natgillin/translations-raw huggingface dataset:
U pacientů s diabetem 2. typu léčených bazálními inzuliny, bazál-bolus inzuliny, premixovanými inzuliny nebo samostatně míchanými inzuliny lze převedení z bazálního inzulinu na přípravek Tresiba provést na základě předchozí dávky bazálního inzulinu v poměru jednotek jedna ku jedné a poté dávku individuálně upravit.
For patients with type 2 diabetes taking basal, basal-bolus, premix or self-mixed insulin therapy, changing the basal insulin to Tresiba can be done unit-to-unit based on the previous basal insulin dose followed by individual dosage adjustments.
U pacientů s diabetem 2. typu se přípravek Toujeo může podávat také společně s antidiabetiky užívanými ústy.
Toujeo can also be given together with diabetes medicines taken by mouth in patients who have type 2 diabetes.
U pacientů s diabetem II. typu a hyperglykemií je filtrováno a reabsorbováno větší množství glukózy.
In patients with type 2 diabetes and hyperglycaemia a higher amount of glucose is filtered and reabsorbed.
U pacientů s diabetem II. typu došlo okamžitě po podání první dávky empagliflozinu ke zvýšení vylučování glukózy, které trvalo po celý 24hodinový dávkovací interval.
In patients with type 2 diabetes, urinary glucose excretion increased immediately following the first dose of empagliflozin and is continuous over the 24 hour dosing interval.
U pacientů s diabetem mellitus II. typu se vlivem léčby pioglitazonem zlepšily hodnoty glykémie nalačno i po jídle.
Fasting and postprandial glycaemic control is improved in patients with type 2 diabetes mellitus.
U pacientů s diabetem není nutná úprava dávky přípravku.
Dose adjustments are not required in diabetic patients.
U pacientů s diabetem není nutná úprava dávky.
Dose adjustments are not required in diabetic patients.
U pacientů s diabetem se někdy objeví příznaky nízkého krevního cukru (také nazývaného hypoglykémie).
People with diabetes sometimes get symptoms of low blood sugar (also called hypoglycaemia).
U pacientů s diabetem typu 2 s maximálními dávkami derivátů sulfonylurey studie ukázaly, že při kombinaci s inzulinem lispro se významně sníží hladina HbA1C ve srovnání se samotnou sulfonylureou.
In patients with type 2 diabetes on maximum doses of sulphonyl urea agents, studies have shown that the addition of insulin lispro significantly reduces HbA1c compared to sulphonyl urea alone.
U pacientů s diabetem typu 2 v celém širokém spektru všech renálních funkcí se farmakokinetické diference mezi inzulinem lispro a normálním lidským inzulinem neměnily a ukázaly se nezávislými na renálních funkcích.
In patients with type 2 diabetes over a wide range of renal function the pharmacokinetic differences between insulin lispro and soluble human insulin were generally maintained and shown to be independent of renal function.
U pacientů s diabetem typu 2, kterým byl podáván Starlix v rozmezí dávek 60 až 240 mg před třemi denními jídly po dobu jednoho týdne, byla farmakokinetika nateglinidu lineární jak pro AUC, tak i Cmax, a tmax byla nezávislá na dávce.
In type 2 diabetic patients given Starlix over the dose range 60 to 240 mg before three meals per day for one week, nateglinide showed linear pharmacokinetics for both AUC and Cmax, and tmax was independent of dose.
U pacientů s diabetem typu 2, kterým byl podáván Trazec v rozmezí dávek 60 až 240 mg před třemi denními jídly po dobu jednoho týdne, byla farmakokinetika nateglinidu lineární jak pro AUC, tak i Cmax, a tmax byla nezávislá na dávce.
In type 2 diabetic patients given Trazec over the dose range 60 to 240 mg before three meals per day for one week, nateglinide showed linear pharmacokinetics for both AUC and Cmax, and tmax was independent of dose.
U pacientů s diabetes mellitus 1. typu se přípravek Ryzodeg kombinuje při zbývajících jídlech s krátkodobě/rychle působícím inzulinem.
In type 1 diabetes mellitus, Ryzodeg is combined with short-/rapid-acting insulin at the remaining meals.
U pacientů s diabetes mellitus 1. typu se přípravek Tresiba musí kombinovat s krátkodobě/rychle působícím inzulinem, aby se pokryla prandiální potřeba inzulinu.
In type 1 diabetes mellitus, Tresiba must be combined with short-/rapid-acting insulin to cover mealtime insulin requirements.
U pacientů s diabetes mellitus 1. typu se přípravek Tresiba vždy musí kombinovat s inzulinovými přípravky s rychlým účinkem aplikovanými k jídlu.
In type 1 diabetes mellitus, Tresiba must always be used in combination with meal-related rapid acting insulin products.
U pacientů s diabetes mellitus 1. typu vede léčba přípravkem Ryzodeg o.d. s inzulinem IAsp u ostatních jídel k podobné kontrole hladiny glukózy (HbA1c a plazmatická hladina glukózy nalačno) s nižší frekvencí noční hypoglykemie ve srovnání s režimem bazál-bolus u inzulinu IDet plus IAsp u všech jídel (tabulka 3).
In patients with type 1 diabetes mellitus, treatment with Ryzodeg o.d. plus IAsp for the remaining meals demonstrated similar glycaemic control (HbA1c and fasting plasma glucose) with a lower rate of nocturnal hypoglycaemia compared to a basal/bolus regimen with IDet plus IAsp at all meals (Table 3).
U pacientů s diabetes mellitus 2. typu lze přípravek Ryzodeg použít samostatně, v kombinaci s perorálními antidiabetiky a v kombinaci s bolusovým inzulinem (viz bod 5.1).
In patients with type 2 diabetes mellitus Ryzodeg can be administered alone, in combination with oral anti-diabetic medicinal products, and in combination with bolus insulin (see section 5.1).
U pacientů s diabetes mellitus 2. typu lze přípravek Tresiba použít samostatně nebo v jakékoliv kombinaci s perorálními antidiabetiky, s agonisty GLP-1 receptoru i s bolusovým inzulinem (viz bod 5.1).
In patients with type 2 diabetes mellitus, Tresiba can be administered alone or in any combination with oral anti-diabetic medicinal products, GLP-1 receptor agonists and bolus insulin (see section 5.1).
U pacientů s diabetes mellitus 2. typu může být přípravek Tresiba používán v kombinaci s tabletami k léčbě diabetu nebo s injekčními přípravky k léčbě diabetu jiného typu než inzulin.
In type 2 diabetes mellitus, Tresiba may be used in combination with tablets for diabetes or with injectable anti-diabetic products, other than insulin.
U pacientů s diabetes mellitus 2. typu může být přípravek Tresiba používán v kombinaci s tabletami k léčbě diabetu nebo s injekčními přípravky k léčbě diabetu, jiného typu než inzulin.
In type 2 diabetes mellitus, Tresiba may be used in combination with tablets for diabetes or with injectable anti-diabetic products, other than insulin.
U pacientů s diabetes mellitus 2. typu se ABASAGLAR může podávat společně s perorálními antidiabetiky.
In patients with type 2 diabetes mellitus, ABASAGLAR can also be given together with orally active antidiabetic medicinal products.
U pacientů s diabetes mellitus 2. typu se Toujeo může podávat společně s perorálními antidiabetiky.
In patients with type 2 diabetes mellitus, Toujeo can also be given together with orally active antidiabetic medicinal products.
U pacientů s diabetes mellitus II. typu se vlivem léčby pioglitazonem zlepšily hodnoty glykémie nalačno i po jídle.
Fasting and postprandial glycaemic control is improved in patients with type 2 diabetes mellitus.
U pacientů s diabetes mellitus může být po zahájení léčby přípravkem NutropinAq potřebná úprava dávkování inzulínu.
For patients with diabetes mellitus, the dose of insulin may need adjustment after NutropinAq therapy is initiated.
U pacientů s diabetes mellitus může dávka inzulínu po zahájení léčby NutropinAq vyžadovat úpravu.
For patients with diabetes mellitus, the insulin dose may require adjustment after NutropinAq therapy is instituted.
U pacientů s diabetes mellitus nebo uveitidou v anaméze zařiďte oftalmologické vyšetření.
Arrange ophthalmological assessment prior to initiation with GILENYA in patients with diabetes mellitus or with a history of uveitis.
U pacientů s diabetes mellitus není nutná úprava dávky přípravku.
Dose adjustments are not required in diabetic patients.
U pacientů s diagnostikovanou intersticiální plicní nemocí nebo pneumonitidou se doporučuje trvalé ukončení léčby trastuzumabem emtansinem.
It is recommended that treatment with trastuzumab emtansine be permanently discontinued in patients who are diagnosed with ILD or pneumonitis.
U pacientů s dietou s nízkým příjmem sodíku je nutné toto vzít v úvahu.
This should be taken into consideration for patients on a controlled sodium diet.
U pacientů s difúzní intersticiální plicní fibrózou bylo prokázáno ve vydechovaném vzduchu průměrně 100% fluoridu sírového a terminální poločas byl podobný poločasu změřenému u zdravých dobrovolníků.
In patients with diffuse interstitial pulmonary fibrosis, the percent of dose recovered in expired air averaged 100% and the terminal half-life was similar to that measured in healthy volunteers.
U pacientů s dlouhodobě zvýšenými hodnotami transamináz v séru je vhodné zhodnotit i jiné možné příčiny (např. infekce) a může být potřebné doporučit pacienta na vyšetření ke specialistovi.
In patients with prolonged elevations of serum transaminases, it is appropriate to evaluate for other possible causes, such as infection, and referral to a specialist may be required.
U pacientů s dnavou artritidou byl v klinických studiích s aktivní kontrolou pozorován u přípravku Ilaris mírný (<LLN a >75 x 109/l) a přechodný pokles počtu krevních destiček s vyšší četností (12,7%) v porovnání s komparátorem (7,7%).
Mild (< LLN and > 75 x 109/l) and transient decreases in platelet counts were observed at a higher incidence (12.7%) with Ilaris in the active-controlled clinical studies versus the comparator (7.7%) in gouty arthritis patients.
U pacientů s dnavou artritidou: Zdůraznit, že přerušovaná léčba nebo re-expozice po delším intervalu bez léčby může být spojena se zvýšenou imunitní odpovědí (nebo ztrátou imunitní tolerance) na přípravek Ilaris a tudíž je nutné u pacientů při opakovaném zahájení léčby zvážit riziko hypersenzitivní reakce;
For gouty arthritis patients: highlighting that intermittent therapy or re-exposure after a long treatment-free interval may be associated with an enhanced immune response (or loss of immune tolerance) to Ilaris and thus re-treated patients must be considered at risk of hypersensitivity reactions;
U pacientů s dnou, protože nízké dávky ASA zvyšují koncentraci urátu.
In patients with gout since low doses of ASA increase urate concentrations.
U pacientů s doprovodnými rizikovými faktory se před zahájením léčby bisfosfonáty doporučuje stomatologické vyšetření spolu s vhodným preventivním ošetřením a individuální zhodnocení poměru přínosů a rizik.
A dental examination with appropriate preventive dentistry and an individual benefit-risk assessment is recommended prior to treatment with bisphoshonates in patients with concomitant risk factors.
U pacientů s dosud neléčenou CLL byla provedena multicentrická, randomizovaná, otevřená studie s paralelními skupinami, fáze Ib, složená ze dvou částí, která zkoumala non-inferioritu farmakokinetického profilu společně s účinností a bezpečností subkutánní formy přípravku MabThera v kombinaci s chemoterapií.
A two-part phase Ib, multicenter, randomized, open-label, parallel-group trial was conducted in patients with previously untreated CLL, to investigate the non-inferiority of the pharmacokinetic profile, together with efficacy and safety of MabThera subcutaneous formulation in combination with chemotherapy.
U pacientů s dráždivým měchýřem, charakterizovaným nestabilitou detruzoru nebo hyperreflexií, cystometrické studie prokázaly, že oxybutynin zvyšuje maximální močovou kapacitu měchýře a zvyšuje objem nutný k první kontrakci detruzoru.
In patients with overactive bladder, characterised by detrusor muscle instability or hyperreflexia, cystometric studies have demonstrated that oxybutynin increases maximum urinary bladder capacity and increases the volume to first detrusor contraction.
U pacientů s DTC, se u žen více vyskytovala hypertenze (včetně hypertenze 3. nebo 4. stupně), proteinurie a PPE, zatímco u mužů se častěji vyskytovala snížená ejekční frakce, gastrointestinální perforace a tvorba píštělí.
In patients with DTC, females had a higher incidence of hypertension (including Grade 3 or 4 hypertension), proteinuria, and PPE, while males had a higher incidence of decreased ejection fraction and gastrointestinal perforation and fistula formation.
U pacientů s DTC, u kterých se vyskytla hypertenze ve výchozím stavu, byla incidence hypertenze, proteinurie, průjmu a dehydratace 3. nebo 4. stupně vyšší a tito pacienti zaznamenali více závažných případů dehydratace, hypotenze, plicní embolie, maligní pleurální efuze, atriální fibrilace a gastrointestinálních příznaků (bolest břicha, průjem a zvracení).
In DTC, patients with baseline hypertension had a higher incidence of Grade 3 or 4 hypertension, proteinuria, diarrhoea, and dehydration, and experienced more serious cases of dehydration, hypotension, pulmonary embolism, malignant pleural effusion, atrial fibrillation, and GI symptoms (abdominal pain, diarrhoea, vomiting).
U pacientů s DTC, u kterých se vyskytla porucha funkce ledvin ve výchozím stavu, byla vyšší incidence hypertenze, proteinurie, únavy, stomatitidy, periferního edému, trombocytopenie, dehydratace, prodlouženého QT intervalu na elektrokardiogramu, hypotyreózy, hyponatremie, zvýšeného tyreostimulačního hormonu v krvi a pneumonie 3. nebo 4. stupně ve srovnání s pacienty s normální funkcí ledvin.
In DTC, patients with baseline renal impairment had a higher incidence of Grade 3 or 4 hypertension, proteinuria, fatigue, stomatitis, oedema peripheral, thrombocytopenia, dehydration, prolonged electrocardiogram QT, hypothyroidism, hyponatraemia, blood thyroid stimulating hormone increased, pneumonia compared with subjects with normal renal function.
U pacientů s Dupuytrenovou kontrakturou, která přiléhá ke kůži, může být zvýšené riziko vzniku kožních lézí v důsledku farmakologického účinku přípravku Xiapex a extenze prstu na kůži ležící nad léčenou kontrakturou.
Patients with Dupuytren’s contractures that adhere to the skin may be at higher risk of skin lesions as a result of the pharmacological effect of Xiapex and the finger extension procedure on the skin overlying the targeted cord.
U pacientů s dysfunkcí jater (mírnou, středně závažnou nebo závažnou) by měl být pečlivě sledován počet krevních elementů v periferní krvi a jaterní enzymy (viz body 4.2, 4.8 a 5.2).
In patients with hepatic dysfunction (mild, moderate or severe), peripheral blood counts and liver enzymes should be carefully monitored (see sections 4.2, 4.8 and 5.2).
U pacientů s dysfunkcí jater (mírnou, středně závažnou nebo závažnou) má být pečlivě sledován počet krevních elementů v periferní krvi a jaterní enzymy (viz body 4.2, 4.8 a 5.2).
In patients with hepatic dysfunction (mild, moderate or severe), peripheral blood counts and liver enzymes should be carefully monitored (see sections 4.2, 4.8 and 5.2).
U pacientů s dávkováním 1 250 mg nelfinaviru dvakrát denně byla hodnota AUC0-24 52,8  15.7 µgh/ml (n=10) a při dávkování 750 mg třikrát denně byla tato hodnota 43,6  17,8 µgh/ml (n=11).
In patients, the nelfinavir AUC0-24 with 1250 mg BID administration was 52.8  15.7 µgh/ml (n=10) and with 750 mg TID administration was 43.6  17.8 µgh/ml (n=11).
U pacientů s dávkováním 1250 mg nelfinaviru dvakrát denně byla hodnota AUC0-24 52,8  15,7 µgh/ml (n=10) a při dávkování 750 mg třikrát denně byla tato hodnota 43,6  17,8 µgh/ml (n=11).
In patients, the nelfinavir AUC0-24 with 1250 mg BID administration was 52.8  15.7 µgh/ml (n=10) and with 750 mg TID administration was 43.6  17.8 µgh/ml (n=11).
U pacientů s dříve léčenými mozkovými metastázami při vstupu do studie byl medián intrakraniálního času do progrese (IC-TTP) 15,7 měsíců ve skupině krizotinibu (N=39) a 12,5 měsíců ve skupině s chemoterapií (N=40), (HR=0,45 [95% CI: 0,19, 1,07]; 1stranná hodnota p = 0,0315).
For patients with previously treated baseline brain metastases, the median intracranial time to progression (IC-TTP) was 15.7 months in the crizotinib arm (N=39) and 12.5 months in the chemotherapy arm (N=40) (HR=0.45 [95% CI: 0.19, 1.07]; 1-sided p-value=0.0315).
U pacientů s dříve neléčenou CLL byl medián poklesu počtu B buněk po prvním cyklu 94 % při léčbě ofatumumabem v kombinaci s chlorambucilem a 73 % při léčbě samotným chlorambucilem, před šestým měsíčním cyklem byl > 99 % při léčbě ofatumumabem v kombinaci s chlorambucilem a 97 % při léčbě samotným chlorambucilem.
In patients with previously untreated CLL, the median decreases in B cell counts after the first cycle and prior to the sixth monthly cycle were 94% and >99% respectively for ofatumumab in combination with chlorambucil and 73% and 97% respectively for chlorambucil alone.
U pacientů s dříve neléčenou CLL, kteří dostávali ofatumumab a chlorambucil, byly geometrické průměry hodnot CL a t1/2 po čtvrté infuzi 15,4 ml/h (rozmezí 4,1 – 146 ml/h) a 18,5 dne (rozmezí 2,7 – 82,6 dne).
In patients with previously untreated CLL receiving ofatumumab and chlorambucil, geometric mean CL and t½ values were 15.4 ml/h (range 4.1-146 ml/h) and 18.5 days (range 2.7-82.6 days) after the fourth infusion.
U pacientů s EGFR T790M prokázanou mutací karcinomu plic, kteří progredovali na předchozí systémové léčbě, včetně inhibitorů tyrozinkinázy EGFR, byly provedeny dvě jednoramenné otevřené klinické studie AURAex (fáze II s prodlouženou kohortou (n = 201)) a AURA2 (n = 210).
Two single-arm, open-label clinical studies, AURAex (Phase II Extension cohort, (n=201)) and AURA2 (n=210) were conducted in patients with EGFR T790M mutation-positive lung cancer who have progressed on prior systemic therapy, including an EGFR TKI active substance.
U pacientů s entezopatickou artritidou byly protilátky proti adalimumabu identifikovány u 10,9% (5 ze 46) pacientů léčených adalimumabem.
In patients with enthesitis-related arthritis, anti-adalimumab antibodies were identified in 10.9% (5/46) of patients treated with adalimumab.
U pacientů s ESRD by měl být přípravek Sebivo podáván až po hemodialýze (viz bod 5.2).
For patients with ESRD, Sebivo should be administered after haemodialysis (see section 5.2).
U pacientů s ESRD byla hodnota AUC0-inf pro sofosbuvir vyšší o 28 %, pokud byl sofosbuvir podán 1 hodinu před hemodialýzou a vyšší o 60 %, jestliže byl sofosbuvir podán 1 hodinu po hemodialýze.
In patients with ESRD, sofosbuvir AUC0-inf was 28% higher when sofosbuvir was dosed 1 hour before haemodialysis compared with 60% higher when dosed 1 hour after haemodialysis, respectively.
U pacientů s ESRD na hemodialýze se přibližně 30 % dávky emtricitabinu objevilo v průběhu tříhodinové dialýzy v dialyzátu, přičemž dialýza začala 1,5 hodiny po podání emtricitabinu (průtok krve 400 ml/min a průtok dialyzátu přibližně 600 ml/min).
In patients with ESRD on haemodialysis, approximately 30% of the emtricitabine dose was recovered in dialysate over a 3 hour dialysis period which had been started within 1.5 hours of emtricitabine dosing (blood flow rate of 400 ml/min and dialysate flow rate of approximately 600 ml/min).
U pacientů s extramedulárním projevem nemoci bez postižení CNS/varlat (definovaným jako minimálně 1 léze ≥ 1,5 cm) při screeningu (N = 8/189) byl výskyt klinických odpovědí (25 % [95 % IS: 3,2 - 65,1] nižší ve srovnání s pacienty bez průkazu extramedulárního projevu nemoci (N = 181, 43,6 % [95 % IS: 36,3 – 51,2]) (viz obrázek 1).
In patients with non-CNS/non-testes extramedullary disease (defined as at least 1 lesion ≥ 1.5 cm) at screening (N = 8/189) clinical response rates (25% [95% CI: 3.2-65.1] were lower compared with patients with no evidence of extramedullary disease (N = 181, 43.6% [95% CI: 36.3 - 51.2]) (see figure 1).
U pacientů s fibrilací síní by měl být klopidogrel podáván v jednorázové denní dávce 75 mg.
In patients with atrial fibrillation, clopidogrel should be given as a single daily dose of 75 mg.
U pacientů s fibrilací síní, u nichž hrozí riziko cévní mozkové příhody nebo krevních sraženin, činí doporučená dávka 5 mg dvakrát denně.
For patients with atrial fibrillation at risk of stroke or blood clots, the recommended dose is 5 mg taken twice a day.
U pacientů s FL však přidání přípravku Gazyvaro k bendamustinu prodloužilo dobu do zhoršení kvality života související se zdravotním stavem měřeného pomocí FACT-Lym TOI o 2,2 měsíce (medián 5,6 versus 7,8 měsíce pro B a kombinaci G+B HR  0,83; 95% CI: 0,60; 1,13).
However, in patients with FL the addition of Gazyvaro to bendamustine delayed the time to worsening of health-related quality of life as measured by the FACT-Lym TOI score by 2.2 months (median 5.6 versus 7.8 months for B and G+B respectively HR  0.83; 95% CI: 0.60, 1.13).
U pacientů s funkčními neuroendokrinními tumory s karcinoidovým syndromem tedy nebyla bezpečnost a účinnost stanovena.
Therefore, the safety and efficacy of Afinitor in patients with functional carcinoid tumours have not been established.
U pacientů s Gilbertovým syndromem se může vyskytnout mírná nepřímá (nekonjugovaná) hyperbilirubinémie.
Mild, indirect (unconjugated) hyperbilirubinaemia may occur in patients with Gilbert’s syndrome.
U pacientů s Gilbertovým syndromem se může vyskytnout mírná, nepřímá (nekonjugovaná) hyperbilirubinémie.
Mild, indirect (unconjugated) hyperbilirubinaemia may occur in patients with Gilbert’s syndrome.
U pacientů s GIST (studie B2222), bylo pozorováno zvýšení ALT (alaninaminotransferáza) stupně 3 nebo 4 u 6,8 % a zvýšení AST (aspartátaminotransferáza) stupně 3 nebo 4 u 4,8 %.
In GIST patients (study B2222), 6.8% of grade3 or 4 ALT (alanine aminotransferase) elevations and 4.8% of grade3 or 4 AST (aspartate aminotransferase) elevations were observed.
U pacientů s GIST bylo podávání hodnoceného léku přerušeno pro nežádoucí reakce související s lékem u 4 % pacientů.
In GIST the study medicinal product was discontinued for medicinal product-related adverse reactions in 4% of patients.
U pacientů s GIST bylo podávání hodnoceného léku přerušeno pro nežádoucí reakce související s lékem u 4% pacientů.
In GIST the study medicinal product was discontinued for medicinal product-related adverse reactions in 4% of patients.
U pacientů s GIST nádory (studie B2222) bylo v 6,8 % případů zaznamenáno zvýšení hladin ALT 3. nebo 4. stupně (alaninaminotransferáza) a v 4,8 % případů bylo zaznamenáno zvýšení hladin AST 3. nebo 4. stupně (aspartátaminotransferáza).
In GIST patients (study B2222), 6.8 % of grade 3 or 4 ALT (alanine aminotransferase) elevations and 4.8 % of grade 3 or 4 AST (aspartate aminotransferase) elevations were observed.
U pacientů s granulomatózou s polyangiitidou (Wegenerova granulomatóza) nebo mikroskopickou polyangiitidou se doporučuje intravenózní podání methylprednisolonu po dobu 1 až 3 dnů v dávce 1000 mg denně před podáním první infuze přípravku MabThera (poslední dávku methylprednisolonu lze podat ve stejný den jako první infuzi přípravku MabThera).
In patients with granulomatosis with polyangiitis (Wegener’s) or microscopic polyangiitis, methylprednisolone given intravenously for 1 to 3 days at a dose of 1000 mg per day is recommended prior to the first infusion of MabThera (the last dose of methylprednisolone may be given on the same day as the first infusion of MabThera).
U pacientů s granulomatózou s polyangiitidou nebo mikroskopickou polyangiitidou se během léčby přípravkem MabThera a po jejím ukončení (podle potřeby) doporučuje profylaxe pneumonie způsobené Pneumocystis jirovecii (PCP).
Pneumocystis jiroveci pneumonia (PCP) prophylaxis is recommended for patients with granulomatosis with polyangiitis or microscopic polyangiitis during and following MabThera treatment, as appropriate.
U pacientů s granulomatózou s polyangiitidou nebo mikroskopickou polyangiitidou se počet periferních B-buněk snížil na <10 buněk/µl po dvoutýdenním podávání infuzí rituximabu 375 mg/m2 a na této úrovni zůstal u většiny pacientů po dobu dalších 6 měsíců.
In patients with granulomatosis with polyangiitis or microscopic polyangiitis, the number of peripheral blood B cells decreased to <10 cells/μL after two weekly infusions of rituximab 375 mg/m2, and remained at that level in most patients up to the 6 month timepoint.