natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dodatečné symptomatologické zlepšení a úprava porušených funkcí dalších orgánů byly hlášeny investigátory v kazuistikách.
Additionally, improvements in symptomatology and other organ dysfunction abnormalities were reported by the investigators in the case reports.
Zlepšení byla hlášena u poruch funkce srdeční, nervové, kožní/ podkožní, respirační/ hrudní/ mediastinální, muskuloskeletální/ pojivové/ vaskulární a gastrointestinální orgánové soustavy.
Improvements were reported in cardiac, nervous, skin/ subcutaneous tissue, respiratory/ thoracic/ mediastinal, musculoskeletal/ connective tissue/ vascular, and gastrointestinal organ systems.
Klinické studie u pacientů s GIST Jedna otevřená, randomizovaná nekontrolovaná mezinárodní studie fáze II byla provedena u pacientů s inoperabilním nebo metastatickým maligním gastrointestinálním stromálním nádorem (GIST).
Clinical studies in GIST One phase II, open-label, randomised, uncontrolled multinational study was conducted in patients with unresectable or metastatic malignant gastrointestinal stromal tumours (GIST).
Do studie bylo zařazeno 147 pacientů a randomizováno tak, že dostávali 400 mg nebo 600 mg jednou denně perorálně po dobu 36 měsíců.
In this study 147 patients were enrolled and randomised to receive either 400 mg or 600 mg orally once daily for up to 36 months.
Tito pacienti byli ve věku od 18 až 83 let a byla u nich stanovena diagnóza Kit- pozitivní maligní GIST, který byl inoperabilní a/ nebo metastazující.
These patients ranged in age from 18 to 83 years old and had a pathologic diagnosis of Kit-positive malignant GIST that was unresectable and/ or metastatic.
Rutinně bylo prováděno imunohistochemické vyšetření pomocí Kit protilátek (A- 4502, králičí polyklonální antisérum, 1: 100; DAKO Corporation, Carpinteria, CA) metodou nalezení antigenu podle analýzy avidin- biotin- peroxidázového komplexu.
Immunohistochemistry was routinely performed with Kit antibody (A-4502, rabbit polyclonal antiserum, 1:100; DAKO Corporation, Carpinteria, CA) according to analysis by an avidin-biotin-peroxidase complex method after antigen retrieval.
U nádorů byla vyžadována měřitelnost alespoň jednoho ukazatele choroby a charakter odpovědi byl založen na kriteriích Southwestern Oncology Group (SWOG).
Results are provided in Table 6.
Výsledky jsou uvedeny v Tabulce 6.
Table 6
Tabulka 6 Nejlepší odpovědi nádoru ve studii STIB2222 (GIST)
Best tumour response in trial STIB2222 (GIST)
Všechny dávky (n=147) 400 mg (n=73) 600 mg (n=74) Nejlepší odpověď Kompletní odpověď
All doses (n=147) 400 mg (n=73) 600 mg (n=74)
Parciální odpověď
Partial response Stable disease Progressive disease Not evaluable Unknown
98 (66, 7
98 (66.7) 23 (15.6) 18 (12.2) 5 (3.4) 2 (1.4)
Stabilizace onemocnění Progrese onemocnění Nehodnotitelné Neznámo
There were no differences in response rates between the two dose groups.
23 (15, 6) 18 (12, 2) 5 (3, 4) 2 (1, 4)
A significant number of
U významného počtu pacientů, kteří byli stabilizovaní v době průběžného hodnocení, dosáhlo částečné odpovědi při delší léčbě (střední doba sledování 31 měsíců).
patients who had stable disease at the time of the interim analysis achieved a partial response with longer treatment (median follow-up 31 months).
Průměrná doba do odpovědi byla 13 týdnů (95% C. I.
Median time to response was 13 weeks (95% C. I.
12– 23).
12– 23).
106– 147), zatímco v celé studijní populaci to bylo 84 týdny (95% C. I 71– 109).
Median time to treatment failure in responders was 122 weeks (95% C. I 106– 147), while in the overall study population it was 84 weeks (95% C. I 71– 109).
Střední doba celkového přežití nebyla dosažena.
The median overall survival has not been reached.
Odhad pro přežití podle Kaplan- Meiera po 36 měsících sledování je 68%.
The Kaplan-Meier estimate for survival after 36-month follow-up is 68%.
Ve dvou klinických studiích (studie B2222 a studie S0033) byla denní dávka Glivecu zvyšována na 800 mg u pacientů, kteří se zlepšovali při nižších denních dávkách 400 nebo 600 mg.
20 In two clinical studies (study B2222 and an intergroup study S0033) the daily dose of Glivec was escalated to 800 mg in patients progressing at the lower daily doses of 400 mg or 600 mg.
Denní dávka byla zvýšena na 800 mg u 103 pacientů; 6 pacientů dosáhlo částečné odpovědi a 21 stabilizace nemoci
The daily dose was escalated to 800 mg in a total of 103 patients; 6 patients achieved a partial response and 21 stabilisation of their disease after dose escalation for an overall clinical benefit of 26%.
Z dostupných bezpečnostních dat nevyplývá, že by zvýšení dávky na 800 mg za den u pacientů progredujících při nižších dávkách 400 mg nebo 600 mg za den mělo vliv na bezpečnostní profil Glivecu.
From the safety data available, escalating the dose to 800 mg daily in patients progressing at lower doses of 400 mg or 600 mg daily does not seem to affect the safety profile of Glivec.
Klinické studie u DFSP Bylo provedeno otevřené, multicentrické klinické zkoušení fáze II (studie B2225) zahrnující 12 pacientů s DFSP léčených Glivecem 800 mg denně.
Clinical studies in DFSP One phase II, open label, multicentre clinical trial (study B2225) was conducted including 12 patients with DFSP treated with Glivec 800 mg daily.
Věk pacientů s DFSP byl mezi 23 až 75 roky; DFSP byl metastatický, lokálně recidivující po primární chirurgické léčbě a v době zařazení do studie vyhodnocen jako neoperabilní. Přímé důkazy účinnosti byly založeny na míře objektivní odpovědi.
The age of the DFSP patients ranged from 23 to 75 years; DFSP was metastatic, locally recurrent following initial resective surgery and not considered amenable to further resective surgery at the time of study entry.
Z 12 zařazených pacientů jich 9 odpovědělo:
The primary evidence of efficacy was based on objective response rates.
1 kompletně a 8 parciálně.
Out of the 12 patients enrolled, 9 responded, one completely and 8 partially.
Tři pacienti s parciální odpovědí byli následně převedení bez příznaků onemocnění po provedené operaci.
Three of the partial responders were subsequently rendered disease free by surgery.
Medián doby trvání léčby ve studii B2225 byl 6, 2 měsíce, s maximem doby trvání 24, 3 měsíců.
The median duration of therapy in study B2225 was 6.2 months, with a maximum duration of 24.3 months.
Dalších 6 pacientů s DFSP léčených Glivecem bylo publikováno v 5 kazuistikách, věk těchto pacientů byl mezi 18 měsíci až 49 roky.
A further 6 DFSP patients treated with Glivec were reported in 5 published case reports, their ages ranging from 18 months to 49 years.
Dospělí pacienti uvedení v publikované literatuře byli léčeni denní dávkou Glivecu buď 400 mg (4 případy) nebo 800 mg (1 případ).
The adult patients reported in the published literature were treated with either 400 mg (4 cases) or 800 mg (1 case) Glivec daily.
Dětští pacienti dostávali dávku 400 mg/ m2/ den, následně zvýšenou na 520 mg/ m2/ den.
The paediatric patient received 400 mg/ m2/ daily, subsequently increased to 520 mg/ m2/ daily.
V literatuře je publikován medián doby trvání léčby v rozmezí 4 týdnů až více než 20 měsíců.
The median duration of therapy in the published literature ranged between 4 weeks and more than 20 months.
Translokace t( 17: 22) [(q22: q13)] nebo její genový produkt byl přítomen téměř u všech pacientů odpovídajících na léčbu Glivecem.
The translocation t(17:22)[(q22: q13)], or its gene product, was present in nearly all responders to Glivec treatment.
Farmakokinetika Glivecu Farmakokinetika Glivecu byla hodnocena v rozmezí dávek 25 až 1 000 mg.
Pharmacokinetics of Glivec The pharmacokinetics of Glivec have been evaluated over a dosage range of 25 to 1,000 mg.
Absorpce Průměrná hodnota absolutní biologické dostupnosti pro tobolky byla 98%.
Absorption Mean absolute bioavailability for the capsule formulation is 98%.
Po perorálním podání byla mezi pacienty vysoká variabilita v AUC hladinách imatinibu v plazmě.
There was high between-patient variability in plasma imatinib AUC levels after an oral dose.
Při podání léku s tučným jídlem, byla rychlost absorpce imatinibu snížena jen minimálně (11% snížení Cmax a prodloužení tmax o 1, 5 h), s malým zmenšením AUC (7, 4%), ve srovnání s podáním nalačno.
When given with a high-fat meal, the rate of absorption of imatinib was minimally reduced (11% decrease in Cmax and prolongation of tmax by 1.5 h), with a small reduction in AUC (7.4%) compared to fasting conditions.
Distribuce V klinicky relevantních koncentracích imatinibu došlo v pokusech in vitro k vazbě na proteiny plazmy přibližně v 95%, převážně na albumin a alfa- kyselý- glykoprotein, s malou vazbou na lipoproteiny.
Distribution At clinically relevant concentrations of imatinib, binding to plasma proteins was approximately 95% on the basis of in vitro experiments, mostly to albumin and alpha-acid-glycoprotein, with little binding to lipoprotein.
Metabolismus Hlavním cirkulujícím metabolitem je u lidí N- demethylovaný derivát piperazinu, který měl in vitro podobnou účinnost jako mateřská látka.
Metabolism The main circulating metabolite in humans is the N-demethylated piperazine derivative, which shows similar in vitro potency to the parent.
AUC nalezená v plazmě byla pro tento metabolit pouze 16% z AUC pro imatinib.
The plasma AUC for this metabolite was found to be only 16% of the AUC for imatinib.
Protein vázaný N- demethylovaným metabolitem v plazmě je podobný této mateřské látce.
The plasma protein binding of the N-demethylated metabolite is similar to that of the parent compound.
Imatinib a N- demethylovaný metabolit činily dohromady přibližně 65% cirkulující radioaktivity (AUC( 0- 48h)).
Imatinib and the N-demethyl metabolite together accounted for about 65% of the circulating radioactivity (AUC(0-48h)).
Výsledky in vitro studií ukázaly, že CYP3A4 je u lidí hlavním enzymem cytochromu P450, který katalyzuje biotransformaci imatinibu.
The in vitro results showed that CYP3A4 was the major human P450 enzyme catalysing the biotransformation of imatinib.
Z řady potenciálně souběžně podávaných léků (paracetamol, aciklovir, alopurinol, amfotericin, cytarabin, erytromycin, flukonazol, hydroxyurea, norfloxacin, penicillin V) pouze erytromycin (IC50 50 µM) a flukonazol (IC50 118 µM) inhibovaly metabolismus imatinibu v rozsahu, který by mohl být klinicky významný.
Of a panel of potential comedications (acetaminophen, aciclovir, allopurinol, amphotericin, cytarabine, erythromycin, fluconazole, hydroxyurea, norfloxacin, penicillin V) only erythromycin (IC50 50 µM) and fluconazole (IC50 118 µM) showed inhibition of imatinib metabolism which could have clinical relevance.
In vitro bylo zjištěno, že imatinib je kompetitivním inhibitorem markrových substrátů pro CYP2C9, CYP2D6 a CYP3A4/ 5.
21 Imatinib was shown in vitro to be a competitive inhibitor of marker substrates for CYP2C9, CYP2D6 and CYP3A4/ 5.
Ki hodnoty v lidských jaterních mikrosomech byly 27, 7, 5 a 7, 9 µmol/ l.
Ki values in human liver microsomes were 27, 7.5 and 7.9 µmol/ l, respectively.
Imatinib
Maximal plasma concentrations of imatinib in patients are 2– 4 µmol/ l, consequently an inhibition of CYP2D6 and/ or CYP3A4/ 5-mediated metabolism of co-administered drugs is possible.
21 neinterferuje s biotranformací 5- fluorouracilu, ale inhibuje metabolismus paclitaxelu, což je výsledkem kompetitivní inhibice CYP2C8 (Ki = 34, 7 µM).
Imatinib did not interfere with the biotransformation of 5-fluorouracil, but it inhibited paclitaxel metabolism as a result of competitive inhibition of CYP2C8 (Ki = 34.7 µM).
Odpovídající hodnota Ki je daleko vyšší než očekávané hladiny imatinibu v plazmě pacientů a v důsledku toho se neočekávají interakce při souběžném podávání 5- fluorouracilu nebo paclitaxelu a imatinibu.
This Ki value is far higher than the expected plasma levels of imatinib in patients, consequently no interaction is expected upon co- administration of either 5-fluorouracil or paclitaxel and imatinib.
Vylučování Na základě sledování vylučování radioaktivních sloučenin( y) po perorálním podání 14C- značeného imatinibu bylo přibližně 81% dávky nalezeno v průběhu 7 dnů ve stolici (68% dávky) a v moči (13% dávky).
Elimination Based on the recovery of compound(s) after an oral 14C-labelled dose of imatinib, approximately 81% of the dose was recovered within 7 days in faeces (68% of dose) and urine (13% of dose).
Farmakokinetika v plazmě Po perorálním podání zdravým dobrovolníkům byl t½ přibližně 18 hodin, to znamená, že podávání jednou denně je dostačující.
Plasma pharmacokinetics Following oral administration in healthy volunteers, the t½ was approximately 18 h, suggesting that once-daily dosing is appropriate.
Zvyšování průměrné hodnoty AUC se stoupající dávkou bylo lineární a závislé na dávce v rozmezí dávek 25– 1 000 mg imatinibu po perorálním podání.
The increase in mean AUC with increasing dose was linear and dose proportional in the range of 25– 1,000 mg imatinib after oral administration.
Po opakovaném podání nebyly nalezeny změny v kinetice imatinibu při dávkování jednou denně a v rovnovážném stavu byla akumulace 1, 5– 2, 5násobek.
There was no change in the kinetics of imatinib on repeated dosing, and accumulation was 1.5– 2.5-fold at steady state when dosed once daily.
Farmakokinetika u pacientů s GIST U pacientů s GIST byla v rovnovážném stavu při stejné dávce (400 mg denně) 1, 5krát vyšší expozice než ta, která byla pozorována u pacientů s CML.
Pharmacokinetics in GIST patients In patients with GIST steady-state exposure was 1.5-fold higher than that observed for CML patients for the same dosage (400 mg daily).
Snížení hodnot albuminu bylo příčinou poklesu clearance (CL/ f); a vyšší hodnoty počtu bílých krvinek vedly ke snížení CL/ f.
Decreased values of albumin caused a reduced clearance (CL/ f); and higher levels of WBC led to a reduction of CL/ f.
Populační farmakokinetika Na základě analýzy farmakokinetiky v populaci pacientů s CML bylo zjištěno, že věk jen málo ovlivnil distribuční objem (12% zvýšení u pacientů starších > 65 let).
Population pharmacokinetics Based on population pharmacokinetic analysis in CML patients, there was a small effect of age on the volume of distribution (12% increase in patients > 65 years old).
Tyto změny nejsou klinicky významné.
This change is not thought to be clinically significant.
Vliv tělesné hmotnosti na clearance imatinibu je následující: u pacientů s tělesnou hmotností 50 kg je možné očekávat průměrnou clearance 8, 5 l/ h, zatímco u pacientů vážících 100 kg clearance stoupne na 11, 8 l/ h.
The effect of bodyweight on the clearance of imatinib is such that for a patient weighing 50 kg the mean clearance is expected to be 8.5 l/ h, while for a patient weighing 100 kg the clearance will rise to 11.8 l/ h.
Farmakokinetika u dětí Obdobně jako u dospělých pacientů byl i u dětských pacientů jak ve studii fáze I, tak fáze II imatinib po perorálním podání rychle absorbován.
Pharmacokinetics in children As in adult patients, imatinib was rapidly absorbed after oral administration in paediatric patients in both phase I and phase II studies.
Dávkami 260 a 340 mg/ m2/ den bylo u dětí dosaženo stejné účinnosti jako u dospělých dávkami 400 mg a 600 mg.
Dosing in children at 260 and 340 mg/ m2/ day achieved the same exposure, respectively, as doses of 400 mg and 600 mg in adult patients.
Při srovnání AUC( 0- 24) 8. den s 1. dnem při dávce 340 mg/ m2/ den byla hladina 1, 7násobek akumulace léku po opakovaném podávání jednou denně.
The comparison of AUC(0-24) on day 8 and day 1 at the 340 mg/ m2/ day dose level revealed a 1.7-fold drug accumulation after repeated once-daily dosing.
Zhoršená funkce orgánů Imatinib a jeho metabolity nejsou ve významném množství vylučovány ledvinami.
Organ function impairment Imatinib and its metabolites are not excreted via the kidney to a significant extent.
Zvýšení je přibližně 1, 5 - až 2násobné, což odpovídá 1, 5násobku zvýšení AGP v plazmě, na který se imatinib silně váže.
The increase is approximately 1.5- to 2-fold, corresponding to a 1.5-fold elevation of plasma AGP, to which imatinib binds strongly.
Clearance imatinibu je pravděpodobně stejná jak u pacientů s renální nedostatečností, tak i u pacientů s normální funkcí ledvin vzhledem k tomu, že vylučování ledvinami představuje pouze vedlejší cestu eliminace imatinibu (viz bod 4. 2 a 4. 4).
The free drug clearance of imatinib is probably similar between patients with renal impairment and those with normal renal function, since renal excretion represents only a minor elimination pathway for imatinib (see sections 4.2 and 4.4).
Ačkoli výsledky farmakokinetických analýz ukázaly, že je zde značný rozdíl mezi jedinci, hlavní účinek imatinibu se nezvýšil u pacientů s různými stupni dysfunkcí jater ve srovnání s pacienty s normální funkcí jater (viz body 4. 2, 4. 4 a 4. 8).
Although the results of pharmacokinetic analysis showed that there is considerable inter-subject variation, the mean exposure to imatinib did not increase in patients with varying degrees of liver dysfunction as compared to patients with normal liver function (see sections 4.2, 4.4 and 4.8).
22 Předklinický profil bezpečnosti imatinibu byl stanoven na potkanech, psech, opicích a králících.
22 5.3 Preclinical safety data
Při studiu toxicity po opakovaném podání byly pozorovány mírné až středně závažné změny v krevním obraze potkanů, psů, a opic doprovázené u potkanů a psů změnami v kostní dřeni.
Multiple dose toxicity studies revealed mild to moderate haematological changes in rats, dogs and monkeys, accompanied by bone marrow changes in rats and dogs.
U obou druhů zvířat bylo pozorováno mírné zvýšení transamináz a mírný pokles cholesterolu, triglyceridů, celkových proteinů a hladiny albuminu.
Mild to moderate increases in transaminases and slight decreases in cholesterol, triglycerides, total protein and albumin levels were observed in both species.
Závažné toxické změny, zvýšení jaterních enzymů, hepatocelulární nekróza, nekróza žlučových cest a hyperplazie žlučovodu byly pozorovány v játrech psů, kterým byl lék podáván po dobu 2 týdnů.
Severe liver toxicity was observed in dogs treated for 2 weeks, with elevated liver enzymes, hepatocellular necrosis, bile duct necrosis, and bile duct hyperplasia.
U opic byla po dvou týdnech léčby pozorována nefrotoxicita, s ložiskovou mineralizací a dilatací renálních tubulů a tubulární nekrózou.
Renal toxicity was observed in monkeys treated for 2 weeks, with focal mineralisation and dilation of the renal tubules and tubular nephrosis.
U několika opic bylo pozorováno zvýšení dusíku urey v krvi (BUN) a kreatininu.
Increased blood urea nitrogen (BUN) and creatinine were observed in several of these animals.
U potkanů byla po dávkách ≥ 6 mg/ kg ve 13týdenní studii pozorována hyperplazie přechodného epitelu renální papily a močového měchýře, beze změn parametrů séra nebo moče.
In rats, hyperplasia of the transitional epithelium in the renal papilla and in the urinary bladder was observed at doses ≥ 6 mg/ kg in the 13-week study, without changes in serum or urinary parameters.
Ve 39týdenní studii u opic nebyl při nejnižší dávce 15 mg/ kg stanoven NOAEL (No Observed Adverse Effect Level), odpovídající přibližně jedné třetině maximální lidské dávky 800 mg stanovené podle tělesného povrchu.
In a 39-week monkey study, no NOAEL (no observed adverse effect level) was established at the lowest dose of 15 mg/ kg, approximately one-third the maximum human dose of 800 mg based on body surface.
V in vitro studiích na bakteriálních buňkách (Amesův test), na savčích buňkách (myší lymfomové buňky) ani u potkanů mikronukleolárním testem v in vivo studiích nebyla zjištěna genotoxicita imatinibu. Pozitivní genotoxický účinek imatinibu byl zjištěn v in vitro na savčích buňkách (ovariální buňky čínského křečka) na klastogenicitu (chromozomální aberaci) za přítomnosti metabolické aktivace.
Positive genotoxic effects were obtained for imatinib in an in vitro mammalian cell assay (Chinese hamster ovary) for clastogenicity (chromosome aberration) in the presence of metabolic activation.
Při studiu fertility byla potkaním samcům po dobu 70 dnů před připuštěním podávána dávka 60 mg/ kg, která přibližně odpovídá maximální klinické dávce 800 mg/ den, stanovená podle tělesného povrchu, a byl zjištěn úbytek hmotnosti varlat a nadvarlat a sníženo procento motility spermií.
In a study of fertility, in male rats dosed for 70 days prior to mating, testicular and epididymal weights and percent motile sperm were decreased at 60 mg/ kg, approximately equal to the maximum clinical dose of 800 mg/ day, based on body surface area.
Tento účinek nebyl pozorován při dávce ≤ 20 mg/ kg.
This was not seen at doses ≤ 20 mg/ kg.
Mírné až střední snížení spermatogeneze bylo také pozorováno u psů po perorálních dávkách ≥ 30 mg/ kg.
A slight to moderate reduction in spermatogenesis was also observed in the dog at oral doses ≥ 30 mg/ kg.
Po podávání dávky 60 mg/ kg, došlo u samic potkanů k významným postimplantačním ztrátám plodů a snížení počtu živých plodů.
At a dose of 60 mg/ kg, female rats had significant post- implantation foetal loss and a reduced number of live foetuses.
Tento účinek nebyl pozorován po dávkách ≤ 20 mg/ kg.
This was not seen at doses ≤ 20 mg/ kg.
Při studiu pre a postnatálního vývoje u potkanů po perorální aplikaci 45 mg/ kg/ den byl 14. nebo 15. den zabřeznutí pozorován rudý výtok z vagíny.
In an oral pre- and postnatal development study in rats, red vaginal discharge was noted in the 45 mg/ kg/ day group on either day 14 or day 15 of gestation.
U mláďat z vrhu F1, byla při stejné dávce nižší tělesná hmotnost od narození až do usmrcení a počet mláďat ve vrhu byl také snížen.
In the F1 offspring, at the same dose level, mean body weights were reduced from birth until terminal sacrifice and the number of litters achieving criterion for preputial separation was slightly decreased.
F1 fertilita nebyla ovlivněna po dávce 45 mg/ kg/ den, zatímco počet resorbovaných plodů stoupl a klesl počet živě narozených mláďat.
F1 fertility was not affected, while an increased number of resorptions and a decreased number of viable foetuses was noted at 45 mg/ kg/ day.
Při dávce 15 mg/ kg/ den nebyly dle hodnocení No Observed Effect Level (NOEL) ovlivněny ani matky ani F1 generace mláďat (jedna čtvrtina maximální lidské dávky 800 mg).
The no observed effect level (NOEL) for both the maternal animals and the F1 generation was 15 mg/ kg/ day (one quarter of the maximum human dose of 800 mg).
Imatinib byl teratogenní, pokud byl aplikován potkanům během organogeneze v dávkách ≥ 100 mg/ kg, přibližně odpovídá maximální klinické dávce 800 mg/ den, stanovené podle velikosti tělesného povrchu.
Imatinib was teratogenic in rats when administered during organogenesis at doses ≥ 100 mg/ kg, approximately equal to the maximum clinical dose of 800 mg/ day, based on body surface area.
Z teratogenních účinků to byly exencefalie nebo encefalokela, absence nebo redukce frontálních kostí a absence parietálních kostí.
Teratogenic effects included exencephaly or encephalocele, absent/ reduced frontal and absent parietal bones.
Tyto účinky nebyly pozorovány při dávkách ≤ 30 mg/ kg.
These effects were not seen at doses ≤ 30 mg/ kg.
Výsledky 2leté studie kancerogenity u potkanů, kterým byl podáván imatinib 15, 30 a 60 mg/ kg/ den ukázaly statisticky signifikantní snížení délky života u samců při dávce 60 mg/ kg/ den a u samic při dávce ≥ 30 mg/ kg/ den.
23 In the 2-year rat carcinogenicity study administration of imatinib at 15, 30 and 60 mg/ kg/ day resulted in a statistically significant reduction in the longevity of males at 60 mg/ kg/ day and females at ≥ 30 mg/ kg/ day.
Histopatologické zkoušky jako hlavní příčinu smrti nebo důvodu pro utracení zvířat odhalily kardiomyopatii (u obou pohlaví), chronickou progresivní nefropatii (u samic) a
Histopathological examination of decedents revealed cardiomyopathy (both sexes), chronic progressive nephropathy (females) and preputial gland papilloma as principal causes of death or reasons for sacrifice.