natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Při léčbě pacientů s nejméně jedním rizikovým faktorem pro vznik městnaného srdečního selhání (např. předchozí infarkt myokardu nebo symptomatické onemocnění koronárních artérií), by lékaři měli začít s nejnižší dostupnou dávkou pioglitazonu a dávku postupně zvyšovat.
When treating patients who have at least one risk factor for development of congestive heart failure (e. g. prior myocardial infarction or symptomatic coronary artery disease), physicians should start with the lowest available dose of pioglitazone and increase the dose gradually.
Pacienti, obzvlášť pokud mají sníženou srdeční rezervu, by měli být sledování, zda se u nich neobjeví možné symptomy nebo známky srdečního selhání, přírůstek tělesné hmotnosti nebo edémy.
Patients should be observed for signs and symptoms of heart failure, weight gain or oedema, particularly those with reduced cardiac reserve.
U pacientů léčených pioglitazonem v kombinaci s inzulínem nebo u pacientů se selháním srdce v anamnéze byly po uvedení přípravku na trh popsány případy srdečního selhání.
There have been cases of cardiac failure reported from the market when pioglitazone was used in combination with insulin. or in patients with a history of cardiac failure.
Vzhledem k tomu, že inzulín a pioglitazon mohou způsobovat retenci tekutin, může jejich souběžné podávání zvyšovat riziko edémů.
Since insulin and pioglitazone are associated with fluid retention, concomitant administration may increase the risk of oedema.
V případě jakéhokoliv zhoršení srdečních funkcí je třeba léčbu Tandemactem přerušit.
Tandemact should be discontinued if any deterioration in cardiac state occurs.
Při postmarketingovém sledování byly u pioglitazonu a glimepiridu vzácně hlášeny poruchy funkce jater (viz bod 4. 8).
There have been rare reports of hepatocellular dysfunction during post-marketing experience with pioglitazone and glimepiride (see section 4.8).
Proto se u pacientů léčených Tandemactem doporučuje pravidelná kontrola jaterních enzymů.
It is recommended, therefore, that patients treated with Tandemact undergo periodic monitoring of liver enzymes.
Kontrola jaterních transamináz by měla být povedena u všech pacientů před zahájením léčby Tandemactem.
Liver enzymes should be checked prior to the initiation of therapy with Tandemact in all patients.
Léčbu Tandemactem není možno zahájit u pacientů se zvýšenou hladinou jaterních transamináz (ALT > 2, 5 násobek horní hranice normy) nebo s jinými příznaky onemocnění jater.
Therapy with Tandemact should not be initiated in patients with increased baseline liver enzyme levels (ALT > 2.5 X upper limit of normal) or with any other evidence of liver disease.
3 Po zahájení léčby Tandemactem je doporučena kontrola hladiny jaterních enzymů v pravidelných intervalech dle posouzení klinického stavu.
3 Following initiation of therapy with Tandemact, it is recommended that liver enzymes be monitored periodically based on clinical judgement.
Dojde- li během léčby Tandemactem ke zvýšení hodnot ALT na trojnásobek horní hranice normálních hodnot, je třeba jaterní testy co nejdříve zopakovat.
If ALT levels are increased to 3 X upper limit of normal during Tandemact therapy, liver enzyme levels should be reassessed as soon as possible.
Pokud je i nadále hodnota ALT trojnásobně vyšší oproti normě, musí být léčba Tandemactem přerušena.
If ALT levels remain > 3 X the upper limit of normal, therapy should be discontinued.
Rozhodnutí, zda pokračovat v léčbě Tandemactem by mělo být podloženo klinickým zhodnocením stavu pacienta a výsledky laboratorních testů.
The decision whether to continue the patient on therapy with Tandemact should be guided by clinical judgement pending laboratory evaluations.
Objeví- li se žloutenka, musí být léčba pioglitazonem přerušena.
If jaundice is observed, therapy with Tandemact should be discontinued.
V klinických studiích s pioglitazonem a monoterapií sulfonylureou nebo v jejich kombinaci bylo prokázáno zvýšení tělesné hmotnosti související s dávkou, které může být způsobeno hromaděním tuků a v některých případech i spojováno s retencí tekutin.
In clinical trials with pioglitazone and sulphonylurea monotherapy or in combination there was evidence of dose related weight gain, which may be due to fat accumulation and in some cases associated with fluid retention.
V některých případech může být zvýšení tělesné hmotnosti symptomem srdečního selhání, a proto by měla být hmotnost pečlivě kontrolována.
In some cases weight increase may be a symptom of cardiac failure therefore weight should be closely monitored.
Při léčbě glimepiridem byly pozorovány vzácně změny v hematologii (viz bod 4. 8).
Rare changes in haematology have been observed with glimepiride treatment (see section 4.8).
Léčba Tandemactem proto vyžaduje pravidelné hematologické sledování (zvláště leukocytů a destiček).
Treatment with Tandemact therefore requires regular haematological monitoring (especially leucocytes and platelets).
V průběhu léčby pioglitazonem došlo k mírnému snížení střední hodnoty hemoglobinu (relativní snížení o 4%) a hematokritu (relativní snížení o 4, 1%), což odpovídá hemodiluci.
During therapy with pioglitazone there was a small reduction in mean haemoglobin (4% relative reduction) and haematocrit (4.1% relative reduction), consistent with haemodilution.
Podobné změny byly pozorovány u metforminu (relativní snížení hemoglobinu o 3 - 4% a hematokritu o 3, 6 - 4, 1% a v menším rozsahu u sulfonylurey a inzulínu (relativní snížení hemoglobinu o 1 - 2% a hematokritu o 1 až 3, 2%) u léčených pacientů v komparativních kontrolovaných studiích s pioglitazonem.
Similar changes were seen in metformin (haemoglobin 3 - 4% and haematocrit 3.6 – 4.1% relative reductions) and to a lesser extent sulphonylurea and insulin (haemoglobin 1 – 2% and haematocrit 1 – 3.2% relative reductions) treated patients in comparative controlled trials with pioglitazone.
Protože glimepirid patří do chemické třídy přípravků na bázi sulfonylurey, je nutné u pacientů s deficiencí G6PD postupovat opatrně a zvážit alternativní léčbu bez sulfonylurey.
Since glimepiride belongs to the chemical class of sulfonylurea drugs, caution should be used in patients with G6PD-deficiency and a non-sulfonylurea alternative should be considered.
Při podávání thiazolidinedionů, včetně pioglitazonu, byly v postmarketingovém období hlášeny případy nově vzniklého diabetického makulárního edému nebo zhoršení již existujícího edému se sníženou zrakovou ostrostí.
Post-marketing reports of new-onset or worsening diabetic macular oedema with decreased visual acuity have been reported with thiazolidinediones, including pioglitazone.
Vypočítaná incidence zlomenin byla 1, 9 fraktur na 100 pacientů léčených jeden rok u žen léčených pioglitazonem oproti 1, 1 fraktur na 100 pacientů léčených jeden rok u žen léčených komparátorem.
The fracture incidence calculated was 1.9 fractures per 100 patient years in women treated with pioglitazone and 1.1 fractures per 100 patient years in women treated with a comparator.
Pozorované navýšení rizika zlomenin u žen léčených pioglitazonem v tomto souboru je tedy 0, 8 fraktur na 100 pacientů léčených jeden rok.
The observed excess risk of fractures for women in this dataset on pioglitazone is therefore 0.8 fractures per 100 patient years of use.
4 V 3, 5leté studii kardiovaskulárního rizika PROactive došlo ke zlomeninám u 44 z 870 pacientek léčených pioglitazonem (5, 1%, 1 fraktura na 100 pacientů léčených jeden rok) ve srovnání s 23 pacientkami se zlomeninami z 905 pacientek léčených komparátorem (2, 5%, 0, 5 fraktur na 100 pacientů léčených jeden rok).
In the 3.5 year cardiovascular risk PROactive study, 44/ 870 (5.1%; 1.0 fractures per 100 patient years) of pioglitazone-treated female patients experienced fractures compared to 23/ 905 (2.5%; 0.5 fractures
V důsledku zvýšeného účinku inzulínu může vést léčba pioglitazonem k obnovení ovulace u pacientek se syndromem polycystických ovarií.
As a consequence of enhancing insulin action, pioglitazone treatment in patients with polycystic ovarian syndrome may result in resumption of ovulation.
Tablety obsahují monohydrát laktózy, a proto by neměly být předepisovány pacientům se vzácnými dědičnými poruchami, jako je nesnášenlivost galaktózy, Lappův nedostatek laktázy nebo porucha vstřebávání glukózy- galaktózy.
The tablets contain lactose monohydrate and therefore should not be administered to patients with rare hereditary problems of galactose intolerance, the Lapp lactase deficiency or glucose-galactose malabsorption.
Z tohoto důvodu je třeba užívat ostatní léčivé přípravky s Tandemactem pouze s vědomím lékaře (nebo na lékařský předpis).
For this reason, other medicinal products should only be taken with Tandemact with the knowledge (or at the prescription) of the doctor.
Na základě zkušeností s glimepiridem a dalšími deriváty sulfonylurey se musíme zmínit o následujících interakcích:
Based on the experience with glimepiride and with other sulphonylurea the following interactions have to be mentioned.
Potenciace hypoglykemického účinku a tedy v některých případech výskyt hypoglykémie se může objevit při souběžném podávání některé z následujících léčivých látek s glimepiridem: fenylbutazon, azapropazon a oxafenbutazon insulin a perorální antidiabetika
Potentiation of the blood-glucose-lowering effect and, thus, in some instances hypoglycaemia may occur when one of the following active substances is taken, for example:
5 metformin salicyláty a kyselina paraaminosalicylová anabolické steroidy a mužské pohlavní hormony chloramfenikol kumarinová antikoagulancia fenfluramin fibráty inhibitory ACE fluoxetin alopurinol sympatolytika cyklo -, tro - a izofosfamidy sulfinpyrazon určité dlouhodobě působící sulfonamidy tetracykliny inhibitory MAO chinolonová antibiotika probenecid mikonazol pentoxyfylin (ve vysokých parenterálních dávkách) tritoqualin flukonazol
5 phenylbutazone, azapropazon and oxyfenbutazone insulin and oral antidiabetic products metformin salicylates and p-amino-salicylic acid anabolic steroids and male sex hormones chloramphenicol coumarin anticoagulants fenfluramine fibrates ACE inhibitors fluoxetine allopurinol sympatholytics cyclo-, tro-and iphosphamides sulphinpyrazone certain long-acting sulphonamides tetracyclines MAO-inhibitors quinolone antibiotics probenecid miconazol pentoxyfylline (high dose parenteral) tritoqualine fluconazole
Zeslabení hypoglykemického účinku, a tím zvýšené hladiny glukózy v krvi se mohou objevit při souběžném podávání některé z následujících léčivých látek s glimepiridem: estrogeny a progestageny, saluretika, thiazidová diuretika, přípravky stimulující činnost štítné žlázy, glukokortikoidy, fenothiazinové deriváty, chlorpromazin, adrenalin a sympatomimetika, kyselina nikotinová (vysoké dávky) a deriváty kyseliny nikotinové, laxativa (dlouhodobé podávání), fenytoin, diazoxid, glukagon, barbituráty a rifampicin, acetozolamid
oestrogens and progestagens, saluretics, thiazide diuretics, thyroid stimulating agents, glucocorticoids, phenothiazine derivatives, chlorpromazine, adrenaline and sympathicomimetics, nicotinic acid (high dosages) and nicotinic acid derivatives, laxatives (long-term use), phenytoin, diazoxide, glucagon, barbiturates and rifampicin. acetozolamide
Antagonisté H2 receptorů, betablokátory, klonidin a reserpin mohou vést buď k zesílení nebo oslabení hypoglykemického účinku.
H2 antagonists, betablockers, clonidine and reserpine may lead to either potentiation or weakening of the blood glucose lowering effect.
Vlivem sympatolytik, jako jsou např. betablokátory, klonidin, gunethidin a reserpin, mohou být známky adrenergních kontraregulačních mechanismů hypoglykémie sníženy či mohou chybět.
Under the influence of sympatholytic active substances such as betablockers, clonidine, guanethidine and reserpine, the signs of adrenergic counterregulation to hypoglycaemia may be reduced or absent.
Adekvátní údaje o podávání pioglitazonu a glimepiridu těhotným ženám nejsou k dispozici.
There are no adequate data from the use of pioglitazone and glimepiride in pregnant women.
Studie pioglitazonu se zvířaty prokázaly reprodukční toxicitu (viz 5. 3).
Studies of pioglitazone in animals have shown reproductive toxicity (see section 5.3).
Tandemact by neměl být během těhotenství podáván.
Tandemact should not be used during pregnancy.
Deriváty sulfonylurey jako glimepirid přechází do mateřského mléka.
6 Sulphonylurea-derivatives like glimepiride pass into the breast milk.
Kojící pacientky proto nesmí Tandemact užívat.
Therefore, Tandemact must not be administered to breast-feeding women.
Schopnost pacienta se soustředit a reagovat může být poškozena v důsledku hypoglykémie či hyperglykémie z glimepiridu, například kvůli zhoršení vizu.
The patient’ s ability to concentrate and react may be impaired as a result of hypoglycaemia or hyperglycaemia from glimepiride or, for example, as a result of visual impairment.
To může představovat nebezpečí v situacích, kdy jsou tyto schopnosti zvláště důležité (např. řízení motorového vozidla nebo obsluha strojů).
This may constitute a risk in situations where these abilities are of special importance (e. g. driving a car or operating machines).
Pacienty je třeba upozornit na to, aby přijali potřebná opatření, která zabrání vzniku hypoglykémie během řízení.
Patients should be advised to take precautions to avoid hypoglycaemia whilst driving.
Je to zvláště důležité u těch pacientů, kteří mají snížené povědomí o varovných projevech hypoglykémie, případně si jich nejsou vůbec vědomi, nebo u nich dochází k častému výskytu hypoglykémie.
This is particularly important in those who have reduced or absent awareness of the warnings of hypoglycaemia or have frequent episodes of hypoglycaemia.
Je třeba posoudit, zda- li je za těchto okolností vhodné řízení či obsluha strojů.
It should be considered whether it is advisable to drive or operate machines in these circumstances.
S Tandemactem nebyla prováděna žádná terapeutická klinická hodnocení.
No therapeutic clinical trials have been conducted with Tandemact.
Bioekvivalence Tandemactu společně podávaného s pioglitazonem a glimepiridu však byla prokázána (viz bod 5. 2).
However, bioequivalence of Tandemact with coadministered pioglitazone and glimepiride has been demonstrated (see section 5.2).
Následuje výčet nežádoucích účinků, které se vyskytly častěji než u placeba (> 0, 5%) a které nebyly ojedinělé u pacientů užívajících pioglitazon v dvojitě zaslepených studiích v kombinaci se sulfonylureou, včetně glimepiridu, jsou uvedeny dále podle klasifikace MedDRA podle orgánových systémů a absolutní frekvence.
Adverse reactions reported in excess (> 0.5%) of placebo and as more than an isolated case in patients receiving pioglitazone in double-blind studies in combination with a sulphonylurea, including glimepiride, are listed below as MedDRA preferred term by system organ class and absolute frequency.
Frekvence výskytu je definována jako: časté > 1/ 100, < 1/ 10; méně časté > 1/ 1000, < 1/ 100; vzácné > 1/ 10000, < 1/ 1000; velmi vzácné < 1/ 10000; včetně jednotlivých hlášených případů, neznámé (nelze odhadnout z dostupných údajů).
Frequencies are defined as: common > 1/ 100 ,< 1/10; uncommon > 1/1000 ,< 1/100; rare > 1/ 10000 ,< 1/1000; very rare < 1/10000; isolated reports: not known (cannot be estimated from the available data).
PIOGLITAZON V KOMBINOVANÉ TERAPII SE SULFONYLUREOU
PIOGLITAZONE IN COMBINATION THERAPY WITH SULPHONYLUREA
Ušní poruchy Méně časté:
Ear and labyrinth disorders Uncommon:
Gastrointestinální poruchy Časté: plynatost
Gastrointestinal disorders Common:
Celkové a jinde nezařazené poruchy a lokální reakce po podání Méně časté:
General disorders and administration site conditions Uncommon:
Abnormální klinické a laboratorní nálezy nezařazené jinde Časté: zvýšená tělesná hmotnost
Common:
Méně časté:
weight increased
zvýšená laktátdehydrogenáza
increased lactic dehydrogenase
Poruchy metabolismu a výživy Méně časté:
Metabolism and nutritional disorders Uncommon:
hypoglykémie, zvýšená chuť k jídlu
hypoglycaemia, appetite increased
Poruchy nervového systému Časté: závratě
Nervous system disorders Common:
Méně časté:
dizziness
bolest hlavy
Uncommon:
Poruchy ledvin a močových cest Méně časté:
7 Renal and urinary disorders Uncommon:
glykosurie, proteinurie
glycosuria, proteinuria
7 Poruchy kůže a podkoží Méně časté:
Skin and subcutaneous tissue disorders Uncommon:
Edém byl hlášen u 6 - 9% pacientů léčených pioglitazonem během jednoho roku v kontrolovaných klinických studiích.
Oedema was reported in 6 – 9% of patients treated with pioglitazone over one year in controlled clinical trials.
Míra výskytu edému u srovnávacích skupin (sulfonylurea, metformin) byla 2 až 5%.
The oedema rates for comparator groups (sulphonylurea, metformin) were 2 – 5%.
Hlášený edém byl obvykle mírný až středně závažný a nevyžadoval přerušení léčby.
The reports of oedema were generally mild to moderate and usually did not require discontinuation of treatment.
V kontrolovaných studiích s léčivým komparátorem došlo k průměrnému zvýšení hmotnosti u pioglitazonu podávanému jako monoterapie o 2 až 3 kg za jeden rok.
In active comparator controlled trials mean weight increase with pioglitazone given as monotherapy was 2 – 3 kg over one year.
To je podobné situaci, která byla zaznamenána ve skupině se sulfonylureou jako léčivým komparátorem.
This is similar to that seen in a sulphonylurea active comparator group.
V kombinačních studiích vyvolával pioglitazon podávaný společně se sulfonylureou průměrné zvýšení hmotnosti za jeden rok o 2, 8 kg.
In combination trials pioglitazone added to a sulphonylurea resulted in a mean weight increase over one year of 2.8 kg.
Poruchy vidění byly udávány hlavně na počátku léčby a souvisí se změnami krevní glukózy, které způsobují dočasné změny zakřivení a indexu lomu čoček, jak to lze pozorovat i u jiných hypoglykemických přípravků.
Visual disturbance has been reported mainly early in treatment and is related to changes in blood glucose due to temporary alteration in the turgidity and refractive index of the lens as seen with other hypoglycaemic agents.
V klinických studiích s pioglitazonem se výskyt zvýšení ALT o více než trojnásobek horního limitu normálu rovnal placebu, ale bylo to méně, než bylo pozorováno ve srovnávacích skupinách s metforminem nebo sulfonylureou.
In clinical trials with pioglitazone the incidence of elevations of ALT greater than three times the upper limit of normal was equal to placebo but less than that seen in metformin or sulphonylurea comparator groups.
V postmarketingovém období došlo k vzácným případům zvýšení hodnot jaterních enzymů a hepatocelulární dysfunkce.
Rare cases of elevated liver enzymes and hepatocellular dysfunction have occurred in post-marketing experience.
Přestože bylo hlášeno úmrtí ve velmi vzácných případech, příčinný vztah nebyl zjištěn.
Although in very rare cases fatal outcome has been reported, causal relationship has not been established.
Ve studii u pacientů s preexistujícím významným makrovaskulárním onemocněním byl výskyt závážného srdečního selhání po přidání pioglitazonu ke stávající terapii zahrnující inzulín vyšší o 1, 6% oproti placebu, přidanému ke stávající terapii..
In an outcome study of patients with pre-existing major macrovascular disease, the incidence of serious heart failure was 1.6% higher with pioglitazone than with placebo, when added to therapy that included in insulin.
Další informace o jednotlivých léčivých látkách kombinace s pevně stanovenými dávkami
Additional information on the individual active substances of the fixed dose combination
V dvojitě zaslepených, placebem kontrolovaných klinických studiích s pioglitazonem byly časté infekce horních cest dýchacích a hypoestézie; sinusitidy a nespavost byly méně časté.
In double blind placebo controlled clinical trials with pioglitazone upper respiratory tract infection and hypoaesthesia were common; sinusitis and insomnia were uncommon.
V kontrolovaných klinických studiích byl hlášený výskyt srdečního selhání s pioglitazonem stejný jako v léčebných skupinách s placebem, metforminem a sulfonylureou.
In controlled clinical trials the incidence of reports of heart failure with pioglitazone treatment was the same as in placebo, metformin and sulphonylurea treatment groups.
Srdeční selhání bylo při markentigovém podávání pioglitazonu uváděno vzácně.
Heart failure has been reported rarely with marketing use of pioglitazone.
POSTMARKETINGOVÉ ÚDAJE
POST MARKETING DATA
Oční poruchy Makulární edém:
Eye disorders Macular oedema:
Na základě zkušeností s glimepiridem a dalšími deriváty sulfonylurey se musíme zmínit o následujících nežádoucích interakcích.
Based on experience with glimepiride and with other sulphonylureas the following adverse reactions have to be mentioned.
Poruchy imunitního systému Velmi vzácné:
8 Immune system disorders Very rare:
Alergický šok, alergická vaskulitida
Allergic shock, allergic vasculitis
8 Poruchy krve a lymfatického systému Vzácné:
Changes in haematology
hematologické změny
Gastro-intestinal disorders Very rare:
Gastrointestinální poruchy Velmi vzácné: zvracení, průjem, nausea, tlak v krajině břišní, pocit plného žaludku, bolest v krajině břišní
Vomiting, diarrhoea, nausea, abdominal pressure, feeling of fullness in the stomach, abdominal pain
Poruchy jater a žlučových cest Velmi vzácné: hepatitida, porucha jaterních funkcí (např. cholestáza a žloutenka)
Hepato-biliary disorders Very rare:
Poruchy kůže a podkoží Velmi vzácné: přecitlivělost kůže na světlo
Skin and subcutaneous tissue disorders Very rare:
Abnormální klinické a laboratorní nálezy nezařazené jinde Velmi vzácné: pokles sérových koncentrací sodíku
Decrease in sodium serum concentrations
Ve velmi vzácných případech se mohou mírné hypersenzitivní reakce rozvinout do závažných reakcí s dušností, poklesem krevního tlaku a někdy i šokem.
In very rare cases mild hypersensivity reactions may develop into serious reactions with dyspnoea, fall in blood pressure and sometimes shock.
Může se projevit středně až silně závažná trombocytopénie, leukopenie, erytrocytopénie, agranulocytopenie, agranulocytóza, hemolytická anémie a pancytopénie.
Moderate to severe thrombocytopenia, leucopenia, erythrocytopenia, agranulocytopenia, agranulocytosis, haemolytic anemia and pancyto-penia may occur.
Ty jsou všeobecně reverzibilní po přerušení medikace.
These are in general reversible upon discontinuation of medication.
Gastrointestinální stížnosti jsou velmi vzácné a zřídkakdy vedou k přerušení léčby.
Gastro-intestinal complaints are very rare and seldom lead to discontinuation of therapy.
Může dojít ke zvýšení hladin jaterních enzymů.
Elevation of liver enzymes may occur.
Ve velmi vzácných případech se může rozvinout zhoršení funkcí jater (např. s cholestázou a žloutenkou) stejně jako hepatitida, která může vést až k selhání jater.
In very rare cases, impairment of liver function (e. g. with cholestasis and jaundice) may develop, as well as hepatitis which may progress to liver failure.
Pacienti užívali pioglitazon v dávkách vyšších, než je doporučená maximální dávka 45 mg/ den.
Patients have taken pioglitazone at higher than the recommended highest dose of 45 mg daily.
Maximální uváděná dávka byla 120 mg/ den po čtyři dny a poté 180 mg/ den po sedm dní bez jakýchkoliv příznaků.
The maximum reported dose of 120 mg/ day for four days, then 180 mg/ day for seven days was not associated with any symptoms.
Po požití nadměrné dávky glimepiridu může dojít k hypoglykémii trvající od 12 do 72 hodin, která může znovu propuknout po počátečním zotavení.
After ingestion of an overdosage of glimepiride, hypoglycaemia may occur, lasting from 12 to 72 hours, and may recur after initial recovery.
Může se objevit nausea, zvracení, a epigastrická bolest.
Nausea, vomiting and epigastric pain may occur.
Hypoglykémie může být obecně doprovázena neurologickými symptomy, jako jsou neklid, třes, poruchy vizu, problémy s koordinací pohybů, ospalost, kóma a křeče.
The hypoglycaemia may in general be accompanied by neurological symptoms like restlessness, tremor, visual disturbances, coordination problems, sleepiness, coma and convulsions.