natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pacienti v obou ramenech dostávali pulsní intravenózní (i.v.) léčbu methylprednisolonem v denní dávce 1000 mg (nebo ekvivalentní dávku jiného glukokortikoidu) po dobu 1-3 dnů, po které následovala perorální léčba prednisonem (1 mg/kg/den s maximální dávkou nepřesahující 80 mg/den).
Patients in both arms received 1000mg of pulse intravenous (IV) methylprednisolone (or another equivalent-dose glucocorticoid) per day for 1 to 3 days, followed by oral prednisone (1 mg/kg/day, not exceeding 80 mg/day).
Pacienti v obou skupinách byli léčeni antagonistou vitamínu K, započatou většinou 72 hodin po podání první dávky hodnoceného léčiva, a pokračovali 90 ± 7 dní, při pravidelné úpravě dávkování k dosažení INR 2-3.
Both treatment groups received Vitamin K antagonist therapy usually initiated within 72 hours after the first study drug administration and continued for 90 ± 7 days, with regular dose adjustments to achieve an INR of 2-3.
Pacienti v obou studijních ramenech mohli přejít na perorální formu flukonazolu po alespoň 10 dnech intravenózní léčby, za předpokladu, že byli schopni tolerovat perorální léčbu, byli afebrilní alespoň posledních 24 hodin a poslední hemokultury byly Candida - negativní.
Patients in both study arms were permitted to switch to oral fluconazole after at least 10 days of intravenous therapy, provided that they were able to tolerate oral medication and were afebrile for at least 24 hours, and that the most recent blood cultures were negative for Candida species.
Pacienti v obou studiích měli pokročilé terminální onemocnění s omezenou předpokládanou délkou přežití, ve většině případů s primární diagnózou nevyléčitelné rakoviny; ostatní primární diagnózy zahrnovaly konečné stádium CHOPN/emfyzém, onemocnění srdce/srdeční selhání, Alzheimerovu chorobu/demenci, HIV/AIDS a jiná onemocnění v pokročilém stádiu.
In both studies, patients had advanced terminal illness and limited life expectancy, with the majority having a primary diagnosis of incurable cancer; other primary diagnoses included end-stage COPD/emphysema, cardiovascular disease/heart failure, Alzheimer’s disease/dementia, HIV/AIDS, or other advanced illnesses.
Pacienti v obou těchto studiích měli klinicky typické, viditelné, diskrétní, nehyperkeratotické a nehypertrofické léze aktinické keratózy s přilehlou léčenou plochou o velikosti 25 cm2 v oblasti kštice nebo na obličeji.
Patients had clinically typical, visible, discrete, nonhyperkeratotic, nonhypertrophic AK lesions on the balding scalp or face within a contiguous 25 cm2 treatment area.
Pacienti v pokročilé fázi onemocnění HIV mohou mít riziko zvýšených hladin triacylglycerolů a pankreatitidy.
Patients with advanced HIV disease may be at risk of elevated triglycerides and pancreatitis
Pacienti v pokročilém stádiu Parkinsonovy nemoci a užívající levodopu
Patients taking levodopa (advanced stage of Parkinson’s disease)
Pacienti v pokročilém věku
Older people
Pacienti v pokročilém věku (≥ 65 let)
Elderly patients (≥ 65 years)
Pacienti v programu autologního dárcovství krve
Patients in an autologous blood predonation programme
Pacienti v rameni G+B, u kterých nedošlo k progresi onemocnění, (tzn. u pacientů s kompletní léčebnou odpovědí (CR, částečnou léčebnou odpovědí (PR) nebo stabilním onemocněním (SD) na konci úvodní léčby) pokračovali v udržovací léčbě přípravek Gazyvaro každé dva měsíce po dobu 2 let nebo do progrese onemocnění (podle toho, co nastalo dříve).
Patients in the G+B arm who did not have disease progression (i.e. patients with a complete response (CR), partial response (PR) or stable disease (SD)) at the end of induction continued receiving Gazyvaro maintenance once every two months for two years or until disease progression (whichever occurred first).
Pacienti v rameni s adalimumabem dostávali s.c. injekci adalimumabu (40 mg) každé dva týdny a i.v. infuzi placeba každé 4 týdny.
Patients in the adalimumab arm received an adalimumab SC injection (40 mg) q2w plus an IV placebo infusion q4w.
Pacienti v rameni s docetaxelem byli léčeni docetaxelem (T) 75 mg/m2 následovaným cisplatinou (P) 75 mg/m2 následovanou
Patients on the docetaxel arm received docetaxel (T) 75 mg/m2 followed by cisplatin (P) 75 mg/m2 followed by
Pacienti v rameni s docetaxelem byli léčeni docetaxelem (T) 75 mg/m2 následovaným cisplatinou (P) 75 mg/m2 následovanou 5- fuorouracilem (F) 750 mg/m2 na den ve formě 5 dní trvající kontinuální infuze.
Patients on the docetaxel arm received docetaxel (T) 75 mg/m2 followed by cisplatin (P) 75 mg/m2 followed by fluorouracil (F) 750 mg/m2 per day as a continuous infusion for 5 days.
Pacienti v rameni s docetaxelem dostali docetaxel (T) 75 mg/m² 1. den v intravenózní infúzi, následovaný cisplatinou (P) 100 mg/m², podanou jako 30-minutová až tříhodinová infúze, následovanou kontinuální intravenózní infúzí 5-fluorouracilu (F) 1000 mg/m²/den od 1. dne do 4. dne.
Patients on the docetaxel arm received docetaxel (T) 75 mg/m² by intravenous infusion on day 1 followed by cisplatin (P) 100 mg/m² administered as a 30-minute to three-hour intravenous infusion, followed by the continuous intravenous infusion of 5-fluorouracil (F) 1000 mg/m²/day from day 1 to day 4.
Pacienti v rameni s tocilizumabem dostávali intravenózní (i.v.) infuzi tocilizumabu (8 mg/kg) každé 4 týdny a subkutánní (s.c.) injekci placeba každé 2 týdny.
Patients in the tocilizumab arm received an intravenous (IV) infusion of tocilizumab (8 mg/kg) every 4 weeks (q4w) and a subcutaneous (SC) placebo injection every 2 weeks (q2w).
Pacienti v reboundu
Rebounders
Pacienti v reboundu Subjekty nereagující na léčbu
Rebounders Never suppressed subjects
Pacienti v remisi bez užívání steroidů po dobu
Patients in steroid-free remission for >=90 daysa
Pacienti v současné době závislí na chronicky podávaných opioidech (viz body 4.4 a 4.5) nebo opioidních agonistech (např. methadonu) nebo u pacientů s akutním vysazení opioidů
Patients currently dependent on chronic opioids (see sections 4.4 and 4.5) or opiate agonists (e.g., methadone), or patients in acute opiate withdrawal
Pacienti v terminálním stádiu onemocnění ledvin vyžadující dialýzu.
End stage renal disease patients requiring dialysis.
Pacienti v TPF větvi obdrželi antibiotickou profylaxi ciprofloxacinem 500 mg perorálně dvakrát denně (nebo jeho ekvivalentem) po dobu 10 dní počínaje dnem 5 každého cyklu.
Patients on the TPF arm received antibiotic prophylaxis with ciprofloxacin 500 mg orally twice daily for 10 days starting on day 5 of each cycle, or equivalent.
Pacienti v této studii (n = 452) měli lokálně rekurentní, neoperovatelný a/nebo metastazující sarkom měkké tkáně jednoho ze dvou podtypů – leiomyosarkom nebo liposarkom.
The patients in this study (n=452) had locally recurrent, inoperable and/or metastatic soft tissue sarcoma of one of two subtypes – leiomyosarcoma or liposarcoma.
Pacienti v těchto hodnoceních, 108, 111 a C216, měli kompenzované jaterní onemocnění, detekovatelnou HCV RNA a histopatologii jater konzistentní s chronickou hepatitidou C. Není-li uvedeno jinak, podával se přípravek INCIVO v dávce 750 mg každých 8 hodin; dávka peginterferonu alfa-2a byla 180 µg/týden a dávka ribavirinu
Patients in these studies, 108, 111 and C216, had compensated liver disease, detectable HCV RNA, and liver histopathology consistent with chronic hepatitis C. Unless otherwise indicated, INCIVO was administered at a dosage of 750 mg every
Pacienti v těchto studiích měli stanovenu diagnózu AS s mediánem 2,7 až 5,8 roku.
Patients in these studies had a diagnosis of AS for a median of 2.7 to 5.8 years.
Pacienti v těchto studiích měli stanovenu diagnózu PsA s mediánem 3,9 až 5,3 roku.
Patients in these studies had a diagnosis of PsA for a median of 3.9 to 5.3 years.
Pacienti v těžkém stavu imunodeficience, např. AIDS
Patients with severe immunodeficiency states, e.g.
Pacienti v těžkém stavu imunodeficience, např. AIDS.
Patients with severe immunodeficiency states, e.g.
Pacienti v časném stádiu Parkinsonovy nemoci a neužívající levodopu
Patients not taking levodopa (early stage of Parkinson’s disease)
Pacienti v části II (dvojitě zaslepená) dostávali buď přípravek Ilaris 4 mg/kg nebo placebo každé 4 týdny až do 37 případů vzplanutí.
Patients in part II (double-blind) received either Ilaris 4 mg/kg or placebo every 4 weeks until 37 flare events occurred.
Pacienti v „sham“ rameni měli od týdne 24 nárok na léčbu přípravkem Eylea.
Patients in the sham group were eligible to receive Eylea from week 24.
Pacienti ve skupině léčené 1 x týdně měli na konci studie průměrné zlepšení FEV1 o 15%, což je klinicky signifikantní.
The patients in the weekly treatment group experienced a clinically significant 15% mean improvement in FEV1 at the end of the study.
Pacienti ve skupině placebo/dexamethason (placebo/dex) užívali 1 tobolku placeba v 1. - 28. den každého 28denního cyklu.
Patients in the placebo/dexamethasone (placebo/dex) group took 1 placebo capsule on Days 1 to 28 of each 28-day cycle.
Pacienti ve skupině Pom + LD-Dex dostávali 4 mg pomalidomidu perorálně v 1.–21. den každého 28denního cyklu.
Patients in the Pom+LD-Dex arm were administered 4 mg pomalidomide orally on Days 1 to 21 of each 28-day cycle.
Pacienti ve skupině s BDx dostali čtyři 21denní cykly, z nichž každý sestával z bortezomibu (1,3 mg/m2 podávaného intravenózně dvakrát týdně ve dnech 1, 4, 8 a 11) a dexamethasonu (40 mg/den ve dnech 1 až 4 a ve dnech 9 až 12 v 1. a 2. cyklu a ve dnech 1 až 4 ve 3. a 4. cyklu).
Patients in the BDx group received four 21 day cycles, each consisting of bortezomib (1.3 mg/m2 administered intravenously twice weekly on days 1, 4, 8, and 11), and oral dexamethasone (40 mg/day on days 1 to 4 and days 9 to 12, in Cycles 1 and 2, and on days 1 to 4 in Cycles 3 and 4).
Pacienti ve skupině s BTDx dostali 6 čtyřtýdenních cyklů, z nichž se každý skládal z bortezomibu (1,3 mg/m2 podávaného dvakrát týdně ve dnech 1, 4, 8 a 11 s následným 17denním obdobím klidu ode dne 12 do dne 28), dexamethasonu (40 mg podávaných perorálně ve dnech 1 až 4 a dnech 8 až 11) a thalidomidu (podávaného perorálně v dávce 50 mg denně ve dnech 1 – 14, se zvýšením na 100 mg ve dnech 15 – 28 a dále na 200 mg denně).
Patients in the BTDx group received six 4-week cycles, each consisting of bortezomib (1.3 mg/m2 administered twice weekly days 1, 4, 8, and 11, followed by a 17-day rest period from day 12 to day 28), dexamethasone (40 mg administered orally on days 1 to 4 and days 8 to 11), and thalidomide (administered orally at 50 mg daily on days 1-14, increased to 100 mg on days 15-28 and thereafter to 200 mg daily).
Pacienti ve skupině s BzmbDx dostali čtyři 21denní cykly, z nichž každý sestával z bortezomibu (1,3 mg/m2 podávaného intravenózně dvakrát týdně ve dnech 1, 4, 8 a 11) a perorálního dexamethasonu (40 mg/den ve dnech 1 až 4 a ve dnech 9 až 12 v 1. a 2. cyklu a ve dnech 1 až 4 ve 3. a 4. cyklu).
Patients in the BzmbDx group received four 21 day cycles, each consisting of bortezomib (1.3 mg/m2 administered intravenously twice weekly on days 1, 4, 8, and 11), and oral dexamethasone (40 mg/day on days 1 to 4 and days 9 to 12, in Cycles 1 and 2, and on days 1 to 4 in Cycles 3 and 4).
Pacienti ve skupině s BzmbTDx dostali 6 čtyřtýdenních cyklů, z nichž se každý skládal z bortezomibu (1,3 mg/m2 podávaného dvakrát týdně ve dnech 1, 4, 8 a 11 s následným 17denním obdobím klidu ode dne 12 do dne 28), dexamethasonu (40 mg podávaných perorálně ve dnech 1 až 4 a dnech 8 až 11) a thalidomidu (podávaného perorálně v dávce 50 mg denně ve dnech 1 – 14, se zvýšením na 100 mg ve dnech 15 – 28 a dále na 200 mg denně).
Patients in the BzmbTDx group received six 4-week cycles, each consisting of bortezmib (1.3 mg/m2 administered twice weekly days 1, 4, 8, and 11, followed by a 17-day rest period from day 12 to day 28), dexamethasone (40 mg administered orally on days 1 to 4 and days 8 to 11), and thalidomide (administered orally at 50 mg daily on days 1-14, increased to 100 mg on days 15-28 and thereafter to 200 mg daily).
Pacienti ve skupině s BzTDx dostali 6 čtyřtýdenních cyklů, z nichž se každý skládal z bortezomibu (1,3 mg/m2 podávaného dvakrát týdně ve dnech 1, 4, 8 a 11 s následným 17denním obdobím klidu ode dne 12 do dne 28), dexamethasonu (40 mg podávaných perorálně ve dnech 1 až 4 a dnech 8 až 11) a thalidomidu (podávaného perorálně v dávce 50 mg denně ve dnech 1 – 14, se zvýšením na 100 mg ve dnech 15 – 28 a dále na 200 mg denně).
Patients in the BzTDx group received six 4-week cycles, each consisting of bortezomib (1.3 mg/m2 administered twice weekly days 1, 4, 8, and 11, followed by a 17-day rest period from day 12 to day 28), dexamethasone (40 mg administered orally on days 1 to 4 and days 8 to 11), and thalidomide (administered orally at 50 mg daily on days 1-14, increased to 100 mg on days 15-28 and thereafter to 200 mg daily).
Pacienti ve skupině s VcDx dostali čtyři 21denní cykly, z nichž každý sestával z přípravku VELCADE (1,3 mg/m2 podávaného intravenózně dvakrát týdně ve dnech 1, 4, 8 a 11) a dexamethasonu (40 mg/den ve dnech 1 až 4 a ve dnech 9 až 12 v 1. a 2. cyklu a ve dnech 1 až 4 ve 3. a 4. cyklu).
Patients in the VcDx group received four 21 day cycles, each consisting of VELCADE (1.3 mg/m2 administered intravenously twice weekly on days 1, 4, 8, and 11), and oral dexamethasone (40 mg/day on days 1 to 4 and days 9 to 12, in Cycles 1 and 2, and on days 1 to 4 in Cycles 3 and 4).
Pacienti ve studii CT- AMT-010-01 byli sledováni po dobu až 5 let (n=6) po podání léčby, pacienti ve studii CT-AMT-011- 01 po dobu až 5 let (n=13) a pacienti ve studii CT-AMT-011-02 po dobu až 1 roku (n=3).
The patients in CT-AMT-010-01 have been followed for up to 5 years (n=6) post therapy administration, those in CT-AMT-011-01 for up to 5 years (n=13), and those in CT-AMT-011-02 for up to 1 year (n=3).
Pacienti ve studii dostávali buď přípravek Opsumit, nebo placebo (neúčinný přípravek) navíc k další léčbě PAH průměrně po dobu 2 let.
Patients in the study received either Opsumit or placebo (a dummy treatment) in addition to other PAH treatments for an average of 2 years.
Pacienti ve studii II, III, IV a VI byli randomizováni do skupiny s fixní dávkou abataceptu přibližně 10 mg/kg nebo do skupiny s placebem po dobu 12 měsíců (studie II, IV a VI) nebo 6 měsíců (studie III).
Study II, III, IV, and VI patients were randomized to receive a fixed dose approximating 10 mg/kg of abatacept or placebo for 12 (Studies II, IV, and VI) or 6 months (Study III).
Pacienti ve studii konané v jediném místě hodnocení relabovali po 1 – 6 předchozích léčebných režimech a dva pacienti relabovali po transplantaci kmenových buněk.
Patients in the single centre study had relapsed following 1-6 prior therapy regimens and 2 patients had relapsed following stem cell transplantation.
Pacienti ve studii měli MMSE (Mini-Mental State Examination) skóre 10 – 24.
The patients studied had an MMSE (Mini-Mental State Examination) score of 10 – 24.
Pacienti ve studii měli MMSE (Mini-Mental State Examination) skóre 10–24.
The patients studied had an MMSE (Mini-Mental State Examination) score of 10-24.
Pacienti ve studii měli MMSE (Mini-Mental State Examination) skóre 10–24.
The patients studied had an MMSE (Mini-Mental State Examination) score of 10–24.
Pacienti ve studii měli MMSE (Mini-Mental State Examination) skóre ve výši 10–24.
The patients studied had an MMSE (Mini-Mental State Examination) score of 10-24.
Pacienti ve studii měli MMSE (Mini-Mental State Examination) skóre ve výši 10–24.
The patients studied had an MMSE (Mini-Mental State Examination) score of 10–24.
Pacienti ve studii n (%)
Study subjects n (%)
Pacienti ve studii V byli randomizováni do skupiny se stejnou fixní dávkou abataceptu nebo do skupiny s dávkou 3 mg/kg infliximabu nebo do placebové skupiny po dobu 6 měsíců.
Study V patients were randomized to receive this same fixed dose of abatacept or 3 mg/kg infliximab or placebo for 6 months.
Pacienti ve studiích I – V měli před začátkem léčby průměrné skóre aktivity ochrany (DAS28) 6,5 – 6,8.
Patients in studies I – V had a mean Disease Activity Score (DAS28) of 6.5–6.8 at baseline.
Pacienti ve studiích MCL-002 a MCL-001, kteří prodělali TFR 1. a 2. stupně, byli léčeni kortikosteroidy, nesteroidními antiflogistiky (NSAID) a/nebo opioidními analgetiky ke zvládnutí symptomů TFR.
Patients in studies MCL-002 and MCL-001 that experienced Grade 1 and 2 TFR were treated with corticosteroids, non-steroidal anti-inflammatory drugs (NSAIDs) and/or narcotic analgesics for management of TFR symptoms.
Pacienti ve studiích UC-I a UC-II měli možnost přejít do otevřené dlouhodobé prodloužené studie UC-III.
Patients from studies UC-I and UC-II had the option to roll over into an open-label long-term extension study (UC III).
Pacienti ve vyšším věku (≥65 let): U starších jedinců nebylo provedeno specifické hodnocení farmakokinetiky.
Older people (≥ 65 years of age): Specific pharmacokinetic evaluations for elderly subjects have not been performed.
Pacienti ve vyšším věku ( 65 let)
Elderly patients (≥ 65 years of age)
Pacienti ve vyšším věku: farmakokinetika, účinnost a bezpečnost amprenaviru u pacientů starších 65 roků nebyly studovány (viz bod 5.2).
Elderly: the pharmacokinetics, efficacy and safety of amprenavir have not been studied in patients over 65 years of age. (see section 5.2).
Pacienti ve věku 12 až 17 let
12- to 17-year-olds
Pacienti ve věku 12 až 18
Patients aged 12 to 18 N=40
Pacienti ve věku 2 až 5 let (<14 kg)
2- to 5-year-olds (<14 kg)
Pacienti ve věku 2 až 5 let (≥14 kg až <25 kg)
2- to 5-year-olds (≥14 kg to <25 kg)
Pacienti ve věku 2 let a starší
Patients from the age of 2 years
Pacienti ve věku 4let a starší, kteří nejsou schopni polykat tobolky: dávku určí váš lékař podle vaší tělesné hmotnosti.
Patients of 4 years of age and older unable to swallow capsules: The dose will be calculated according to your weight by your doctor.
Pacienti ve věku 6 až 11 let (≥14 kg až <25 kg)
6- to 11-year-olds (≥14 kg to <25 kg)
Pacienti ve věku 6 až 11 let (≥25 kg)
6- to 11-year-olds (≥25 kg)
Pacienti ve věku 75 až 80 let mají být léčeni denní dávkou 300 mg užívanou ve formě jedné tobolky po 150 mg dvakrát denně.
Patients between 75-80 years should be treated with a daily dose of 300 mg taken as one 150 mg capsule twice daily.
Pacienti ve věku 75 let nebo starší [viz Starší pacienti (pVTEp v ortopedii)]
Patients aged 75 or above [see Elderly (pVTEp orthopaedic surgery)]
Pacienti ve věku 75-80 let
Patients between 75-80 years
Pacienti ve věku 80 let nebo vyšším
Patients aged 80 years or above
Pacienti ve věku 80 let nebo vyšším musí být léčeni denní dávkou 220 mg užívanou ve formě jedné tobolky po 110 mg dvakrát denně z důvodu zvýšeného rizika krvácení u této populace.
Patients aged 80 years or above should be treated with a daily dose of 220 mg taken as one 110 mg capsule twice daily due to the increased risk of bleeding in this population.
Pacienti ve věku <12 let: Na základě výsledků z klinické studie s pediatrickými pacienty do 12 let, ve které bylo prokázáno, že mají nižší expozici VWF, by mělo být uvažováno profylaktické rozmezí dávek 40 - 80 IU VWF:RCo/kg tělesné hmotnosti 1 až 3x týdně. (viz bod 5.2).
Patients aged <12 years old: Based on results from a clinical trial in which paediatric patients under 12 years of age were shown to have lower exposure of VWF, a prophylactic dose range of 40 – 80 IU VWF:RCo/kg body weight 1 to 3 times a week should be considered. (see Section 5.2).
Pacienti ve věku do 18 let musí být očkováni proti Haemophilus influenzae a pneumokokovým infekcím.
Patients less than 18 years of age must be vaccinated against Haemophilus influenzae and pneumococcal infections.
pacienti ve věku od 2 let s aktivní polyartikulární juvenilní idiopatickou artritidou a pacienti ve věku od 6 let s aktivní entezopatickou artritidou (v obou případech se jedná o vzácná onemocnění způsobující zánět kloubů),
patients with active polyarticular juvenile idiopathic arthritis from 2 years of age and active enthesitis-related arthritis from 6 years of age (both are rare diseases causing inflammation in the joints);
pacienti ve věku od 2 let s beta-talasemií major, kteří podstupují nepříliš časté krevní transfuze, pokud nelze použít deferoxamin nebo léčba tímto léčivým přípravkem nedostačuje, pacienti ve věku od 2 let s jinými typy anémie (nízkými hladinami hemoglobinu v krvi), kteří podstupují krevní transfuze, pokud nelze použít deferoxamin nebo léčba tímto léčivým přípravkem nedostačuje,
patients from 2 years of age with beta thalassaemia major who receive infrequent blood transfusions, when deferoxamine cannot be used or is inadequate; patients from 2 years of age who suffer from other types of anaemia (low levels of haemoglobin in the blood) who receive blood transfusions, when deferoxamine cannot be used or is inadequate;
pacienti ve věku od 6 let s beta-talasemií major (vrozenou poruchou krve, při které krev pacientů neobsahuje dostatek běžného hemoglobinu), kteří často podstupují krevní transfuze,
patients from 6 years of age who have beta thalassaemia major (an inherited blood disorder in which patients do not have enough normal haemoglobin in the blood) and who receive frequent blood transfusions;
Pacienti ve věku od >2 měsíců do 2 let.
Patients aged >2 months to 2 years of age
Pacienti ve věku ≥ 75 let měli vyšší výskyt nežádoucích účinků spojených s deplecí objemu (jako posturální závrať, ortostatická hypotenze, hypotenze) s incidencí 4,9 % u kanagliflozinu 100 mg jednou denně, 8,7 % u kanagliflozinu 300 mg jednou denně, resp. 2,6 % v kontrolní skupině.
Patients ≥ 75 years of age had a higher incidence of adverse reactions related to volume depletion (such as postural dizziness, orthostatic hypotension, hypotension) with incidences of 4.9%, 8.7% and 2.6% on canagliflozin 100 mg once daily, canagliflozin 300 mg once daily, and in the control group, respectively.
Pacienti ve větvi s agonisty receptoru GLP-1 měli pokračovat v předchozí léčbě agonisty receptoru GLP-1.
Patients in the GLP-1 receptor agonist arm were to continue pre-trial GLP-1 receptor agonist treatment.
Pacienti ve větvi s liraglutidem dodržovali fixní navyšování dávky s počáteční dávkou 0,6 mg a přírůstkem dávky o 0,6 mg týdně, dokud nebylo dosaženo udržovací dávky 1,8 mg.
Patients in the liraglutide arm followed a fixed dose escalation scheme with a starting dose of 0.6 mg and a dose increase of 0.6 mg weekly until the maintenance dose of 1.8 mg was reached.
Pacienti ve všech léčebných skupinách obvykle dostávali 2 až 4 antihypertenzivní látky (např. diuretika, betablokátory, alfablokátory) k dosažení stanoveného cílového krevního tlaku
Patients in all treatment groups typically received between 2 and 4 antihypertensive agents (e.g., diuretics, beta blockers, alpha blockers) to reach a predefined blood pressure goal of
Pacienti ve všech léčebných skupinách obvykle dostávali 2 až 4 antihypertenzivní látky (např. diuretika, betablokátory, alfablokátory) k dosažení stanoveného cílového krevního tlaku ≤ 135/85 mm Hg nebo snížení systolického tlaku o 10 mmHg, pokud výchozí tlak byl > 160 mm Hg.
Patients in all treatment groups typically received between 2 and 4 antihypertensive agents (e.g., diuretics, beta blockers, alpha blockers) to reach a predefined blood pressure goal of ≤ 135/85 mmHg or a 10 mmHg reduction in systolic pressure if baseline was > 160 mmHg.
Pacienti ve všech léčebných skupinách obvykle dostávali mezi 2 a 4 antihypertenzivy (např. diuretika, betablokátory, alfablokátory) k dosažení předdefinovaného cílového krevního tlaku ≤ 135/85 mm Hg nebo snížení systolického tlaku o 10 mm Hg, pokud výchozí tlak byl > 160 mm Hg.
Patients in all treatment groups typically received between 2 and 4 antihypertensive agents (e.g., diuretics, beta blockers, alpha blockers) to reach a predefined blood pressure goal of ≤ 135/85 mmHg or a 10 mmHg reduction in systolic pressure if baseline was > 160 mmHg.