (viz 4. 2).
Therefore, if symptoms occur after discontinuing Tasmar, physicians should consider increasing the patient’ s levodopa dose (see 4.2).
Pro snížení rizika NMS by neměl být předepisován Tasmar pacientům s těžkými dyskinezemi nebo anamnézou NMS včetně rhabdomyolýzy nebo hypertermií (viz 4. 3).
To reduce the risk of NMS, Tasmar should not be prescribed for patients with severe dyskinesia or a previous history of NMS including rhabdomyolysis or
4 Vyšší riziko rozvoje NMS může být u pacientů léčených kombinací léků působících na různé metabolické cesty v CNS (např. antidepresiva, neuroleptika, anticholinergika).
Patients receiving multiple medications with effects on different CNS pathways (e. g. antidepressants, neuroleptics, anticholinergics) may be at greater risk of developing NMS.
Dyskineze, nauzea a další nežádoucí účinky spojené s užíváním levodopy:
Dyskinesia, nausea and other levodopa-associated adverse reactions:
Pacienti mohou mít zvýšené nežádoucí účinky spojené s levodopou.
Patients may experience an increase in levodopa-associated adverse reactions.
Tyto nežádoucí účinky se většinou zmírní snížením denní dávky levodopy (viz 4. 2).
Reducing the dose of levodopa (see 4.2) may often mitigate these adverse reactions.
200 mg třikrát denně, ve srovnání s 8% pacientů užívajících placebo.
In clinical trials, diarrhoea developed in 16% and 18% of patients receiving Tasmar 100 mg tid and 200 mg tid respectively, compared to 8% of patients receiving placebo.
200 mg třikrát denně byl průjem důvodem k vystoupení ze studie, ve srovnání s 1% pacientů užívajících placebo.
Diarrhoea led to withdrawal of 5% and 6% of patients receiving Tasmar 100 mg tid and 200 mg tid respectively, compared to 1% of patients receiving placebo.
Interakce s benserazidem:
Benserazide interaction:
Z důvodu interakce mezi vysokou dávkou benserazidu a tolkaponem (mající za následek zvýšení koncentrace benserazidu) by měl ošetřující lékař, dokud nebude k dispozici více zkušeností, sledovat výskyt případných na dávce závislých nežádoucích účinků (viz 4. 5.)
Due to the interaction between high dose benserazide and tolcapone (resulting in increased levels of benserazide), the prescriber should, until more experience has been gained, be observant of dose-related adverse events (see 4.5).
Inhibitory MAO:
MAO inhibitors:
Tasmar nesmí být podáván společně s neselektivními inhibitory monoaminooxidázy (MAO) (např. fenelzin, tranylcipromin).
Tasmar should not be given in conjunction with non-selective monoamine oxidase (MAO) inhibitors (e. g. phenelzine and tranylcypromine).
Protože kombinace inhibitorů MAO- A a MAO- B je ekvivalentní neselektivním MAO inhibitorům, tyto by neměly být podávány současnš s Tasmarem a přípravky obsahujícími levodupu (viz také 4. 5).
The combination of MAO-A and MAO-B inhibitors is equivalent to non-selective MAO-inhibition, therefore they should not both be given concomitantly with Tasmar and levodopa preparations (see also 4.5).
Selektivní MAO- B inhibitory nesmí být podávány ve vyšších než doporučených dávkách (např. selegilin 10 mg/ den) v případě současného podávání s Tasmarem.
Selective MAO-B inhibitors should not be used at higher than recommended doses (e. g. selegiline 10 mg/ day) when co- administered with Tasmar.
Vzhledem k omezenému množství informací o kombinaci warfarinu a tolkaponu by v případě jejich společného podávání měly být sledovány ukazatele koagulance.
Since clinical information is limited regarding the combination of warfarin and tolcapone, coagulation parameters should be monitored when these drugs are co-administered.
Laktózová intolerance:
Lactose intolerance:
Každá tableta obsahuje 7, 5 mg laktózy, toto množství pravděpodobně není dostatečné k vyvolání symptomů laktózové intolerance.
Each tablet contains 7.5 mg lactose; this quantity is probably not sufficient to induce symptoms of lactose intolerance.
Pacienti s vzácnými dědičnými problémy laktózové nesnášenlivosti, Lapp laktózového deficitu nebo malabsorpci glukózy - galaktózy nesmí užívat tento přípravek.
Patients with rare hereditary problems of galactose intolerance, the Lapp lactase deficiency or glucose- galactose malabsorption should not take this medicine.
U pacientů s těžkými poruchami funkce ledvin (clearance kreatininu < 30 ml/ min) je nutná zvýšená opatrnost při užívání přípravku.
Patients with severe renal impairment (creatinine clearance < 30 ml/ min) should be treated with caution.
Nejsou k dispozici informace o snášenlivosti přípravku Tasmar u této skupiny pacientů (viz 5. 2).
No information on the tolerability of tolcapone in these populations is available (see 5.2).
Nejčastějšími z těchto nežádoucích účinků jsou zvýšená diskineze, nauzea, zvracení, bolesti v oblasti břicha, synkopa, ortostatické potíže, zácpa, poruchy spánku, ospalost, halucinace.
The most common of these are increased dyskinesia, nausea, vomiting, abdominal pain, syncope, orthostatic complains, constipation, sleep disorders, somnolence, hallucination.
Pacienti, u kterých se již somnolence a/ nebo epizody náhlého spánku vyskytly nesmí řídit nebo obsluhovat stroje.
Patients who have experienced somnolence and/ or an episode of sudden sleep onset must refrain from driving or operating machines.
V těchto případech může být rovněž zvážena možnost snížení dávky levodopy.
Furthermore a reduction of levodopa dosage or termination of therapy may be considered.
Vazba na bílkoviny:
Protein binding:
Ačkoli se tolkapon intenzivně váže na bílkoviny, studie in vitro prokázaly, že tolkapon v terapeutických koncentracích nevytěsňuje warfarin, tolbutamid, digitoxin a fenytoin z jejich vazebných míst na bílkovinách.
Although tolcapone is highly protein bound, in vitro studies have shown that tolcapone did not displace warfarin, tolbutamide, digitoxin and phenytoin from their binding sites at therapeutic concentrations.
Katecholáty a další přípravky metabolizované katechol- O- methyltransferázou (COMT):
5 Catechols and other drugs metabolised by catechol-O-methyltransferase (COMT):
Tolkapon by mohl ovlivnit farmakokinetiku jiných přípravků metabolizovaných COMT.
Tolcapone may influence the pharmacokinetics of drugs metabolised by COMT.
5 účinky na farmakokinetiku karbidopy, která je substrátem pro COMT.
No effects were seen on the pharmacokinetics of the COMT substrate carbidopa.
Plazmatické koncentrace benserazidu zjištěné po současném podání tolkaponu a kombinace benserazid- 25 mg/ levodopa byly ještě v rozmezí hodnot zjištěných po podání samotné kombinace levodopa/ benserazid.
The plasma concentrations of benserazide observed after co-administration of tolcapone and benserazide-25 mg/ levodopa were still within the range of values observed with levodopa/ benserazide alone.
Na druhé straně po současném podání tolkaponu a kombinace benserazid- 50 mg/ levodopa by mohly být plazmatické koncentrace benserazidu zvýšeny nad úroveň koncentrací obvykle zjištěných po podání samotné kombinace levodopa/ benserazid.
On the other hand, after co-administration of tolcapone and benserazide-50 mg/ levodopa the benserazide plasma concentrations could be increased above the levels usually observed with levodopa/ benserazide alone.
Působení tolkaponu na farmakokinetiku jiných přípravků metabolizovaných COMT jako jsou α - methyldopa, dobutamin, apomorfin, adrenalin a isoprenalin nebylo hodnoceno.
The effect of tolcapone on the pharmacokinetics of other drugs metabolised by COMT such as α -methyldopa, dobutamine, apomorphine, adrenaline and isoprenaline have not been evaluated.
Ošetřující lékař by se měl soustředit na možný výskyt nežádoucích účinků způsobených předpokládaným zvýšením plazmatických hladin těchto léků při jejich kombinaci s přípravkem Tasmar.
The prescriber should be observant of adverse effects caused by putative increased plasma levels of these drugs when combined with Tasmar.
Působení tolkaponu na metabolismus jiných přípravků:
Effect of tolcapone on the metabolism of other drugs:
Vzhledem ke své afinitě k cytochromu CYP2C9 prokázané in vitro, může tolkapon interferovat s léky, jejichž clearance je závislá na této metabolické cestě, například tolbutamid a warfarin.
Due to its affinity for cytochrome CYP2C9 in vitro, tolcapone may interfere with drugs whose clearance is dependent on this metabolic pathway, such as tolbutamide and warfarin.
Tolkapon nemění farmakokinetiku desipraminu i přes to, že u obou látek je glukuronidace hlavní metabolickou cestou.
Tolcapone did not change the pharmacokinetics of desipramine, even though both drugs share glucuronidation as their main metabolic pathway.
Léky zvyšující hladiny katecholaminů:
Drugs that increase catecholamines:
Protože tolkapon interferuje s metabolismem katecholaminů, interakce s jinými přípravky ovlivňujícími jejich hladiny jsou teoreticky možné.
Since tolcapone interferes with the metabolism of catecholamines, interactions with other drugs affecting catecholamine levels are theoretically possible.
Tolkapon neovlivňuje klidové ani zátěžové působení nepřímého sympatomimetika efedrinu na hemodynamické parametry nebo plazmatické hladiny katecholaminů.
Tolcapone did not influence the effect of ephedrine, an indirect sympathomimetic, on hemodynamic parameters or plasma catecholamine levels, either at rest or during exercise.
Protože tolkapon neovlivňuje snášenlivost efedrinu, obě tyto látky mohou být podávány současně.
Since tolcapone did not alter the tolerability of ephedrine, these drugs can be co-administered.
Při současném podání přípravku Tasmar s kombinací levodopa/ karbidopa a desipraminem nebyly zaznamenány signifikantní změny krevního tlaku, tepové frekvence ani plasmatických koncentrací desipraminu.
When Tasmar was given together with levodopa/ carbidopa and desipramine, there was no significant change in blood pressure, pulse rate and plasma concentrations of desipramine.
Celkově došlo pouze k malému nárůstu počtu nežádoucích účinků.
Overall, the frequency of adverse events increased slightly.
Zaznamenané nežádoucí účinky odpovídaly nežádoucím účinkům každého jednotlivého přípravku, pokud je podáván samostatně.
These adverse events were predictable based on the known adverse reactions to each of the three drugs individually.
Proto by silné inhibitory vychytávání noradrenalinu jako jsou desipramin, maprotilin nebo venlafaxin měly být podávány spolu s přípravkem Tasmar a přípravky obsahujícími levodopu pacientům s Parkinsonovou nemocí pouze se zvýšenou pozorností.
Therefore, caution should be exercised when potent noradrenaline uptake inhibitors such as desipramine, maprotiline, or venlafaxine are administered to Parkinson’ s disease patients being treated with Tasmar and levodopa preparations.
V klinických studiích, u pacientů užívajících Tasmar a přípravky obsahující levodopu, byl hlášen podobný výskyt nežádoucích účinků jako u pacientů, kterým byl současně podáván i selegilin (inhibitor MAO- B).
In clinical trials, patients receiving Tasmar/ levodopa preparations reported a similar adverse event profile independent of whether or not they were also concomitantly administered selegiline (a MAO-B inhibitor).
U potkanů a králíků byla po podání tolkaponu pozorována embryofetální toxicita (viz 5. 3).
In rats and rabbits, embryo-foetal toxicity was observed after tolcapone administration (see 5.3).
V klinických studiích nebylo u pacientů léčených přípravkem Tasmar zaznamenáno ovlivnění schopností řídit automobil a ovládat stroje.
There is no evidence from clinical studies that Tasmar adversely influences a patient’ s ability to drive and use machines.
Pacienti by však měli být upozorněni, že samotné symptomy Parkinsonovy nemoci mohou ovlivnit jejich schopnost řídit a obsluhovat stroje.
However patients should be advised that their ability to drive and operate machines may be compromised due to their Parkinson’ s disease symptoms.
Pacienti léčení levodopou, u kterých se vyskytuje somnolence a/ nebo epizody náhlého spánku musí být informováni o nutnosti upustit od řízení motorových vozidel nebo zapojení se do aktivit, během kterých zhoršení pozornosti může je nebo jejich okolí vystavit riziku vážných zranění nebo smrti (např. ovládaní strojů), a to až do doby, dokud takovéto opakované epizody a somnolence neustoupí (viz také odstavec 4. 4).
Patients being treated with Levodopa and presenting with somnolence and/ or sudden sleep episodes must be informed to refrain from driving or engaging in activities where impaired alertness may put themselves or others at risk of serious injury or death (e. g. operating machines) until such recurrent episodes and somnolence have resolved (see also Section 4.4)
Nejběžnějšími nežádoucími účinky zaznamenanými u pacientů léčených přípravkem Tasmar, které se vyskytovaly častěji než u pacientů na placebu, jsou uvedeny v následující tabulce.
The most commonly observed adverse events associated with the use of Tasmar, occurring more frequently than in placebo-treated patients are listed in the table below.
Tasmar jako inhibitor COMT prokazatelně zvyšuje biologickou dostupnost souběžně podané levodopy.
However, Tasmar, as a COMT inhibitor, is known to increase the bioavailability of the co-adminstered levodopa.
Jediným nežádoucím účinkem, který měl za následek předčasné ukončení léčby přípravkem Tasmar v klinických studiích, byl průjem (viz 4. 4).
The only adverse event commonly leading to discontinuation of Tasmar in clinical trials was diarrhoea (see 4.4).
Zvýšení na více než trojnásobek horního limitu normálních (ULN) hodnot alaninaminotransferázy (ALT) se vyskytlo u 1% pacientů léčených třikrát denně 100 mg přípravku Tasmar a u 3% pacientů léčených třikrát denně 200 mg přípravku Tasmar.
Increases to more than three times the upper limit of normal (ULN) in alanine aminotransferase (ALT) occurred in 1% of patients receiving Tasmar 100 mg three times daily, and 3% of patients at 200 mg three times daily.
Po uvedení přípravku na trh byly hlášeny případy těžkého poškození jater včetně smrtelných případů (viz 4. 4).
Rare cases of severe hepatocellular injury resulting in death have been reported during marketed use (see 4.4).