natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Amprenavir se váže na aktivní místo HIV- 1 proteázy, a tím brání zpracování virových polyproteinových prekurzorů gag a gag- pol, což má za následek tvorbu nezralých neinfekčních virových částic.
Amprenavir binds to the active site of HIV-1 protease and thereby prevents the processing of viral gag and gag-pol polyprotein precursors, resulting in the formation of immature non-infectious viral particles.
Protivirová účinnost amprenaviru in vitro byla hodnocena proti HIV- 1 IIIB v jak akutně, tak chronicky infikovaných lymfoblastových buněčných liniích (MT- 4, CEM- CCRF, H9) a v lymfocytech periferní krve.
The in vitro antiviral activity of amprenavir was evaluated against HIV-1 IIIB in both acutely and chronically infected lymphoblastic cell lines (MT-4, CEM-CCRF, H9) and in peripheral blood lymphocytes.
Padesátiprocentní inhibiční koncentrace (IC50) amprenaviru byly v akutně infikovaných buňkách v rozmezí od 0, 012 do 0, 08 μM a v chronicky infikovaných buňkách 0, 41 μM (1 μM = 0, 50 μg/ ml).
The 50% inhibitory concentration (IC50) of amprenavir ranged from 0.012 to 0.08 µM in acutely infected cells and was 0.41 µM in chronically infected cells (1 µM = 0.50 µg/ ml).
Vztah mezi anti- HIV- 1 účinností in vitro a inhibicí replikace HIV- 1 u lidí nebyl definován.
The relationship between in vitro anti-HIV-1 activity of amprenavir and the inhibition of HIV-1 replication in humans has not been defined.
V experimentech sériového pasážování in vitro byly vyselektovány izoláty HIV- 1 se sníženou citlivostí k amprenaviru.
HIV-1 isolates with decreased susceptibility to amprenavir have been selected during in vitro serial passage experiments.
a) Pacienti dosud neléčení antiretrovirotiky a pacienti dosud neléčení inhibitory proteázy (PI)
a) ART-naïve or PI-naïve patients
(Pozor: podávání Agenerase není schváleno u pacientů dosud neléčených antiretrovirotiky nebo inhibitory proteázy)
Agenerase is not approved in ART-naive or PI-naive patients).
Různé režimy byly hodnoceny ve vývojových programech podávání amprenaviru/ fosamprenaviru s nebo bez souběžného podávání ritonaviru.
Various regimens have been assessed in the amprenavir/ fosamprenavir development programs with and without co-administration of ritonavir.
Analýzy vzorků virologického selhání napříč těmito režimy definovaly čtyři hlavní cesty rezistence:
Analysis of the virological failure samples across these regimens defined four main resistance pathways:
V32I+I47V, I50V, I54L/ M a I84V.
V32I+I47V, I50V, I54L/ M and I84V.
Dodatečně pozorované mutace, které mohou přispívat k rezistenci, byly:
Additional mutations observed which may contribute to resistance were:
L10V/ F/ R, I13V, K20R/ T, L33F/ V, M36I, M46I/ L, I47V/ L, Q58E, I62V, L63P, V77I, I85V a I93L.
L10V/ F/ R, I13V, K20R/ T, L33F/ V, M36I, M46I/ L, I47V/ L Q58E, I62V, L63P, V77I, I85V, and I93L.
Když byli pacienti dosud neléčení antiretrovirotiky léčeni v současné době schválenými dávkami fosamprenaviru/ ritonaviru, jako u jiných ritonavirem potencovaných režimů podávání inhibitorů protáz, popsané mutace byly pozorovány zřídka.
When ART naïve patients were treated with the currently approved doses of fosamprenavir/ ritonavir, as for other ritonavir boosted PI regimens, the mutations described were infrequently observed.
U šestnácti z 434 pacientů dosud neléčených antiretrovirotiky, kteří užívali 700 mg fosamprenaviru/ 100 mg ritonaviru dvakrát denně ve studii ESS100732, došlo k virologickému selhání do 48. týdne a u 14 jejich izolátů byla provedena genotypová analýza.
Sixteen of 434 ART-naïve patients who received fosamprenavir 700mg/ ritonavir 100mg twice daily in ESS100732 experienced virological failure by Week 48 with 14 isolates genotyped.
V těchto třech izolátech byly (v každém po jedné) pozorovány tyto mutace rezistence:
One resistance mutation was observed in each of 3 isolates:
K20K/ R, I54I/ L a I93I/ L.
K20K/ R, I54I/ L and I93I/ L respectively.
14 Genotypová analýza izolátů získaná od 13 ze 14 pediatrických pacientů vykazujících virologické selhání mezi 59 rekrutovanými pacienty dosud neléčenými PI, ukázala vzory rezistence podobné těm, které byly pozorovány u dospělých. b) Pacienti již léčení PI
Genotypic analysis of isolates from 13 of 14 paediatric patients exhibiting virological failure among the 59 PI-naïve patients enrolled, demonstrated resistance patterns similar to those observed in adults.
Amprenavir
Amprenavir
V klinických studiích u pacientů majících zkušenost s léčbou inhibitory proteázy PRO30017 (amprenavir 600 mg/ ritonavir 100 mg dvakrát denně v sub- studii A a B s 80 a 37 pacienty), se u pacientů s virologickým selháním vyskytly následující mutace:
14 In the studies of PI-experienced patients, PRO30017 (amprenavir 600 mg / ritonavir 100 mg twice daily in sub-study A and B with 80 and 37 patients respectively), the following mutations emerged in patients with virological failure:
L10F/ I/ V, V11I, I13V, K20R, V32I, L33F, E34Q, M36I, M46I/ L, I47V, G48V, I50V, I54L/ M/ T/ V, Q58E, D60E, I62V, A71V, V77I, V82A/ I, I84V, I85V, L90M a I93L/ M.
L10F/ I/ V, V11I, I13V, K20R, V32I, L33F, E34Q, M36I, M46I/ L, I47V, G48V, I50V, I54L/ M/ T/ V, Q58E, D60E, I62V, A71V, V77I, V82A/ I, I84V, I85V, L90M and I93L/ M.
Fosamprenavir
Fosamprenavir
V klinických studiích u pacientů majících zkušenost s léčbou inhibitory proteázy APV30003 a její prodloužení, APV30005 (fosemprenavir 700 mg/ ritonavir 100 mg dvakrát denně: n=107;) se u pacientů s virologickým selháním během 96 týdnů vyskytly následující mutace:
In the studies of PI-experienced patients, APV30003 and its extension, APV30005 (fosamprenavir 700 mg / ritonavir 100 mg twice daily: n=107), the following mutations emerged in patients experiencing virological failure through 96 weeks:
L10F/ I, L24I, V32I, L33F, M36I, M46I/ L, I47V, I50V, I54L/ M/ S, A71I/ T/ V, G73S, V82A, I84V a L90M.
L10F/ I, L24I, V32I, L33F, M36I, M46I/ L, I47V, I50V, I54L/ M/ S, A71I/ T/ V, G73S, V82A, I84V, and L90M.
V pediatrických studiích APV20003 a APV29005 bylo 67 pacientů již dříve léčených inhibitory proteázy léčeno fosamprenavirem/ ritonavirem a z 22 izolátů virologického selhání, u kterých byla provedena analýza genotypu, byly u devíti pacientů nalezeny léčbou způsobené mutace proteázy.
In the paediatric studies APV20003 and APV29005, 67 PI-experienced patients were treated with fosamprenavir / ritonavir and of 22 virological failure isolates genotyped, nine patients were found with treatment-emergent protease mutations.
Profily mutací byly podobné těm, které byly popsány u dospělých pacientů dříve léčených inhibitory proteázy, kterým byl podáván fosamprenavir/ ritonavir.
The mutational profiles were similar to those described for PI-experienced adults treated with fosamprenavir / ritonavir.
Analýzy založené na testování genotypových rezistencí Systémy vyhodnocující genotypy mohou být používány k odhadu účinnosti amprenaviru/ ritonaviru nebo fosamprenaviru/ ritonaviru u jednotlivců s izoláty rezistentními na inhibitory proteázy.
Genotypic interpretation systems may be used to estimate the activity of amprenavir / ritonavir or fosamprenavir / ritonavir in subjects with PI-resistant isolates.
Současný (červenec 2006) ANRS AC- 11 algoritmus pro fosamprenavir/ ritonavir definuje rezistenci jako přítomnost mutací V32I+I47A/ V nebo I50V nebo alespoň čtyři z následujících mutací:
The current (July 2006) ANRS AC-11 algorithm for fosamprenavir / ritonavir defines resistance as the presence of the mutations V32I+I47A/ V, or I50V, or at least four mutations among:
L10F/ I/ V, L33F, M36I, I54A/ L/ M/ S/ T/ V, I62V, V82A/ C/ F/ G, I84V a L90M, a je spojován se vzrůstající fenotypovou rezistencí k fosamprenaviru s ritonavirem, stejně jako s pravděpodobným snížením virologické odpovědi (rezistence).
L10F/ I/ V, L33F, M36I, I54A/ L/ M/ S/ T/ V, I62V, V82A/ C/ F/ G, I84V and L90M and is associated with increased phenotypic resistance to fosamprenavir with ritonavir as well as reduced likelihood of virological response (resistance).
Analýzy založené na testování fenotypové rezistence Klinicky ověřené systémy fenotypových interpretací mohou být spolu s genotypovými údaji použity k odhadu aktivity amprenaviru/ ritonaviru nebo fosamprenaviru/ ritonaviru u pacientů, od nichž byly získány izoláty rezistentní vůči inhibitorům proteázy.
Clinically validated phenotypic interpretation systems may be used in association with the genotypic data to estimate the activity of amprenavir / ritonavir or fosamprenavir / ritonavir in patients with PI- resistant isolates.
Diagnostické společnosti testující rezistenci vyvinuly klinická fenotypová rozhrání pro FPV/ RTV, která mohou být použita k interpretaci výsledků testu rezistence.
Resistance testing diagnostic companies have developed clinical phenotypic cut-offs for FPV/ RTV that can be used to interpret resistance test results.
15 HIV- 1 izoláty se sníženou citlivostí na amprenavir byly získany během in vitro pasážových testů.
HIV-1 isolates with a decreased susceptibility to amprenavir have been selected during in vitro serial passage experiments.
I50V nebo I84V nebo V32I+I47V nebo I54M.
Reduced susceptibility to amprenavir was associated with virus that had developed I50V or I84V or V32I+I47V or I54M mutations.
Na základě údajů od 25 pacientů dosud neléčených antiretrovirotiky, u kterých selhává léčba fosamprenavirem (z nichž jeden byl již před zahájením léčby rezistentní vůči lopinaviru a saquinaviru a další vůči tipranaviru), vedly cesty rezistence spojené s amprenavirem k omezené zkřížené rezistenci k atazanaviru/ ritonaviru (tři z 25 izolátů), darunaviru/ ritonaviru (čtyři z 25 izolátů), indinaviru/ ritonaviru (jedenz 25 izolátů), lopinaviru/ ritonaviru (tři z 24 izolátů), saquinaviru (tři z 24 izolátů) a tipranaviru/ ritonaviru (čtyři z 24 izolátů).
Based on data from twenty-five antiretroviral naïve patients failing a fosamprenavir containing regimen (one of whom showed Baseline resistance to lopinavir and saquinavir and another to tipranavir) the resistance pathways associated with amprenavir produce limited cross-resistance to atazanavir/ ritonavir (three of 25 isolates), darunavir/ ritonavir (four of 25 isolates), indinavir/ ritonavir (one of 25 isolates), lopinavir/ ritonavir (three of 24 isolates), saquinavir (three of 24 isolates) and tipranavir/ ritonavir (four of 24 isolates)..
Čím déle se pokračuje v léčbě režimem obsahujícím selhávající inhibitor proteázy, tím více stoupá počet klíčových mutací způsobujících rezistenci vůči inhibitorům proteázy, proto se doporučuje včasné ukončení aplikace selhávajícího léčiva, aby se zabránilo kumulaci vícečetných mutací, která by mohla být škodlivá pro následný záchranný režim.
Early discontinuation of failing therapies is recommended in order to limit the accumulation of multiple mutations, which may be detrimental to a subsequent rescue regimen.
Výskyt zkřížené rezistence mezi amprenavirem a inhibitory reverzní transkriptázy je nepravděpodobný vzhledem k odlišnosti cílových enzymů, proti kterým tato léčiva zasahují.
15 Cross resistance between amprenavir and reverse transcriptase inhibitors is unlikely to occur because the enzyme targets are different.
Důkaz účinnosti přípravku Agenerase v kombinaci se 100 mg ritonaviru dvakrát denně je založen na studii PRO30017, randomizované otevřené klinické studii, ve které dospělí již léčení PI měli zkušenost s virologickým selháním (virové zatížení ≥ 1000 kopií/ ml) obdrželi přípravek Agenerase (600 mg dvakrát denně) v kombinaci s ritonavirem (100 mg dvakrát denně) a nukleosidovými analogy (NRTI) nebo standardní péči (SOC) PI, převážně potencovanou nízkou dávkou RTV.
The evidence of efficacy of Agenerase in combination with ritonavir 100 mg twice daily is based on study PRO30017, a randomized, open-label study, in which PI-experienced adults experiencing virological failure (viral load ≥ 1000 copies/ ml) received either Agenerase (600 mg twice daily) in combination with ritonavir (100 mg twice daily) and nucleoside analogues (NRTI) or a standard of care (SOC) PI, predominantly boosted with low-dose RTV.
Sto šedesáttři (163) pacientů s virem sensitivním na přípravek Agenerase, alespoň na jeden další PI a alespoň jeden NRTI byli zahrnuti do klinické studie PRO30017 s podstudií A.
One hundred and sixty-three (163) patients with virus sensitive to Agenerase, at least one other PI, and at least one NRTI were included in PRO30017 substudy A.
Primární analýza zhodnotila non- inferioritu agenerase/ ritonavir ve SOC PI skupině s ohledem na průměrné, časově zohledněné změny od základní hodnoty (AAUCMB) virového zatížení v plazmě (HIV- 1 RNA) v 16. týdnu za použití non- inferioritní hranice 0, 4 log10kopií/ ml.
The primary analysis assessed the non- inferiority of APV/ r to the SOC PI group with respect to time-weighted average change from baseline (AAUCMB) in plasma viral load (HIV-1 RNA) at week 16 using a non-inferiority margin of 0.4 log10 copies/ ml.
Výsledek v 16. týdnu
16 Results at week 16
Amprenavir/ ritonavir
Amprenavir / ritonavir
SOC PI (n=83)
SOC PI (n = 83):
Rozdíly v léčbě
Baseline characteristics
(n=80)
(n = 80)
Indinavir/ RTV (29%)
Indinavir / RTV (29%) Lopinavir / RTV (36%) Saquinavir / RTV(20%)
Lopinavir/ RTV (36%) Saquinavir/ RTV (20%) Základní charakteristika Medián HIV- 1 RNA (log10kopií/ ml) (rozsah)
Median HIV-1 RNA (log10 copies/ ml) (range)
4, 11 (2, 51 – 5, 97)
4.11 (2.51– 5.97)
4, 10 (2, 34 – 6, 07)
4.10 (2.34– 6.07)
Medián CD4 (buňky/ ml) (rozsah) Dřívější počet
Median CD4 (cells/ ml) (range)
265 (8 – 837)
265 (8– 837)
322 (36 – 955)
322 (36– 955)
užívaných PI [n (%)]
Prior number of PIs taken [n (%)]
1 2 ≥3 Medián počtu PI
1 2 ≥ 3 Median number of PI
primárních mutací1 Dřívější počet
primary mutations 1 Prior number of NRTIs
1, 0 (rozsah 0- 2)
1.0 (range 0-2)
užívaných NRTI [n (%)] ≥4 Výsledkya
taken [n (%)] ≥ 4 Outcomes a
Plazmatický průměr
Mean plasma HIV-1
- 1, 315
− 1.315
- 1, 343
− 1.343
HIV- 1 RNA AAUCMB (log10kopií/ ml)
RNA AAUCMB (log10 copies/ ml)
(- 0, 250, 0, 335) c
(− 0.250, 0.335)c
Plazmatická hladina HIV- 1 RNA pod 400 kopií/ ml (%) a
Plasma HIV-1 RNA below 400 copies/ ml (%) a
6 (- 21, 9) c
6 (− 21, 9)c
ITT (záměr léčit exponovanou) populace: observační analýza b průměrně rozvrstvený rozdíl c 95% interval spolehnutí 1 Primární mutace, jak byly definovány IAS USA v době původních analýz, 2002 D30N, M46I/ L, G48V, I50V, V82A/ F/ T/ S, I84V, L90M.
Observed analysis b Mean stratified difference c 95% confidence interval 1 Primary mutations were as defined by the IAS USA at the time of the original analysis, 2002 D30N, M46I/ L, G48V, I50V, V82A/ F/ T/ S, I84V, L90M.
Studie hodnotíly Agenerase perorální roztok a tobolky v dávkách 15 mg/ kg třikrát denně, 20 mg/ kg třikrát denně, 20 mg/ kg dvakrát denně a 22, 5 mg/ kg dvakrát denně, ačkoliv nejčastější dávkou byla dávka 20 mg/ kg dvakrát denně.
The studies evaluated Agenerase oral solution and capsules at doses of 15 mg/ kg three times daily, 20 mg/ kg three times daily, 20 mg/ kg twice daily and 22.5 mg/ kg twice daily although the majority received 20 mg/ kg twice daily.
Ritonavir v nízké dávce nebyl současně podáván a většina pacientů majících zkušenost s předchozí léčbou inhibitory proteáz byla vystavena alespoň jednomu (78%) nebo dvěma (42%) NRTI současně podávanými s přípravkem Agenerase.
Concomitant low dose ritonavir was not administered and the majority of the PI experienced subjects had prior exposure to at least one (78%) or two (42%) of the NRTIs co-administered with Agenerase.
Ve 48. týdnu přibližně 25% těchto zahrnutých do studie mělo plazmatické HIV- 1 RNA < 10000 kopií/ ml a 9% < 400 kopií/ ml s mediánem změny CD4+ buněk od úvodní hodnoty o 26 buněk/ mm3 (n=74).
At Week 48, approximately 25% of those enrolled had plasma HIV-1 RNA < 10,000 copies/ ml and 9% < 400 copies/ ml with a median change from baseline in CD4+ cells of 26 cells/ mm3 (n=74).
5. 2 Farmakokinetické vlastnosti
17 5.2 Pharmacokinetic properties
Přibližně 90% perorálně podaného amprenaviru značeného radionuklidem bylo prokázáno v moči a stolici, primárně jako metabolity amprenaviru.
Approximately 90% of an orally administered radiolabelled amprenavir dose was recovered in the urine and the faeces, primarily as amprenavir metabolites.
Průměrný čas dosažení maximálních sérových koncentrací (tmax) amprenaviru po jeho perorálním podání činí u tobolek 1 až 2 hodiny, u perorálního roztoku 0, 5 až 1 hodinu.
Following oral administration, the mean time (tmax) to maximal serum concentrations of amprenavir is between 1-2 hours for the capsule and 0.5 to 1 hour for the oral solution.
Při terapeutickém dávkování (1200 mg dvakrát denně) amprenaviru v tobolkách činí průměrná maximální koncentrace v ustáleném stavu (Cmax, ss) 5, 36 μg/ ml (0, 92- 9, 81) a průměrná minimální koncentrace v ustáleném stavu (Cmin, ss) 0, 28 μg/ ml (0, 12- 0, 51).
At therapeutic dosages (1200 mg twice daily), the mean maximum steady state concentration (Cmax, ss) of amprenavir capsules is 5.36 µg/ ml (0.92-9.81) and the minimum steady state concentration (Cmin, ss) is 0.28 µg/ ml (0.12-0.51).
Průměrná hodnota AUC v dávkovacím intervalu 12 hodin je 18, 46 μg/ ml (3, 02- 32, 95).
The mean AUC over a dosing interval of 12 hours is 18.46 µg. h/ ml (3.02- 32.95).
Bylo prokázáno, že tobolky s obsahem 50 a 150 mg
The 50 mg and 150 mg capsules have been shown to be bioequivalent.
Biologická dostupnost amprenaviru z perorálního roztoku je při stejných dávkách nižší než z tobolek, s hodnotami AUC menšími asi o 14% a hodnotami Cmax menšími asi o 19% (viz bod 4. 2).
The bioavailability of the oral solution at equivalent doses is lower than that of the capsules, with an AUC and Cmax approximately 14% and 19% lower, respectively (see section 4.2).
Při současném podávání ritonaviru (100 mg dvakrát denně) s amprenavirem (600 mg dvakrát denně) se hodnoty AUC a Cmin amprenaviru zvýšily o 64% a 508% a Cmax se snížily o 30% ve rovnání s hodnotami dosaženými po podání amprenavinu v dávce 1200 mg dvakrát denně.
The AUC and Cmin of amprenavir were increased by 64% and 508% respectively and the Cmax decreased by 30% when ritonavir (100 mg twice daily) was coadministered with amprenavir (600 mg twice daily) compared to values achieved after 1200 mg twice daily doses of amprenavir.
Ačkoli podání amprenaviru s jídlem má za následek 25% zmenšení AUC, neovlivnilo koncentraci amprenaviru 12 hodin po podání (C12).
While administration of amprenavir with food results in a 25% reduction in AUC, it had no effect on the concentration of amprenavir 12 hours after dosing (C12).
Tedy, třebaže jídlo má vliv na rozsah a rychlost absorpce, koncentrace na konci dávkovacího intervalu v ustáleném stavu (Cmin, ss) nebyla jídlem ovlivněna.
Therefore, although food affects the extent and rate of absorption, the steady-state trough concentration (Cmin, ss) was not affected by food intake.
Distribuce: zdánlivý distribuční objem je přibližně 430 litrů (6 l/ kg při předpokládané tělesné hmotnosti 70 kg), což svědčí o velkém distribučním objemu s volnou penetraci amprenaviru ze systémové cirkulace do tkání.
Distribution: the apparent volume of distribution is approximately 430 litres (6 l/ kg assuming a 70 kg body weight), suggesting a large volume of distribution, with penetration of amprenavir freely into tissues beyond the systemic circulation.
Koncentrace amprenaviru v mozkomíšním moku je v porovnání s plasmatickou koncentrací méně než 1%.
The concentration of amprenavir in the cerebrospinal fluid is less than 1% of plasma concentration.
Vazba amprenaviru na proteiny činí ve studiích in vitro přibližně 90%.
In in vitro studies, the protein binding of amprenavir is approximately 90%.
Amprenavir se primárně váže na kyselý alfa- 1- glykoprotein (AAG), ale též na albumin.
Amprenavir is primarily bound to the alpha-1-acid glycoprotein (AAG), but also to albumin.
Zatímco absolutní koncentrace volného amprenaviru zůstávají konstantní, procentní podíl volného amprenaviru z jeho celkové koncentrace v plasmě kolísá, a to úměrně tomu, jak v průběhu dávkovacího intervalu celková koncentrace v ustáleném stavu postupně přechází z Cmax, ss až k Cmin, ss.
While absolute free active substance concentrations remain constant, the percent of free active substance will fluctuate directly with total active substance concentrations at steady-state go from Cmax, ss to Cmin, ss over the course of the dosing interval.
U léčiv primárně vázaných na AAG obecně nebývají pozorovány klinicky významné interakce spočívající ve vytěsňování z vazby na proteiny, a proto je tento typ interakcí u amprenaviru velmi nepravděpodobný.
Therefore, interactions with amprenavir due to protein binding displacement are highly unlikely.
Metabolizmus: amprenavir je primárně metabolizován játry; v metabolicky nezměněné formě se močí vylučuje méně než 3% podané dávky.
Metabolism: amprenavir is primarily metabolised by the liver with less than 3% excreted unchanged in the urine.
Amprenavir je substrátem a inhibitorem CYP3A4, proto je nutné, aby léčiva, která jsou induktory, inhibitory nebo substráty CYP3A4 a podávají se současně s přípravkem Agenerase, byla používána se zvláštní opatrností (viz body 4. 3, 4. 4 a 4. 5).
Therefore, medicinal products that are inducers, inhibitors or substrates of CYP3A4 must be used with caution when administered concurrently with Agenerase (see sections 4.3, 4.4 and 4.5).
Eliminace: hodnota plasmatického eliminačního poločasu amprenaviru leží mezi 7, 1 a 10, 6 hodiny.
Elimination: the plasma elimination half-life of amprenavir ranges from 7.1 to 10.6 hours.
Primární cestou eliminace amprenaviru je hepatální metabolizace; v nezměněné formě se močí vylučuje méně než 3% podané dávky.
The metabolites and unchanged amprenavir
Ve formě metabolitů a v metabolicky nezměněné formě lze prokázat přibližně 14% podané dávky amprenaviru v moči a asi 75% ve stolici.
18 account for approximately 14% of the administered amprenavir dose in the urine, and approximately 75% in the faeces.
Dávkování amprenaviru 20 mg/ kg dvakrát denně nebo 15 mg/ kg třikrát denně, aplikovaná v lékové formě tobolek Agenerase, vedla k podobné denní expozici amprenaviru, jaké jsou vystaveni dospělí při dávkování 1200 mg dvakrát denně.
Dosages of 20 mg/ kg twice a day and 15 mg/ kg three times a day with Agenerase capsules provided similar daily amprenavir exposure to 1200 mg twice a day in adults.
Z perorálního roztoku je amprenavir asi o 14% méně biologicky dostupný než z tobolek; lékové formy Agenerase tobolky a Agenerase perorální roztok proto nejsou vzájemně zaměnitelné na základě stejné miligramové dávky léčivé látky.
Amprenavir is 14% less bioavailable from the oral solution than from the capsules; therefore, Agenerase capsules and Agenerase oral solution are not interchangeable on a milligram per milligram basis.
18 Renální poškození: pacienti s renálním poškozením nebyli specificky studováni.
Renal impairment: patients with renal impairment have not been specifically studied.
V nezměněné formě se močí vylučuje méně než 3% terapeutické dávky amprenaviru.
Less than 3% of the therapeutic dose of amprenavir is excreted unchanged in the urine.
Clearance klesá způsobem odpovídajícím vzestupu hodnot AUC, proto se má snížit u těchto pacientů dávkování (viz bod 4. 2).
The dosage should therefore be reduced in these patients (see section 4.2).
Dlouhodobé studie posuzující kancerogenitu amprenaviru u potkanů a u myší prokázaly výskyt benigního hepatocelulárního adenomu u samců vystavených dávkám odpovídajícím 2, 0 násobku (myší) nebo 3, 8 násobku (potkanů) dávek samotného amprenaviru v dávce 1200 mg podávaných lidem dvakrát denně.
In long-term carcinogenicity studies with amprenavir in mice and rats, there were benign hepatocellular adenomas in males at exposure levels equivalent to 2.0-fold (mice) or 3.8-fold (rats) those in humans given 1200 mg twice daily of amprenavir alone.
V toxikologických studiích u zvířecích mláďat, jimž byl testovaný přípravek podáván od čtyř dnů věku, byla zaznamenána vysoká mortalita jak u kontrolních zvířat tak u zvířat dostávajících amprenavir.
19 Toxicity studies in young animals, treated from four days of age, resulted in high mortality in both the control animals and those receiving amprenavir.