natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Celková závažnost a četnost infekcí byla u pacientů léčených přípravkem Soliris podobná jako u pacientů, kteří byli během klinických studií léčeni placebem, ačkoli nelze vyloučit zvýšení počtu a závažnosti infekcí, zejména infekcí způsobených opouzdřenými bakteriemi.
The overall severity and frequency of infections in Soliris treated patients was similar to placebo treated patients in clinical studies, although an increase in the number and severity of infections, particularly due to encapsulated bacteria, cannot
Pacienty je třeba seznámit s příbalovými informacemi, aby se zvýšila jejich informovanost o potenciálních závažných infekcích a jejich příznacích.
Patients should be provided with information from the Patient Information Leaflet to increase their awareness of potential serious infections and the signs and symptoms of them.
Reakce na infuzi:
Infusion Reactions:
Podobně jako u všech terapeutických proteinů může i podání přípravku Soliris vyvolat reakci na infuzi nebo imunitní odpověď (imunogenita), která může vyústit v alergickou nebo hypersenzitivní reakci (včetně anafylaxe), ačkoli ve studiích, ve kterých byl přípravek Soliris podáván pacientům s PNH i s jinými onemocněními, nebyly zjištěny rozdíly mezi přípravkem Soliris a placebem, pokud jde o výskyt poruch imunitního systému do 48 hodin po podání přípravku.
As with all therapeutic proteins, administration of Soliris may result in infusion reactions or immunogenicity that could cause allergic or hypersensitivity reactions (including anaphylaxis), though immune system disorders within 48 hours of Soliris administration did not differ from placebo treatment in PNH and non-PNH studies conducted with Soliris.
V klinických studiích nebyla u žádného pacienta s PNH zaznamenána reakce na infuzi, která by vyžadovala přerušení léčby přípravkem Soliris.
In clinical trials, no PNH patients experienced an infusion reaction which required discontinuation of Soliris.
Imunogenita:
Immunogenicity:
Ve všech studiích, do nichž byli zařazeni pacienti s PNH i s jinými onemocněními, byly vzácně zaznamenány případy protilátkové odpovědi s nízkým titrem protilátek, přičemž jejich četnost u pacientů léčených přípravkem Soliris (3, 4%) byla podobná jako u pacientů, kterým bylo podáváno placebo (4, 8%).
Infrequent, low titre antibody responses have been detected in Soliris treated patients across all PNH and non-PNH studies with a frequency (3.4%) similar to that of placebo (4.8%).
Nebyl hlášen ani jeden případ pacienta, u kterého by se po absolvování léčby přípravkem Soliris vytvořily neutralizační protilátky, a nebyla rovněž pozorována žádná závislost mezi tvorbou protilátek a klinickou odpovědí či nežádoucími účinky.
No patients have been reported to develop neutralizing antibodies following therapy with Soliris, and there has been no observed correlation of antibody development to clinical response or adverse events.
Imunizace:
Immunization:
Před zahájením léčby přípravkem Soliris se doporučuje, aby byli pacienti s PNH imunizováni v souladu s aktuálními pokyny pro imunizaci.
Prior to initiating Soliris therapy, it is recommended that PNH patients should receive immunizations according to current immunization guidelines.
Navíc musí být všichni pacienti očkováni proti meningokokům minimálně dva týdny před zahájením léčby přípravkem Soliris.
Additionally, all patients must be vaccinated against meningococcus at least 2 weeks prior to receiving Soliris.
Jsou- li k dispozici, doporučují se čtyřvalentní konjugované vakcíny (viz část Meningokoková infekce).
If available, tetravalent, conjugated vaccines are recommended (see meningococcal disease).
Antikoagulační terapie:
Anticoagulant therapy:
Laboratorní sledování:
Laboratory Monitoring:
U pacientů s PNH by měl být sledován výskyt příznaků intravaskulární hemolýzy, včetně hladin laktátdehydrogenázy (LDH) v séru.
PNH patients should be monitored for signs and symptoms of intravascular haemolysis, including serum lactate dehydrogenase (LDH) levels.
U pacientů s PNH léčených přípravkem Soliris by rovněž měl být sledován výskyt příznaků intravaskulární hemolýzy na základě stanovení hladin LDH, přičemž tito pacienti mohou během udržovací fáze doporučeného dávkovacího režimu (jednou za čtrnáct dní, plus minus 2 dny) vyžadovat úpravu dávkování (až jednou za 12 dní).
PNH patients receiving Soliris therapy should be similarly monitored for intravascular haemolysis by measuring LDH levels, and may require dose adjustment within the recommended 14±2 day dosing schedule during the maintenance phase (up to every 12 days).
Přerušení léčby:
Treatment Discontinuation:
U pacientů, u kterých je léčba přípravkem Soliris přerušena, je třeba sledovat výskyt příznaků závažné intravaskulární hemolýzy.
Patients who discontinue treatment with Soliris should be monitored for signs and symptoms of serious intravascular haemolysis.
Závažná hemolýza je identifikována na základě výskytu zvýšených sérových hladin LDH nad hodnoty naměřené před zahájením léčby a současně výskytu kteréhokoli z následujících příznaků: absolutní snížení velikosti klonu PNH buněk o více než 25% (za předpokladu, že nejsou rozředěny transfuzí) v průběhu maximálně jednoho týdne; snížení hladiny hemoglobinu pod hodnotu 5 g/ dl nebo pokles hladiny hemoglobinu o více než 4 g/ dl v průběhu maximálně jednoho týdne; angína; změna duševního stavu; 50% vzestup hladiny sérového kreatininu nebo trombóza.
Serious haemolysis is identified by serum LDH levels greater than the pre-treatment level, along with any of the following: greater than 25% absolute decrease in PNH clone size (in the absence of dilution due to transfusion) in one week or less; a haemoglobin level of < 5 gm/dL or a decrease of > 4 gm/dL in one week or less; angina; change in mental status; a 50% increase in serum creatinine level; or thrombosis.
V případě, že po přerušení léčby přípravkem Soliris dojde k závažné hemolýze, je třeba zvážit následující léčebné postupy: krevní transfuze (červené krvinky oddělené od plazmy) nebo výměnná transfuze, jestliže počet PNH červených krvinek stanovených průtokovou cytometrií je vyšší než 50% z celkového počtu červených krvinek; antikoagulace; kortikosteroidy nebo opětovné zahájení podávání přípravku Soliris.
If serious haemolysis occurs after Soliris discontinuation, consider the following procedures/treatments: blood transfusion (packed RBCs), or exchange transfusion if the PNH RBCs are > 50% of the total RBCs by flow cytometry; anticoagulation; corticosteroids; or reinstitution of Soliris.
Tento léčivý přípravek obsahuje 5, 00 mmol sodíku na jednu dávku (1 injekční lahvičku).
This medicinal product contains 5.00 mmol sodium per dose (1 vial).
Tuto skutečnost je třeba vzít v úvahu u pacientů, kteří mají předepsanou dietu s omezením příjmu sodíku.
To be taken into consideration by patients on a controlled sodium diet.
Nejsou k dispozici klinické údaje týkající se podávání přípravku Soliris během těhotenství.
For Soliris, no clinical data on exposed pregnancies are available.
Nebyly provedeny reprodukční studie na zvířatech s podáváním ekulizumabu (viz bod 5. 3).
Animal reproduction studies have not been conducted with eculizumab (see section 5.3).
Je známo, že lidský IgG přestupuje lidskou placentární bariérou, a tudíž ekulizumab může ve fetálním oběhu potenciálně způsobit inhibici terminálního komplementu.
4 Human IgG are known to cross human placental barrier, and thus eculizumab may potentially cause terminal complement inhibition in the foetal circulation.
Proto by přípravek Soliris měl být podáván těhotným ženám pouze tehdy, je- li to jednoznačně nutné.
Therefore, Soliris should be given to a pregnant woman only if clearly needed.
Ženy ve fertilním věku musí používat během léčby a ještě 5 měsíců po ukončení terapie účinnou antikoncepci.
Woman of childbearing potential have to use adequate contraception methods during treatment and up to 5 months after treatment.
Není známo, zda je ekulizumab vylučován do mateřského mléka.
It is not known whether eculizumab is secreted into human milk.
Jelikož mnoho léčivých přípravků a imunoglobulinů je vylučováno do mateřského mléka a jelikož existuje možnost vzniku závažných nežádoucích reakcí u kojenců, kojení by mělo být přerušeno během léčby a dále až 5 měsíců po ukončení léčby.
Since many medicinal products and immunoglobulins are secreted into human milk, and because of the potential for serious adverse reactions in nursing infants, lactation should be discontinued during treatment and up to 5 months after treatment.
Podávání ekulizumabu při léčbě PNH bylo zkoumáno v rámci tří klinických studií, do nichž bylo zařazeno 195 pacientů léčených ekulizumabem.
4.8 Undesirable effects Eculizumab for the treatment of PNH was studied in three clinical studies that included 195 eculizumab-treated patients and most of these patients have been enrolled in the E05-001 extension study.
Většina z těchto pacientů byla zařazena do pokračovací studie E05- 001.
There was one pivotal trial comparing the eculizumab-treatment arm to a placebo-treatment arm.
Každá z těchto reakcí se vyskytla u více než 5 pacientů ze 100.
The most commonly reported adverse reactions are headache, nasopharyngitis, nausea, pyrexia, myalgia, fatigue, and herpes simplex, each occurring in 5 or more out of 100 patients.
Nežádoucí účinky ekulizumabu, pozorované celkem u 140 pacientů zařazených do studií C04- 001 a C04- 002, jsou uvedeny v tabulce 1 podle jednotlivých tříd orgánových systémů a preferovaných termínů.
Adverse events reported at a very common (≥1/10) or common (> 5/100 and < 10/100) frequency with eculizumab in a total of 140 patients in C04-001 and C04-002 are listed by system organ class and preferred term in Table 1.
Jsou rozděleny podle četnosti na velmi časté (≥1/ 10) a časté (≥5/ 100 až < 10/ 100).
Adverse events were mostly mild to moderate in severity.
Pokud jde o závažnost, nejčastěji se vyskytovaly mírné až středně závažné nežádoucí účinky.
Uncommon or rare events cannot be estimated due to limited patient exposure (195 PNH patients).
Nežádoucí účinky hlášené v rámci studií C04- 001 a C04- 002 Nežádoucí účinky
Adverse Events Reported in Studies C04-001 and C04-002 Adverse Event
Třída orgánových systémů Infekční a parazitární onemocnění
System Organ Class Infections and infestations
Velmi časté (≥1/ 10) Infekce močových cest Nasofaryngitida
Very Common (> 1/10) Urinary tract infection Nasopharyngitis Upper Respiratory Tract Infection
Časté (5/ 100 - 1/ 100) Infekce dýchacích cest Herpes simplex
Common (5/100 – 1/10) Respiratory Tract Infection Herpes Simplex Sinusitis Viral Infection Gastroenteritis
Psychiatrické poruchy Poruchy nervového systému
Psychiatric disorders Nervous System Disorders
Závratě Bolest hlavy
Dizziness Headache
Epistaxe Faryngolaryngeální bolest Kašel
Epistaxis Pharyngolaryngeal pain Cough
Gastrointestinální poruchy
5 Gastrointestinal Disorders
Zvracení Bolest břicha Bolest v horní části břicha Zácpa
Vomiting Abdominal Pain Abdominal Pain Upper Constipation
Kožní vyrážka Svědění
Rash Pruritis
Bolest zad Bolest kloubů
Back Pain Arthralgia
Myalgie Bolest končetin Svalové křeče
Myalgia Pain in extremity Muscle cramp
Chřipkovité onemocnění Únava
Influenza-Like Illness Fatigue
Zranění, otravy a komplikace léčebného postupu
Injury, Poisoning and Procedural Complications
Bolest hlavy byla zaznamenaná u 44, 2% pacientů (19 ze 43 pacientů) léčených ekulizumabem a u 27, 3% (12 ze 44 pacientů) pacientů léčených placebem.
In the C04-001 study, headache was the most common adverse event observed with eculizumab.
Bolest byla mírné až střední intenzity u všech pacientů, až na 1 pacienta léčeného ekulizumabem a 1 pacienta léčeného placebem.
Headaches were observed in 44.2% (19/43 patients) of patients treated with eculizumab and 27.3% (12/44 patients) in placebo-treated patients and were mild/moderate in all but 1 eculizumab treated and 1 placebo-treated patients.
Ve většině případů šlo o mírnou bolest hlavy, která nepřetrvávala po skončení úvodní fáze léčby přípravkem Soliris.
Most headaches were mild and did not persist after the initial administration phase of Soliris.
Následující nežádoucí účinky byly při léčbě přípravkem Soliris četnější o 5% a více ve srovnání s léčbou placebem: nasofaryngitida (25, 0%), nauzea (17, 1%), pyrexie (14, 3%), myalgie (7, 9%), únava (7, 9%) a opar (5, 7%).
In addition, the following adverse events were increased in frequency by 5% or more with Soliris as compared to placebo: nasopharyngitis (25.0%), nausea (17.1%), pyrexia (14.3%), myalgia (7.9%), fatigue (7.9%), and herpes simplex (5.7%).
V rámci studií zaměřených na léčbu PNH nebyly zjištěny důkazy o zvýšené incidenci infekcí při léčbě ekulizumabem ve srovnání s léčbou placebem, a to včetně závažných infekcí, těžkých infekcí nebo vícenásobných infekcí.
There was no evidence of an increased incidence of infection across PNH studies with eculizumab as compared to placebo, including serious infections, severe infections or multiple infections.
Nejzávažnějším nežádoucím účinkem byla meningokoková septikémie, která se vyskytla u dvou očkovaných pacientů s PNH (viz bod 4. 4).
The most serious adverse event was meningococcal septicaemia in two vaccinated PNH patients (see section 4.4).
Nízké titry protilátek byly zjištěny u 2% pacientů s PNH léčených přípravkem Soliris.
Low titres of antibodies were detected in 2% patients with PNH treated with Soliris.
Údaje týkající se bezpečnosti z jiných klinických studií Podpůrné údaje týkající se bezpečnosti byly získány z 11 klinických studií, do nichž bylo zařazeno 716 pacientů, kterým byl podáván ekulizumab.
Safety Data From Other Clinical Studies Supportive safety data were obtained in 11 clinical studies that included 716 patients exposed to eculizumab in six disease populations other than PNH.
Pokud jde o ostatní nežádoucí účinky, po posouzení všech dvojitě zaslepených, placebem kontrolovaných studií provedených u pacientů s jinými diagnostikovanými onemocněními než PNH (N=526 pacientů léčených přípravkem Soliris; N=221 pacientů léčených placebem), nežádoucí účinky hlášené v 6 souvislosti s podáváním přípravku Soliris, jejichž četnost o 2 nebo více% převýšila nežádoucí účinky při léčbě placebem, byly následující: infekce horních dýchacích cest, kožní vyrážka a poranění.
With regard to other AEs and considering all double-blind, placebo-controlled studies in patients diagnosed with diseases other than PNH (N=526 patients with Soliris; N=221 patients with placebo), AEs reported with Soliris at a frequency of 2% or greater than the frequency reported with placebo were: upper respiratory tract infection, rash, and injury.
Farmakoterapeutická skupina: imunomodulátory, ATC kód:
Immunomodulators, ATC code:
Přípravek Soliris je rekombinantní humanizovaná monoklonální IgG2/ 4κ protilátka, která se váže na lidský protein komplementu C5 a inhibuje aktivaci terminálního komplementu.
Soliris is a recombinant humanised monoclonal IgG2/4k antibody that binds to the human C5 complement protein and inhibits the activation of terminal complement.
Protilátka Soliris obsahuje konstantní lidské regiony a myší regiony určující komplementaritu, přenesené na základní strukturu z lidských variabilních regionů s lehkými a těžkými řetězci.
The Soliris antibody contains human constant regions and murine complementarity-determining regions grafted onto the human
Přípravek Soliris je složen ze dvou těžkých řetězců se 448 aminokyselinami a dvou lehkých řetězců s 214 aminokyselinami, přičemž jeho molekulová hmotnost je přibližně 148 kDa.
Soliris is composed of two 448 amino acid heavy chains and two 214 amino acid light chains and has a molecular weight of approximately 148kDa.
Mechanizmus účinku Ekulizumab, účinná látka přípravku Soliris, je inhibitor terminálního komplementu, který se specificky a s vysokou afinitou váže na protein komplementu C5, čímž brání jeho štěpení na C5a a C5b a tvorbě terminálního komplexu komplementu C5b- 9.
Mechanism of Action Eculizumab, the active ingredient in Soliris, is a terminal complement inhibitor that specifically binds to the complement protein C5 with high affinity, thereby inhibiting its cleavage to C5a and C5b and preventing the generation of the terminal complement complex C5b-9.
Přípravek Soliris tudíž v krvi pacientů s PNH obnovuje regulaci terminálního komplementu a u těchto pacientů zabraňuje intravaskulární hemolýze vyvolávané terminálním komplementem.
Soliris therefore restores terminal complement regulation in the blood of PNH patients and inhibits terminal complement mediated intravascular haemolysis in PNH patients.
Podávání přípravku Soliris vede k rychlému a trvalému snížení aktivity terminálního komplexu komplementu.
Administration of Soliris results in a rapid and sustained reduction in terminal complement activity.
Sérová koncentrace ekulizumabu přibližně 35 mikrogramů/ ml zajistí v podstatě úplnou inhibici intravaskulární hemolýzy, která je u pacientů s PNH vyvolaná terminálním komplementem.
Administration of Soliris haemolytic activity.
Podávání přípravku Soliris způsobilo rychlé a trvalé snížení hemolytické aktivity vyvolané komplementem.
resulted in a rapid and sustained reduction in complement-mediated
Bezpečnost a účinnost přípravku Soliris byla hodnocena u pacientů s PNH a hemolýzou v randomizované, dvojitě zaslepené, placebem kontrolované studii (C04- 001), která trvala 26 týdnů; pacienti s PNH byli léčeni přípravkem Soliris také ve studii s jedinou skupinou pacientů, která trvala 52 týdnů (C04- 002) a v dlouhodobé pokračovací studii (E05- 001).
The safety and efficacy of Soliris in PNH patients with haemolysis were assessed in a randomized, double-blind, placebo-controlled 26 week study (C04-001); PNH patients were also treated with Soliris in a single arm 52 week study (C04-002); and in a long term extension study (E05-001).
Ve všech studiích byl pacientům přípravek Soliris podáván v dávce 600 mg jednou za 7 dní ± 2 dny po dobu 4 týdnů, poté byl za 7 ± 2 dny podán v dávce 900 mg, a dále byl podáván v dávce 900 mg jednou za 14 dní ± 2 dny po zbylou dobu trvání studií.
In all studies, the dose of Soliris was 600 mg study drug every 7 ± 2 days for 4 weeks, followed by 900 mg 7 ± 2 days later, then 900 mg every 14 ± 2 days for the study duration.
Přípravek Soliris byl podáván formou 25 – 45minutové intravenózní infuze.
Soliris was administered as an intravenous infusion over 25 – 45 minutes.
Ve studii C04- 001 (TRIUMPH) byli pacienti s PNH, kteří během posledních 12 měsíců absolvovali nejméně 4 transfuze a u kterých podíl PNH buněk dosahoval nejméně 10% (tento nález byl potvrzen průtokovou cytometrií) a počet jejich krevních destiček byl minimálně 100 000/ mikrolitr, náhodně rozděleni na osoby léčené přípravkem Soliris (n=43) nebo placebem (n=44).
In study C04-001 (TRIUMPH) PNH patients with at least 4 transfusions in the prior 12 months, flow cytometric confirmation of at least 10% PNH cells and platelet counts of at least 100,000/microliter were randomized to either Soliris (n = 43) or placebo (n = 44).
Před randomizací všichni pacienti absolvovali iniciální pozorovací fázi, ve které se potvrdila potřeba transfuze červených
Prior to randomization, all patients underwent an initial observation period to confirm the need for RBC transfusion and to identify the haemoglobin concentration (the "set-point") which would define each patient’s haemoglobin stabilization and transfusion outcomes.
7 krvinek a určila se koncentrace hemoglobinu, která by definovala stabilizaci hemoglobinu u pacienta a výsledky transfuzí (tzv. set point).
The haemoglobin set-point was less than or equal to 9 g/dL in patients with symptoms and was less than or equal to 7 g/dL in patients without symptoms.
Primární parametry účinnosti byly stabilizace hemoglobinu (pacienti, u nichž se udržela vyšší hodnota koncentrace hemoglobinu, než byl set- point, a u nichž nemusela být po celou dobu 26 týdnů provedena transfuze červených krvinek) a potřeba krevní transfuze.
Primary efficacy endpoints were haemoglobin stabilization (patients who maintained a haemoglobin concentration above the haemoglobin set-point and avoid any RBC transfusion for the entire 26 week period) and blood transfusion requirement.
Základní charakteristiky na začátku studie byly vyrovnané (viz tabulka 2).
Major baseline characteristics were balanced (see table 2).
V rámci nekontrolované studie C04- 002 (SHEPHERD) byl pacientům s PNH, kteří během posledních 24 měsíců absolvovali nejméně jednu transfuzi a měli alespoň 30 000 krevních destiček na mikrolitr, podáván přípravek Soliris po dobu 52 týdnů.
In the non-controlled study C04-002 (SHEPHERD), PNH patients with at least one transfusion in the prior 24 months and at least 30,000 platelets/microliter received Soliris over a 52-week period.
63% pacientů užívalo antitrombotické přípravky a 40% systémové kortikosteroidy.
Concomitant medications included anti-thrombotic agents in 63% of the patients and systemic corticosteroids in 40% of the patients.
Demografické údaje a charakteristika pacientů zařazených do studií C04- 001 a C04- 002
Patient Demographics and Characteristics in C04-001 and C04-002
Výskyt aplastické anémie nebo myelodysplastického syndromu (MDS) v anamnéze (%)
History of Aplastic Anemia or MDS (%)
Současně podávaná léčba steroidy /
Concomitant Steroids/Immunosuppressant
imunosupresivy (%)
Treatments (%)
Přerušení léčby
Discontinued treatment
Podání červených krvinek oddělených od 18, 0 (12, 0; plazmy během posledních 12 měsíců (medián (první kvartil - Q1, třetí kvartil - Q3))
18.0 (12.0, PRBC in previous 12 months (median (Q1,Q3))
17, 0 (13, 5; 25, 0)
17.0 (13.5, 25.0)
24, 0)
24.0)
8, 0 (4, 0; 24, 0)
8.0 (4.0, 24.0)4
Průměrná hladina hemoglobinu (g/ dl) v určeném čase (set- point) (standardní odchylka)
Mean Hgb level (g/dL) at setpoint (SD)
Nehodnoceno
N/A
Hladiny LDH před zahájením léčby (medián, U/ l)
Pre-treatment LDH levels (median, U/L) Free Haemoglobin at baseline (median, mg/dL)
Toto se projevilo zvýšenou stabilizací hemoglobinu a sníženou potřebou transfuzí červených krvinek ve srovnání s pacienty léčenými placebem (viz tabulka 3).
In TRIUMPH, study patients treated with Soliris had significantly reduced (p < 0.001) haemolysis resulting in improvements in anaemia as indicated by increased haemoglobin stabilization and reduced need for RBC transfusions compared to placebo treated patients (see table 3).
Tyto účinky byly pozorovány u pacientů v každé ze tří skupin, do nichž byli rozděleni před začátkem studie podle transfuzí červených krvinek (4- 14 jednotek, 15- 25 jednotek, > 25 jednotek).
These effects were seen among patients within each of the three pre-study RBC transfusion strata (4 - 14 units; 15 - 25 units; > 25 units).
Po třech týdnech léčby přípravkem Soliris pacienti hlásili snížení únavy a zlepšení kvality života spojené se zdravím.
After 3 weeks of Soliris treatment, patients reported less fatigue and improved health- related quality of life.
8 snížení intravaskulární hemolýzy, měřené na základě sérových hladin LDH, což mělo za následek zvýšení počtu pacientů, kteří nepotřebovali transfuzi, sníženou potřebu transfuze červených krvinek a snížení únavy.
A reduction in intravascular haemolysis as measured by serum LDH levels was sustained for the treatment period and resulted in increased transfusion avoidance, a reduced need for RBC transfusion and less fatigue.
Výsledky účinnosti ve studiích C04- 001 a C04- 002
Efficacy Outcomes in C04-001 and C04-002
C04- 002 *
C04-002*
Procento pacientů se
Percentage of patients with
hodnota
Value
hodnota
– Value
stabilizovanou hladinou hemoglobinu na konci studie Transfuze červených krvinek
stabilized Hemoglobin levels at end of study PRBC transfused during
< 0, 001
<
Nehodnoceno
0.001
oddělených od plazmy během léčby (medián) Pacienti, kteří nepotřebovali
treatment (median) Transfusion Avoidance during
0, 001 0, 0
0.001
transfuzi během léčby (%) Hladiny LDH na konci studie
treatment (%) LDH levels at end of study
0, 001 51
< 0.001 51
(medián, U/ l) AUC u LDH na konci studie
(median, U/L) LDH AUC at end of study
(medián, U/ l x den) Hladina volného hemoglobinu na
(median, U/L x Day) Free Hemoglobin at end of study
822
411,822
konci studie (medián, mg/ dl)
(median, mg/dL)
FACIT- Fatigue (velikost účinku)
FACIT-Fatigue (effect size)