natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V klinických studiích MenACWY-TT-039 a MenACWY-TT-040 jedna dávka vakcíny Nimenrix vyvolávala odpovědi rSBA proti všem čtyřem meningokokovým skupinám, přičemž odpověď proti skupině C byla srovnatelná s odpovědí vyvolanou registrovanou vakcínou MenC-CRM, pokud jde o % subjektů s titry rSBA ≥ 8 (tabulka 1).
In clinical studies MenACWY-TT-039 and MenACWY-TT-040 a single dose of Nimenrix elicited rSBA responses against the four meningococcal groups, with a response against group C that was comparable to the one elicited by the licensed MenC-CRM vaccine in term of percentages with rSBA titres ≥8 (Table 1).
V klinických studiích mladých zdravých dobrovolníků nebyl prokázán závažný vliv memantinu na farmakokinetiku galantaminu.
In a clinical study in young healthy subjects no relevant effect of memantine on the pharmacokinetics of galantamine was observed.
V klinických studiích mladých zdravých dobrovolníků nebyl prokázán žádný významný vliv memantinu na farmakokinetiku galantaminu.
In a clinical study in young healthy subjects, no relevant effect of memantine on the pharmacokinetics of galantamine was observed.
V klinických studiích měla až 3 % dospělých pacientů alespoň jednou pozitivní výsledek v sérologickém testu v průběhu studie na protilátky schopné neutralizovat biologické účinky anakinry.
In clinical trials, up to 3% of adult patients tested seropositive at least once during the study for antibodies capable of neutralising the biologic effects of anakinra.
V klinických studiích měla léčba přípravkem Zevalin značeným radioaktivním [90Y] po předchozí léčbě rituximabem za následek výraznou radiační dávku na varlata.
In clinical studies, the [90Y]-radiolabelled Zevalin after pretreatment with rituximab results in a significant radiation dose to the testes.
V klinických studiích měli pacienti před zahájením léčby LVEF ≥ 50 %.
In clinical studies, patients had a LVEF  50% at baseline.
V klinických studiích měli pacienti s mírnou renální insufuciencí užívající kombinaci se sulfonylmočovinu zvýšený výskyt hypoglykemie v porovnání s pacienty s normální renální funkcí.
Furthermore in the clinical studies, patients on a sulphonylurea combination, with mild renal impairment had an increased incidence of hypoglycaemia compared to patients with normal renal function.
V klinických studiích mělo 91 % pacientů, u kterých se vyskytla reakce v souvislosti s podáním infuze, sérové hladiny kyseliny močové nad 6 mg/dl (360 μmol/l) v důsledku rozvoje anti- peglotikázových protilátek.
In clinical trials, 91% of patients who experienced an infusion-related reaction had a serum uric acid level above 6 mg/dl (360 μmol/L) due to the development of anti-pegloticase antibodies.
V klinických studiích na kojencích očkovaných ve 2., 4. a 6. měsíci byla horečka (≥ 38 °C) hlášena u 69 % až 79 % jedinců, když byla vakcína Bexsero podána společně s běžnými vakcínami (obsahujícími následující antigeny: pneumokoková 7valentní konjugovaná vakcína, difterie, tetanus, acelulární pertuse, hepatitida B, inaktivovaná poliomyelitida a Haemophilus influenzae typu b), v porovnání se 44 % až 59 % jedinců, kteří obdrželi pouze rutinní očkování.
In clinical studies in infants vaccinated at 2, 4 and 6 months of age, fever (≥ 38°C) was reported by 69% to 79% of subjects when Bexsero was co-administered with routine vaccines (containing the following antigens: pneumococcal 7-valent conjugate, diphtheria, tetanus, acellular pertussis, hepatitis B, inactivated poliomyelitis and Haemophilus influenzae type b) compared with 44% to 59% of subjects receiving the routine vaccines alone.
V klinických studiích napříč indikacemi se celková incidence žilních tromboembolických nežádoucích účinků pohybovala mezi 2,8 % až 17,3 % u pacientů léčených přípravkem Avastin ve srovnání s 3,2 až 15,6 % v kontrolních ramenech.
In clinical trials across indications, the overall incidence of venous thromboembolic reactions ranged from 2.8% to 17.3% of Avastin-treated patients compared with 3.2% to 15.6% in the control arms.
V klinických studiích nebyl Rasilez zkoumán u pacientů s hypertenzí, kteří trpěli závažnou poruchou funkce ledvin (sérový kreatinin ≥ 150 μmol/l nebo 1,70 mg/dl u žen a ≥ 177 μmol/l nebo 2,00 mg/dl u mužů a/nebo GFR < 30 ml/min/1,73 m2), s dialýzou v anamnéze, nefrotickým syndromem nebo renovaskulární hypertenzí.
In clinical studies Rasilez has not been investigated in hypertensive patients with severe renal impairment (serum creatinine ≥ 150 μmol/l or 1.70 mg/dl in women and ≥ 177 μmol/l or 2.00 mg/dl in men and/or estimated GFR < 30 ml/min/1.73 m2), history of dialysis, nephrotic syndrome or renovascular hypertension.
V klinických studiích nebyl stav pacientových protilátek proti tyroidální peroxidáze (anti-TPO) před léčbou určující pro rozvoj nežádoucích účinků souvisejících se štítnou žlázou.
In clinical trials, a patient’s anti-thyroid peroxidase (anti-TPO) antibody status prior to treatment was not indicative for the development of a thyroid related adverse event.
V klinických studiích nebyl zjištěn relevantní vliv alogliptinu na farmakokinetiku kofeinu, (R)-warfarinu, pioglitazonu, glyburidu, tolbutamidu, (S)-warfarinu, dextromethorfanu, atorvastatinu, midazolamu, perorální antikoncepce (norethindron a ethinylestradiol), digoxinu, fexofenadinu, metforminu nebo cimetidinu a poskytuje tedy důkaz in vivo o nízkém sklonu ke vzniku interakcí s léčivými látkami metabolizovanými prostřednictvím CYP1A2, CYP3A4, CYP2D6, CYP2C9, p- glykoproteinu a OCT2.
In clinical studies, alogliptin had no clinically relevant effect on the pharmacokinetics of caffeine, (R)-warfarin, pioglitazone, glyburide, tolbutamide, (S)-warfarin, dextromethorphan, atorvastatin, midazolam, an oral contraceptive (norethindrone and ethinyl oestradiol), digoxin, fexofenadine, metformin, or cimetidine, thus providing in vivo evidence of a low propensity to cause interaction with substrates of CYP1A2, CYP3A4, CYP2D6, CYP2C9, p-glycoprotein, and OCT2.
V klinických studiích nebyl zjištěn relevantní vliv alogliptinu na farmakokinetiku kofeinu, (R)-warfarinu, pioglitazonu, glyburidu, tolbutamidu, (S)-warfarinu, dextromethorfanu, atorvastatinu, midazolamu, perorálního kontraceptiva (norethindron a ethinylestradiol), digoxinu, fexofenadinu, metforminu nebo cimetidinu a poskytuje tedy důkaz in vivo o nízkém sklonu k vzniku interakcí s léčivými látkami metabolizovanými prostřednictvím CYP1A2, CYP3A4, CYP2D6, CYP2C9, p- glykoproteinu a OCT2.
In clinical studies, alogliptin had no clinically relevant effect on the pharmacokinetics of caffeine, (R)-warfarin, pioglitazone, glyburide, tolbutamide, (S)-warfarin, dextromethorphan, atorvastatin, midazolam, an oral contraceptive (norethindrone and ethinyl oestradiol), digoxin, fexofenadine, metformin, or cimetidine, thus providing in vivo evidence of a low propensity to cause interaction with substrates of CYP1A2, CYP3A4, CYP2D6, CYP2C9, p-glycoprotein, and OCT2.
V klinických studiích nebyl žádný důkaz hemolýzy u pacientů, u kterých se vyvinul pozitivní Coombsův test během léčby.
In clinical studies, there was no evidence of haemolysis in patients who developed a positive DAGT on treatment.
V klinických studiích nebyla pozorována žádná souvislost s klinickými výsledky ani
No association with clinical outcome or adverse event could be observed in clinical studies.
V klinických studiích nebyla u pacientů s clearance kreatininu ≥ 45 ml/min zapotřebí žádná jiná úprava dávky, kromě úprav dávky doporučovaných pro všechny pacienty.
In clinical studies, patients with creatinine clearance of ≥ 45 ml/min required no dose adjustments other than those recommended for all patients.
V klinických studiích nebyla u pacientů s clearance kreatininu ≥ 45 ml/min. zapotřebí žádná úprava dávky, kromě úprav doporučovaných pro všechny pacienty.
In clinical studies, patients with creatinine clearance of ≥ 45 ml/min required no dose adjustments other than those recommended for all patients.
V klinických studiích nebyla u pacientů s clearance kreatininu  45 ml/min. zapotřebí žádná úprava dávky, kromě úprav doporučovaných pro všechny pacienty.
In clinical studies, patients with creatinine clearance of ≥ 45 ml/min required no dose adjustments other than those recommended for all patients.
V klinických studiích nebyla u pacientů s clearance kreatininu  45 ml/min. zapotřebí žádná úprava dávky, kromě úprav doporučovaných pro všechny pacienty.
In clinical studies, patients with creatinine clearance of  45 mL/min required no dose adjustments other than those recommended for all patients.
V klinických studiích nebyla u starších pacientů (> 65 let) vystavených pomalidomidu vyžadována žádná úprava dávkování.
In clinical studies, no dosage adjustment was required in elderly (> 65 years) patients exposed to pomalidomide.
V klinických studiích nebyla u žádného pacienta s PNH nebo aHUS zaznamenána reakce na infuzi, která by vyžadovala přerušení léčby přípravkem Soliris.
In clinical trials, no PNH or aHUS patients experienced an infusion reaction which required discontinuation of Soliris.
V klinických studiích nebylo u pacientů léčených přípravkem Tasmar zaznamenáno ovlivnění schopností řídit a ovládat stroje.
There is no evidence from clinical studies that Tasmar adversely influences a patient’s ability to drive and use machines.
V klinických studiích nebyly celkově pozorovány žádné rozdíly v bezpečnostním profilu u starších pacientů ve věku ≥ 65 let a mladších dospělých pacientů ve věku < 65 let.
No overall differences were observed in the safety profile of elderly patients ≥ 65 years of age and younger adult patients < 65 years of age in the clinical studies.
V klinických studiích nebyly hlášeny žádné případy anafylaxe.
In clinical studies, there were no reports of anaphylaxis.
V klinických studiích nebyly hlášeny žádné případy intersticiálních plicních onemocnění (ILD) souvisejících s teriflunomidem.
No cases of interstitial lung diseases (ILD) have been reported with teriflunomide in the clinical trials.
V klinických studiích nebyly hlášeny žádné závažné oční nebo systémové nežádoucí účinky, spojené s přípravkem OPATANOL.
No serious ophthalmic or systemic adverse reactions related to OPATANOL were reported in clinical studies.
V klinických studiích nebyly kombinaci afoxolaneru a milbemycinoximu přisuzovány žádné vážné nežádoucí účinky.
In clinical studies, no serious adverse reactions were attributed to the combination of afoxolaner and milbemycin oxime.
V klinických studiích nebyly kombinaci afoxolaneru s milbemycinoximem přisuzovány žádné vážné nežádoucí účinky.
In clinical studies, no serious adverse reactions were attributed to the combination of afoxolaner with milbemycin oxime.
V klinických studiích nebyly pozorovány epizody torsade de pointes.
No episodes of torsade de pointes were observed.
V klinických studiích nebyly pozorovány interakce mezi Kineretem a ostatními léčivými přípravky (včetně nesteroidních protizánětlivých léčivých přípravků, kortikosteroidů a DMARD).
In clinical trials, interactions between Kineret and other medicinal products (including nonsteroidal anti-inflammatory medicinal products, corticosteroids, and DMARDs) have not been observed.
V klinických studiích nebyly pozorovány interakce mezi Kineretem a ostatními léčivými přípravky (včetně nesteroidních protizánětlivých, léčivých přípravků, kortikosteroidů a DMARD).
In clinical trials, interactions between Kineret and other medicinal products (including nonsteroidal anti-inflammatory medicinal products, corticosteroids, and DMARDs) have not been observed.
V klinických studiích nebyly pozorovány žádné klinicky relevantní rozdíly v závislosti na pohlaví.
No clinically relevant gender differences were observed in clinical studies.
V klinických studiích nebyly pozorovány žádné významné rozdíly v expozici, bezpečnosti nebo účinnosti mezi pacienty s mírnou poruchou funkce jater (Child-Pugh A) a pacienty s normální funkcí jater.
In clinical studies, no relevant differences in exposure, safety or efficacy were observed between patients with mild hepatic impairment (Child-Pugh A) and normal hepatic function.
V klinických studiích nebyly při léčbě přípravkem ONIVYDE hlášeny žádné příhody podobné ILD.
No cases of ILD-like events have been reported with ONIVYDE therapy in clinical studies.
V klinických studiích nebyly u dětí pozorovány specificky odlišné nežádoucí účinky.
There were no special safety findings in paediatric clinical trials.
V klinických studiích nebyly zjištěny žádné rozdíly specifické pro věk kromě tvorby inhibitorů u dosud neléčených pediatrických pacientů (PUP) a komplikace léčby související s použitím katétru.
Other than the development of inhibitors in previously untreated paediatric patients (PUPs), and catheter-related complications, no age-specific differences in ADRs were noted in the clinical studies.
V klinických studiích nelipozomálního irinotekanu podávaného v týdenním dávkovacím režimu byla u pacientů s mírně zvýšenými počátečními hladinami celkového bilirubinu v séru (1,0 až 2,0 mg/dl) významně větší pravděpodobnost výskytu neutropenie 3. nebo 4. stupně v prvním cyklu než u pacientů s hladinami bilirubinu nižšími než 1,0 mg/dl.
In clinical studies of non-liposomal irinotecan administered on a weekly dosage schedule, patients with modestly elevated baseline serum total bilirubin levels (1.0 to 2.0 mg/dl) had a significantly greater likelihood of experiencing first cycle Grade 3 or Grade 4 neutropenia than those with bilirubin levels that were less than 1.0 mg/dl.
V klinických studiích neměl kolestilan žádný účinek na sérové hladiny kalcia po dobu až jednoho roku.
In clinical studies, colestilan had no effect on serum calcium levels over a period of up to one year.
V klinických studiích neměl perorálně podávaný aripiprazol v dávkách 10-30 mg/den signifikantní vliv na metabolismus substrátů CYP2D6 (poměr dextromethorfan/3-methoxymorfinan), CYP2C9 (warfarin), CYP2C19 (omeprazol) a CYP3A4 (dextromethorfan).
In clinical studies, oral doses of 10-30 mg/day of aripiprazole had no significant effect on the metabolism of substrates of CYP2D6 (dextromethorphan/3-methoxymorphinan ratio), CYP2C9 (warfarin), CYP2C19 (omeprazole), and CYP3A4 (dextromethorphan).
V klinických studiích neměly perorální dávky aripiprazolu 10 - 30 mg/den signifikantní vliv na metabolizmus substrátů CYP2D6 (poměr dextromethorfan/3-methoxymorfinan), CYP2C9 (warfarin), CYP2C19 (omeprazol) a CYP3A4 (dextromethorfan).
In clinical studies, oral doses of 10-30 mg/day of aripiprazole had no significant effect on the metabolism of substrates of CYP2D6 (dextromethorphan/3-methoxymorphinan ratio), CYP2C9 (warfarin), CYP2C19 (omeprazole), and CYP3A4 (dextromethorphan).
V klinických studiích nenaznačují podskupinové analýzy založené na věku a pohlaví žádný rozdíl v bezpečnosti a účinnosti u pacientů léčených inzulinem glargin v porovnání k celé studované populaci.
In clinical studies, subgroup analyses based on age and gender did not indicate any difference in safety and efficacy in insulin glargine-treated patients compared to the entire study population.
V klinických studiích nesnížila perorální nebo jiná antikoncepce (např. pilulky) ochranu získanou přípravkem Silgard.
In clinical trials, oral or other contraceptives (e.g. the pill) did not reduce the protection obtained by Silgard.
V klinických studiích nevedly dávky > 150 mg k vyšším plazmatickým koncentracím a do analýzy byli zařazeni pacienti s dávkou > 150 mg.
Doses > 150 mg did not result in higher plasma concentrations in clinical trials and patients on doses > 150 mg have been included in the analysis.
V klinických studiích nově diagnostikovaných mnohočetných myelomů u pacientů, kteří nejsou vhodnými kandidáty na transplantaci, byla kombinovaná léčba lenalidomidem méně tolerovaná u pacientů starších 75 let ve srovnání s mladší populací.
In clinical trials of newly diagnosed multiple myeloma in transplant non eligible patients, lenalidomide combined therapy was less tolerated in patients older than 75 years of age compared to the younger population.
V klinických studiích pacienti dostávali v rámci profylaxe kyselinu acetylsalicylovou nebo alternativní antitrombotickou terapii.
In clinical studies, patients received prophylactic acetylsalicylic acid or alternative anti-thrombotic therapy.
V klinických studiích pacienti s CAPS, kteří měli nekontrolovanou nadprodukci IL-1β, vykazovali rychlou reakci na léčbu rilonaceptem, tj. laboratorní parametry, jako jsou hladiny C-reaktivního proteinu (CRP) a sérového amyloidu A (SAA), leukocytóza a vysoký počet trombocytů, se rychle vrátily na normální hodnoty.
In clinical studies, CAPS patients who have uncontrolled over-production of IL-1β show a rapid response to therapy with rilonacept, i.e. laboratory parameters such as C-reactive protein (CRP) and serum amyloid A (SAA) levels, leukocytosis, and high platelet count rapidly returned to normal.
V klinických studiích pacientů s nově diagnostikovaným mnohočetným myelomem vhodných k transplantaci byl pozorován zvýšený výskyt hematologických SPM u pacientů, kterým byl podáván lenalidomid ihned po vysoké dávce melfalanu a autologní transplantaci kmenových buněk (ASCT) v porovnání s pacienty, kterým bylo podáváno placebo (1,27 až 1,56 versus 0,46 až 0,53 na 100 pacientoroků, v uvedeném pořadí).
In clinical trials of newly diagnosed multiple myeloma patients eligible for transplant, an increased incidence rate of hematologic SPM has been observed in patients receiving lenalidomide immediately following high- dose melphalan and Autologous Stem Cell Transplant (ASCT) compared with patients who received placebo (1.27 to 1.56 versus 0.46 to 0.53 per 100 person-years, respectively).
V klinických studiích pacientů s nově diagnostikovaným mnohočetným myelomem, kteří nejsou vhodnými kandidáty pro transplantaci, byl pozorován 4,9násobně zvýšený výskyt hematologických SPM (případy AML, MDS) u pacientů léčených lenalidomidem v kombinaci s melfalanem a prednisonem až do progrese (1,75 na 100 pacientoroků) v porovnání s melfalanem v kombinaci s prednisonem (0,36 na 100 pacientoroků).
In clinical trials of newly diagnosed multiple myeloma patients not eligible for transplant, a 4.9-fold increase in incidence rate of hematologic SPM (cases of AML, MDS) has been observed in patients receiving lenalidomide in combination with melphalan and prednisone until progression (1.75 per 100 person-years) compared with melphalan in combination with prednisone (0.36 per 100 person-years).
V klinických studiích Peyronieho choroby mělo 6 týdnů po prvním léčebném cyklu s přípravkem Xiapex přibližně 75 % pacientů protilátky proti AUX-I a přibližně 55 % pacientů mělo protilátky proti AUX-II.
In the Peyronie’s disease clinical studies, at 6 weeks after the first treatment cycle of Xiapex, approximately 75% of patients had antibodies against AUX-I and approximately 55% of patients had antibodies against AUX-II.
V klinických studiích po 3 až 5 týdnech po podání dávky poklesl počet bílých krvinek a destiček maximálně o 40 – 50 % základní hodnoty, a obvykle se do 8 týdnů po léčbě vrátil k hodnotám před léčbou.
In clinical trials white blood cell and platelet counts decreased to a nadir of approximately 40 % to 50 % of baseline 3 to 5 weeks after a dose, and generally returned to pre-treatment levels by 8 weeks post treatment.
V klinických studiích pokračovala léčba bosutinibem až do progrese onemocnění nebo do té doby, kdy již nebyla pacientem tolerována.
In clinical trials, treatment with bosutinib continued until disease progression or until it was no longer tolerated by the patient.
V klinických studiích poskytla tenká vrstva přípravku Raplixa dávku obvykle v rozsahu 0,3 až 2 g.
In clinical trials a thin layer of Raplixa produced doses that typically ranged from 0.3 to 2 g.
V klinických studiích použitých pro registraci bylo celkem 999 atak dědičného angioedému léčeno 30 mg Firazyru podanými subkutánně zdravotnickým pracovníkem.
In clinical studies used for registration, a total of 999 HAE attacks have been treated with 30 mg Firazyr administered subcutaneously by a healthcare professional.
V klinických studiích provedených s pandemickou mock-up vakcínou proti viru H5N1 s adjuvans u dospělých a starších osob (další informace viz bod 5.1) byla většina reakcí mírného charakteru, krátkodobého trvání a kvalitativně podobná reakcím u konvenčních, sezónních vakcín proti chřipce.
From the clinical trials conducted with the pandemic mock-up adjuvanted H5N1 vaccine in adult and elderly (see section 5.1 for more information), most of the reactions were mild in nature, of short duration and qualitatively similar to those induced by conventional seasonal influenza vaccines.
V klinických studiích provedených u 118 dětí a dospívajících (ve věku od 3 do 16 let) přerušilo 6 % pacientů léčbu pro nežádoucí reakce.
In clinical trials of 118 children and adolescents (3 to 16 years of age), 6 % discontinued therapy due to adverse reactions.
V klinických studiích provedených u 118 dětí a dospívajících ve věku od 3 do 16 let léčených kombinovanou léčbou interferonem alfa-2b a ribavirinem přerušilo 6 % pacientů léčbu pro nežádoucí účinky.
In clinical trials of 118 children and adolescents 3 to 16 years of age treated with combination therapy of interferon alfa-2b and ribavirin 6 % discontinued therapy due to adverse events.
V klinických studiích provedených u 118 dětí nebo dospívajících ve věku od 3 do 16 let léčených kombinovanou léčbou interferonem alfa-2b a ribavirinem přerušilo 6 % pacientů léčbu pro nežádoucí účinky.
In clinical trials of 118 children or adolescents 3 to 16 years of age, treated with combination therapy of interferon alfa-2b and ribavirin, 6 % discontinued therapy due to adverse events.
V klinických studiích provedených u kojenců, dětí a dospívajících byla incidence a povaha příznaků po prvním a druhém očkování podobná těm, které se vyskytly u dospělých a starších osob.
In the clinical studies conducted in infants, children and adolescents, the incidence and nature of symptoms after the first and second vaccination were similar to those occurred in adults or older people.
V klinických studiích provedených u této populace byl podáván ribavirin v dávkách 15 mg/kg/den a interferon alfa-2b v dávce 3 miliony mezinárodních jednotek (MIU)/m2 třikrát týdně (Tabulka 2).
In clinical studies performed in this population ribavirin and interferon alfa-2b were used in doses of 15 mg/kg/day and 3 million international units (MIU)/m2 three times a week respectively (Table 2).
V klinických studiích provedených u této populace byl ribavirin používán v dávkách 15 mg/kg/den a interferon alfa-2b v dávkování 3 miliony mezin. jednotek (MIU)/m2 třikrát týdně (Tabulka 1
In clinical studies performed in this population ribavirin and interferon alfa-2b were used in doses of 15 mg/kg/day and 3 million international units (MIU)/m2 three times a week respectively (Table 1).
V klinických studiích prováděných u nedialyzovaných pacientů s chronickým renálním selháním léčených epoetinem alfa byla průměrná délka trvání léčby téměř pět měsíců.
In clinical trials conducted in patients with CRF not on dialysis treated with epoetin alfa, the average duration of therapy was nearly five months.
V klinických studiích prováděných u pacientů infikovaných HBV byla nejčastěji se vyskytujícím nežádoucím účinkem tenofovir- disoproxyl-fumarátu nauzea (5,4%).
In clinical trials of HBV infected patients, the most frequently occurring adverse reaction to tenofovir disoproxil fumarate was nausea (5.4%).
V klinických studiích při sledování po dobu až tří let nebyly hlášeny žádné případy malignity související s přípravkem Xofigo.
No cases of Xofigo-induced cancer have been reported in clinical trials in follow-up of up to three years.
V klinických studiích při sledování po dobu až tří let nebyly hlášeny žádné případy rakoviny vyvolané přípravkem Xofigo.
No cases of Xofigo-induced cancer have been reported in clinical trials in follow-up of up to three years.
V klinických studiích při sledování po dobu až tří let nebyly hlášeny žádné případy rakoviny způsobené přípravkem Xofigo.
No cases of cancer caused by Xofigo have been reported in clinical trials with a follow-up of up to three years.