natgillin/translations-raw huggingface dataset:
U pacientek, u nichž terapie cisplatinou nebyla účinná nebo u nichž došlo během 3 měsíců po léčbě cisplatinou k relapsu (n  186), byla pozitivní terapeutická odpověď 10 %.
In patients refractory to, or relapsing within 3 months after cisplatin therapy (n = 186), the response rate was 10 %.
U pacientek, u nichž terapie cisplatinou nebyla účinná nebo u nichž došlo během 3 měsíců po léčbě cisplatinou k relapsu (n  186), byla pozitivní terapeutická odpověď 10%.
In patients refractory to, or relapsing within 3 months after cisplatin therapy (n = 186), the response rate was 10 %.
U pacientek, u nichž terapie cisplatinou nebyla účinná nebo u nichž došlo během 3 měsíců po léčbě cisplatinou k relapsu (n=186), byla pozitivní terapeutická odpověď 10%.
In patients refractory to, or relapsing within 3 months after cisplatin therapy (n = 186), the response rate was 10 %.
U pacientu s diabetes mellitus opož'uje optimální glykemická kompenzace úcinne nástup a zpomaluje progresi pozdních diabetických komplikací.
In patients with diabetes mellitus optimised glycaemic control delays the onset of late diabetic complications.
U pacientu, ktei'í mají diabetes dlouho, mohou obvyklé varovné symptomy zmizet.
Usual warning symptoms may disappear in patients with longstanding diabetes.
U pacientů (dětí i dospělých) s těžkou vrozenou, cyklickou nebo idiopatickou neutropenií s absolutním počtem neutrofilů (ANC) 1 0,5 x 109/l a závažnými nebo opakovanými infekcemi v anamnéze je indikováno dlouhodobé podávání filgrastimu k navýšení počtu neutrofilů a snížení výskytu a zkrácení doby trvání příhod souvisejících s infekcí.
In patients, children or adults, with severe congenital, cyclic, or idiopathic neutropenia with an absolute neutrophil count (ANC) of  0.5 x 109 /l and a history of severe or recurrent infections, long term administration of filgrastim is indicated to increase neutrophil counts and to reduce the incidence and duration of infection-related events.
U pacientů (n=20) z klinických studií s hodnotami ALT zvýšenými více než 5násobně nad ULN byla léčba přerušena a hladiny během 2 až 4 měsíců ve většině případů opět poklesly na méně než 2násobek ULN (viz bod 4.4).
In patients (n=20) from clinical studies with increases in ALT to more than 5 times the ULN, treatment was discontinued and the levels returned to less than 2 times the ULN within 2 to 4 months in most cases (see section 4.4)
U pacientů (n=20) z klinických studií s hodnotami ALT zvýšenými více než 5násobně nad ULN byla léčba přerušena a hladiny během 2 až 4 měsíců ve většině případů opět poklesly na méně než 2násobek ULN (viz bod 4.4).
In patients (n=20) from clinical studies with increases in ALT to more than 5 times the ULN, treatment was discontinued and the levels returned to less than 2 times the ULN within 2 to 4 months in most cases (see section 4.4).
U pacientů < 90 kg by měla být použita tenkostěnná jehla o rozměrech 0,72 mm x 25,4 mm (22G 1 palec).
For those < 90 kg, the thin wall 1 inch, 22 gauge (0.72 mm x 25.4 mm) needle should be used.
U pacientů >75 let podstupujících ortopedickou operaci a léčených fondaparinuxem 2,5 mg jednou denně byla odhadovaná plazmatická clearance snížena přibližně 1,2 až 1,4krát nižší než u pacientů <65 let.
In patients >75 years undergoing orthopaedic surgery and receiving fondaparinux 2.5 mg once daily, the estimated plasma clearance was 1.2 to 1.4 times lower than in patients <65 years.
U pacientů absolvujících velkou operaci kolena doporučujeme užívání po dobu 2 týdnů.
For patients undergoing major knee surgery, a treatment duration of 2 weeks is recommended.
U pacientů absolvujících velkou operaci kyčle doporučujeme užívání po dobu 5 týdnů.
For patients undergoing major hip surgery, a treatment duration of 5 weeks is recommended.
U pacientů afro-amerického původu jsou k dispozici pouze omezená data.
There are only very few data available on patients with African origin.
U pacientů afroamerického původu je k dispozici pouze velmi malé množství údajů.
There are only very few data available on patients with African origin.
U pacientů bez dekompenzované cirhózy, u nichž je potřeba přidat k léčebnému režimu ribavirin (viz Tabulka 1), se denní dávka ribavirinu se určí podle tělesné hmotnosti (< 75 kg = 1 000 mg a
In patients without decompensated cirrhosis requiring the addition of ribavirin to their treatment regimen (see Table 1), the daily dose of ribavirin is weight based (< 75 kg = 1,000 mg and
U pacientů bez detekovaných primárních mutací na počátku (N = 60) (t.j.
In patients without a primary mutation detected at baseline (N=60) (i.e.
U pacientů bez detekovatelné exprese proteinu EGFR nebylo pozorováno žádné zlepšení celkového přežití (poměr rizik [HR] = 1,52 [0,74, 3,12]) ani přežití bez progrese (poměr rizik [HR] = 1,33 [0,65, 2,70]).
In patients with no detectable EGFR protein expression, no improvement in overall survival (hazard ratio [HR] = 1.52 [0.74, 3.12]) or progression free survival (hazard ratio [HR] = 1.33 [0.65, 2.70] was observed.
u pacientů bez dostatečného kožního pokrytí nebo krevního zásobení v místě zlomeniny,
without enough skin or blood supply at the fracture site;
u pacientů bez funkční alely
reactions including neutropenia
U pacientů bez indukce protilátkami je doporučená počáteční dávka v případě zahájení léčby intravenózní cestou 0,03 - 0,05 mg/kg/den v kontinuální infúzi po dobu 24 hodin (přípravek Prograf 5 mg/ml, koncentrát pro infúzní roztok) tak, aby koncentrace takrolimu v krvi dosahovala hodnot 15-25 nanogramů/ml.
In patients without antibody induction, if tacrolimus therapy is initiated intravenously, the recommended starting dose is 0.03 - 0.05 mg/kg/day (with Prograf 5 mg/ml concentrate for solution for infusion) as a continuous 24-hour infusion targeted to achieve tacrolimus whole blood concentrations of 15 - 25 nanogram/ml.
U pacientů bez klinických příznaků jaterního poškození nebo žloutenky může být po úpravě hodnot jaterních enzymů zváženo opětovné zahájení podávání ambrisentanu.
In subjects without clinical symptoms of hepatic injury or jaundice, reinitiation of ambrisentan may be considered following resolution of hepatic enzyme abnormalities.
U pacientů bez mozkových metastáz při vstupu do studie nebylo mediánu IC-TTP dosaženo ani ve skupině krizotinibu (N=132), ani ve skupině chemoterapie (N=131), (HR=0,69 [95% CI: 0,33, 1,45]; 1stranná hodnota p = 0,1617).
For patients without baseline brain metastases, the median IC-TTP was not reached in either the crizotinib (N=132) or the chemotherapy arms (N=131) (HR=0.69 [95% CI: 0.33, 1.45]; 1-sided p-value=0.1617).
U pacientů bez mutace mělo 20/27 (74 %) zlepšenou nekroinflamační aktivitu a 2/27 (7 %) mělo tuto aktivitu zhoršenou.
In patients without the mutant, 20/27 (74 %) had improvements in necroinflammatory activity and 2/27 (7 %) had worsening.
U pacientů bez RS byly hlášeny vážné krvácivé reakce.
Severe bleeding reactions have been reported in non-MS patients.
U pacientů bez RS léčených alemtuzumabem byly hlášeny závažné a někdy fatální autoimunitní onemocnění, včetně autoimunitní hemolytické anémie, autoimunitní trombocytopenie, aplastické anémie, syndromu Guillain-Barré a chronické zánětlivé demyelinizační polyradikuloneuropatie.
Serious and sometimes fatal autoimmune phenomena including autoimmune haemolytic anaemia, autoimmune thrombocytopenia, aplastic anaemia, Guillain-Barré syndrome, and chronic inflammatory demyelinating polyradiculoneuropathy have been reported in alemtuzumab-treated non-MS patients.
U pacientů bez RS léčených alemtuzumabem byly při vyšších a častějších dávkách, než se používají u RS, pozorovány závažné a někdy fatální IAR, včetně bronchospasmu, hypoxie, synkopy, plicních infiltrátů, syndromu akutní respirační tísně, respirační zástavy, infarktu myokardu, arytmií, akutní srdeční nedostatečnosti a srdeční zástavy.
Serious and sometimes fatal IARs including bronchospasm, hypoxia, syncope, pulmonary infiltrates, acute respiratory distress syndrome , respiratory arrest, myocardial infarction, arrhythmias, acute cardiac insufficiency, and cardiac arrest have been observed in non-MS patients treated with alemtuzumab at higher and more frequent doses than used in MS.
U pacientů bez RS léčených alemtuzumabem vyššími a častějšími dávkami, než se používají u RS, byly hlášeny závažné a někdy fatální virové, bakteriální, protozoální a mykotické infekce, včetně těch, které jsou důsledkem reaktivace latentních infekcí.
Serious and sometimes fatal viral, bacterial, protozoan, and fungal infections, including those due to reactivation of latent infections, have been reported in non-MS patients treated with alemtuzumab at higher and more frequent doses than used in MS.
U pacientů bez stávající choroby jater nebo jiných identifikovatelných rizikových faktorů bylo po uvedení na trh hlášeno několik případů selhání jater (viz bod 4.8).
A few of the post-marketing reports of hepatic failure occurred in patients with no pre-existing hepatic disease or other identifiable risk factors (see section 4.8).
U pacientů bez YMDD mutace HBV bylo prokázano ve 14/22 (64 %) zlepšení nekroinflamačního skóre a u 1/22 (5 %) pacientů zhoršení ve srovnání s obdobím před léčbou.
In patients without YMDD mutant HBV, 14/22 (64 %) showed improvement in necroinflammatory score and 1/22 (5 %) patients worsened compared to pre-treatment.
U pacientů bez YMDD mutace HBV bylo prokázáno u 14/22 (64 %) zlepšení nekroinflamačního skóre a u 1/22 (5 %) pacientů zhoršení ve srovnání s obdobím před léčbou.
In patients without YMDD mutant HBV, 14/22 (64 %) showed improvement in necroinflammatory score and 1/22 (5 %) patients worsened compared to pre-treatment.
U pacientů bez zkušeností s léčbou byla v multicentrické, randomizované, dvojitě zaslepené, aktivním komparátorem kontrolované studii, u 281 pacientů použita doporučená dávka 400 mg dvakrát denně v kombinaci s fixní dávkou emtricitabinu 200 mg (+) tenofovir 245 mg, v porovnání s 282 pacienty užívajícími efavirenz (EFV) 600 mg (před ulehnutím) v kombinaci s emtricitabinem (+) tenofovirem.
In treatment-naïve patients, the multi-centre, randomised, double-blind, active-controlled clinical study used the recommended dose of 400 mg twice daily in combination with a fixed dose of emtricitabine 200 mg (+) tenofovir 245 mg in 281 patients, in comparison to 282 patients taking efavirenz (EFV) 600 mg (at bedtime) in combination with emtricitabine (+) tenofovir.
U pacientů bez známek léčebného přínosu po úpravě dávky by se mělo pokračování v léčbě znovu pečlivě zvážit.
Continued therapy should be carefully reconsidered in patients who show no evidence of therapeutic benefit after dose adjustment.
U pacientů by mábýt sledován výskyt příznaků poškození jater (viz bod 4.8).
Patients should be monitored for signs of hepatic injury (see section 4.8).
U pacientů by měl být sledován výskyt očekávaných symptomatických nežádoucích účinků a laboratorních změn, které jsou spojeny s touto léčbou.
Patients should be monitored for the expected symptomatic adverse reactions and laboratory changes associated with this treatment.
U pacientů by měli být sledovány plicní příznaky svědčící pro pneumonitidu.
Patients should be monitored for pulmonary symptoms indicative of pneumonitis.
U pacientů by mělo být sledováno prodloužení QT intervalu a pacienti by měli být kontrolováni podle doporučení v bodech 4.2 a 4.4.
Patients should be monitored for QT prolongation and managed as recommended in sections 4.2 and 4.4.
U pacientů by měly být sledovány laboratorně jaterní testy (včetně vyšetření ALT, AST a celkového bilirubinu) před zahájením léčby, každé 2 týdny během prvního měsíce léčby a poté každý měsíc.
Patients should be monitored with liver laboratory tests (including ALT, AST and total bilirubin) prior to the start of treatment, every 2 weeks for the first month of treatment and monthly thereafter.
U pacientů by měly být sledovány neobvyklé výsledky laboratorních jaterních testů a pacienti by měli být kontrolováni podle doporučení v bodech 4.2 a 4.4.
Patients should be monitored for liver laboratory test abnormalities and managed as recommended in sections 4.2 and 4.4.
U pacientů by měly být sledovány příznaky a symptomy komprese míchy (včetně bolesti zad, paralýzy končetin pod úrovní komprese, močové inkontinence a inkontinence stolice) a měla by jim být poskytnuta odpovídající klinická péče.
Patients should be monitored for signs and symptoms of SCC (including back pain, paralysis of limbs below the level of compression, urinary and faecal incontinence) and given appropriate clinical care.
U pacientů by měly být sledovány známky a příznaky infekce, a pokud je to nezbytné, musí být zahájena vhodná léčba (viz bod 4.4).
Patients should be evaluated for signs and symptoms of infection and if necessary treated in line with local practice (see section 4.4).
U pacientů by také měly být během léčby monitorovány příznaky poškození jater (např. ztráta chuti k jídlu, nauzea a zvracení, svědění, únava a bolest v pravé horní části břicha).
Patients should also be monitored for symptoms of liver injury (such as loss of appetite, nausea and vomiting, itching, tiredness and pain in the upper-right side of the belly) during treatment.
U pacientů by z tohoto důvodu měly být sledovány známky deprese a/nebo sebevražedných představ a chování a měla by být případně zvážena vhodná léčba.
Therefore patients should be monitored for signs of depression and/or suicidal ideation and behaviours and appropriate treatment should be considered.
U pacientů byl prováděn screening na přítomnost 29 různých mutací EGFR za použití metody na bázi polymerázové řetězové reakce (PCR) (TheraScreen®: EGFR29 Mutation Kit, Qiagen Manchester Ltd).
Patients were screened for the presence of 29 different EGFR mutations using a polymerase chain reaction (PCR)-based method (TheraScreen®: EGFR29 Mutation Kit, Qiagen Manchester Ltd).
U pacientů byl sledován výskyt rebound fenoménu (PASI  150 % od úvodní hodnoty) a doba do relapsu (definován jako ztráta nejméně poloviny zlepšení dosaženého ve 24. týdnu v porovnání s úvodní hodnotou).
Patients were observed off treatment for the occurrence of rebound (PASI 150% of baseline) and for the time to relapse (defined as a loss of at least half of the improvement achieved between baseline and week 24).
U pacientů byla hlášena dočasná zvýšení transamináz na dvojnásobek až trojnásobek horního limitu normálu s frekvencí 13–20 %.
Temporary increases in transaminases to twice or three times of the upper limit of normal have been reported in patients at a frequency of 13-20 %.
U pacientů byla střední vrcholová plazmatická koncentrace (Cmax) 79,6 μg/ml (variační koeficient 61%, rozmezí 39-222), zatímco u dobrovolníků byla Cmax 40 μg/ml a AUCinf byla 2400 μg/h/ml.
In patients,the mean peak plasma concentration (Cmax) was 79.6 μg/ml (C.V. 61%, range 39-222), whereas in volunteers Cmax was 40 μg/ml and AUCinf was 2400 μg/h/ml.
U pacientů byla titrována optimální dávka rotigotinu s týdenním navýšením 2 mg/24 h (startovací dávka byla 4 mg/24 h) až do maximální dávky 16 mg/24 h.
The patients were titrated to their optimal dose of rotigotine in weekly increments of 2 mg/24 h starting at 4 mg/24 h to a maximum dose of 16 mg/24 h.
U pacientů byla titrována startovací dávka 2 mg/24 h až do jejich optimální hodnoty u rotigotinu i placeba v týdenních navýšeních o 2 mg/24 h (maximální dávka byla 6 mg/24 h).
The patients were titrated to their optimal dose of rotigotine or placebo in weekly increments of 2 mg/24 h starting at 2 mg/24 h to a maximum dose of 6 mg/24 h.
U pacientů bylo in vivo pozorováno 10 – 14% snížení clearance kreatininu (sekreční frakce je závislá na OCT2 a transportéru MATE-1).
In vivo, a 10-14% decrease of creatinine clearance (secretory fraction is dependent on OCT2 and MATE-1 transport) was observed in patients.
U pacientů bylo in vivo pozorováno 10 – 14% snížení clearance kreatininu (sekreční frakce je závislá na transportu OCT2 a MATE-1).
In vivo, a 10-14% decrease of creatinine clearance (secretory fraction is dependent on OCT2 and MATE-1 transport) was observed in patients.
U pacientů bylo mimo jiné vyžadováno, aby měli histologicky potvrzený RCC převážně ze světlých buněk, radiografický průkaz progrese onemocnění s použitím kritérií hodnocení odpovědi u solidních nádorů ve verzi 1.1 (Response Evaluation Criteria in Solid Tumours – RECIST 1.1), jednu předcházející léčbu cílenou na VEGF a skóre (Performance Status – PS) ECOG (Eastern Cooperative Oncology Group) hodnoty 0 nebo 1.
Patients were required, among others, to have histological confirmation of predominant clear cell RCC, radiographic evidence of disease progression according to Response Evaluation Criteria in Solid Tumours Version 1.1 (RECIST 1.1), one prior VEGF-targeted therapy and Eastern Cooperative Oncology Group (ECOG) Performance Status (PS) of 0 or 1.
U pacientů bylo nutné ověřit status mutace V600 genu BRAF.
Measurement of patients’ BRAF V600 mutation status was required.
U pacientů bylo prováděno vyšetření na autoprotilátky v různých časových intervalech studií I – V s revmatoidní artritidou.
Patients had serum samples tested for autoantibodies at multiple time points in rheumatoid arthritis Studies I−V.
U pacientů byly průměrné hodnoty Cmax (CV%) a AUCINF artenimolu (pozorované po první dávce přípravku Eurartesim) 752 (47 %) ng/ml, resp. 2002 (45 %) ng/ml*h.
In patients, mean Cmax (CV %) and AUCINF of artenimol (observed after the first dose of Eurartesim) were 752 (47%) ng/ml and 2,002 (45%) ng/ml*h, respectively.
U pacientů byly výchozí hodnoty faktoru Xa a PT ovlivněny operací, následkem toho byl zjištěn rozdíl v počátečních hodnotách a v hodnotách zaznamenaných den po operaci.
In patients, baseline factor Xa and PT were influenced by the surgery resulting in a difference in the concentration-PT slope between the day post- surgery and steady state.
U pacientů během exacerbace nebo pokud mají významné zhoršení nebo akutní zhoršení astmatu by neměla být zahájena léčba přípravkem Budesonide/Formoterol Teva Pharma B.V. .
Patients should not be initiated on Budesonide/Formoterol Teva Pharma B.V. during an exacerbation, or if they have significantly worsening or acutely deteriorating asthma.
U pacientů CR1 vzrostla průměrná doba přežití bez známek leukemie z 291 dní (9,7 měsíce) na 450 dní (15 měsíců) při léčbě přípravkem Ceplene/IL-2 ve srovnání se skupinou bez udržovací léčby (ITT, p=0,01, n=261).
For CR1 patients, the median duration of leukaemia-free survival increased from 291 days (9.7 months) to 450 days (15 months) after Ceplene/IL-2 versus no maintenance treatment (ITT, p=0.01. n=261).
U pacientů dlouhodobě léčených antiepileptiky s podobnou strukturou, jako je karbamazepin a oxkarbazepin, byly hlášeny případy kostních poruch zahrnujících osteopenii (prořídnutí kostní tkáně) a osteoporózu (řídnutí kosti) a zlomeniny.
There have been reports of bone disorders including osteopenia and osteoporosis (thinning of the bone) and fractures with structurally related anti-epileptics drugs like carbamazepine and oxcarbazepine.
U pacientů dlouhodobě léčených warfarinem je nutno během 14 dnů po užití fosaprepitantu pozorně sledovat hodnotu mezinárodního normalizovaného poměru (INR) (viz bod 4.5).
In patients on chronic warfarin therapy, the International Normalised Ratio (INR) should be monitored closely for 14 days following the use of fosaprepitant (see section 4.5).
U pacientů dlouhodobě léčených warfarinem je nutno hodnotu mezinárodního normalizovaného poměru (INR) pozorně sledovat během léčby přípravkem EMEND a po dobu 14 dnů po každé 3-denní léčbě přípravkem EMEND (viz bod 4.5).
In patients on chronic warfarin therapy, the International Normalised Ratio (INR) should be monitored closely during treatment with EMEND and for 14 days following each 3-day course of EMEND (see section 4.5).
U pacientů dlouhodobě léčených warfarinem je nutno hodnotu mezinárodního normalizovaného poměru (INR) pozorně sledovat během léčby přípravkem EMEND a po dobu 14 dnů po podání přípravku EMEND (viz bod 4.5).
In patients on chronic warfarin therapy, the International Normalised Ratio (INR) should be monitored closely during treatment with EMEND and for 14 days following the use of EMEND (see section 4.5).
U pacientů dlouhodobě léčených warfarinem je třeba pozorně sledovat protrombinový čas (INR) během léčby přípravkem EMEND a po dobu 2 týdnů po každé 3denní léčbě přípravkem EMEND z důvodu chemoterapií vyvolané nauzey a zvracení (viz bod 4.4).
In patients on chronic warfarin therapy, the prothrombin time (INR) should be monitored closely during treatment with EMEND and for 2 weeks following each 3-day course of EMEND for chemotherapy induced nausea and vomiting (see section 4.4).
U pacientů do 18 let nebyla bezpečnost a účinnost Levodopa/Carbidopa/Entacapone Orion stanovena.
Experience with Levodopa/Carbidopa/Entacapone Orion in patients under 18 years is limited.
u pacientů do 18 let věku,
under 18 years old;
U pacientů docházelo během léčby přípravkem VFEND k těžkým kožním reakcím, včetně Stevens-Johnsonova syndromu (méně často), toxické epidermální nekrolýzy (vzácně) a erythema multiforme (vzácně).
Patients have developed serious cutaneous reactions, including Stevens-Johnson syndrome (uncommon), toxic epidermal necrolysis (rare) and erythema multiforme (rare) during treatment with VFEND.
U pacientů docházelo během léčby vorikonazolem k těžkým kožním reakcím, včetně Stevens-Johnsonova syndromu (méně často), toxické epidermální nekrolýzy (vzácně) a erythema multiforme (vzácně).
Patients have developed serious cutaneous reactions, including Stevens-Johnson syndrome (uncommon), toxic epidermal necrolysis (rare) and erythema multiforme (rare) during treatment with voriconazole.
U pacientů docházelo během léčby vorikonazolem k těžkým kožním reakcím, včetně Stevens-Johnsonova syndromu (vzácně), toxické epidermální nekrolýzy (méně často) a erythema multiforme (méně často).
Patients have developed serious cutaneous reactions, including Stevens-Johnson syndrome (uncommon), toxic epidermal necrolysis (rare) and erythema multiforme (rare) during treatment with voriconazole.
U pacientů dostávajících Betaferon došlo ke snížení frekvence (30%) a závažnosti klinických relapsů, stejně jako i počet hospitalizací vztahujících se k onemocnění MS.
Patients receiving Betaferon showed a reduction in frequency (30%) and severity of clinical relapses, as well as the number of hospitalisations due to disease.
U pacientů dostávajících filgrastim byla často hlášena trombocytopenie.
Thrombocytopenia has been reported commonly in patients receiving filgrastim.
U pacientů dostávajících kombinovanou terapii přípravku IntronA s ribavirinem bylo hlášeno poškození zubů a dásní, které může vést až ke ztrátě zubů.
Dental and periodontal disorders, which may lead to loss of teeth, have been reported in patients receiving IntronA and ribavirin combination therapy.
U pacientů dostávajících Neulastu se mohou vyskytnout závažné alergické reakce včetně anafylaxe (méně časté ) (viz bod 4.4).
Serious allergic reactions, including anaphylaxis can occur in patients receiving Neulasta (uncommon) (see section 4.4).
U pacientů dostávajících přípravek Prolia na osteoporózu byl hlášen vzácně (může postihnout až 1 z 1000 pacientů) nežádoucí účinek nazývaný osteonekróza čelisti (ONJ) (poškození kosti v čelisti).
A side effect called osteonecrosis of the jaw (ONJ) (bone damage in the jaw) has been reported rarely (may affect up to 1 in 1,000 people) in patients receiving Prolia for osteoporosis.
U pacientů dostávajících přípravek XGEVA injekce na léčbu stavů spojených s nádorovým onemocněním byl hlášen často (může postihnout až 1 z 10 pacientů) nežádoucí účinek nazývaný osteonekróza čelisti (poškození kosti v čelisti).
A side effect called osteonecrosis of the jaw (bone damage in the jaw) has been reported commonly (may affect up to 1 in 10 people) in patients receiving XGEVA injections for cancer-related conditions.
U pacientů dostávajících warfarin dochází při podání bivalirudinu ke zvýšení INR.
In patients receiving warfarin, INR is increased by administration of bivalirudin.
U pacientů došlo během léčby přípravkem VFEND k rozvoji exfoliativních kožních reakcí, jako je Stevens-Johnsonův syndrom.
Patients have developed exfoliative cutaneous reactions, such as Stevens-Johnson syndrome, during treatment with VFEND.