natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Prvních 77 pacientů dostalo počáteční dávku 400 mg, protokol byl následně doplněn a dovoloval vyšší dávkování, zbývajících 158 pacientů dostalo zahajovací dávku 600 mg.
The first 77 patients were started at 400 mg, the protocol was subsequently amended to allow higher dosing and the remaining 158 patients were started at 600 mg.
Základním variabilním ukazatelem účinnosti byla míra hematologické odpovědi, popisovaná jako kompletní hematologická odpověď, žádný průkaz leukemie (tj. vymizení blastů z kostní dřeně a krve, ale bez úplné obnovy periferní krve jako při kompletní odpovědi), nebo návrat do chronické fáze CML.
The primary efficacy variable was the rate of haematological response, reported as either complete haematological response, no evidence of leukaemia (i. e. clearance of blasts from the marrow and the blood, but without a full peripheral blood recovery as for complete responses), or return to chronic phase CML.
Potvrzení hematologické odpovědi bylo dosaženo u 71, 5% pacientů (Tabulka 4).
A confirmed haematological response was achieved in 71.5% of patients (Table 4).
Důležité je, že 27, 7% pacientů dosáhlo také hlavní cytogenetické odpovědi, která byla kompletní u 20, 4% (potvrzena u 16%) pacientů.
Importantly, 27.7% of patients also achieved a major cytogenetic response, which was complete in 20.4% (confirmed 16%) of patients.
U pacientů léčených dávkou 600 mg, současný poměr mediánu přežívání bez progrese 22, 9 měsíců a celkového přežití 42, 5 měsíce.
For the patients treated at 600 mg, the current estimates for median progression-free-survival and overall survival were 22.9 and 42.5 months, respectively.
Myeloidní blastická krize:
Myeloid blast crisis:
Z toho 95 (37%) pacientů bylo dříve léčeno chemoterapií buď pro akcelerovanou fázi nebo blastickou krizi („ předléčení pacienti “), zatímco 165 (63%) nebyli dosud léčeni („ neléčení pacienti “).
95 (37%) had received prior chemotherapy for treatment of either accelerated phase or blast crisis (“ pretreated patients”) whereas 165 (63%) had not (“ untreated patients”).
Základním variabilním ukazatelem účinnosti, při použití stejných kritérií jako u akcelerované fáze, byla míra dosažení hematologické odpovědi, popisovaná buď jako kompletní hematologická odpověď, žádný průkaz leukemie, nebo návrat do chronické fáze CML.
The primary efficacy variable was the rate of haematological response, reported as either complete haematological response, no evidence of leukaemia, or return to chronic phase CML using the same criteria as for the study in accelerated phase.
Poměr
The rate of
16 dosažení odpovědi byl vyšší u pacientů léčených dávkou 600 mg (33%) ve srovnání s pacienty, kteří dostávali dávku 400 mg (16%, p=0, 0220).
16 response was also higher in the patients treated at 600 mg (33%) as compared to the patients treated at 400 mg (16%, p=0.0220).
Medián přežití dříve neléčených pacientů byl 7, 7 měsíců a předléčených pacientů byl 4, 7 měsíců.
The current estimate of the median survival of the previously untreated and treated patients was 7.7 and 4.7 months, respectively.
Do studie fáze I byl zařazen omezený počet pacientů (n=10).
Lymphoid blast crisis: a limited number of patients were enrolled in phase I studies (n=10).
Dosažená hematologická odpověď byla 70% a trvala 2– 3 měsíce.
The rate of haematological response was 70% with a duration of 2– 3 months.
Tabulka 4 Odpovědi dospělých pacientů ve studii s CML
Response in adult CML studies
Studie 0110
Study 0110
Studie 0109
Study 0109
Studie 0102
Study 0102
37měsíční data Chronická fáze, IFN selhání (n=532)
Chronic phase, IFN failure (n=532)
40, 5měsíční data Akcelerovaná fáze (n=235)% pacientů (CI95%)
Accelerated phase (n=235)
38měsíční data Myeloidní blastická krize (n=260)
Myeloid blast crisis (n=260)
Hematologická odpověď1 Kompletní hematologická odpověď (CHR)
% of patients (CI95%) 1 Haematological response Complete haematological response (CHR)
Bez průkazu leukemie (NEL) Návrat do chronické fáze (RTC)
Return to chronic phase (RTC) 2
5% 18%
18%
Hlavní cytogenetická odpověď2 Kompletní
1
(Potvrzeno3) [95% CI] Parciální
(Confirmed3) [95% CI] Partial
[38, 6– 47, 2] (16%) [11, 3– 21, 0] 12% 7%
(43%) [38.6– 47.2] (16%) [11.3– 21.0] 12% 7%
(2%)
(2%)
[0, 6– 4, 4] 8%
[0.6– 4.4] 8%
Kritéria hematologické odpovědi (všechny odpovědi byly potvrzeny za ≥ 4 týdny):
Haematological response criteria (all responses to be confirmed after ≥ 4 weeks):
CHR Studie 0110 [Počet bílých krvinek < 10 x 109/ l, destičky < 450 x 109/ l, myelocyty+metamyelocyty < 5% v krvi, žádné blasty ani promyelocyty v krvi, basofily < 20%, žádné extramedulární postižení] a ve studiích 0102 a 0109 [ANC ≥ 1, 5 x 109/ l, destičky ≥ 100 x 109/ l, žádné blasty v krvi, BM blasty < 5% a žádné extramedulární postižení] NEL stejná kritéria jako pro CHR ale ANC ≥ 1 x 109/ l a destičky ≥ 20 x 109/ l (0102 a 0109 pouze) RTC < 15% blastů v BM a PB, < 30% blastů+promyelocytů v BM a PB, < 20% basofilů v PB, žádné jiné extramedulární postižení než ve slezině a játrech (pouze pro 0102 a 0109).
Study 0110 [WBC < 10 x 109/ l, platelets < 450 x 109/ l, myelocyte+metamyelocyte < 5% in blood, no blasts and promyelocytes in blood, basophils < 20%, no extramedullary involvement] and in studies 0102 and 0109 [ANC ≥ 1.5 x 109/ l, platelets ≥ 100 x 109/ l, no blood blasts, BM blasts < 5% and no extramedullary disease] NEL Same criteria as for CHR but ANC ≥ 1 x 109/ l and platelets ≥ 20 x 109/ l (0102 and 0109 only) RTC < 15% blasts BM and PB, < 30% blasts+promyelocytes in BM and PB, < 20% basophils in PB, no extramedullary disease other than spleen and liver (only for 0102 and 0109).
BM = Kostní dřeň, PB = periferní krev 2 Kritéria cytogenetické odpovědi:
BM = bone marrow, PB = peripheral blood 2 Cytogenetic response criteria:
Hlavní odpověď se skládá jak z kompletní tak i parciální odpovědi: kompletní (0% Ph+ metafáze), parciální (1– 35%) 3 Kompletní cytogenetická odpověď potvrzena druhým cytogenetickým hodnocením kostní dřeně nejméně jeden měsíc po počátečním vyšetření kostní dřeně.
A major response combines both complete and partial responses: complete (0% Ph+ metaphases), partial (1– 35%) 3 Complete cytogenetic response confirmed by a second bone marrow cytogenetic evaluation performed at least one month after the initial bone marrow study.
Do studie fáze I se zvyšováním dávky bylo zahrnuto celkem 26 dětských pacientů ve věku < 18 let buď s chronickou fází CML (n=11) nebo CML v blastické krizi nebo Ph+ akutní leukemií (n=15).
A total of 26 paediatric patients of age < 18 years with either chronic phase CML (n=11) or CML in blast crisis or Ph+ acute leukaemias (n=15) were enrolled in a dose-escalation phase I trial.
Pacienti byli léčeni dávkami Glivecu 260 mg/ m2/ den (n=5), 340 mg/ m2/ den (n=9), 440 mg/ m2/ den (n=7) a 570 mg/ m2/ den (n=5).
Patients were treated at doses of Glivec of 260 mg/ m2/ day (n=5), 340 mg/ m2/ day (n=9), 440 mg/ m2/ day (n=7) and 570 mg/ m2/ day (n=5).
Z 9 pacientů s chronickou fází CML a dostupných cytogenetických údajů bylo dosaženo kompletní cytogenetické odpovědi u 4 (44%) pacientů a parciální odpovědi u 3 (33%) pro stupeň MCyR 77%.
Out of 9 patients with chronic phase CML and cytogenetic data available, 4 (44%) and 3 (33%) achieved a complete and partial cytogenetic response, respectively, for a rate of MCyR of 77%.
Pacienti byli léčeni Glivecem 340 mg/ m2/ den bez přerušení a při absenci toxicity v závislosti na dávce.
Patients were treated with Glivec 340 mg/ m2/ day, with no interruptions in the absence of dose limiting toxicity.
Léčba Glivecem vyvolala rychlou odpověď u nově diagnostikovaných dětských pacientů s CML při CHR 78% po 8 týdnech léčby.
Glivec treatment induces a rapid response in newly diagnosed paediatric CML patients with a CHR of 78% after 8 weeks of therapy.
Vysoký podíl CHR byl doprovázen rozvojem kompletní cytogenetické odpovědi (CCyR) 65%, což je srovnatelné s výsledky pozorovanými u dospělých pacientů.
The high rate of CHR is accompanied by the development of a complete cytogenetic response (CCyR) of 65% which is comparable to the results observed in adults.
Dodatečně parciální cytogenetická odpověď (PCyR) byla pozorována u 16%, McyR u 81%.
The
U většiny pacientů, kteří dosáhli kompletní cytogenetické odpovědi (CCyR), byla CCyR vyvolána mezi 3. a 10. měsícem léčby se střední dobou 17 odpovědi 5, 6 měsíců dle Kaplan- Meierova odhadu.
17 majority of patients who achieved a CCyR developed the CCyR between months 3 and 10 with a median time to response based on the Kaplan-Meier estimate of 5.6 months.
Klinické studie u Ph+ ALL Nově diagnostikovaná Ph+ ALL:
Clinical studies in Ph+ ALL Newly diagnosed Ph+ ALL:
V kontrolované studii (ADE10), ve které byl porovnáván imatinib s indukční chemoterapií u 55 nově diagnostikovaných pacientů ve věku 55 let či starších, imatinib aplikovaný jako monoterapie signifikantně zvýšil počet kompletních hematologických odpovědí v porovnání s chemoterapií (96, 3% vs.
In a controlled study (ADE10) of imatinib versus chemotherapy induction in 55 newly diagnosed patients aged 55 years and over, imatinib used as single agent induced a significantly higher rate of complete haematological response than chemotherapy (96.3% vs.
Při záchranné terapii byl imatinib podáván pacientům, kteří neodpovídali na chemoterapii nebo jejichž odpověď na chemoterapii byla nedostatečná, 9 těchto pacientů (81, 8%) z celkového počtu 11 pacientů dosáhlo kompletní hematologické odpovědi.
When salvage therapy with imatinib was administered in patients who did not respond or who responded poorly to chemotherapy, it resulted in 9 patients (81.8%) out of 11 achieving a complete haematological response.
Po 2 týdnech léčby byl tento klinický efekt spojen s větším snížením bcr- abl transkripce u pacientů léčených imatinibem ve srovnání se skupinou s chemoterapií (p=0, 02).
This clinical effect was associated with a higher reduction in bcr- abl transcripts in the imatinib-treated patients than in the chemotherapy arm after 2 weeks of therapy (p=0.02).
Po fázi indukce všichni pacienti dostávali imatinib a konzolidační chemoterapii (viz Tabulka 5) a po 8 týdnech byly hladiny bcr- abl transkripce stejné v obou skupinách.
All patients received imatinib and consolidation chemotherapy (see Table 5) after induction and the levels of bcr-abl transcripts were identical in the two arms at 8 weeks.
V souladu s očekáváním vycházejícím ze základního designu studie nebyl pozorován žádný rozdíl v době trvání remise, v přežití bez příznaků onemocnění nebo celkovém přežití, ačkoliv pacienti s kompletní molekulární odpovědí a trvajícím minimálním reziduálním onemocněním měli lepší výsledek, pokud šlo o dobu trvání remise (p=0, 01) a přežití onemocnění bez příznaků (p=0, 02).
As expected on the basis of the study design, no difference was observed in remission duration, disease-free survival or overall survival, although patients with complete molecular response and remaining in minimal residual disease had a better outcome in terms of both remission duration (p=0.01) and disease-free survival (p=0.02).
Výsledky pozorované ve skupině 211 nově diagnostikovaných pacientů s Ph+ ALL ve čtyřech nekontrolovaných klinických studiích (AAU02, ADE04, AJP01 a AUS01) jsou shodné s výsledky popisovanými výše.
The results observed in a population of 211 newly diagnosed Ph+ ALL patients in four uncontrolled clinical studies (AAU02, ADE04, AJP01 and AUS01) are consistent with the results described above.
Podáváním imatinibu v kombinaci s indukční chemoterapií (viz Tabulka 5) bylo dosaženo kompletní hematologické odpovědi v 93% (147 ze 158 hodnotitelných pacientů) a hlavní cytogenetické odpovědi v 90% (19 z 21 hodnotitelných pacientů).
Imatinib in combination with chemotherapy induction (see Table 5) resulted in a complete haematological response rate of 93% (147 out of 158 evaluable patients) and in a major cytogenetic response rate of 90% (19 out of 21 evaluable patients).
Hodnoty přežití bez příznaků onemocnění (DFS) a celkového přežití (OS) konstantně převyšovaly 1 rok a byly lepší proti předchozím kontrolám (DFS p < 0, 001; OS p < 0, 01) ve dvou studiích (AJP01 a AUS01).
Disease-free survival (DFS) and overall survival (OS) constantly exceeded 1 year and were superior to historical control (DFS p < 0.001; OS p < 0.0001) in two studies (AJP01 and AUS01).
Tabulka 5 Chemoterapeutický režim užívaný v kombinaci s imatinibem
Chemotherapy regimen used in combination with imatinib
DEX 10 mg/ m2 perorálně, den 1- 5; CP 200 mg/ m2 i. v., den 3, 4, 5; MTX 12 mg intratekálně, den 1
DEX 10 mg/ m2 oral, days 1-5; CP 200 mg/ m2 i. v., days 3, 4, 5; MTX 12 mg intrathecal, day 1
DEX 10 mg/ m2 perorálně, den 6- 7, 13- 16; VCR 1 mg i. v., den 7, 14; IDA 8 mg/ m2 i. v.
DEX 10 mg/ m2 oral, days 6-7, 13-16; VCR 1 mg i. v., days 7, 14; IDA 8 mg/ m2 i. v.
(0, 5 h), den 7, 8, 14, 15; CP 500 mg/ m2 i. v. (1 h) den 1; Ara - C 60 mg/ m2 i. v., den 22- 25, 29- 32
(0.5 h), days 7, 8, 14, 15; CP 500 mg/ m2 i. v. (1 h) day 1; Ara- C 60 mg/ m2 i. v., days 22-25, 29-32
Konzolidační terapie I, III, V Konzolidační terapie II, IV Studie AAU02
Consolidation therapy I, III, V
(24 h), den 1, 15; 6- MP 25 mg/ m2 perorálně, den 1 - 20 Ara- C 75 mg/ m2 i. v.
(24 h), days 1, 15; 6-MP 25 mg/ m2 oral, days 1-20
(1 h), den 1- 5; VM26 60 mg/ m2 i. v.
(1 h), days 1-5; VM26 60 mg/ m2 i. v.
(1 h), den 1- 5
(1 h), days 1-5
novo Ph+ ALL)
Induction therapy (de novo Ph+ ALL)
i. v., den 1, 8, 15, 22; CP 750 mg/ m2 i. v., den 1, 8; prednison 60 mg/ m2 perorálně, den 1- 7, 15- 21; IDA 9 mg/ m2 perorálně, den 1- 28; MTX 15 mg intratekálně, den 1, 8, 15, 22; Ara- C 40 mg intratekálně, den 1, 8, 15, 22; methylprednisolon 40 mg intratekálně, den 1, 8, 15, 22
Daunorubicin 30 mg/ m2 i. v., days 1-3, 15-16; VCR 2 mg total dose i. v., days 1, 8, 15, 22; CP 750 mg/ m2 i. v., days 1, 8; prednisone 60 mg/ m2 oral, days 1-7, 15-21; IDA 9 mg/ m2 oral, days 1-28; MTX 15 mg intrathecal, days 1, 8, 15, 22; Ara-C 40 mg intrathecal, days 1, 8, 15, 22; methylprednisolone 40 mg intrathecal, days 1, 8, 15, 22
Konzolidace (de novo Ph+ ALL) Studie ADE04
Consolidation (de novo Ph+ ALL) Study ADE04
Ara- C 1 000 mg/ m2/ 12 h i. v. (3 h), den 1- 4; mitoxantron 10 mg/ m2 i. v. den 3- 5; MTX 15 mg intratekálně, den 1; methylprednisolon 40 mg intratekálně, den 1
Ara-C 1,000 mg/ m2/ 12 h i. v. (3 h), days 1-4; mitoxantrone 10 mg/ m2 i. v. days 3-5; MTX 15 mg intrathecal, day 1; methylprednisolone 40 mg intrathecal, day 1
DEX 10 mg/ m2 perorálně, den 1- 5; CP 200 mg/ m2 i. v., den 3- 5; MTX 15 mg intratekálně, den 1
DEX 10 mg/ m2 oral, days 1-5; CP 200 mg/ m2 i. v., days 3-5; MTX 15 mg intrathecal, day 1
DEX 10 mg/ m2 perorálně, den 1- 5; VCR 2 mg i. v., den 6, 13, 20; daunorubicin 45 mg/ m2 i. v., den 6- 7, 13- 14
DEX 10 mg/ m2 oral, days 1-5; VCR 2 mg i. v., days 6, 13, 20; daunorubicin 45 mg/ m2 i. v., days 6-7, 13-14
CP 1 g/ m2 i. v.
CP 1 g/ m2 i. v.
(1 h), den 26, 46; Ara- C 75 mg/ m2 i. v.
(1 h), days 26, 46; Ara-C 75 mg/ m2 i. v.
18 35- 38, 42- 45; 6- MP 60 mg/ m2 perorálně, den 26- 46
(1 h), days 28-31, 35-38, 42-45; 6-MP 60 mg/ m2 oral, days 26-46
Konzolidační terapie Studie AJP01
Consolidation therapy Study AJP01
DEX 10 mg/ m2 perorálně, den 1- 5; vindesin 3 mg/ m2 i. v., den 1; MTX 1, 5 g/ m2 i. v.
DEX 10 mg/ m2 oral, days 1-5; vindesine 3 mg/ m2 i. v., day 1; MTX 1.5 g/ m2 i. v.
(24 h), den 1; etoposid 250 mg/ m2 i. v.
(24 h), day 1; etoposide 250 mg/ m2 i. v.
(1 h) den 4- 5; Ara- C 2x 2 g/ m2 i. v.
(1 h) days 4-5; Ara- C 2x 2 g/ m2 i. v.
(3 h), den 1; daunorubicin 60 mg/ m2 i. v.
(3 h), day 1; daunorubicin 60 mg/ m2 i. v.
(1 h), den 1- 3; vinkristin 1, 3 mg/ m2 i. v., den 1, 8, 15, 21; prednisolon 60 mg/ m2/ den perorálně
(1 h), days 1-3; vincristine 1.3 mg/ m2 i. v., days 1, 8, 15, 21; prednisolone 60 mg/ m2/ day oral
Konzolidační terapie
Consolidation therapy
Alternativní chemoterapeutický postup: vysoká dávka chemoterapie s MTX 1 g/ m2 i. v.
Alternating chemotherapy course: high dose chemotherapy with MTX 1 g/ m2 i. v.
(24 h), den 1, a Ara- C 2 g/ m2 i. v.
(24 h), day 1, and Ara-C 2 g/ m2 i. v.
(q 12 h), den 2- 3, po 4 cyklech
(q 12 h), days 2-3, for 4 cycles
Udržovací terapie Studie AUS01
Maintenance Study AUS01
VCR 1, 3 g/ m2 i. v., den 1; prednisolon 60 mg/ m2 perorálně, den 1- 5
VCR 1.3 g/ m2 i. v., day 1; prednisolone 60 mg/ m2 oral, days 1-5
Indukční - konzolidační terapie
Induction- consolidation therapy
Hyper- CVAD režim:
Hyper-CVAD regimen:
(3 h, q 12 h), den 1- 3; vinkristin 2 mg i. v., den 4, 11; doxorubicin 50 mg/ m2 i. v.
(3 h, q 12 h), days 1-3; vincristine 2 mg i. v., days 4, 11; doxorubicine 50 mg/ m2 i. v.
(24 h), den 4; DEX 40 mg/ den po dnech 1- 4 a 11- 14, střídavě s MTX 1 g/ m2 i. v.
(24 h), day 4; DEX 40 mg/ day on days 1-4 and 11-14, alternated with MTX 1 g/ m2 i. v.
(24 h), den 1, Ara- C 1 g/ m2 i. v.
(24 h), day 1, Ara-C 1 g/ m2 i. v.
(2 h, q 12 h), den 2- 3 (celkově 8 léčebných kúr)
(2 h, q 12 h), days 2-3 (total of 8 courses)
VCR 2 mg i. v. měsíčně po dobu 13 měsíců; prednisolon 200 mg perorálně, 5 dnů za měsíc po dobu 13 měsíců
VCR 2 mg i. v. monthly for 13 months; prednisolone 200 mg oral, 5 days per month for 13 months
Všechny léčebné režimy včetně podávání kortikosteroidů na CNS profylaxe.
All treatment regimens include administration of steroids for CNS prophylaxis.
Ara- C: cytosin arabinosid; CP: cyclofosfamid; DEX: dexamethason; MTX: methotrexát; 6- MP:
Ara-C: cytosine arabinoside; CP: cyclophosphamide; DEX: dexamethasone; MTX: methotrexate; 6-MP:
6 - merkaptopurin; VM26: teniposid; VCR: vinkristin; IDA: idarubicin; i. v.: intravenózně
Teniposide; VCR: vincristine; IDA: idarubicine; i. v.: intravenous
Recidivující/ refrakterní Ph+ ALL:
Relapsed/ refractory Ph+ ALL:
Při podávání imatinibu v monoterapii pacientům s recidivující/ refrakterní Ph+ ALL, bylo dosaženo ve skupině 53 hodnotitelných pacientů z celkového počtu 411 pacientů hematologické odpovědi ve 30% (v 9% kompletní) a velké cytogenetické odpovědi ve 23%.
When imatinib was used as single agent in patients with relapsed/ refractory Ph+ ALL, it resulted, in the 53 out of 411 patients evaluable for response, in a haematological response rate of 30% (9% complete) and a major cytogenetic response rate of 23%.
(Upozornění – z celkového počtu 411 pacientů bylo 353 pacientů léčeno v rámci programu širšího zpřístupnění této léčby, přičemž u těchto pacientů nebyl proveden sběr dat hodnotících míru odpovědi.) Medián trvání doby do progrese u celkové populace 411 pacientů s recidivující/ refrakterní Ph+ ALL byl v rozmezí mezi 2, 6 až 3, 1 měsíců, medián doby celkového přežití u 401 hodnotitelných pacientů byl v rozmezí od 4, 9 do 9 měsíců.
(Of note, out of the 411 patients, 353 were treated in an expanded access program without primary response data collected.) The median time to progression in the overall population of 411 patients with relapsed/ refractory Ph+ ALL ranged from 2.6 to 3.1 months, and median overall survival in the 401 evaluable patients ranged from 4.9 to 9 months.
Údaje byly podobné, když byly reanalyzovány, aby se zahrnuli pouze pacienti ve věku 55 let a starší.
The data was similar when re-analysed to include only those patients age 55 or older.
Klinické studie u MDS/ MPD Zkušenosti s Glivecem v této indikaci jsou velmi omezené a jsou založené na poměru hematologické a cytogenetické odpovědi.
Clinical studies in MDS/ MPD Experience with Glivec in this indication is very limited and is based on haematological and cytogenetic response rates.
Neexistují žádné kontrolované studie, které by prokázaly klinický prospěch nebo rostoucí přežití.
There are no controlled trials demonstrating a clinical benefit or increased survival.
V otevřené, multicentrické klinické studii fáze II (study B2225) byl Glivec zkoušen u různých skupin pacientů s život ohrožujícími onemocněními spojenými problematikou Abl, Kit nebo PDGFR protein tyrosinkináz.
One open label, multicentre, phase II clinical trial (study B2225) was conducted testing Glivec in diverse populations of patients suffering from life-threatening diseases associated with Abl, Kit or PDGFR protein tyrosine kinases.
Do této studie bylo zařazeno 7 pacientů s MDS/ MPD, kteří byli léčeni Glivecem 400 mg denně.
This study included 7 patients with MDS/ MPD who were treated with Glivec 400 mg daily.
Tři pacienti prokázali kompletní hematologickou odpověď (CHR) a jeden pacient dosáhl parciální hematologické odpovědi (PHR).
Three patients presented a complete haematological response (CHR) and one patient experienced a partial haematological response (PHR).
V době výchozí analýzy tři ze čtyř pacientů se zjištěnou změnou genu PDGFR dosáhli hematologické odpovědi (2 CHR a 1 PHR).
At the time of the original analysis, three of the four patients with detected PDGFR gene rearrangements developed haematological response (2 CHR and 1 PHR).
Ve 13 kazuistikách bylo hlášeno dalších 24 pacientů s MDS/ MPD.
In addition a further 24 patients with MDS/ MPD were reported in 13 publications.
21 pacientů bylo léčeno Glivecem 400 mg denně, další 3 pacienti byli léčeni nižšími dávkami.
21 patients were treated with Glivec 400 mg daily, while the other 3 patients received lower doses.
V poslední uveřejněné aktualizované informaci bylo uvedeno, že 6 z těchto 11 pacientů zůstalo v cytogenetické remisi (v rozmezí 32- 38 měsíců).
In a recent publication updated information from 6 of these 11 patients revealed that all these patients remained in cytogenetic remission (range 32-38 months).
Ve stejné publikaci byly uvedeny údaje dlouhodobého sledování 12 pacientů s MDS/ MPD s přeměnou genu PDGFR (5 pacientů ze studie B2225).
The same publication reported long term follow-up data from 12 MDS/ MPD patients with PDGFR gene rearrangements (5 patients from study B2225).
U 6 pacientů převýšilo sledování nyní 4 roky.
In 6 of these patients follow-up now exceeds 4 years.
Jedenáct pacientů dosáhlo rychlé CHR; deset dosáhlo kompletního rozlišení cytogenetických abnormalit a dle měření RT- PCR snížení nebo vymizení fúze transkriptu.
Eleven patients achieved rapid CHR; ten had complete resolution of cytogenetic abnormalities and a decrease
19 nevykázalo žádné zlepšení.
19 or disappearance of fusion transcripts as measured by RT-PCR.
Klinické studie u HES/ CEL V otevřené, multicentrické klinické studii fáze II (studie B2225) byl Glivec zkoušen u různých skupin pacientů s život ohrožujícími onemocněními spojenými problematikou Abl, Kit nebo PDGFR protein tyrosinkináz.
Clinical studies in HES/ CEL One open-label, multicentre, phase II clinical trial (study B2225) was conducted testing Glivec in diverse populations of patients suffering from life-threatening diseases associated with Abl, Kit or PDGFR protein tyrosine kinases.
V této studii 14 pacientů s HES/ CEL bylo léčeno Glivecem 100 mg až 1 000 mg denně.
In this study, 14 patients with HES/ CEL were treated with 100 mg to 1,000 mg of Glivec daily.
Dalších 162 pacientů s HES/ CEL uvedených ve 35 zveřejněných kazuistikách bylo léčeno Glivecem v dávkách 75 mg až 800 mg denně.
A further 162 patients with HES/ CEL, reported in 35 published case reports and case series received Glivec at doses from 75 mg to 800 mg daily.
Cytogenetické abnormality byly hodnoceny u 117 z celkových 176 léčených pacientů.
Cytogenetic abnormalities were evaluated in 117 of the total population of 176 patients.
Ve třech dalších publikovaných kazuistikách byli uvedeni čtyři pacienti s HES s pozitivní fúzní kinázou FIP1L1- PDGFRα.
An additional four HES patients were found to be FIP1L1-PDGFRα - positive in other 3 published reports.
Všech 65 pacientů s pozitivní fúzní kinázou FIP1L1- PDGFRα dosáhlo CHR, která se udržela po dobu několika měsíců (v rozmezí 1+ až 44+ měsíců, zaznamenáno v době hlášení).
All 65 FIP1L1-PDGFRα fusion kinase positive patients achieved a CHR sustained for months (range from 1+ to 44+ months censored at the time of the reporting).
Podle posledních publikovaných hlášení 21 z těchto 65 pacientů také dosáhlo kompletní molekulární remise s mediánem 28měsíčního sledování (v rozmezí 13- 67 měsíců).
As reported in a recent publication 21 of these 65 patients also achieved complete molecular remission with a median follow-up of 28 months (range 13-67 months).