natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V celkovém bezpečnostním profilu pacientů bez ohledu na status protilátek nebyl rozdíl, s výjimkou zvýšení incidence reakcí v místě vpichu (4,7 % u pacientů s pozitivními protilátkami oproti 2,5 % u pacientů s negativními protilátkami za celou dobu trvání léčebné fáze), nebyl zaznamenán rozdíl.
There was no difference in the overall safety profile in patients regardless of the antibody status with the exception of an increase of the incidence of injection site reactions (4.7% in antibody positive patients compared to 2.5% in antibody-negative patients during the entire treatment period).
V celkovém bezpečnostním profilu pacientů bez ohledu na status protilátek nebyl rozdíl, s výjimkou zvýšení incidence reakcí v místě vpichu (4,7 % u pacientů s pozitivními protilátkami oproti 2,5 % u pacientů s negativními protilátkami za celou dobu trvání léčebné fáze)¨, nebyl zaznamenán rozdíl.
There was no difference in the overall safety profile in patients regardless of the antibody status with the exception of an increase of the incidence of injection site reactions (4.7% in antibody-positive patients compared to 2.5% in antibody-negative patients during the entire treatment period).
V celkovém hodnocení bezpečnosti a snášenlivosti pazopanibu (celkem n = 1149) u subjektů s RCC byly hodnoceny souhrnné údaje z pivotní studie RCC (VEG105192, n = 290), rozšířené studie (VEG107769, n = 71), podpůrné studie fáze II (VEG102616, n = 225) a randomizované, otevřené studie fáze III s paralelními skupinami k prokázání non-inferiority (VEG108844, n = 557) (viz bod 5.1).
Pooled data from the pivotal RCC trial (VEG105192, n=290), extension study (VEG107769, n=71), the supportive Phase II trial (VEG102616, n=225) and the randomised, open-label, parallel group Phase III non- inferiority study (VEG108844, n=557) was evaluated in the overall evaluation of safety and tolerability of pazopanib (total n=1149) in subjects with RCC (see section 5.1).
V celkovém hodnocení bezpečnosti a snášenlivosti pazopanibu (celková populace pro hodnocení bezpečnosti n = 382) u subjektů s STS byly hodnoceny souhrnné údaje z pivotní STS studie (VEG110727, n = 369) a podpůrné studie fáze II (VEG20002, n = 142) (viz bod 5.1).
Pooled data from the pivotal STS trial (VEG110727, n=369) and the supportive Phase II trial (VEG20002, n=142) was evaluated in the overall evaluation of safety and tolerability of pazopanib (total safety population n=382) in subjects with STS (see section 5.1).
V celkovém ITT souboru byly poměry kumulativní rezistence ve 4. roce 40,8% (131/321) u HBeAg- pozitivních pacientů a 18,9% (37/196) HBeAg-negativních pacientů.
In the overall ITT population the cumulative resistance rates at year 4 for HBeAg-positive and HBeAg-negative patients, was 40.8% (131/321) and 18.9% (37/196), respectively.
V celkovém měřítku v rámci všech studií v oblasti klinické onkologie byl v testu protilátek proti léčivu (ADA) pozorován obdobný výskyt reakcí s nízkým titrem protilátek proti léčivu (post baseline) jak u pacientů léčených placebem (3,3 %), tak i u pacientů léčených přípravkem ZALTRAP (3,8 %).
Overall across all clinical oncology studies, similar incidence of low titre anti-drug antibody (ADA) responses (post baseline) in the ADA assay were observed in both patients treated with placebo and ZALTRAP (3.3% and 3.8%, respectively).
V celkovém přežití nebyl mezi léčenými skupinami v době primární analýzy účinnosti žádný statisticky významný rozdíl (HR = 0,73; 95% CI: 0,50; 1,07; p = 0,1032).
There was no statistically significant difference in overall survival between the treatment groups at the time of the primary efficacy analysis (HR=0.73; 95%CI: 0.50, 1.07, p=0.1032).
V celosvětovém postmarketingovém sledování byly hlášeny ve spojení s užíváním darifenacinu následující nežádoucí účinky: celkové reakce hypersenzitivity zahrnující angioedém, depresivní nálada/změny nálad, halucinace.
The following events have been reported in association with darifenacin use in worldwide post- marketing experience: generalised hypersensitivity reactions including angioedema, depressed mood/mood alterations, hallucination.
V celoživotní studii karcinogenity provedené na potkanech a ve studiích při opakovaném podání provedených na psech při expozicích s mírou bezpečnosti 9,7 u potkanů a 23 u psů byla pozorována hypospermatogeneze.
Hypospermatogenesis was observed in the life-long carcinogenicity study in rats and in the repeat- dose toxicity studies in dogs at exposures that provide safety margins of 9.7 in rats and 23 in dogs.
V celé populaci s ACS prokázala analýza všech sekundárních cílových parametrů účinnosti významný benefit (p<0,001) prasugrelu ve srovnání s klopidogrelem.
In the All ACS population, analysis of each of the secondary endpoints showed a significant benefit (p
V celé randomizované populaci byl kapecitabin lepší ve srovnání s 5-FU/LV při hodnocení přežití bez nemoci (poměr rizik 0,849; 95% CI 0,739 - 0,976; p=0,0212), stejně jako při hodnocení celkového přežití (poměr rizik 0,828; 95% CI 0,705 - 0,971; p=0,0203).
In the all- randomised population, capecitabine was shown to be superior to 5-FU/LV for disease-free survival (hazard ratio 0.849; 95% CI 0.739-0.976; p = 0.0212), as well as for overall survival (hazard ratio 0.828; 95% CI 0.705-0.971; p = 0.0203).
V celé randomizované populaci byl kapecitabin lepší ve srovnání s 5-FU/LV při hodnocení přežití bez nemoci (poměr rizik 0,849; 95% interval spolehlivosti 0,739 - 0,976; p = 0,0212), stejně jako při hodnocení celkového přežití (poměr rizik 0,828; 95% interval spolehlivosti 0,705 - 0,971; p = 0,0203).
In the all- randomised population, capecitabine was shown to be superior to 5FU/LV for disease-free survival (hazard ratio 0.849; 95% CI 0.739 - 0.976; p = 0.0212), as well as for overall survival (hazard ratio 0.828; 95% CI 0.705 - 0.971; p = 0.0203).
V celé randomizované populaci byl kapecitabin lepší ve srovnání s 5-FU/LV při hodnocení přežití bez nemoci (poměr rizik 0,849; 95% interval spolehlivosti 0,739 - 0,976; p = 0,0212), stejně jako při hodnocení celkového přežití (poměr rizik 0,828; 95% interval spolehlivosti 0,705 - 0,971; p = 0,0203).
In the all-randomised population, capecitabine was shown to be superior to 5FU/LV for disease-free survival (hazard ratio 0.849; 95% CI 0.739 - 0.976; p = 0.0212), as well as for overall survival (hazard ratio 0.828; 95% CI 0.705 - 0.971; p = 0.0203).
V celém programu SJIA bylo hlášeno přechodné snížení absolutního počtu neutrofilů (ANC) na méně než 1 x 109/l u 12 pacientů (6,0%).
In the overall SJIA program, transient decreases in absolute neutrophil count (ANC) to less than 1 x 109/l were reported in 12 patients (6.0%).
V celém programu SJIA bylo hlášeno přechodné snížení počtu bílých krvinek (WBC) ≤ 0,8 x LLN u 33 pacientů (16,5%).
In the overall SJIA program, transient decreased white blood cell (WBC) counts ≤ 0.8 x LLN were reported in 33 patients (16.5%).
V celém programu SJIA bylo pozorováno přechodné snížení počtu krevních destiček (< LLN) u 19 pacientů (9,5%).
In the overall SJIA program, transient decreases in platelet counts (< LLN) were observed in 19 patients (9.5%).
V celém programu SJIA byly hlášeny hodnoty ALT a/nebo AST vyšší než 3násobek horního limitu normálu (ULN) u 19 pacientů (9,5%).
In the overall SJIA program, high ALT and/or AST > 3 x upper limit of normal (ULN) were reported in 19 patients (9.5%).
V celém programu zaměřeném na nemocné s ovariálním karcinomem (n  392, všechny pacientky byly v předchozím období léčeny cisplatinou nebo cisplatinou a paklitaxelem) byla pozitivní terapeutická odpověď 16%.
The response rate in the whole ovarian carcinoma programme (n = 392, all previously treated with cisplatin or cisplatin and paclitaxel) was 16 %.
V centrech v nejvyšším kvartilu bylo HR rivaroxaban versus warfarin 0,74 (95% CI, 0,49 -1,12).
Within the highest quartile according to centre, the hazard ratio with rivaroxaban versus warfarin was 0.74 (95% CI, 0.49 - 1.12).
V centrech v nejvyšším tertilu bylo HR rivaroxaban versus warfarin 0,642 (95% CI: 0,277 – 1,484).
Within the highest tertile according to centre, the hazard ratio with rivaroxaban versus warfarin was 0.642 (95% CI: 0.277 - 1.484).
V centrech v nejvyšším tertilu bylo HR rivaroxaban versus warfarin 0,69 (95% CI: 0,35 – 1,35).
Within the highest tertile according to centre, the hazard ratio with rivaroxaban versus warfarin was 0.69 (95% CI: 0.35 - 1.35).
V centrech v nejvyšším tertilu bylo HR rivaroxaban versus warfarin byl 0,69 (95% CI: 0,35 – 1,35).
Within the highest tertile according to centre, the hazard ratio with rivaroxaban versus warfarin was 0.69 (95% CI: 0.35 - 1.35).
V cerebrospinálním moku nebylo možno prokázat stavudin dříve než za 2 hod po perorálním podání.
It was not possible to detect stavudine in cerebrospinal fluid until at least 2 hours after oral administration.
V chirurgických studiích, v nichž byl parekoxib podán předoperačně, nebyly u pacientů pozorovány známky farmakodynamické interakce s inhalačními anestetiky oxidem dusným a isofluranem (viz bod 5.1).
In surgery studies in which parecoxib was administered pre-operatively, no evidence of pharmacodynamic interaction was observed in patients receiving parecoxib and the inhalation anaesthetic agents nitrous oxide and isoflurane (see section 5.1).
V COMPAS byla celkově pozorovaná účinnost proti mikrobiologicky prokázanému IPD 66,7 % (95% CI: 21,8 – 85,9; 7 proti 21 případům).
In COMPAS it was 66.7% (95% CI: 21.8-85.9; 7 versus 21 cases).
V CTCAE, verze 4.0 není stupeň 4 uveden
No Grade 4 denoted in CTCAE, Version 4.0
V CURE byl počet velkých krvácivých příhod u klopidogrelu+ASA závislý na dávce ASA (<100 mg: 2,6%; 100-200 mg: 3,5%; >200 mg: 4,9%), stejně jako počet velkých krvácivých příhod u placeba+ASA (<100 mg: 2,0%; 100-200 mg: 2,3%; >200 mg: 4,0%).
In CURE, the major bleeding event rate for clopidogrel+ASA was dose-dependent on ASA (100mg: 2.6%; 100-200mg: 3.5%; 200mg: 4.9%) as was the major bleeding event rate for placebo+ASA (100mg: 2.0%; 100-200mg: 2.3%; 200mg: 4.0%).
V cyklech 1 až 4 se bortezomib podává dvakrát týdně ve dnech 1, 4, 8, 11, 22, 25, 29 a 32.
In cycles 1 to 4, bortezomib is administered twice weekly on days 1, 4, 8, 11, 22, 25, 29 and 32.
V cyklech 1 až 4 se VELCADE podává dvakrát týdně ve dnech 1, 4, 8, 11, 22, 25, 29 a 32.
In cycles 1 to 4, VELCADE is administered twice weekly on days 1, 4, 8, 11, 22, 25, 29 and 32.
V cyklech 1 – 4 se Bortezomib Accord podává dvakrát týdně ve dnech 1, 4, 8, 11, 22, 25, 29 a 32.
In Cycles 1-4, Bortezomib Accord is administered twice weekly on days 1, 4, 8, 11, 22, 25, 29 and 32.
V cyklech 1 – 4 se Bortezomib Hospira podává dvakrát týdně ve dnech 1, 4, 8, 11, 22, 25, 29 a 32.
In Cycles 1-4, Bortezomib Hospira is administered twice weekly on days 1, 4, 8, 11, 22, 25, 29 and 32.
V cyklech 1 – 4 se Bortezomib SUN podává dvakrát týdně ve dnech 1, 4, 8, 11, 22, 25, 29 a 32.
In Cycles 1-4, Bortezomib SUN is administered twice weekly on days 1, 4, 8, 11, 22, 25, 29 and 32.
V cyklech 1 – 4 se VELCADE podává dvakrát týdně ve dnech 1, 4, 8, 11, 22, 25, 29 a 32.
In Cycles 1-4, VELCADE is administered twice weekly on days 1, 4, 8, 11, 22, 25, 29 and 32.
V cyklech 5 až 9 se Bortezomib Accord podává jednou týdně ve dnech 1, 8, 22 a 29.
In cycles 5 to 9, Bortezomib Accord is administered once weekly on days 1, 8, 22 and 29.
V cyklech 5 až 9 se bortezomib podává jednou týdně ve dnech 1, 8, 22 a 29.
In cycles 5 to 9, bortezomib is administered once weekly on days 1, 8, 22 and 29.
V cyklech 5 až 9 se Bortezomib SUN podává jednou týdně ve dnech 1, 8, 22 a 29.
In cycles 5 to 9, Bortezomib SUN is administered once weekly on days 1, 8, 22 and 29.
V cyklech 5 až 9 se VELCADE podává jednou týdně ve dnech 1, 8, 22 a 29.
In cycles 5 to 9, VELCADE is administered once weekly on days 1, 8, 22 and 29.
V cyklech 5 – 9 se Bortezomib Accord podává jednou týdně ve dnech 1, 8, 22 a 29.
In Cycles 5-9, Bortezomib Accord is administered once weekly on days 1, 8, 22 and 29.
V cyklech 5 – 9 se Bortezomib Hospira podává jednou týdně ve dnech 1, 8, 22 a 29.
In Cycles 5-9, Bortezomib Hospira is administered once weekly on days 1, 8, 22 and 29.
V cyklech 5 – 9 se VELCADE podává jednou týdně ve dnech 1, 8, 22 a 29.
In Cycles 5-9, VELCADE is administered once weekly on days 1, 8, 22 and 29.
V cyklech s podáváním GM-CSF podávejte tento přípravek od následujícího dne v 50% množství, a pokud je tolerováno, lze se vrátit k plné dávce po podání veškerého dinutuximabu v daném cyklu.
For GM-CSF courses, administer GM-CSF at 50 % of the dose starting the next day, and if tolerated, GM-CSF may be given at full dose after completing dinutuximab dosing for that course.
V cyklech s podáváním IL-2 podávejte tento přípravek od následujícího
For IL-2 courses, administer IL-2 at 50 % of the dose starting the next
V cyklech své léčby musíte pokračovat do té doby, než Vám Váš lékař sdělí, abyste přestal(a).
You should continue the cycles of treatment until your doctor tells you to stop.
V cytogenetických testech in vitro na savčích buňkách s metabolickou aktivací sevelamer hydrochlorid způsoboval statisticky významný nárůst počtu strukturálních aberací chromozomů.
In an in vitro mammalian cytogenetic test with metabolic activation, sevelamer hydrochloride caused a statistically significant increase in the number of structural chromosome aberrations.
V cílené kardiovaskulární studii, která většinou zahrnovala starší pacienty s vyšší četností komplikací souvisejících s diabetem, byla incidence nežádoucích účinků spojených s deplecí objemu 2,8 % u kanagliflozinu 100 mg jednou denně, 4,6 % u kanagliflozinu 300 mg jednou denně a 1,9 % u placeba.
In the dedicated cardiovascular study, where patients were generally older with a higher rate of diabetes complications, the incidences of adverse reactions related to volume depletion were 2.8% with canagliflozin 100 mg once daily, 4.6% with canagliflozin 300 mg once daily, and 1.9% with placebo.
V cílené kardiovaskulární studii, která většinou zahrnovala starší pacienty s vyšší četností komplikací souvisejících s diabetem, byla incidence nežádoucích účinků spojených s deplecí objemu 2,8 % u kanagliflozinu 100 mg, 4,6 % u kanagliflozinu 300 mg a 1,9 % u placeba.
In the dedicated cardiovascular study, where patients were generally older with a higher rate of diabetes complications, the incidences of adverse reactions related to volume depletion were 2.8% with canagliflozin 100 mg, 4.6% with canagliflozin 300 mg, and 1.9% with placebo.
V další analýze dosáhlo časné molekulární odpovědi (definované jako hladina BCR-ABL  10 % ve 3 měsících) více pacientů ve skupině dasatinibu (84 %) oproti skupině imatinibu (64 %).
In an additional analysis, more dasatinib-treated patients (84%) achieved early molecular response (defined as BCR-ABL levels  10% at 3 months) compared with imatinib-treated patients (64%).
V další dlouhodobé studii byla zvýšená incidence kostních zlomenin u subjektů ve skupině s kombinovanou léčbou s rosiglitazonem ve srovnání s aktivní kontrolní skupinou [8,3 % vs 5,3 %, RR (risk ratio) 1,57 (95% CI 1,26 – 1,97)].
In another long-term study, there was an increased incidence of bone fracture for subjects in the combined rosiglitazone group compared to active control [8.3% vs 5.3%, Risk ratio 1.57 (95% CI 1.26 - 1.97)].
V další hlavní studii u 376 pacientů s nádorovým onemocněním plic byla léčba přípravkem Lonquex přínosnější než placebo (léčba neúčinným léčivým přípravkem) co do zkrácení doby do odeznění neutropenie i co do výskytu a doby trvání závažné neutropenie.
In another main study in 376 patients with lung cancer, treatment with Lonquex was superior to placebo (a dummy treatment) in reducing the time it took to recover from neutropenia as well as the occurrence and duration of severe neutropenia.
V další hlavní studii užívalo 128 pacientů zvyšující se dávky přípravku Instanyl, dokud nebylo dosaženo dávky, která jim přinesla dostatečnou úlevu od bolesti.
In another main study, 128 patients were given increasing doses of Instanyl until the adequate dose for pain relief was reached.
V další klinické studii (D-Pan-H5N1-038) obdrželo 387 subjektů ve věku 18-60 let jednu dávku vakcíny s adjuvans AS03 a obsahující 3,75 µg HA odvozené z kmene A/Indonesia/05/2005 36 měsíců poté, co jim byly podány dvě dávky vakcíny odvozeného z kmene A/Vietnam/1194/2004.
In another clinical study (D-Pan-H5N1-038), 387 subjects aged 18-60 years received 1 dose of AS03- adjuvanted vaccine containing 3.75 µg HA derived from A/Indonesia/5/2005 36 months after they had received two doses of A/Vietnam/1194/2004.
V další klinické studii byla účinnost a bezpečnost přípravku Rasilez HCT hodnocena u 489 obézních pacientů s hypertenzí, kteří neodpovídali na terapii hydrochlorothiazidem 25 mg (výchozí systolický/diastolický krevní tlak 149,4/96,8 mmHg).
In another clinical trial, the efficacy and safety of Rasilez HCT were also assessed in 489 obese hypertensive patients who did not respond to hydrochlorothiazide 25 mg (baseline systolic/diastolic blood pressure 149.4/96.8 mmHg).
V další klinické studii bylo 39 subjektů ve věku 18-60 let očkováno jednou dávkou AS03 adjuvované vakcíny obsahující 3,75 µg HA odvozeného z kmene A/Indonesia/05/2005 14 měsíců poté, co byly očkovány dvěma dávkami AS03 adjuvované vakcíny obsahující 3,75 µg HA odvozeného z kmene A/Vietnam/1194/2004 v den 0 a den 21.
In another clinical study, 39 subjects aged 18-60 years received a dose of AS03-adjuvanted vaccine containing 3.75 µg HA derived from A/Indonesia/5/2005 fourteen months after they had received two doses of AS03-adjuvanted vaccine containing 3.75 µg HA derived from A/Vietnam/1194/2004 administered on day 0 and day 21.
V další klinické studii kontrolované aktivním komparátorem, prováděné u 1 169 pacientů, kterým byl podáván aprepitant a vysoce emetogenní chemoterapie, byl profil nežádoucích účinků celkově podobný jako profily pozorované v jiných studií vysoce emetogenní chemoterapie s aprepitantem.
In an additional active-controlled clinical study in 1,169 patients receiving aprepitant and HEC, the adverse reactions profile was generally similar to that seen in the other HEC studies with aprepitant.
V další klinické studii obdrželo 39 subjektů ve věku 18 – 60 let jednu dávku vakcíny s adjuvans AS03 a obsahující 3,75 µg HA odvozeného z kmene A/Indonesia/05/2005 14 měsíců poté, co jim byly podány dvě dávky vakcíny s adjuvans AS03 a obsahující 3,75 µg HA odvozeného z kmene A/Vietnam/1194/2004 v den 0 a den 21.
In another clinical study, 39 subjects aged 18-60 years received a dose of AS03-adjuvanted vaccine containing 3.75 µg HA derived from A/Indonesia/5/2005 fourteen months after they had received two doses of AS03-adjuvanted vaccine containing 3.75 µg HA derived from A/Vietnam/1194/2004 administered on day 0 and day 21.
V další malé klinické studii podskupina pacientů s clearance kreatininu mezi 50 a 60 mL/min, kteří užívali tenofovir-disoproxyl-fumarát v kombinaci s emtricitabinem každých 24 hodin, měli 2–4krát vyšší expozici tenofoviru a zhoršení funkce ledvin (viz bod 5.2).
Furthermore, in a small clinical study, a subgroup of patients with creatinine clearance between 50 and 60 mL/min who received tenofovir disoproxil fumarate in combination with emtricitabine every 24 hours had a 2-4-fold higher exposure to tenofovir and worsening of renal function (see section 5.2).
V další otevřené fázi byl léčebný účinek na CDMS nadále patrný po 3 a 5 letech (Tabulka 3), ačkoli většina pacientů ve skupině s placebem byla léčena přípravkem Betaferon alespoň od druhého roku.
In the open label follow-up phase, the treatment effect on CDMS was still evident after 3 and 5 years (Table 3), even though the majority of patients from the placebo-group was treated with Betaferon at least from the second year onwards.
V další otevřené fázi byl léčebný účinek na CDMS nadále patrný po 3 a 5 letech (Tabulka 3), ačkoli většina pacientů ve skupině s placebem byla léčena přípravkem Betaferon alespoň od druhého roku.
In the open-label follow-up phase, the treatment effect on CDMS was still evident after 3 and 5 years (Table 3) even though the majority of patients from the placebo-group was treated with Betaferon at least from the second year onwards.
V další randomizované klinické studii fáze III srovnávající i.v. topotekan s cyklofosfamidem, Adriamycinem (doxorubicinem) a vinkristinem (CAV) u pacientů s relapsem SCLC odpovídajícím na léčbu činila celková odpověď na léčbu 24,3 % u skupiny užívající topotekan ve srovnání s 18,3 % u skupiny dostávající CAV.
In another randomised phase III trial which compared IV topotecan to cyclophosphamide, Adriamycin (doxorubicin) and vincristine (CAV) in patients with relapsed, sensitive SCLC, the overall response rate was 24.3% for topotecan compared to 18.3% for the CAV group.
V další randomizované klinické studii fáze III srovnávající i.v. topotekan s cyklofosfamidem, doxorubicinem a vinkristinem (CAV) u pacientů s relapsem SCLC odpovídajícím na léčbu činila celková odpověď na léčbu 24,3 % u skupiny používající topotekan ve srovnání s 18,3 % u skupiny dostávající CAV.
In another randomised phase III trial which compared IV topotecan to cyclophosphamide, doxorubicin and vincristine (CAV) in patients with relapsed, sensitive SCLC, the overall response rate was 24.3 % for topotecan compared to 18.3 % for the CAV group.
V další randomizované klinické studii fáze III srovnávající i.v. topotekan s cyklofosfamidem, doxorubicinem a vinkristinem (CAV) u pacientů s relapsem SCLC odpovídajícím na léčbu činila celková odpověď na léčbu 24,3 % u skupiny užívající topotekan ve srovnání s 18,3 % u skupiny dostávající CAV.
In another randomised phase III trial which compared IV topotecan to cyclophosphamide, doxorubicin and vincristine (CAV) in patients with relapsed, sensitive SCLC, the overall response rate was 24.3 % for topotecan compared to 18.3 % for the CAV group.
V další skupině 67 dětí hodnocených po vakcinaci vakcínou Bexsero ve věku 40 až 44 měsíců ve dvou extenzních studiích (N = 36, respektive N = 29–31) bylo pozorováno zvýšení titrů hSBA čtyř referenčních antigenů.
In an additional group of 67 children evaluated after vaccination with Bexsero at 40 to 44 months of age in two extension studies (N=36 and N=29-31, respectively), an increase in hSBA titers for the four reference antigens was observed.
V další studii (456 pacientů) byl přípravek Bydureon srovnáván s inzulinem glargin podávaným jako doplňková léčba k metforminu se sulfonylureou nebo bez ní.
The other study (456 patients) compared Bydureon with insulin glargine as add-on treatment to metformin with or without a sulphonylurea.
V další studii byl přípravek Cimzia podávaný samostatně porovnáván s placebem u 218 pacientů, kteří nedostatečně reagovali na léčbu jinými léky, jako je methotrexát.
An additional study compared Cimzia given alone with placebo in 218 patients whose response to other medicines such as methotrexate had been inadequate.
V další studii byl zjištěn u makaků jávských, kteří dostávali denosumab po dobu gravidity při systémové expozici 12krát vyšší, než je dávka u člověka, zvýšený výskyt narozených mrtvých plodů a postnatální mortality; abnormální růst kostí vedoucí k jejich nižší pevnosti, snížená hematopoeza a chybné postavení zubů; chybějící periferní lymfatické uzliny; a nižší neonatální růst.
In another study of cynomolgus monkeys dosed with denosumab throughout pregnancy at systemic exposures 12-fold higher than the human dose, there were increased stillbirths and postnatal mortality; abnormal bone growth resulting in reduced bone strength, reduced haematopoiesis, and tooth malalignment; absence of peripheral lymph nodes; and decreased neonatal growth.
V další studii byly kočkám podávány tablety před ortopedickým chirurgickým zákrokem (středně závažné povahy) a poté jednou denně po dobu dalších až dvou dnů po chirurgickém zákroku.
In another study cats received tablets before orthopaedic surgery (of moderate nature) and then once daily for up to two days after surgery.