natgillin/translations-raw huggingface dataset:
U dříve neléčených pacientů byly následně po zvýšení dávky pasireotidu na 60 mg hlášeny dva případy naléhavých stavů souvisejících s hyperglykémií (diabetická ketoacidóza a diabetické hyperglykemické koma); jeden u pacienta s neléčenou hyperglykémií a HbA1c >8 % před zahájením léčby pasireotidem a druhý u pacienta s neléčenou hyperglykémií a plazmatickou hladinou glukózy na lačno 359 mg/dl.
Two cases of hyperglycaemia-related emergencies (diabetic ketoacidosis and diabetic hyperglycaemic coma) were reported following a dose increase of pasireotide to 60 mg in medical treatment naïve patients; one in a patient with untreated hyperglycaemia and HbA1c >8% prior to initiation of pasireotide and the other in a patient with untreated hyperglycaemia and a fasting plasma glucose of 359 mg/dl, respectively.
U dříve neléčených pacientů dostávajících dolutegravir + 2 NRTI ve fázi IIb a fázi III nebyl pozorován vývoj rezistence ke skupině integrázy nebo k NRTI (n = 876, sledování 48 – 96 týdnů).
In previously untreated patients receiving dolutegravir + 2 NRTIs in Phase IIb and Phase III, no development of resistance to the integrase class, or to the NRTI class was seen (n=876, follow-up of 48-96 weeks).
U dříve neléčených pacientů dostávajících dolutegravir + 2 NRTI ve fázích IIb a III nebyl pozorován vývoj rezistence ke skupině integrázy nebo k NRTI (n = 1 118, sledování 48 – 96 týdnů).
In previously untreated patients receiving dolutegravir + 2 NRTIs in Phase IIb and Phase III, no development of resistance to the integrase class, or to the NRTI class was seen (n=1118 follow-up of 48-96 weeks).
U dříve neléčených pacientů, kteří zahajují léčbu přípravkem Invirase/ritonavir, je doporučená úvodní dávka přípravku Invirase 500 mg (1 x 500 mg potahovaná tableta) dvakrát denně spolu se 100 mg ritonaviru dvakrát denně v kombinaci s dalšími antiretrovirovými přípravky po dobu prvních 7 dní léčby (viz Souhrn údajů o přípravku Invirase 500 mg potahované tablety).
For treatment-naïve patients initiating treatment with Invirase/ritonavir, the recommended starting dose of Invirase is 500 mg (1 x 500 mg film-coated tablet) two times daily with ritonavir 100 mg two times daily in combination with other antiretroviral agents for the first 7 days of treatment (see Summary of Product Characteristics for INVIRASE 500 mg film-coated tablets).
U dříve neočkovaných účastníků studie, kteří dostali jednu dávku v 1. roce byla účinnost 57,7 % (95 % CI: 44,7; 67,9), resp. 56,3 % (95 % CI: 43,1; 66,7), což potvrzuje nutnost podání dvou dávek vakcíny u dříve neočkovaných dětí. d U účastníků studie D153-P501, kteří dostali 2 dávky v 1. roce a placebo v 2. roce, byla v 2. roce účinnost 56,2 % (95 % CI: 30,5; 72,7), resp. 44,8 % (95 % CI: 18,2, 62,9), což potvrzuje nutnost revakcinace ve druhé sezóně. e Hlavní cirkulující kmen byl antigenově odlišný od kmenu H3N2 obsaženém ve vakcíně; účinnost proti neshodnému kmenu A/H3N2 byla 85,9 % (95 % CI: 75,3; 91,9).
In previously unvaccinated study participants who received one dose in year 1, efficacy was 57.7% (95% CI: 44.7, 67.9) and 56.3% (95% CI: 43.1, 66.7), respectively, thus supporting the need for two doses of vaccine in previously unvaccinated children. d In study participants who received 2 doses in year 1 and placebo in year 2, efficacy in year 2 was 56.2% (95% CI: 30.5, 72.7) and 44.8% (95% CI: 18.2, 62.9), respectively, in D153-P501, thus supporting the need for second-season revaccination. e The primary circulating strain was antigenically dissimilar from the H3N2 strain represented in the vaccine; efficacy against the mismatched A/H3N2 strain was 85.9% (95% CI: 75.3, 91.9).
U dříve relabujících pacientů ve skupině T12/PR24, kteří měli nedetekovatelnou HCV RNA (hladiny detekčního limitu nebylo dosaženo) v týdnech 4 a 12 léčby, byl výskyt SVR 100 % (24/24).
Among prior relapsers in the T12/PR24 treatment group who had undetectable HCV RNA (target not detected) at week 4 and 12 of treatment, the SVR rate was 100% (24/24).
U efavirenzu není úprava dávky nutná.
No dose adjustment is necessary for efavirenz.
U efavirenzu není žádná úprava dávky potřebná.
No dose adjustment is necessary for efavirenz.
U Effentory lze očekávat typické nežádoucí účinky opioidů.
Typical opioid adverse ractions are to be expected with Effentora.
U Effentory lze očekávat typické nežádoucí účinky opioidů.
Typical opioid are to be expected with Effentora.
U elvitegraviru posíleného („boosted“) kobicistatem, emtricitabinu a tenofovir-disoproxyl-fumarátu nebyl zjištěn žádný klinicky důležitý farmakokinetický rozdíl z důvodu etnického původu.
No clinically relevant pharmacokinetic differences due to ethnicity have been identified for cobicistat-boosted elvitegravir, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate.
U elvitegraviru posíleného („boosted“) kobicistatem, emtricitabinu a tenofovir-disoproxyl-fumarátu nebyl zjištěn žádný klinicky důležitý farmakokinetický rozdíl z důvodu pohlaví.
No clinically relevant pharmacokinetic differences due to gender have been identified for cobicistat-boosted elvitegravir, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate.
U elvitegraviru posíleného („boosted“) kobicistatem, kobicistatu, emtricitabinu nebo tenofovir- alafenamidu nebyl zjištěn žádný klinicky důležitý farmakokinetický rozdíl z důvodu pohlaví nebo etnického původu.
No clinically relevant pharmacokinetic differences due to gender or ethnicity have been identified for cobicistat-boosted elvitegravir, cobicistat, emtricitabine, or tenofovir alafenamide.
U elvitegraviru se hodnoty Cmax a AUC při podání s lehkým jídlem zvýšily o 22 % a 36 % a při podání s tučným jídlem o 56 % a 91 %.
For elvitegravir, Cmax and AUC increased 22% and 36% with a light meal, while increasing 56% and 91% with a high-fat meal, respectively.
U emtricitabinu nebo tenofovir-alafenamidu nebyl zjištěn žádný klinicky významný farmakokinetický rozdíl z důvodu věku, pohlaví nebo etnického původu.
No clinically relevant pharmacokinetic differences due to age, gender or ethnicity have been identified for emtricitabine, rilpivirine or tenofovir alafenamide.
U endogenního lidského IGF-1 byly demonstrovány následující účinky:
The following actions have been demonstrated for endogenous human IGF-1:
U evropských dětí ve věku 2–5 let by měl přípravek Prevenar pokrývat asi 62 % až 83 % izolovaných kmenů odpovědných za invazivní pneumokoková onemocnění.
In European children between 2 to 5 years of age, Prevenar should cover about 62 % to 83 % of the clinical isolates responsible for invasive pneumococcal disease.
U exenatidu s prodlouženým účinkem byla prokázána superiorita oproti sitagliptinu i pioglitazonu s ohledem na na změnu HbA1c ve srovnání s počáteční hodnotou.
Prolonged-release exenatide demonstrated superiority to both sitagliptin and pioglitazone with respect to change in HbA1c from baseline.
U exenatidu s prodlouženým účinkem byly spontánně hlášeny případy akutní pankreatitidy.
There have been spontaneously reported events of acute pancreatitis with prolonged-release exenatide.
U experimentálních modelů bylo zjištěno, že přípravek Revestive podporuje růst buněk střevní výstelky.
Revestive was shown to stimulate the growth of cells in the lining of the gut in experimental models.
U faktoru IX nebyly provedeny studie na zvířatech.
Animal reproduction studies have not been conducted with factor IX.
U fen lze používat během březosti.
Can be used during pregnancy in dogs.
U fen léčených přípravkem Gonazon – na rozdíl od fen, jimž přípravek podán nebyl – obecně v průběhu studie nedošlo k říji.
Bitches treated with Gonazon generally failed to display heat during the study compared to bitches who did not receive the treatment.
U fen v období březosti a laktace nebyla bezpečnost veterinárního léčivého přípravku dosud stanovena.
The safety of the veterinary medicinal product has not been established in female dogs during pregnancy and lactation.
U formoterolu byla prokázána snížená fertilita (implantační ztráty) u potkanů, a také snížené časné postnatální přežití a snížená porodní hmotnost při vysoké systémové expozici formoterolu.
Formoterol showed reduced fertility (implantation losses) in rats, as well as decreased early postnatal survival and birth weight with high systemic exposure to formoterol.
U fretek: Přechodný mírný otok, pruritus a erythem v implantovaném místě.
In ferrets: Transient moderate swelling, pruritus and erythema at the implant site.
U GANFORTu lze pozorovat následující nežádoucí účinky:
The following side effects may be seen with GANFORT:
U GANFORTu v jednodávkovém obalu lze pozorovat následující nežádoucí účinky:
The following side effects may be seen with GANFORT single-dose:
U geriatrických pacientů jsou zkušenosti omezené: ve fázi III klinických hodnocení dostávalo přípravek INTELENCE 6 pacientů ve věku 65 let nebo starších a 53 pacientů ve věku 56 - 64 roků.
Experience in geriatric patients is limited: in the Phase III trials, 6 patients aged 65 years or older and 53 patients aged 56-64 years received INTELENCE.
U GIST nádorů byla léčba zkoumaným léčivým přípravkem přerušena z důvodu výskytu nežádoucích účinků u 4 % pacientů.
In GIST the investigational medicinal product was discontinued for imatinib-related adverse reactions in 4 % of patients.
U GIST nádorů byla léčba zkoumaným léčivým přípravkem přerušena z důvodu výskytu nežádoucích účinků u 4 % pacientů.
In GIST the investigational medicinal product was discontinued for treatment-related adverse reactions in 4 % of patients.
U gravidních potkanů dochází k minimálnímu přechodu 35S-enoxaparinu přes placentu k plodu.
In the pregnant rat, the transfer of 35S-enoxaparin across the maternal placenta to the foetus is minimal.
U HBeAg pozitivních pacientů bez jaterní cirhózy se má v léčbě pokračovat po dobu nejméně 6-12 měsíců po potvrzení HBe sérokonverze (ztráty HBeAg a HBV DNA s detekcí protilátek proti HBe), nebo do HBs sérokonverze, nebo do ztráty účinnosti (viz bod 4.4).
In HBeAg positive patients without cirrhosis, treatment should be administered for at least 6-12 months after HBe seroconversion (HBeAg loss and HBV DNA loss with anti-HBe detection) is confirmed or until HBs seroconversion or there is loss of efficacy (see section 4.4).
U HBeAg pozitivních pacientů byl výskyt mutací pro rezistenci spojených s podáváním adefoviru 3 % (2/65) po průměrné době léčby 135 týdnů, 17 % (11/65) po střední době léčby 189 týdnů a 20 % (13/65) po průměrné době léčby 235 týdnů.
In HBeAg positive patients, the incidence of adefovir-associated resistance mutations was 3 % (2/65), 17 % (11/65) and 20 % (13/65) after a median duration exposure of 135, 189 and 235 weeks respectively.
U HBeAg-negativních pacientů bez cirhózy by měla léčba pokračovat nejméně do sérokonverze HBsAg, nebo dokud se neprokáže ztráta účinnosti.
In HBeAg-negative patients without cirrhosis, treatment should be administered at least until HBsAg seroconversion or until there is evidence of loss of efficacy.
U HBeAg-negativních pacientů s CHB (infikovaných pre-core mutantou) bez cirhózy by měla být léčba podána alespoň než dojde k HBs sérokonverzi, nebo je prokazatelná ztráta účinnosti.
In patients with HBeAg negative CHB (pre-core mutant) without cirrhosis, treatment should be administered at least until HBs seroconversion or there is evidence of loss of efficacy. .
U HBeAg-negativních pacientů s CHB (infikovaných pre-core mutantou) bez cirhózy má být léčba podávána alespoň, než dojde k HBs sérokonverzi nebo je prokazatelná ztráta účinnosti.
In patients with HBeAg negative CHB (pre-core mutant) without cirrhosis, treatment should be administered at least until HBs seroconversion or there is evidence of loss of efficacy.
U HBeAg-negativních pacientů s CHB (infikovaných pre-core mutantou) bez cirhózy má být léčba podávána alespoň, než dojde k HBs sérokonverzi nebo je prokazatelná ztráta účinnosti.
In patients with HBeAg negative CHB (pre-core mutant), without cirrhosis, treatment should be administered at least until HBs seroconversion or there is evidence of loss of efficacy.
U HBeAg-negativních pacientů s HBV DNA <300 kopií/ml ve 24. týdnu byla rezistence 0% (0/177) ve 48. týdnu a 5% (9/177) ve 104. týdnu, zatímco u pacientů s HBV DNA
In HBeAg-negative patients with HBV DNA < 300 copies/ml at week 24, resistance was 0% (0/177) at 48 weeks and 5% (9/177) at week 104, whilst in patients with HBV DNA
U HBeAg-negativních pacientů, telbivudin nebyl lepší než lamivudin (75,2% a 77,2% reagujících pacientů; p = 0,6187).
In HBeAg-negative patients, telbivudine was non-inferior to lamivudine (75.2% and 77.2% responders; p = 0.6187).
U HBeAg-pozitivních pacientů byl telbivudin účinnější než lamivudin v terapeutické odpovědi (75,3% vs 67,0% reagujících pacientů; p = 0,0047).
In HBeAg-positive patients, telbivudine was superior to lamivudine in therapeutic response (75.3% vs 67.0% responders; p = 0.0047).
U HBeAg-pozitivních pacientů s chronickou hepatitidou B (CHB) bez cirhózy má léčba trvat alespoň 6-12 měsíců po prokázání sérokonverze HBeAg (ztráty HBeAg a HBV DNA s průkazem HBeAb), aby se omezilo riziko virologického relapsu, nebo do sérokonverze HBsAg, nebo až do ztráty účinnosti (viz bod 4.4).
In patients with HBeAg positive chronic hepatitis B (CHB) without cirrhosis, treatment should be administered for at least 6-12 months after HBeAg seroconversion (HBeAg and HBV DNA loss with HBeAb detection) is confirmed, to limit the risk of virological relapse, or until HBsAg seroconversion or there is loss of efficacy (see section 4.4).
U HBsAg a HBV-DNA negativních pacientů se musí udržovat hladiny protilátek >100 IU/l.
Antibody levels >100 IU/l should be maintained in HBsAg and HBV-DNA negative patients.
U HBV-DNA negativních dospělých nejpozději jeden týden po transplantaci jater je třeba podat subkutánní injekce přípravku Zutectra jednou týdně nebo jednou za dva týdny v závislosti na bezpečných sérových hladinách anti-HBs na konci dávkovacího intervalu.
In HBV-DNA negative adults at least one week after liver transplantation subcutaneous injections of Zutectra per week or fortnightly according to serum anti-HBs trough levels.
U HCV negativních pacientů se středně těžkou poruchou funkce jater byla pozorována snížená expozice telapreviru.
In HCV negative patients with moderate hepatic impairment, reduced
U hematologické toxicity 4. stupně nebo nehematologické toxicity 3. stupně závažnosti dle NCI CTCAE související s paklitaxelem se doporučuje snížit dávku paklitaxelu ve všech následujících cyklech o 10 mg/m2.
For NCI CTCAE Grade 4 haematological toxicity or Grade 3 paclitaxel-related non-haematological toxicity, it is recommended to reduce the paclitaxel dose by 10 mg/m2 for all following cycles.
U hemodialyzovaných pacientů, dokud očkování nenabude na účinnosti.
Haemodialysed patients, until vaccination has become effective.
U hemodialyzovaných pacientů, dokud očkování nenabude na účinnosti.
In haemodialysed patients, until vaccination has become effective.
U hemodyalizovaných pacietů byla Cmax o 41% vyšší ve srovnání se zdravými subjekty.
In haemodialysis patients, Cmax was 41% higher than that observed in healthy subjects.
U heterogenní nebělošské populace a u pacientů s ECOG výkonnostním stavem = 2 jsou k dispozici pouze omezené údaje.
Limited data is available in the hetorgenous non-white population and patients with an ECOG performance status of PS = 2.
U HIV infikovaných pacientů s poruchou funkce ledvin byla provedena malá klinická studie hodnotící bezpečnost, antivirovou aktivitu a farmakokinetiku tenofovir-disoproxyl-fumarátu v kombinaci s emtricitabinem.
A small clinical study was conducted to evaluate the safety, antiviral activity and pharmacokinetics of tenofovir disoproxil fumarate in combination with emtricitabine in HIV infected patients with renal impairment.
U HIV infikovaných pacientů s poruchou funkce ledvin byla provedena malá klinická studie hodnotící bezpečnost, antivirovou aktivitu a farmakokinetiku tenofovir-disoproxylu v kombinaci s emtricitabinem.
A small clinical study was conducted to evaluate the safety, antiviral activity and pharmacokinetics of tenofovir disoproxil in combination with emtricitabine in HIV infected patients with renal impairment.
U HIV izolátu získaného od pacienta léčeného Sachinavirem byla prokázána snížená citlivost vůči Sachinaviru (7-násobná), ale nebylo prokázáno shodné snížení citlivosti vůči nelfinaviru.
An HIV isolate obtained from a patient receiving saquinavir therapy showed decreased susceptibility to saquinavir (7- fold) but did not demonstrate a concordant decrease in susceptibility to nelfinavir.
u HIV pacientů bolest svalů nebo kostí (muskuloskeletální bolest)
in HIV patients pain in your muscles or bones (musculoskeletal pain)
u HIV pacientů silná bolest kostí, hrudníku, střev nebo kloubů (krize srpkovité anémie)
in HIV patients severe pain in the bones, chest, gut or joints (sickle cell crisis)
u HIV pacientů zvětšení sleziny (splenomegalie)
in HIV patients enlargement of the spleen (splenomegaly)
U HIV-1 izolátů ze 4 z těchto pacientů se vyvinula rezistence do týdne 48 (celkem 4 z 469 pacientů, 0,9 %).
HIV-1 isolates from 4 of these patients had developed resistance by Week 48 (total of 4 of 469 patients, 0.9%).
U HIV-1 pacientů exprimující tři nebo více mutací spojených s thymidinovými analogy (thymidine analogue associated mutations, TAMs), které zahrnovaly mutaci reverzní transkriptázy buď M41L nebo L210W, se vyskytla snížená citlivost na terapii tenofovir-disoproxyl-fumarátem.
In patients, HIV-1 expressing three or more thymidine analogue associated mutations (TAMs) that included either the M41L or L210W reverse transcriptase mutation showed reduced susceptibility to tenofovir disoproxil fumarate.
U HIV-negativních kojenců vystavených in utero a/nebo po porodu nukleosidovým analogům byly hlášeny mitochondriální dysfunkce.
There have been reports of mitochondrial dysfunction in HIV- negative infants exposed in utero and/or post-natally to nucleoside analogues.
U hlodavců byla pozorována maternální toxicita při dávkách 400 mg a více tylvalosinu na kg živé hmotnosti.
Maternal toxicity in rodents has been observed at doses of 400 mg tylvalosin per kg bodyweight and above.
U hlodavců, králíků a opic byly prováděny předklinické studie se suspenzí dimethyl-fumarátu (dimethyl-fumarát v 0,8 % hydroxypropyl-methyl-celulóze) podávané perorální sondou.
Nonclinical studies in rodent, rabbits, and monkeys were conducted with a dimethyl fumarate suspension (dimethyl fumarate in 0.8% hydroxypropyl methylcellulose) administered by oral gavage.
U hlášených případů byly zaznamenány rizikové faktory PRES/RPLS, které zahrnují průvodní onemocnění pacienta, hypertenzi, imunosupresivní léčbu a/nebo chemoterapii.
The reported cases had recognized risk factors for PRES/RPLS, including the patients’ underlying disease, hypertension, immunosuppressive therapy and/or chemotherapy.
U hodnot AUC byl zjištěn méně než 10% rozdíl.
A less than 10% difference in the AUC was observed between cabozantinib tablet (CABOMETYX) and capsule (COMETRIQ) formulations.
U hodnotitelných pacientů zařazených do profylaktického ramena s fixním týdenním intervalem ve studii I byl medián týdenní dávky 45,17 IU/kg (interkvartilní rozmezí 38,1-53,7).
For evaluable subjects enrolled in the prophylaxis fixed weekly interval arm of study I, the median weekly dose was 45.17 IU/kg (interquartile range 38.1-53.7).
U hodnotitelných pacientů zařazených do profylaktického ramena s individualizovaným intervalem ve studii I byl medián intervalu podávání 12,53 dnů (interkvartilní rozmezí 10,4-13,4).
For evaluable subjects enrolled in the prophylaxis individualised interval arm of study I, the median interval was 12.53 days (interquartile range 10.4-13.4).
U hypertenzivních pacientů podání přípravku Rasitrio jednou denně vyvolalo klinicky významné snížení systolického i diastolického tlaku, které se udrželo po dobu celého 24hodinového dávkovacího intervalu.
In hypertensive patients, once-daily administration of Rasitrio provided clinically meaningful reductions in both systolic and diastolic blood pressure that were maintained over the entire 24-hour dose interval.
U idebenonu ani jeho metabolitů nebyla zjištěna farmakokinetika závislá na čase.
Neither idebenone nor its metabolites showed time-dependent pharmacokinetics.
U imunizovaných subjektů bylo pozorováno zvýšení výskytu zánětu středního ucha o 33 % (95% CI:-1,80), vyvolaného séroskupinami,neobsaženými ve vakcíně.
A 33 % (95 % CI: -1, 80) increase in AOM due to serogroups not included in the vaccine was observed in immunised subjects.
U imunokompromitovaných jedinců byla po uvedení na trh hlášena nekrotizující retinitida.
Necrotizing retinitis has been reported post-marketing in immunocompromised individuals.
U indikace „zvýšení dostupnosti autologní krve“: infarkt myokardu nebo mrtvice v průběhu měsíce, který předchází léčbu, nestabilní angína pectoris, zvýšené riziko vzniku hluboké žilní trombózy, jako např. žilní tromboembolická choroba v anamnéze.
In the indication "increasing the yield of autologous blood": myocardial infarction or stroke in the month preceding treatment, unstable angina pectoris, increased risk of deep venous thrombosis such as history of venous thromboembolic disease.
U injekční stříkačky bez připevněné jehly je nutné jehlu pevně nasadit na injekční stříkačku pootočením o jeden čtvrtinu otáčky.
For syringes without attached needle, the needle must be fitted firmly to the syringe, rotating it by a one-quarter turn.
U interferonů alfa byly pozorovány další účinky na CNS, včetně agresivního chování (někdy namířeného proti druhým, jako jsou vražedné myšlenky), bipolárních poruch, mánie, zmatenosti a změn duševního stavu.
Other CNS effects including aggressive behaviour (sometimes directed against others such as homicidal ideation), bipolar disorder, mania,), confusion and alterations of mental status have been observed with alpha interferons.
U intramuskulární injekce byla však v místě injekce pozorována zánětlivá reakce, která zahrnovala granulomatózní zánět, ložiska (uložené léčivo), buněčné infiltráty, edém (otok) a u opic fibrózu.
With intramuscular injection, however an inflammatory response was seen at the injection site, and consisted of granulomatous inflammation, foci (deposited drug), cellular infiltrates, oedema (swelling) and, in monkeys, fibrosis.
U Iprezivu, olmesartan-medoxomilu a valsartanu byla pozorována závrať s četností 3,0 %, 3,3 % a 1,8 %, bolest hlavy s četností 4,8 %, 5,5 % a 7,6 % a dyslipidémie s četností 3,5 %, 2,4 % a 1,1 %.
For Ipreziv, olmesartan medoxomil and valsartan, respectively dizziness was observed at an incidence of 3.0%, 3.3% and 1.8%; headache at 4.8%, 5.5% and 7.6% and
U Iprezivu, olmesartan-medoxomilu a valsartanu byla pozorována závrať s četností 3,0 %, 3,3% a 1,8 %, bolest hlavy s četností 4,8 %, 5,5 % a 7,6 % a dyslipidémie s četností 3,5 %,
For Ipreziv, olmesartan medoxomil and valsartan, respectively dizziness was observed at an incidence of 3.0%, 3.3% and 1.8%; headache at 4.8%, 5.5% and 7.6% and
U IRR stupně 1-2 musí být infuze zpomalena a příznaky vhodně léčeny.
For Grade 1-2 IRRs, the infusion must be slowed down and symptoms treated as appropriate.
U IRR stupně 4 musí být infuze okamžitě zastavena a léčba trvale ukončena.
For Grade 4 IRRs, the infusion must be stopped and therapy permanently discontinued.
U isoformy COX-2 bylo prokázáno, že je indukována prozánětlivými stimuly a předpokládá se, že je primárně zodpovědná za syntézu prostanoidových mediátorů bolesti, zánětu a horečky.
COX-2 is the isoform of the enzyme that has been postulated to be primarily responsible for the synthesis of prostanoid mediators of pain, inflammation, and fever.
U IVIg přípravků byl prokázán přestup přes placentu, zvyšující se po třetím trimestru.
IVIg products have been shown to cross the placenta, increasingly after the third trimester.
U japonských pacientů se tyto nežádoucí účinky vyskytují s větší pravděpodobností.
Japanese patients are more likely to experience these adverse reactions
U japonských pacientů se tyto nežádoucí účinky vyskytují s větší pravděpodobností.
Japanese patients are more likely to experience this side effect.
U japonských pacientů se tyto nežádoucí účinky vyskytují s větší pravděpodobností.
Japanese patientsare more likely to experience these adverse reactions.