natgillin/translations-raw huggingface dataset:
U pacientů léčených kombinací dabrafenibu s trametinibem, u kterých je podezření na intersticiální plicní onemocnění nebo pneumonitidu, včetně pacientů s novými nebo progredujícími plicními symptomy a nálezy zahrnujícími kašel, dušnost, hypoxii, pleurální výpotek nebo infiltráty, je nutné postupovat dle SmPC trametinibu (viz bod 4.2), které uvádí informace o změně dávkování trametinibu.
In patients treated with dabrafenib in combination with trametinib with suspected ILD or pneumonitis, including patients presenting with new or progressive pulmonary symptoms and findings including cough, dyspnoea, hypoxia, pleural effusion, or infiltrates, pending clinical investigations, please refer to the trametinib SmPC (see section 4.2) for dose modification instructions for trametinib.
U pacientů léčených kombinovanou terapií přípravku Caelyx s bortezomibem došlo oproti pacientům léčeným monoterapií bortezomibem k významnému zlepšení primárního cílového parametru – době do progrese (time to progression – TTP), což vyplývá ze snížení rizika (risk reduction – RR) o 35 % (95% interval spolehlivosti: 21-47 %), p < 0,0001, založeno na 407 případech TTP.
There was a significant improvement in the primary endpoint of time to progression (TTP) for patients treated with combination therapy of Caelyx plus bortezomib compared to patients treated with bortezomib monotherapy as indicated by a risk reduction (RR) of 35% (95% CI: 21-47%), p < 0.0001, based on 407 TTP events.
U pacientů léčených krizotinibem se může vyskytnout těžké, život ohrožující nebo fatální intersticiální plicní onemocnění (ILD) / pneumonitida.
Severe, life-threatening, or fatal interstitial lung disease (ILD)/pneumonitis can occur in patients treated with crizotinib.
U pacientů léčených kyselinou ibandronovou v intravenózní formě byly hlášeny případy anafylaktické reakce/šoku včetně příhod končících úmrtím.
Cases of anaphylactic reaction/shock, including fatal events, have been reported in patients treated with intravenousibandronic acid.
U pacientů léčených kyselinou ibandronovou v intravenózní formě byly hlášeny případy anafylaktické reakce/šoku včetně příhod končících úmrtím.
Cases of anaphylactic reaction/shock, including fatal events, have been reported in patients treated with IV ibandronic acid.
U pacientů léčených kyselinou zoledronovou byly hlášeny snížené hladiny vápníku v krvi (hypokalcémie), které někdy vedou ke svalovým křečím, suché kůži a pocitům pálení.
Reduced levels of calcium in the blood (hypocalcaemia), sometimes leading to muscle cramps, dry skin, burning sensation, have been reported in patients treated with zoledronic acid.
U pacientů léčených leflunomidem byla hlášena kolitida, včetně mikroskopické kolitidy.
Colit is, including microscopic colit is has been reported in patients treated with leflunomide.
U pacientů léčených leflunomidem byly jen velmi vzácně hlášeny případy Stevens-Johnsonova syndromu nebo toxické epidermální nekrolýzy a lékové reakces eozinofilií a systémovými příznaky (DRESS).
Very rare cases of Stevens-Johnson syndrome ortoxic epidermal necrolysis and Drug Reaction with Eosinophilia and Systemic Symptoms (DRESS) have been reported in patients treated with leflunomide.
U pacientů léčených leflunomidem, tj. výchozí sloučeninou, byly velmi vzácně také hlášeny případy lékové reakce s eozinofilií a systémovými příznaky (Drug Reaction with Eosinophilia and Systemic Symptoms, DRESS).
In patients treated with leflunomide, the parent compound, very rare cases of Drug Reaction with Eosinophilia and Systemic Symptoms (DRESS) have also been reported.
U pacientů léčených lenalidomidem v kombinaci s dexamethasonem byla s větší četností hlášena katarakta, zejména při používání delší časové období.
Cataract has been reported with a higher frequency in patients receiving lenalidomide in combination with dexamethasone particularly when used for a prolonged time.
U pacientů léčených lenvatinibem byl zaznamenán PRES (rovněž známý jako RPLS) (< 1 %; viz bod 4.8, Popis vybraných nežádoucích účinků).
PRES, also known as RPLS, has been reported in patients treated with lenvatinib (<1%; see section 4.8, Description of selected adverse reactions).
U pacientů léčených lenvatinibem byl zaznamenán PRES, rovněž známý jako RPLS (< 1 %; viz bod 4.8, Popis vybraných nežádoucích účinků).
PRES, also known as RPLS, has been reported in patients treated with lenvatinib (<1%; see section 4.8, Description of selected adverse reactions).
U pacientů léčených lenvatinibem byla zaznamenána arteriální tromboembolie (cévní mozková příhoda, tranzitorní ischemická ataka a infarkt myokardu) (viz bod 4.8, Popis vybraných nežádoucích účinků).
Arterial thromboembolisms (cerebrovascular accident, transient ischaemic attack, and myocardial infarction) have been reported in patients treated with lenvatinib (see section 4.8, Description of selected adverse reactions).
U pacientů léčených lenvatinibem byla zaznamenána gastrointestinální perforace a tvorba píštělí (viz bod 4.8).
Gastrointestinal perforation or fistulae have been reported in patients treated with lenvatinib (see section 4.8).
U pacientů léčených lenvatinibem byla zaznamenána porucha funkce ledvin a renální selhání (viz bod 4.8, Popis vybraných nežádoucích účinků).
Renal impairment and renal failure have been reported in patients treated with lenvatinib (see section 4.8, Description of selected adverse reactions).
U pacientů léčených lenvatinibem byla zaznamenána proteinurie, která se obvykle objevovala v počáteční fázi léčby (viz bod 4.8 Popis vybraných nežádoucích účinků).
Proteinuria has been reported in patients treated with lenvatinib, usually occurring early in the course of treatment (see section 4.8, Description of selected adverse reactions).
U pacientů léčených lenvatinibem byla zaznamenána proteinurie, která se obvykle objevovala v počáteční fázi léčby (viz bod 4.8, Popis vybraných nežádoucích účinků).
Proteinuria has been reported in patients treated with lenvatinib, usually occurring early in the course of treatment (see section 4.8, Description of selected adverse reactions).
U pacientů léčených lenvatinibem bylo zaznamenáno selhání jater a akutní hepatitida (< 1 %; viz bod 4.8, Popis vybraných nežádoucích účinků).
Hepatic failure and acute hepatitis (<1%; see section 4.8, Description of selected adverse reactions) have been reported in patients treated with lenvatinib.
U pacientů léčených lenvatinibem bylo zaznamenáno srdeční selhání (< 1 %) a snížená ejekční frakce levé srdeční komory (viz bod 4.8, Popis vybraných nežádoucích účinků).
Cardiac failure (<1%) and decreased left ventricular ejection fraction have been reported in patients treated with lenvatinib (see section 4.8, Description of selected adverse reactions).
U pacientů léčených lenvatinibem byly zaznamenány závažné případy krvácení (viz bod 4.8. Popis vybraných nežádoucích účinků).
Serious cases of haemorrhage have been reported in patients treated with lenvatinib (see section 4.8 Description of selected adverse reactions).
U pacientů léčených liraglutidem byly hlášeny známky a příznaky dehydratace včetně poruchy funkce ledvin a akutního selhání ledvin.
Signs and symptoms of dehydration, including renal impairment and acute renal failure have been reported in patients treated with liraglutide.
U pacientů léčených lopinavirem/ritonavirem, včetně nemocných, u nichž došlo k vývoji hypertriacylglycerolemie, byly hlášeny případy pankreatitidy.
Cases of pancreatitis have been reported in patients receiving lopinavir/ritonavir, including those who developed hypertriglyceridaemia.
U pacientů léčených lumakaftorem/ivakaftorem po dobu až 48 týdnů byl poměrný výskyt příhod plicní exacerbace za rok (0,64; 95% CI: 0,55; 0,76) nižší než u pacientů, kteří byli 24 týdnů léčeni placebem ve studii 1 nebo ve studii 2 a potom po dobu až 24 týdnů lumakaftorem/ivakaftorem ve studii 3 (0,96; 95% CI: 0,79; 1,17).
For patients treated for up to 48 weeks with lumacaftor/ivacaftor, the event rate per year of pulmonary exacerbations (0.64; 95% CI: 0.55, 0.76) was lower than that in patients who received 24 weeks of placebo in Trial 1 or Trial 2 followed by up to 24 weeks of lumacaftor/ivacaftor in Trial 3 (0.96; 95% CI: 0.79, 1.17).
U pacientů léčených léčivy klasifikovanými jako cytolytické protilátky proti CD20, včetně přípravku Arzerra, se vyskytly případy infekce virem hepatitidy B (HBV) a reaktivace HBV, které v některých případech vyústily ve fulminantní hepatitidu, selhání jater a úmrtí.
Hepatitis B virus (HBV) infection and reactivation, in some cases resulting in fulminant hepatitis, hepatic failure and death, has occurred in patients treated with drugs classified as CD20-directed cytolytic antibodies, including Arzerra.
U pacientů léčených methylnaltrexonium- bromidem byl vyšší podíl defekací do 4 hodin po první dávce (48 %) než u pacientů léčených placebem (16 %); p<0,0001.
Methylnaltrexone bromide-treated patients had a higher rate of laxation within 4 hours of the first dose (48 %) than placebo-treated patients (16 %); p<0.0001.
U pacientů léčených methylnaltrexonium- bromidem byl vyšší podíl defekací do 4 hodin po první dávce (48 %) než u pacientů léčených placebem (16 %); p<0,0001.
Methylnaltrexone bromide-treated patients had a higher rate of laxation within 4 hours of the first dose (48 %) than placebo-treated patients (16 %); p<0.0001. Methylnaltrexone bromide-treated patients also had significantly higher rates of laxation within
U pacientů léčených mikafunginem byly hlášeny vzácné případy hemolýzy včetně akutní intravaskulární hemolýzy a hemolytické anémie.
Rare cases of haemolysis including acute intravascular haemolysis or haemolytic anaemia have been reported in patients treated with micafungin.
U pacientů léčených Mimparou včetně dětí a dospívajících byly hlášeny život ohrožující a smrtelné případy související s nízkými hladinami vápníku v krvi (hypokalcemie).
Life threatening events and fatal outcomes associated with low calcium levels (hypocalcaemia) have been reported in patients treated with Mimpara.
U pacientů léčených mykofenolát-mofetilem se pozorovaly ojediněle případy abnormální morfologie neutrofilů, zahrnující získané Pelger-Huet anomalie.
Isolated cases of abnormal neutrophil morphology, including the acquired Pelger-Huet anomaly, have been observed in patients treated with mycophenolate mofetil.
U pacientů léčených mykofenolát-mofetilem v kombinaci s jinými imunosupresivy byly popsány případy čisté aplazie červených krvinek (PRCA).
Cases of pure red cell aplasia (PRCA) have been reported in patients treated with mycophenolate mofetil in combination with other immunosuppressants.
U pacientů léčených méně než 12 týdnů byla dávka upravena na 150 mg Q2W u 56 (19,3 %) z 290 pacientů ve skupině s alirokumabem 300 mg Q4W.
In patients treated beyond 12 weeks, the dose was adjusted to 150 mg Q2W in 56 (19.3%) of 290 patients in the alirocumab 300 mg Q4W arm.
U pacientů léčených necitumumabem byly hlášeny ojedinělé případy trichomegalie stupně 1.
Isolated cases of Grade 1 trichomegaly have been reported in patients treated with necitumumab.
U pacientů léčených necitumumabem plus chemoterapií zahrnující gemcitabin a cisplatinu byla klinicky relevantní toxicita u starších pacientů a u pacientů se skóre 2 výkonnostního stavu dle ECOG (Eastern Cooperative Oncology Group), tj. ECOG PS2, podobná jako u celkové populace.
Clinically relevant toxicities with respect to the elderly and those patients with Eastern Cooperative Oncology Group (ECOG) performance status score 2 (ECOG PS2) were similar to the overall population in patients receiving necitumumab plus chemotherapy consisting of gemcitabine and cisplatin.
U pacientů léčených nelipozomálním irinotekanem se vyskytly příhody podobné intersticiálnímu plicnímu onemocnění (ILD – Interstitial Lung Disease) vedoucí k úmrtí.
Interstitial Lung Disease (ILD)-like events leading to fatalities have occurred in patients receiving non-liposomal irinotecan.
U pacientů léčených Neulastou byla hlášena hypersenzitivita zahrnující anafylaktickou reakci, která se vyskytla při úvodní nebo následné léčbě.
Hypersensitivity, including anaphylactic reactions, occurring on initial or subsequent treatment have been reported in patients treated with Neulasta.
U pacientů léčených Neulastou byly popsány méně časté případy kožní vaskulitidy.
Uncommon events of cutaneous vasculitis have been reported in patients treated with Neulasta.
U pacientů léčených Neupopegem se velmi vzácně(pravděpodobnost výskytu u méně než 1 z 10 000 pacientů) vyskytla kožní vaskulitida (zánět krevních cév v kůži).
Very rarely (likely to occur in fewer than 1 in 10,000 patients) cutaneous vasculitis (inflammation of the blood vessels in the skin) has occurred in patients receiving Neupopeg.
U pacientů léčených nivolumabem v kombinaci s ipilimumabem byl výskyt abnormálních testů funkce jater hlášen u 27,9 % pacientů (125/448).
In patients treated with nivolumab in combination with ipilimumab, the incidence of liver function test abnormalities was 27.9% (125/448).
U pacientů léčených nivolumabem v kombinaci s ipilimumabem byl výskyt hypersenzitivity/reakce na infuzi hlášen u 3,8 % pacientů (17/448); všechny byly stupně závažnosti 1 nebo 2.
In patients treated with nivolumab in combination with ipilimumab, the incidence of hypersensitivity/infusion reactions was 3.8% (17/448); all were Grade 1 or 2 in severity.
U pacientů léčených nivolumabem v kombinaci s ipilimumabem byl výskyt nefritidy a renální dysfunkce hlášen u 4,2 % pacientů (19/448).
In patients treated with nivolumab in combination with ipilimumab, the incidence of nephritis and renal dysfunction was 4.2% (19/448).
U pacientů léčených nivolumabem v kombinaci s ipilimumabem byl výskyt pneumonitidy, včetně intersticiálního plicního onemocnění, hlášen u 7,4 % pacientů (33/448).
In patients treated with nivolumab in combination with ipilimumab, the incidence of pneumonitis including interstitial lung disease, was 7.4% (33/448).
U pacientů léčených nivolumabem v kombinaci s ipilimumabem byl výskyt poruch štítné žlázy hlášen u 23,7 % pacientů (106/448).
In patients treated with nivolumab in combination with ipilimumab, the incidence of thyroid disorders was 23.7% (106/448).
U pacientů léčených nivolumabem v kombinaci s ipilimumabem byl výskyt průjmu či kolitidy hlášen u 45,5 % pacientů (204/448).
In patients treated with nivolumab in combination with ipilimumab, the incidence of diarrhoea or colitis was 45.5% (204/448).
U pacientů léčených nivolumabem v kombinaci s ipilimumabem byl výskyt vyrážky hlášen u 63,4 % pacientů (284/448).
In patients treated with nivolumab in combination with ipilimumab, the incidence of rash was 63.4% (284/448).
U pacientů léčených nivolumabem v kombinaci s ipilimumabem bylo procento pacientů, u kterých došlo ke zhoršení z výchozích hodnot na 3. nebo 4. stupeň laboratorní abnormality, následující:2,8 % mělo anemii (všichni stupeň 3), 1,2 % trombocytopenii, 0,5 % leukopenii, 6,4 % lymfopenii, 0,7 % neutropenii, 4,1 % mělo zvýšenou alkalickou fosfatázu, 11,9 % zvýšené AST, 14,6 % zvýšené ALT, 0,9 % zvýšený celkový bilirubin, 2,4 % zvýšený kreatinin, 8,5 % zvýšenou amylázu, 18,2 % zvýšenou lipázu, 1,3 % hypokalcemii, 0,3 % mělo hyperkalcemii, hyperkalemii, hypermagnezemii nebo hypernatremii, 4,5 % hypokalemii a 9,2 % hyponatremii.
In patients treated with nivolumab in combination with ipilimumab, the proportion of patients who experienced a worsening from baseline to a Grade 3 or 4 laboratory abnormality was as follows: 2.8% for anaemia (all Grade 3), 1.2% for thrombocytopaenia, 0.5% for leucopoenia, 6.4% for lymphopaenia, 0.7% for neutropaenia, 4.1% for increased alkaline phosphatase, 11.9% for increased AST, 14.6% for increased ALT, 0.9% for increased total bilirubin, 2.4% for increased creatinine, 8.5% for increased amylase, 18.2% for increased lipase, 1.3% for hypocalcaemia, 0.3% each for hypercalcaemia, hyperkalemia, hypermagnesaemia, and hypernatraemia, 4.5% for hypokalaemia, and 9.2% for hyponatraemia.
U pacientů léčených nivolumabem v monoterapii byl výskyt abnormálních testů funkce jater hlášen u 7,0 % pacientů (121/1728).
In patients treated with nivolumab monotherapy, the incidence of liver function test abnormalities was 7.0% (121/1728).
U pacientů léčených nivolumabem v monoterapii byl výskyt nefritidy a renální dysfunkce hlášen u 3,2 % pacientů (55/1728).
In patients treated with nivolumab monotherapy, the incidence of nephritis or renal dysfunction was 3.2% (55/1728).
U pacientů léčených nivolumabem v monoterapii byl výskyt pneumonitidy, včetně intersticiálního plicního onemocnění, hlášen u 3,2 % pacientů (56/1728).
In patients treated with nivolumab monotherapy, the incidence of pneumonitis, including interstitial lung disease, was 3.2% (56/1728).
U pacientů léčených nivolumabem v monoterapii byl výskyt poruch štítné žlázy, včetně hypotyreózy a hypertyreózy, hlášen u 8,6 % pacientů (149/1728).
In patients treated with nivolumab monotherapy, the incidence of thyroid disorders, including hypothyroidism or hyperthyroidism, was 8.6% (149/1728).
U pacientů léčených nivolumabem v monoterapii byl výskyt průjmu či kolitidy hlášen u 13,6 % pacientů (235/1728).
In patients treated with nivolumab monotherapy, the incidence of diarrhoea or colitis was 13.6% (235/1728).
U pacientů léčených nivolumabem v monoterapii byl výskyt přecitlivělosti/reakce na infuzi 4,1 % (71/1728), včetně nežádoucího účinku stupně 3 u 3 pacientů a stupně 4 u 2 pacientů.
In patients treated with nivolumab monotherapy, the incidence of hypersensitivity/infusion reactions was 4.1% (71/1728), including 3 Grade 3 and 2 Grade 4 cases.
U pacientů léčených nivolumabem v monoterapii byl výskyt vyrážky 28,0 % (484/1728).
In patients treated with nivolumab monotherapy, the incidence of rash was 28.0% (484/1728).
U pacientů léčených některými antiepileptiky byly hlášeny multiorgánové hypersenzitivní reakce (také známé jako léková reakce s eozinofilií a systémovými příznaky, DRESS).
Multiorgan hypersensitivity reactions (also known as Drug Reaction with Eosinophilia and Systemic Symptoms, DRESS) have been reported in patients treated with some antiepileptic agents.
U pacientů léčených některými antiepileptiky byly hlášeny multiorgánové hypersenzitivní reakce reakce (také známé jako léková reakce s eozinofilií a systémovými příznaky, DRESS).
Multiorgan hypersensitivity reactions (also known as Drug Reaction with Eosinophilia and Systemic Symptom, DRESS) have been reported in patients treated with some antiepileptic agents.
U pacientů léčených některými antiepileptiky byly hlášeny multiorgánové hypersenzitivní reakce také známé jako léková reakce s eozinofilií a systémovými příznaky, DRESS).
Multiorgan hypersensitivity reactions (also known as Drug Reaction with Eosinophilia and Systemic Symptoms, DRESS) have been reported in patients treated with some antiepileptic agents.
U pacientů léčených olanzapinem bylo zaznamenáno trojnásobné zvýšení výskytu cerebrovaskulárních nežádoucích příhod ve srovnání s placebem (1,3 % vs.
There was a 3-fold increase in CVAE in patients treated with olanzapine compared to patients treated with placebo (1.3 % vs.
U pacientů léčených olanzapinem bylo zaznamenáno trojnásobné zvýšení výskytu cerebrovaskulárních nežádoucích příhod ve srovnání s placebem (1,3 % vs.
There was a 3-fold increase in CVAE in patients treated with olanzapine compared to patients treated with placebo (1.3% vs.
U pacientů léčených olanzapinem bylo zaznamenáno trojnásobné zvýšení výskytu cerebrovaskulárních nežádoucích příhod ve srovnání s placebem (1,3% vs.
There was a 3-fold increase in CVAE in patients treated with olanzapine compared to patients treated with placebo (1.3 % vs.
U pacientů léčených olanzapinem bylo zaznamenáno trojnásobné zvýšení výskytu cerebrovaskulárních nežádoucích příhod ve srovnání s placebem (1,3% vs.
There was a 3-fold increase in CVAE in patients treated with olanzapine compared to patients treated with placebo (1.3% vs.
U pacientů léčených olanzapinem byly v klinické studii kontrolované placebem (viz bod 4.8) pozorovány nežádoucí změny lipidů.
Undesirable alterations in lipids have been observed in olanzapine-treated patients in placebo- controlled clinical trials (see section 4.8).
U pacientů léčených parekoxibem se vyskytly komplikace v horní části gastrointestinálního (GI) traktu (perforace, vředy nebo krvácení), z nichž některé byly fatální.
Upper gastrointestinal (GI) complications [perforations, ulcers or bleedings (PUBs)], some of them resulting in fatal outcome, have occurred in patients treated with parecoxib.
U pacientů léčených pembrolizumabem byla hlášena hypofyzitida (viz bod 4.8).
Hypophysitis has been reported in patients receiving pembrolizumab (see section 4.8).
U pacientů léčených pembrolizumabem byla hlášena nefritida (viz bod 4.8).
Nephritis has been reported in patients receiving pembrolizumab (see section 4.8).
U pacientů léčených pembrolizumabem byla hlášena pneumonitida, včetně fatálních případů (viz bod 4.8).
Pneumonitis, including fatal cases, has been reported in patients receiving pembrolizumab (see section 4.8).
U pacientů léčených pembrolizumabem byly hlášeny následující další klinicky významné imunitně zprostředkované nežádoucí účinky: uveitida, artritida, myozitida, pankreatitida, těžké kožní reakce, Guillain-Barrého syndrom, myastenický syndrom, hemolytická anémie a parciální záchvaty vznikající u pacienta se zánětlivými ložisky v mozkovém parenchymu (viz bod 4.8).
The following additional clinically significant, immune-related adverse reactions have been reported in patients receiving pembrolizumab: uveitis, arthritis, myositis, pancreatitis, severe skin reactions, Guillain-Barré syndrome, myasthenic syndrome, haemolytic anaemia and partial seizures arising in a patient with inflammatory foci in brain parenchyma (see section 4.8).
U pacientů léčených pembrolizumabem byly hlášeny poruchy štítné žlázy, zahrnující hypotyreózu, hypertyreózu a tyreoiditidu, které se mohou objevit kdykoli během léčby; proto pacienti mají být sledováni na změny funkce štítné žlázy (na začátku léčby, pravidelně během léčby a dle klinického stavu) a na klinické projevy a příznaky poruch štítné žlázy.
Thyroid disorders, including hypothyroidism, hyperthyroidism and thyroiditis, have been reported in patients receiving pembrolizumab and can occur at any time during treatment; therefore, patients should be monitored for changes in thyroid function (at the start of treatment, periodically during treatment and as indicated based on clinical evaluation) and clinical signs and symptoms of thyroid disorders.
U pacientů léčených pembrolizumabem byly hlášeny těžké reakce spojené s infuzí (viz bod 4.8).
Severe infusion-related reactions have been reported in patients receiving pembrolizumab (see section 4.8).
U pacientů léčených pemetrexedem v kombinaci s cisplatinou byl zapotřebí menší počet transfúzí (16,4 % oproti 28,9 %, p <0,001), transfúzí erytrocytů (16,1 % oproti 27,3 %, p<0,001) a transfúzí trombocytů (1,8 % oproti 4,5 %, p = 0,002).
Patients treated with pemetrexed and cisplatin required fewer transfusions (16.4% versus 28.9%, p < 0.001), red blood cell transfusions (16.1% versus 27.3%, p < 0.001) and platelet transfusions (1.8% versus 4.5%, p = 0.002).
U pacientů léčených pemetrexedem v kombinaci s cisplatinou byl zapotřebí menší počet transfúzí (16,4 % oproti 28,9 %, p<0,001), transfúzí erytrocytů (16,1 % oproti 27,3 %, p<0,001) a transfúzí trombocytů (1,8 % oproti 4,5 %, p=0,002).
Patients treated with pemetrexed and cisplatin required fewer transfusions (16.4% versus 28.9%, p < 0.001), red blood cell transfusions (16.1% versus 27.3%, p < 0.001) and platelet transfusions (1.8% versus 4.5%, p
U pacientů léčených peritoneální dialýzou se doporučuje další monitorování hladin vitaminů rozpustných v tucích a kyseliny listové, protože hladiny vitaminů A, D, E a K u těchto pacientů nebyly měřeny v žádné klinické studii.
In patients undergoing peritoneal dialysis additional monitoring of fat- soluble vitamins and folic acid is recommended, since vitamin A, D, E and K levels were not measured in a clinical study in these patients.