natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ve dvou 8měsíčních otevřených zkřížených studiích u pacientůs diabetem 2. typu, kteří dosud nebyli léčeni inzulinem, nebo si již aplikovali inzulin jednou nebo dvakrát denně, byli pacienti randomizováni ke 4 měsícům léčby Liprologem Mix25 (užívaným dvakrát denně s metforminem) a inzulinem glargin (užívaným jednou denně s metforminem) v náhodném pořadí.
In two 8-month open label crossover studies, type 2 diabetes patients who were either new to insulin therapy or already using one or two injections of insulin, received 4 months of treatment with Liprolog Mix25 (used twice daily with metformin) and insulin glargine (used once daily with metformin) in a randomised sequence.
Ve dvou dalších dvojitě zaslepených, randomizovaných, placebem kontrolovaných studií fáze III BO18192 (SATURN) a BO25460 (IUNO) byl přípravek Tarceva podáván jako udržovací léčba po chemoterapii první linie.
In two other double-blind, randomized, placebo-controlled Phase III studies BO18192 (SATURN) and BO25460 (IUNO); Tarceva was administered as maintenance after first-line chemotherapy.
Ve dvou dalších hlavních studiích zahrnujících 1 048 pacientů byl u makulárního edému, který vznikl v souvislosti s diabetem, srovnáván účinek implantátu přípravku Ozurdex o síle 700 nebo 350 mikrogramů s předstíranou léčbou.
Two further main studies involving 1,048 patients compared the effects of a 700 microgram or a 350 microgram implant of Ozurdex with a sham treatment in macular oedema related to diabetes.
Ve dvou dalších otevřených klinických studiích s přípravkem Myozyme s 24 měsíčním sledováním po léčbě byla u deseti pacientů s pozdní formou Pompeho nemoci (středně závažná až závažná porucha motoriky a asistovaná ventilace) zjištěna při měření motorických a respiračních funkcí variabilní odpověď, především ve formě nevýrazného zlepšení (AGLU03105, AGLU04107).
In two additional open-label clinical trials with Myozyme with a follow-up of 24 months, ten patients with severe late-onset Pompe disease (moderate to severe motor impairment and assisted ventilation) showed a variable response on measures of motor and respiratory functions, mostly in the form of a modest improvement (AGLU03105, AGLU04107).
Ve dvou dalších studiích byl přípravek Onduarp při snižování diastolického tlaku účinnější než pokračující léčba samotným amlodipinem: v závislosti na síle přípravku Onduarp a amlodipinu byl pokles diastolického tlaku u pacientů užívajících přípravek Onduarp vyšší o 1,4 mmHg až 4,9 mmHg.
In the two other studies, Onduarp was more effective at reducing diastolic blood pressure than continued treatment with amlodipine alone: depending on the strengths of Onduarp and amlodipine, the fall in diastolic blood pressure was greater in patients taking Onduarp by between 1.4 mmHg and
Ve dvou dalších studiích byl přípravek Twynsta při snižování diastolického krevního tlaku účinnější než pokračující léčba samotným amlodipinem: v závislosti na síle přípravku Twynsta a amlodipinu byl pokles diastolického krevního tlaku u pacientů užívajících přípravek Twynsta vyšší o 1,4 až 4,9 mmHg.
In the two other studies, Twynsta was more effective at reducing diastolic blood pressure than continued treatment with amlodipine alone: depending on the strengths of Twynsta and amlodipine, the fall in diastolic blood pressure was greater in patients taking Twynsta by between 1.4 mmHg and
Ve dvou dalších studiích s aktivním komparátorem byl podobný poměr pacientů, kteří dosáhli alespoň MCID u přípravku ANORO a tiotropia; 49 % a 54 % u přípravku ANORO 55/22 mikrogramů a 52 % a 55 % u tiotropia.
In the other two active-comparator studies, a similar proportion of patients achieved at least the MCID with ANORO and tiotropium; 49% and 54% for ANORO 55/22 micrograms and 52% and 55% for tiotropium.
Ve dvou dalších studiích simepreviru v kombinaci se sofosbuvirem, do které bylo zařazeno 413 pacientů, došlo u pacientů bez cirhózy, kteří užívali přípravek Olysio se sofosbuvirem, k vymizení infekce po 12 týdnech u 97 % pacientů, zatímco u pacientů s cirhózou došlo po 12 týdnech k vymizení infekce u 83 % pacientů.
In two additional studies of simeprevir in combination with sofosbuvir in 413 patients, patients without cirrhosis who were taking Olysio together with sofosbuvir had a clearance rate at 12 weeks of 97%, while patients with cirrhosis had a 12 weeks clearance rate of 83%.
Ve dvou dlouhodobých klinických studiích bylo prokázáno přetrvávání anti-HAV a anti-HBs protilátek až 10 let u dětí ve věku 12 - 15 let a až 5 let u dětí ve věku 1 - 11 let.
In two long term clinical trials, persistence of anti-HAV and anti-HBs antibodies has been demonstrated up to 10 years in children aged 12-15 years and up to 5 years in children aged 1-11 years.
Ve dvou dlouhodobých otevřených studiích na pacientech s diabetem 1. typu zahrnujících 1070 a 884 pacientů NovoRapid snížil glykovaný hemoglobin o 0,12 [95 % C.I. 0,03; 0,22] procentových bodů a o 0,15 [95 % C.I. 0,05; 0,26] procentových bodů ve srovnání s humánním inzulinem; rozdíl má omezený klinický význam (C.I. = interval spolehlivosti).
In two long-term open label trials in patients with type 1 diabetes comprising 1070 and 884 patients, respectively, NovoRapid reduced glycated haemoglobin by 0.12 [95% C.I. 0.03; 0.22] percentage points and by 0.15 [95% C.I. 0.05; 0.26] percentage points compared to human insulin; a difference of limited clinical significance.
Ve dvou dvojitě zaslepených studiích fáze III uskutečněných celkem na 376 pacientech s Parkinsonovou chorobou a motorickým neklidem objevujícím se na konci dávky, byl podáván entakapon nebo placebo s každou dávkou levodopy/inhibitoru dopa-dekarboxylázy.
In two phase III double-blind studies in a total of 376 patients with Parkinson’s disease and end-of- dose motor fluctuations, entacapone or placebo was given with each levodopa/dopa decarboxylase inhibitor dose.
Ve dvou dvojitě zaslepených studiích fáze III uskutečněných celkem u 376 pacientů s Parkinsonovou chorobou a motorickým neklidem objevujícím se na konci dávky, byl podáván entakapon nebo placebo s každou dávkou levodopy/inhibitoru dopa-dekarboxylázy.
In two phase III double-blind studies in a total of 376 patients with Parkinson’s disease and end-of- dose motor fluctuations, entacapone or placebo was given with each levodopa/dopa decarboxylase inhibitor dose.
Ve dvou dvojitě zaslepených, placebem kontrolovaných studiích fáze 3 (832 pacientů mužského pohlaví, 551 pacientům byl podáván Xiapex) a v otevřené studii fáze 3 (189 pacientů mužského pohlaví) s pacienty, jimž bylo dříve v kontrolovaných studiích podáváno placebo, byl bezpečnostní profil celkově podobný.
The overall safety profile was similar in the two Phase 3 double-blind placebo controlled studies (832 male patients, 551 patients received Xiapex) and in an open-label Phase 3 study (189 male patients) of patients who had previously received placebo in the controlled studies.
Ve dvou dvojitě zaslepených, placebem kontrolovaných studiích fáze 3 u Peyronieho choroby se u 65,5 % pacientů léčených přípravkem Xiapex vytvořil hematom penisu a u 14,5 % se vyvinula ekchymóza penisu.
In the two double-blind, placebo–controlled phase 3 studies in Peyronie’s disease, 65.5% of Xiapex-treated patients developed penile haematoma and 14.5% developed penile ecchymosis.
Ve dvou farmakokinetických interakčních studiích u pacientů s revmatoidní artritidou, kteří dostávali stabilní týdenní dávku methotrexátu (5–20 mg/týden, jako jednorázovou perorální nebo intramuskulární dávku), měl valdekoxib podaný per os (10 mg 2x denně nebo 40 mg 2x denně) malý nebo neměl žádný účinek na plazmatické koncentrace methotrexátu v ustáleném stavu.
In two pharmacokinetic interaction studies in rheumatoid arthritis patients receiving a stable weekly methotrexate dose (5-20 mg/week, as a single oral or intramuscular dose), orally administered valdecoxib (10 mg twice daily or 40 mg twice daily) had little or no effect on the steady-state plasma concentrations of methotrexate.
Ve dvou hlavních studiích bylo prokázáno, že přípravek Zerbaxa je v léčbě infekcí přinejmenším stejně účinný jako jiná antibiotika.
Zerbaxa has been shown to be at least as effective as other antibiotics in curing infections in two main studies.
Ve dvou hlavních studiích zahrnujících 596 dospělých pacientů s fibrilací síní byl přípravek Brinavess porovnáván s placebem (léčbou neúčinným přípravkem).
In two main studies involving 596 adults with atrial fibrillation, Brinavess was compared with placebo (a dummy treatment).
Ve dvou hlavních studiích zahrnujících 652 dospělých s vitreomakulární adhezí a zhoršeným viděním byla pacientům podána jednorázová intravitreální injekce 0,125 mg přípravku Jetrea nebo injekce placeba (neúčinného přípravku).
In two main studies involving 652 adults with VMA and decreased vision, patients were given a single intravitreal injection of 0.125 mg Jetrea or a placebo injection (a dummy treatment).
Ve dvou hlavních studiích, do nichž bylo celkem zařazeno přibližně 1 959 pacientů s akutními bakteriálními infekcemi kůže a kožních struktur, např. celulitidou, kožními abscesy a infekcemi ran, byl přípravek Orbactiv podávaný v jediné infuzi porovnáván se 7–10denní léčbou vankomycinem (jiným glykopeptidem).
Orbactiv, given as a single infusion, was compared with a 7 to 10-day treatment with vancomycin (another glycopeptide) in two main studies involving a total of around 1,959 patients with acute bacterial infections of the skin and of skin structures, such as cellulitis, skin abscesses and wound infections.
Ve dvou klinických hodnoceních která zahrnovala aktivní komparátor (UNCOVER-2 a UNCOVER-3) byla u etanerceptu i u přípravku Taltz četnost závažných nežádoucích příhod 1,9 % a ukončení léčby kvůli nežádoucím příhodám nastalo u 1,2 % pacientů dostávajících etanercept a u 2,0 % pacientů dostávajících Taltz.
In the 2 clinical studies that included an active comparator (UNCOVER-2 and UNCOVER-3), the rate of serious adverse events was 1.9 % for both etanercept and for Taltz, and the rate of discontinuation due to adverse events was 1.2 % for etanercept and 2.0 % for Taltz.
Ve dvou klinických hodnoceních u metastatického karcinomu ledviny byla u 7 z 19 pacientů léčených kombinací bevacizumabu (10 mg/kg každé 2 týdny) a sunitinib-malátu (50 mg denně) hlášena mikroangiopatická hemolytická anemie (MAHA).
In two clinical trials of metastatic renal cell carcinoma, microangiopathic haemolytic anaemia (MAHA) was reported in 7 of 19 patients treated with bevacizumab (10 mg/kg every two weeks) and sunitinib malate (50 mg daily) combination.
Ve dvou klinických studiích (D-Pan H1N1-007 a D-Pan H1N1-008), které hodnotily imunogenitu u zdravých subjektů ve věku 18 – 60 let byla tvorba protilátek proti hemaglutininu (anti-HA) následující:
In two clinical studies (D-Pan H1N1-007 and D-Pan H1N1-008) that evaluated immunogenicity in healthy subjects aged 18-60 years the anti-HA antibody responses were as follows:
Ve dvou klinických studiích byl celkový výskyt trombembolických příhod u pacientů léčených subkutánně aplikovaným desirudinem v dávce 15mg dvakrát denně (n= 370) poloviční (p0,0001), než u pacientů léčených standardní dávkou nefrakcionovaného heparinu (n= 396); výskyt proximální hluboké žilní trombózy byl ve srovnání s heparinem pouze pětinový (p=0,0001).
In two controlled double blind clinical trials, the overall rate of thromboembolic events in patients treated with desirudin 15mg s.c. b.i.d. (N=370) was half that in patients treated with a standard dose of unfractionated heparin (N=396) (p<0.0001); the rate of proximal deep venous thrombosis was only one fifth that observed with the heparin (p<0.0001).
Ve dvou klinických studiích byla 1 035 jedincům podána druhá dávka přípravku ProQuad přibližně 3 měsíce po první dávce.
In 2 clinical trials, 1035 subjects were administered a second dose of ProQuad approximately 3 months after the first dose.
Ve dvou klinických studiích fáze III byly hlášeny případy snížení výskytu LVEF u 6 až 8 % pacientů léčených trametinibem v kombinaci s dabrafenibem, většina případů byla asymptomatická a reverzibilní.
In 2 phase III clinical trials decreased LVEF has been reported in 6 to 8% of patients treated with trametinib in combination with dabrafenib.with most cases being asymptomatic and reversible.
Ve dvou klinických studiích fáze III u pacientů s ne-Hodgkinovským lymfomem a mnohočetným myelomem (AMD3100-3101 a AMD3100-3102) bylo celkem 301 pacientů léčeno ve skupině G- CSF a přípravkem Mozobil a 292 pacientů bylo léčeno ve skupině G-CSF a placebo.
In the two Phase III studies in non-Hodgkin’s lymphoma and multiple myeloma patients (AMD3100-3101 and AMD3100-3102, respectively), a total of 301 patients were treated in the Mozobil and G-CSF group and 292 patients were treated in the placebo and G-CSF group.
Ve dvou klinických studiích fáze III v integrované bezpečnostní populaci byl hlášen pokles LVEF u 1 % pacientů léčených dabrafenibem v monoterapii a u 6 až 8 % pacientů léčených dabrafenibem v kombinaci s trametinibem, většina případů byla asymptomatická a reverzibilní.
In the integrated safety population decreased LVEF has been reported in 1% of patients treated with dabrafenib as monotherapy, and 6 to 8% of patients treated with dabrafenib in combination with trametinib in two Phase III clinical trials, with most cases being asymptomatic and reversible.
Ve dvou klinických studiích provedených na dospělých jedincích ve věku 18 - 59 let (N = 312) a u subjektů starších 60 let (N = 272) byla hodnocena imunogenicita vakcíny obsahující 7,5 µg HA bez adjuvans odvozeného z kmene A/Vietnam/1203/2004 v očkovacím schématu den 0 a den 21.
The immunogenicity of the vaccine containing 7.5 µg non-adjuvanted HA derived from strain A/Vietnam/1203/2004 has been evaluated in two clinical studies in adults aged 18 – 59 years (N = 312) and in older subjects aged 60 years and older (N = 272) following a 0, 21 day schedule.
Ve dvou klinických studiích týkajících se komplikovaných infekcí kůže a měkkých tkání splňovalo 36 % pacientů léčených Cubicinem kritéria syndromu systémové zánětlivé odpovědi (systemic inflammatory response syndrome, SIRS).
In two clinical trials in complicated skin and soft tissues infections, 36% of patients treated with Cubicin met the criteria for systemic inflammatory response syndrome (SIRS).
Ve dvou klinických studiích u pacientů s CDI 47,9% (479/999) z těchto pacientů (populace podle protokolu) bylo ve věku ≥ 65 let a 27,5% (275/999) pacientů bylo během období studie léčeno současně antibiotiky.
In the two clinical trials of patients with CDI, 47.9% (479/999) of patients (per protocol population) were ≥65 years of age and 27.5% (275/999) of patients were treated with concomitant antibiotics during the study period.
Ve dvou klinických studiích u pacientů s nozokomiální pneumonií (N = 979) mělo 60 % klinicky hodnotitelných pacientů léčených přípravkem Doribax ventilátorovou pneumonii (VAP).
In two clinical trials of patients with nosocomial pneumonia (N=979), 60% of the clinically-evaluable Doribax-treated patients had ventilator-associated pneumonia (VAP).
Ve dvou kombinovaných studiích mělo celkem 2009 (62 %) pacientů při screeningu anamnézu/rizikové faktory kardiovaskulárního onemocnění.
Overall, across the two studies combined 2009 (62%) patients had cardiovascular history/risk factors at screening.
Ve dvou multicentrických klinických studiích u pacientů s de novo transplantovanou ledvinou, mělo léčení sirolimem, mofetil-mykofenolátem (MMF), kortikosteroidy a antagonisty receptoru IL-2 za následek signifikantně vyšší podíl akutních rejekcí a početně vyšší úmrtnost ve srovnání s pacienty léčenými inhibitory kalcineurinu, MMF, kortikosteroidy a antagonisty receptoru IL-2 (viz 4.4.).
In two multi-centre clinical studies, de novo renal transplant patients treated with sirolimus, mycophenolate mofetil (MMF), corticosteroids, and an IL-2 receptor antagonist had significantly higher acute rejection rates and numerically higher death rates compared to patients treated with a calcineurin inhibitor, MMF, corticosteroids, and an IL-2 receptor antagonist (see section 4.4).
Ve dvou observačních studiích mělo v okamžiku diagnózy pokročilého melanomu 12,1 % a 33,1 % pacientů metastázy v mozku .
In the two observational studies, 12.1% and 33.1% of the patients had brain metastases at the time of advanced melanoma diagnosis.
Ve dvou otevřených navazujících studiích v následujících 12 měsících byl výskyt klinicky relevantní augmentace 2,9 %.
In two open- label, follow-up studies over a subsequent 12 months, the rate of clinically relevant augmentation was 2.9%.
Ve dvou otevřených, randomizovaných studiích bylo celkem 817 dosud neléčených pacientů a 552 pacientů s relabující/refrakterní CLL randomizováno k léčbě buď chemoterapií FC (fludarabin 25 mg/m2, cyklofosfamid 250 mg/m2, dny 1-3) podávané každé 4 týdny v 6 cyklech nebo k léčbě přípravkem MabThera v kombinaci s chemoterapií FC (R-FC).
In two open-label randomised trials, a total of 817 previously untreated patients and 552 patients with relapsed/refractory CLL were randomised to receive either FC chemotherapy (fludarabine 25 mg/m2, cyclophosphamide 250 mg/m2, days 1-3) every 4 weeks for 6 cycles or MabThera in combination with FC (R-FC).
Ve dvou pilotních, dvojitě zaslepených, placebem kontrolovaných klinických zkouškách užívalo po dobu třiceti dnů tolvaptan (n=216) nebo placebo (n=208) při výchozí dávce 15 mg/den 424 pacientů s euvolemickou nebo hypervolemickou hyponatrémií (sérový sodík <135 mEq/l), způsobenou řadou různých příčin (srdeční selhání, cirhóza jater, SIADH a další).
In 2 pivotal, double-blind, placebo-controlled, clinical trials, a total of 424 patients with euvolaemic or hypervolaemic hyponatraemia (serum sodium <135 mEq/l) due to a variety of underlying causes (heart failure [HF], liver cirrhosis, SIADH and others) were treated for 30 days with tolvaptan (n=216) or placebo (n=208) at an initial dose of 15 mg/day.
Ve dvou placebem kontrolovaných studiích fáze III byl celkový výskyt hemorhagie 19,3 % u pacientů léčených přípravkem Stivarga.
In the two placebo-controlled phase III trials, the overall incidence of hemorrhage was 19.3% in patients treated with Stivarga.
Ve dvou placebem kontrolovaných studiích fáze III byla 353 pacientům s mnohočetným myelomem podávána kombinace lenalidomid/dexamethason a 351 pacientům kombinace placebo/dexamethason.
In two Phase III placebo-controlled studies, 353 patients with multiple myeloma were exposed to the lenalidomide/dexamethasone combination and 351 to the placebo/dexamethasone combination.
Ve dvou placebem kontrolovaných studiích fáze III byly infekce častěji pozorovány u pacientů léčených přípravkem Stivarga ve srovnání s pacienty na placebu (všechny stupně: 31,0 % vs.
In the two placebo-controlled phase III trials, infections were more often observed in patients treated with Stivarga as compared to patients receiving placebo (all grades: 31.0% vs.
Ve dvou placebem kontrolovaných studiích fáze III testy tyreotropního hormonu hypofýzy (TSH) celkově prokázaly hladinu TSH po výchozím stavu vyšší než horní hranice normálních hodnot u 26,1 % pacientů léčených přípravkem Stivarga a u 15,1 % pacientů užívajících placebo.
In the two placebo-controlled phase III trials, tests on thyroid stimulating hormone (TSH) showed post baseline >ULN in 26.1% of patients treated with Stivarga and in 15.1% of patients receiving placebo.
Ve dvou placebem kontrolovaných studiích u pediatrických pacientů (ve věku od 1 do 17 let) s chronickou ITP, byla zaznamenaná hladina ALT  3násobku horního limitu normálu ( x ULN) u 4,7% pacientů ve skupině s eltrombopagem a 0% pacientů s placebem.
In two placebo-controlled studies in paediatric patients (aged 1 to 17 years) with chronic ITP, ALT  3 times the upper limit of normal (x ULN) was reported in 4.7% and 0% of the eltrombopag and placebo groups, respectively.
Ve dvou placebem kontrolovaných studiích u pediatrických pacientů (ve věku od 1 roku do 17 let) s chronickou ITP, byla zaznamenaná hladina ALT  3násobku horního limitu normálu ( x ULN) u 4,7% pacientů ve skupině s eltrombopagem a 0% pacientů s placebem.
In two placebo-controlled studies in paediatric patients (aged 1 to 17 years) with chronic ITP, ALT  3 times the upper limit of normal (x ULN) was reported in 4.7% and 0% of the eltrombopag and placebo groups, respectively.
Ve dvou podobných studiích biodistribuce a ve fázi II klinické studie se průměrné kvantitativní hodnoty vychytávání v zobrazeních PET lišily mezi subjekty pAD a HV ve většině vyšetřovaných oblastí mozku.
In two similar studies of biodistribution and a phase II clinical study, mean quantitative uptake values in PET images differed between pAD and HV subjects in most examined areas of the brain.
Ve dvou podpůrných klinických hodnoceních V59P8 a V59P10 byla imunogenita vakcíny Menveo porovnávána s vakcínou ACWY-PS.
In two supportive studies V59P8 and V59P10 immunogenicity of Menveo was compared to ACWY-PS.
Ve dvou primárních studiích účinnosti na vzorku celkové populace byl průměrný podíl úspěšnosti pohlavního styku 57 a 67% v případě přípravku CIALIS 5 mg a 50% v případě CIALIS 2,5 mg, v porovnání s 31 a 37% v případě placeba.
In the two primary efficacy studies of general populations, the mean per-subject proportion of successful intercourse attempts were 57 and 67 % on CIALIS 5 mg, 50 % on CIALIS 2.5 mg as compared to 31 and 37 % with placebo.
Ve dvou primárních studiích účinnosti na vzorku celkové populace byl průměrný podíl úspěšnosti pohlavního styku 57 a 67% v případě přípravku Tadalafil Mylan 5 mg a 50% v případě Tadalafil Mylan 2,5 mg, v porovnání s 31 a 37% v případě placeba.
In the two primary efficacy studies of general populations, the mean per-subject proportion of successful intercourse attempts were 57 and 67% on tadalafil 5 mg, 50% on tadalafil 2.5 mg as compared to 31 and 37% with placebo.
Ve dvou prospektivních otevřených nekomparativních multicentrických klinických hodnoceních bylo vorikonazolem léčeno 53 dětských pacientů ve věku od 2 do < 18 let.
Fifty-three paediatric patients aged 2 to <18 years were treated with voriconazole in two prospective, open- label, non-comparative, multi-center clinical trials.
Ve dvou prospektivních otevřených nekomparativních multicentrických klinických hodnoceních bylo vorikonazolem léčeno 53 dětských pacientů ve věku od 2 do < 18 let.
Fifty-three paediatric patients aged 2 to <18 years were treated with voriconazole in two prospective, open-label, non-comparative, multi-center clinical trials.
Ve dvou randomizovaných klinických hodnoceních byla již dříve léčeným pacientům podávána doporučená dávka 400 mg dvakrát denně v kombinaci s optimalizovanou základní terapií (OBT, optimized background therapy) u 462 pacientů, ve srovnání s 237 pacienty užívajícími placebo v kombinaci s OBT.
In treatment-experienced patients, the two randomised clinical studies used the recommended dose of 400 mg twice daily in combination with optimised background therapy (OBT) in 462 patients, in comparison to 237 patients taking placebo in combination with OBT.
Ve dvou randomizovaných kontrolovaných klinických studiích fáze III u pacientů s ne- Hodgkinovským lymfomem nebo mnohočetným myelomem dostávali pacienti přípravek Mozobil 0,24 mg/kg nebo placebo každý večer před aferézou.
In two Phase III randomised-controlled studies patients with non-Hodgkin’s lymphoma or multiple myeloma received Mozobil 0.24 mg/kg or placebo on each evening prior to apheresis.
Ve dvou randomizovaných zkřížených klinických studiích, v nichž byl podáván sevelamer karbonát ve formě tablet i prášku třikrát denně, bylo prokázáno, že je terapeuticky rovnocenný se sevelamer- hydrochloridem a proto je účinný při kontrole fosforu v séru u hemodialyzovaných pacientů s chronickým onemocněním ledvin.
In two randomised, cross over clinical studies, sevelamer carbonate in both tablet and powder formulations when administered three times per day has been shown to be therapeutically equivalent to sevelamer hydrochloride and therefore effective in controlling serum phosphorus in CKD patients on haemodialysis.