natgillin/translations-raw huggingface dataset:
U pacientů s lehkou poruchou funkce ledvin (clearance kreatininu 50 – 80 ml/min) není třeba upravovat dávku.
In patients with mildly impaired renal function (creatinine clearance 50-80 ml/min) no dose adjustment is required.
U pacientů s lehkou poruchou funkce ledvin (clearance kreatininu > 50 až ≤ 80 ml/min) není potřeba žádná úprava dávky alogliptinu (viz bod 5.2).
For patients with mild renal impairment (creatinine clearance > 50 to ≤ 80 mL/min), no dose adjustment of alogliptin is necessary (see section 5.2).
U pacientů s lehkou poruchou funkce ledvin (clearance kreatininu ≥ 50 až < 80 ml/min) je nutno dávku upravit a pacienta stabilizovat za pomoci 1měsíčního injekčního paliperidon-palmitátu a poté převést na přípravek TREVICTA.
For patients with mild renal impairment (creatinine clearance ≥ 50 to < 80 ml/min), dose should be adjusted and the patient stabilised using 1-monthly paliperidone palmitate injectable, and then transitioned to TREVICTA.
U pacientů s lehkou poruchou funkce ledvin (clearance kreatininu ≥ 50 ml/min až < 80 ml/min) je nutno dávku upravit a pacienta stabilizovat pomocí 1měsíčního injekčního paliperidon-palmitátu, poté převést na přípravek TREVICTA.
For patients with mild renal impairment (creatinine clearance ≥ 50 ml/min to < 80 ml/min), dose should be adjusted and the patient stabilised using 1-monthly paliperidone palmitate injectable, then transitioned to TREVICTA.
U pacientů s lehkou poruchou funkce ledvin (odhadnutá clearance kreatininu [CrCL] > 50 ml/min) není nutná žádná úprava dávkování (viz bod 5.2).
In patients with mild renal impairment (estimated creatinine clearance [CrCL] > 50 mL/min), no dose adjustment is necessary, see section 5.2).
U pacientů s lehkou poruchou renálních funkcí (clearance kreatininu >50 ml/min) není nutné žádné snížení dávky.
No dosage reduction is required for patients with mild renal impairment (creatinine clearance >50 ml/min).
U pacientů s lehkou či středně těžkou poruchou funkce jater není potřebné dávkování upravovat (viz bod 4.4).
No dose adjustments are needed in patients with mild or moderate impairment (see section 4.4).
U pacientů s lehkou či středně těžkou poruchou funkce ledvin (clearance kreatininu 60 – 90 ml/min, respektive 30 – 59 ml/min) není nutná žádná úprava dávkování.
No dose adjustment is required for patients with mild or moderate renal impairment (creatinine clearance 60–90 ml/min and 30–59 ml/min, respectively).
U pacientů s lehkou či středně těžkou poruchou funkce ledvin se má kabozantinib používat s opatrností.
Cabozantinib should be used with caution in patients with mild or moderate renal impairment.
U pacientů s lehkou, středně těžkou ani těžkou poruchou funkce ledvin (včetně pacientů na hemodialýze nebo peritoneální dialýze) není nutná úprava dávkování přípravku ZEPATIER (viz bod 5.2).
No dose adjustment of ZEPATIER is required in patients with mild, moderate, or severe renal impairment (including patients receiving haemodialysis or peritoneal dialysis) (see section 5.2).
U pacientů s lehkou, středně těžkou či těžkou poruchou funkce ledvin není třeba dávku přípravku Exviera upravovat (viz bod 5.2).
No dose adjustment of Exviera is required for patients with mild, moderate, or severe renal impairment (see section 5.2).
U pacientů s lehkou, středně těžkou či těžkou poruchou funkce ledvin není třeba dávku přípravku Viekirax upravovat (viz bod 5.2).
No dose adjustment of Viekirax is required for patients with mild, moderate, or severe renal impairment (see section 5.2).
U pacientů s ložiskovou psoriázou, kteří dostávali přípravek Enbrel, byly zjevné signifikantní odpovědi v porovnání s placebem v době první kontroly (2 týdny) a přetrvávaly po 24 týdnů léčení.
Among patients with plaque psoriasis who received Enbrel, significant responses relative to placebo were apparent at the time of the first visit (2 weeks) and were maintained through 24 weeks of therapy.
U pacientů s lymfomatózní meningitidou, kterým byl podáván DepoCyte nebo cytarabin ve studiích fáze 1 – 4, jsou nežádoucí účinky uvedeny v tabulce 1 níže podle MedDRA tříd orgánových systémů a podle frekvence (velmi časté (≥1/10), časté (≥1/100 až < 1/10), méně časté (≥1/1000 až <1/100), vzácné (≥1/10000 až <1/1,000), velmi vzácné (<1/10000)).
For Phase 1-4 studies in patients with lymphomatous meningitis receiving either DepoCyte or cytarabine adverse reactions are listed by MedDRA body system organ class and by frequency (Very common (≥1/10); and Common (≥1/100 to < 1/10); uncommon (≥1/1,000 to <1/100); rare (≥1/10,000 to <1/1,000); very rare (<1/10,000)) in Table 1 below.
U pacientů s lymfomem dosáhlo cílového počtu kmenových buněk do čtyř dnů odběru 60 % pacientů užívajících přípravek Mozobil (89 ze 150), ve srovnání s 20 % pacientů (29 ze 148) užívajících placebo.
Among the patients with lymphoma, 60% of those receiving Mozobil achieved the target number of stems cells within four collection days (89 out of 150), compared with 20% of the patients receiving placebo (29 out of 148).
U pacientů s lymfomem z plášťových buněk (studie LYM-3002) byla incidence infekce herpes zoster 6,7 % v rameni BR-CAP a 1,2 % v rameni R-CHOP (viz bod 4.8).
In patients with MCL (study LYM-3002), the incidence of herpes zoster infection was 6.7% in the BR- CAP arm and 1.2% in the R-CHOP arm (see section 4.8).
U pacientů s lymfomem z plášťových buněk (studie LYM-3002) byla ve skupině léčené bortezomibem (BR-CAP) v porovnání se skupinou bortezomibem neléčenou (rituximab, cyklofosfamid, doxorubicin, vinkristin a prednison [R-CHOP]) vyšší incidence (56,7 % versus 5,8 %) trombocytopenie stupně 3 a vyššího.
In patients with MCL (study LYM-3002), there was a higher incidence (56.7% versus 5.8%) of Grade ≥ 3 thrombocytopenia in the bortezomib treatment group (BR-CAP) as compared to the non-bortezomib treatment group (rituximab, cyclophosphamide, doxorubicin, vincristine, and prednisone [R-CHOP]).
U pacientů s lymfomem z plášťových buněk (studie LYM-3002) byla ve skupině léčené bortezomibem (BzmbR-CAP) v porovnání se skupinou bortezomibem neléčenou (rituximab, cyklofosfamid, doxorubicin, vinkristin a prednison [R-CHOP]) vyšší incidence (56,7 % versus 5,8 %) trombocytopenie stupně 3 a vyššího.
In patients with MCL (study LYM-3002), there was a higher incidence (56.7% versus 5.8%) of Grade ≥ 3 thrombocytopenia in the bortezomib treatment group (BzmbR-CAP) as compared to the non-bortezomib treatment group (rituximab, cyclophosphamide, doxorubicin, vincristine, and prednisone [R-CHOP]).
U pacientů s lymfomem z plášťových buněk (studie LYM-3002) byla ve skupině léčené bortezomibem (BzR-CAP) v porovnání se skupinou neléčenou bortezomibem (rituximab, cyklofosfamid, doxorubicin, vinkristin a prednison [R-CHOP]) vyšší incidence (56,7 % versus 5,8 %) trombocytopenie stupně 3 a vyššího.
In patients with MCL (study LYM-3002), there was a higher incidence (56.7% versus 5.8%) of Grade ≥ 3 thrombocytopenia in the bortezomib treatment group (BzR-CAP) as compared to the non-bortezomib treatment group (rituximab, cyclophosphamide, doxorubicin, vincristine, and prednisone [R-CHOP]).
U pacientů s lymfomem z plášťových buněk (studie LYM-3002) byla ve skupině léčené přípravkem VELCADE (VcR-CAP) v porovnání se skupinou přípravkem VELCADE neléčenou (rituximab, cyklofosfamid, doxorubicin, vinkristin a prednison [R-CHOP]) vyšší incidence (56,7 % versus 5,8 %) trombocytopenie stupně 3 a vyššího.
In patients with MCL (study LYM-3002), there was a higher incidence (56.7% versus 5.8%) of Grade ≥ 3 thrombocytopenia in the VELCADE treatment group (VcR-CAP) as compared to the non-VELCADE treatment group (rituximab, cyclophosphamide, doxorubicin, vincristine, and prednisone [R-CHOP]).
U pacientů s lymfomem z plášťových buněk je léčba lenalidomidem spojena s vyšším výskytem neutropenie 3. nebo 4. stupně (43,7 % u pacientů léčených lenalidomidem ve srovnání s 33,7 % u pacientů z kontrolní větve ve studii fáze II).
In mantle cell lymphoma patients, lenalidomide is associated with a higher incidence of grade 3 or 4 neutropenia (43.7% in lenalidomide-treated patients compared with 33.7% in patients in the control arm in the Phase II study).
U pacientů s lymfomem z plášťových buněk léčených lenalidomidem nebyl pozorován žádný celkový rozdíl v bezpečnosti a účinnosti mezi pacienty ve věku 65 let a více a pacienty ve věku do 65 let.
For mantle cell lymphoma patients treated with lenalidomide, no overall difference in safety and efficacy was observed between patients aged 65 years or over compared with patients aged under 65 years of age.
U pacientů s lymfomem z plášťových buněk má být režim sledování každé 2 týdny ve 3. a 4. cyklu a následně na začátku každého cyklu.
In mantle cell lymphoma patients, the monitoring scheme should be every 2 weeks in Cycles 3 and 4, and then at the start of each cycle.
U pacientů s lymfomem z plášťových buněk se doporučuje vyhnout se současnému podávání induktorů CYP3A4/5, neboť by bylo nutné zvýšit dávky temsirolimu (viz bod 4.5).
For patients with mantle cell lymphoma, it is recommended that coadministration of CYP3A4/5 inducers should be avoided due to the higher dose of temsirolimus (see section 4.5).
U pacientů s lymfomem z plášťových buněk činila průměrná doba do zhoršení onemocnění u pacientů léčených přípravkem Revlimid 37,6 týdne ve srovnání s 22,7 týdne u pacientů užívajících jiné léčivé přípravky.
For patients with mantle cell lymphoma, the average time before the disease got worse was 37.6 weeks in those treated with Revlimid, compared with 22.7 weeks in those given other treatments.
U pacientů s lymfomem z plášťových buněk, kteří dostávají vyšší dávku přípravku Torisel, může množství alkoholu v tomto léku snížit schopnost řídit nebo obsluhovat stroje (viz bod „Přípravek Torisel obsahuje ethanol (alkohol“).
For patients receiving the higher dose of Torisel for the treatment of mantle cell lymphoma, the amount of alcohol in this medicine may impair your ability to drive or use machines [see section “Torisel contains ethanol” (alcohol)].
U pacientů s léčbou imunosupresivními léčivými přípravky v anamnéze existuje zvýšené riziko vzniku PML.
Patients with a treatment history of immunosuppressant medications are at increased risk for PML.
U pacientů s makulárním edémem, který vznikl v souvislosti s diabetem, u nichž dříve nedošlo k odpovědi na jiný druh léčby, nebo pro ně jiné druhy léčby nejsou vhodné, bylo průměrné zlepšení BCVA během obou studií 3,2 písmene po podání 700 mikrogramů přípravku Ozurdex ve srovnání se zlepšením o 1,5 písmene u předstírané léčby.
In patients with macular oedema related to diabetes, who had not previously responded to, or were unsuitable for, other types of treatment, there was an average improvement in BCVA over both studies of 3.2 letters after Ozurdex 700 micrograms, compared with 1.5 letters after sham treatment
U pacientů s malignitou mimo kožní lokalizaci s mutací v RAS se mají zvážit přínosy a rizika před pokračováním léčby dabrafenibem.
The benefits and risks should be considered before continuing treatment with dabrafenib in patients with a non-cutaneous malignancy that has a RAS mutation.
U pacientů s malignitou mimo kožní lokalizaci s mutací v RAS zvažte přínosy a rizika před pokračováním léčby dabrafenibem.
Consider the benefits and risks before continuing treatment with dabrafenib in patients with a non- cutaneous malignancy that has a RAS mutation.
U pacientů s maligním nádorovým onemocněním je četnost z klinických studií odhadována jako méně častá.
The frequency is estimated from clinical trial data as uncommon in cancer patients.
U pacientů s MCL, léčených temsirolimem 175 mg/týden, byl podstatně vyšší výskyt infekcí (včetně infekcí 3. a 4. stupně) v porovnání s nižšími dávkami a v porovnání s běžnou chemoterapií.
Among patients receiving 175 mg/week for the treatment of MCL, infections (including Grade 3 and 4 infections) were substantially increased compared to lower doses and compared to conventional chemotherapy.
U pacientů s MDS/MPD je doporučená dávka přípravku Imatinib Accord 400 mg/den.
The recommended dose of Imatinib Accord is 400 mg/day for patients with MDS/MPD.
U pacientů s metastatickým adenokarcinomem pankreatu léčených přípravkem ONIVYDE byla pozorována sepse s febrilní neutropenií a následným septickým šokem vedoucím k úmrtí.
Sepsis with neutropenic fever and consequent septic shock with fatal outcome has been observed in patients with metastatic pancreatic adenocarcinoma treated with ONIVYDE.
U pacientů s metastatickým melanomem s pozitivitou mutace V600K genu BRAF (n = 16) byl výskyt odpovědi 13 % (95 % IS: 0,0; 28,7) s mediánem trvání odpovědi 5,3 měsíce (95 % IS: 3,7; 6,8).
In patients with BRAF V600K mutation positive metastatic melanoma (n=16) the response rate was 13% (95% CI: 0.0, 28.7) with a median duration of response of 5.3 months (95% CI: 3.7, 6.8).
U pacientů s metastatickým nádorem byl podíl odpovědi na léčbu při zahájení léčby přípravkem Odomzo v dávce 200 mg i 800 mg nižší než 20 % a společnost žádost o schválení podávání přípravku u metastatického bazocelulárního karcinomu stáhla.
Response rates were less than 20% in patients with metastatic cancer started on either 200 or 800 mg Odomzo and the company withdrew its application for use in metastatic basal cell carcinoma.
u pacientů s metastazujícím karcinomem ledvin, který postupoval po předchozí léčbě inhibitorem tyrosinkinázy VEGFR.
of cabozantinib (XL184) vs everolimus in subjects with metastatic renal cell carcinoma that has progressed after prior VEGFR tyrosine kinase inhibitor therapy.
U pacientů s metastazujícím karcinomem tlustého střeva nebo konečníku nebylo v klinických studiích pozorováno zvýšené riziko pooperačního krvácení nebo komplikací hojení ran u pacientů, kteří podstoupili větší chirurgický výkon v intervalu 28 – 60 dní před zahájením léčby přípravkem Avastin.
In clinical trials of metastatic carcinoma of the colon or rectum, there was no increased risk of post- operative bleeding or wound healing complications observed in patients who underwent major surgery 28-60 days prior to starting Avastin.
U pacientů s metastázami CNS například došlo k hemiplegii, hemiparéze nebo ke ztrátě vidění.
For example, hemiplegia, hemiparesis or loss of vision have occurred in patients with CNS metastases.
U pacientů s MF (primární myelofibrózou, postpolycytemickou myelofibrózou nebo myelofibrózou po esenciální trombocytemii) byly provedeny dvě randomizované studie fáze 3 (COMFORT-I a COMFORT-II).
Two randomised phase 3 studies (COMFORT-I and COMFORT-II) were conducted in patients with MF (primary myelofibrosis, post-polycythaemia vera myelofibrosis or post-essential thrombocythaemia myelofibrosis).
U pacientů s MF léčených přípravkem Jakavi byla hlášena tuberkulóza.
Tuberculosis has been reported in patients receiving Jakavi for MF.
U pacientů s mnohočetným myelomem dosáhlo cílového počtu kmenových buněk 72 % pacientů užívajících přípravek Mozobil (106 ze 148), ve srovnání s 34 % pacientů (53 ze 154) užívajících placebo.
Among the patients with multiple myeloma, 72% of those receiving Mozobil achieved the target number of stem cells (106 out of 148), compared with 34% of the patients receiving placebo (53 out of 154).
U pacientů s mnohočetným myelomem je léčba kombinací lenalidomidu s dexamethasonem spojena se zvýšeným rizikem žilní tromboembolie (především hluboké žilní trombózy a plicní embolie) a tepenné tromboembolie (především infarkt myokardu a cerebrovaskulární příhody).
In patients with multiple myeloma, the combination of lenalidomide with dexamethasone is associated with an increased risk of venous thromboembolism (predominantly deep vein thrombosis and pulmonary embolism) and arterial thromboembolism (predominantly myocardial infarction and cerebrovascular event).
U pacientů s mnohočetným myelomem může být zvýšené riziko poškození ledvin, pokud je přípravek Zoledronic acid Teva podáván v kombinaci s thalidomidem.
In multiple myeloma patients, the risk of renal dysfunction may be increased when Zoledronic acid Teva is used in combination with thalidomide.
U pacientů s mnohočetným myelomem může být zvýšené riziko poškození ledvin, pokud je Zoledronic acid Actavis podáván v kombinaci s thalidomidem.
In multiple myeloma patients, the risk of renal dysfunction may be increased when Zoledronic acid Actavis is used in combination with thalidomide.
U pacientů s mnohočetným myelomem může být zvýšené riziko poškození ledvin, pokud jsou intravenózní bisfosfonáty podávány v kombinaci s thalidomidem.
In multiple myeloma patients, the risk of renal dysfunction may be increased when intravenous bisphosphonates are used in combination with thalidomide.
U pacientů s mnohočetným myelomem nebo metastatickými lézemi solidních nádorů do kostí je nutné při zahájení léčby kyselinou zoledronovou stanovit sérový kreatinin a clearanci kreatininu (CLcr).
When initiating treatment with zoledronic acid in patients with multiple myeloma or metastatic bone lesions from solid tumours, serum creatinine and creatinine clearance (CLcr) should be determined.
U pacientů s mnohočetným myelomem nebo metastázami solidních nádorů do kostí musí být při zahájení léčby přípravkem Zoledronic acid Mylan stanoven sérový kreatinin a clearance kreatininu (CLcr).
When initiating treatment with zoledronic acid in patients with multiple myeloma or metastatic bone lesions from solid tumours, serum creatinine and creatinine clearance (CLcr) should be determined.
U pacientů s mnohočetným myelomem nebo metastázami solidních nádorů do kostí musí být při zahájení léčby přípravkem Zoledronic acid Teva stanoven sérový kreatinin a clearance kreatininu (CLcr).
When initiating treatment with Zoledronic acid Teva in patients with multiple myeloma or metastatic bone lesions from solid tumours, serum creatinine and creatinine clearance (CLcr) should be determined.
U pacientů s mutací bylo u 4/26 (15 %) prokázáno zlepšení nekroinflamačního skóre a u 8/26 (31 %) pacientů zhoršení ve srovnání s obdobím před léčbou.
In patients with the mutant, 4/26 (15 %) patients showed improvement in necroinflammatory score and 8/26 (31 %) patients worsened compared to pre- treatment.
U pacientů s mutací bylo u 4/26 (15 %) prokázáno zlepšení nekroinflamačního skóre a u 8/26 (31 %) pacientů zhoršení ve srovnání s obdobím před léčbou.
In patients with the mutant, 4/26 (15%) patients showed improvement in necroinflammatory score and 8/26 (31 %) patients worsened compared to pre- treatment.
U pacientů s myelodysplastickými syndromy a lymfomem z plášťových buněk byla monoterapie lenalidomidem rovněž spojena s rizikem žilní tromboembolie (především hluboké žilní trombózy a plicní embolie), avšak v menší míře než u pacientů s mnohočetným myelomem – viz body 4.5 a 4.8.
In patients with myelodysplastic syndromes and mantle cell lymphoma, treatment with lenalidomide monotherapy was also associated with a risk of venous thromboembolism (predominantly deep vein thrombosis and pulmonary embolism), but to a lesser extent than in patients with multiple myeloma – see sections 4.5 and 4.8.
U pacientů s myelodysplastickými syndromy je lenalidomid spojen s vyšším výskytem neutropenie nebo 4. stupně (74,6 % u pacientů léčených lenalidomidem oproti 14,9 % u pacientů užívajících placebo ve studii fáze III).
In myelodysplastic syndromes patients, lenalidomide is associated with a higher incidence of grade 3 or 4 neutropenia (74.6% in lenalidomide-treated patients compared with 14.9% in patients on placebo in the Phase III study).
U pacientů s myelodysplastickými syndromy léčených lenalidomidem nebyl pozorován žádný celkový rozdíl v bezpečnosti a účinnosti mezi pacienty ve věku nad 65 let a mladšími pacienty.
For myelodysplastic syndromes patients treated with lenalidomide, no overall difference in safety and efficacy was observed between patients aged over 65 and younger patients.
U pacientů s myelosupresí může být třeba intenzivnějšího sledování celkového krevního obrazu, s diferenciálem a počtem krevních destiček.
Patients with myelosuppression may require more intensive monitoring of complete blood cell counts, with differential and platelet counts.
U pacientů s mírnou (Child-Pugh skóre A) nebo středně těžkou (Child-Pugh skóre B) poruchou funkce jater není nutná žádná úprava počáteční dávky podle funkce jater.
No adjustment of starting dose is required on the basis of hepatic function in patients with mild (Child- Pugh A) or moderate (Child-Pugh B) hepatic impairment.
U pacientů s mírnou (clearance kreatininu Clkr 50 – 80 ml/min) poruchou funkce ledvin byla expozice liraglutidem snížena o 33 %, u pacientů se středně závažnou (Clkr 30 – 50 ml/min) poruchou funkce ledvin o 14 %, se závažnou (Clkr < 30 ml/min) poruchou funkce ledvin o 27 % a u terminálního selhání ledvin vyžadujícího dialýzu byla expozice liraglutidem snížena o 28 %.
Liraglutide exposure was lowered by 33%, 14%, 27% and 28%, respectively, in subjects with mild (creatinine clearance, CrCl 50–80 mL/min), moderate (CrCl 30–50 mL/min), and severe (CrCl < 30 mL/min) renal impairment and in end-stage renal disease requiring dialysis.
U pacientů s mírnou (stanovená clearance kreatininu > 50 ml/min. a  80 ml/min.) až středně závažnou (stanovená clearance kreatininu  30 ml/min a  50 ml/min) poruchou funkce ledvin není třeba dávku upravovat.
No dosage adjustment is necessary for patients with mild (estimated creatinine clearance > 50 ml/min and  80 ml/min) to moderate (estimated creatinine clearance  30 ml/min and  50 ml/min) renal impairment.
U pacientů s mírnou (stanovená clearance kreatininu > 50 ml/min. a  80 ml/min.) až středně závažnou (stanovená clearance kreatininu  30 ml/min. a  50 ml/min.) poruchou funkce ledvin není třeba dávku upravovat.
No dosage adjustment is necessary for patients with mild (estimated creatinine clearance > 50 ml/min and  80 ml/min) to moderate (estimated creatinine clearance  30 ml/min and  50 ml/min) renal impairment.
U pacientů s mírnou (třída A podle Child-Pugha) nebo středně závažnou (třída B podle Child-Pugha) poruchou funkce jater není nutná úprava dávkování přípravku Tybost.
No dose adjustment of Tybost is required in patients with mild (Child-Pugh Class A) or moderate hepatic impairment (Child-Pugh Class B).
U pacientů s mírnou (třída A podle Child-Pugha) nebo středně závažnou (třída B podle Child-Pugha) poruchou funkce jater není nutná úprava dávkování přípravku Vitekta (viz body 4.2 a 5.2).
No dose adjustment of Vitekta is required in patients with mild (Child-Pugh Class A) or moderate hepatic impairment (Child-Pugh Class B) (see sections 4.2 and 5.2).
U pacientů s mírnou a středně těžkou poruchou funkce jater (Child-Pugh třída A a B) byl pozorován méně než 20% pokles AUC a 10% pokles Cmax.
Less than 20% decrease in AUC and 10% decrease in Cmax were observed in patients with mild and moderate hepatic impairment (Child-Pugh Class A and B).
U pacientů s mírnou a středně těžkou poruchou funkce jater se nevyžaduje úprava dávkování (viz body 4.4 a 5.2).
No dose adjustment is recommended for patients with mild or moderate hepatic impairment (see sections 4.4 and 5.2).
U pacientů s mírnou a středně těžkou poruchou funkce ledvin se AUC lacosamidu v porovnání se zdravými jedinci zvětšila přibližně o 30%, u pacientů s těžkou poruchou funkce ledvin a u pacientů s terminálním selháním ledvin s potřebou hemodialýzy přibližně o 60%, hodnota maximální koncentrace Cmax však nebyla ovlivněna.
The AUC of lacosamide was increased by approximately 30% in mildly and moderately and 60% in severely renal impaired patients and patients with endstage renal disease requiring hemodialysis compared to healthy subjects, whereas cmax was unaffected.
U pacientů s mírnou a středně těžkou poruchou funkce ledvin se AUC lacosamidu v porovnání se zdravými jedinci zvětšila přibližně o 30%, u pacientů s těžkou poruchou funkce ledvin a u pacientů s terminálním selháním ledvin s potřebou hemodialýzy přibližně o 60%, hodnota maximální koncentrace Cmax však nebyla ovlivněna.
The AUC of lacosamide was increased by approximately 30% in mildly and moderately and 60% in severely renal impaired patients and patients with endstage renal disease requiring hemodialysis compared to healthy subjects, whereas cmax was unaffected..