natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V posledních letech cestuje za zdravotní péčí do zahraničí nejvíce pacientů z Francie, naopak Španělsko má nejvyšší počet příchozích pacientů. 
In recent years, France reported the highest number of outgoing patients and Spain the highest number of incoming patients.
K mobilitě pacientů nejčastěji dochází mezi dvěma sousedními členskými státy. 
The majority of patient mobility has been between neighbouring Member States.
IV Zjišťovali jsme, zda Komise patřičně dohlížela na provádění směrnice v členských státech a zda vnitrostátním kontaktním místům, která odpovídají za informování pacientů o jejich právu na přeshraniční zdravotní péči, poskytla v tomto směru pokyny. 
IV We examined whether the Commission has overseen the implementation of the Directive in the Member States well and provided guidance to the National Contact Points responsible for informing patients about their right to cross-border healthcare.
Posuzovali jsme, zda výsledky dosažené v oblasti přeshraniční výměny údajů pacientů odpovídají očekáváním a zda jsou tyto výměny pro pacienty prokazatelně přínosné. 
We assessed whether the results achieved for cross-border exchanges of patients’ data were in line with expectations and demonstrated benefits to patients.
Dále jsme prověřovali hlavní nová opatření EU v oblasti vzácných onemocnění, přičemž jsme se soustředili zejména na vytvoření evropských referenčních sítí. 
We also examined key recent EU actions in the field of rare diseases focusing on the creation of the European Reference Networks.
Účelem sítí je umožnit sdílení znalostí, zprostředkovávat virtuální konzultace o diagnózách a léčbě mezi poskytovateli zdravotní péče v Evropě, a zvyšovat tak standardy zdravotní péče. 
These networks seek to share knowledge, provide advice on diagnosis and treatment through virtual consultations between healthcare providers across Europe, and thus raise standards of care.
V Dospěli jsme k závěru, že opatření EU v rámci přeshraniční zdravotní péče sice posílila spolupráci mezi členskými státy, ale jejich dopad na pacienty byl v době našeho auditu omezený. 
V We conclude that while EU actions in cross-border healthcare enhanced cooperation between Member States, the impact on patients was limited at the time of our audit.
Jedná se o ambiciózní opatření, která vyžadují lepší řízení. 
These actions are ambitious and require better management.
VI Komise dohlížela na provádění směrnice o přeshraniční zdravotní péči dobře. 
VI The Commission has overseen the implementation of the Cross-border Healthcare Directive well.
Vnitrostátním kontaktním místům dala vodítko, jak poskytovat lepší informace o přeshraniční zdravotní péči, nicméně prostor pro zlepšení stále existuje. 4 
It has guided the National Contact Points towards providing better information on cross-border healthcare, but there remains some scope for improvement. 4
VII V době našeho auditu nebylo možné prokázat přínosy přeshraniční výměny údajů, protože žádné výměny údajů o pacientech mezi členskými státy ještě neproběhly. 
VII At the time of our audit, no exchanges of patients’ data between Member States had taken place and no benefits to cross-border patients from these exchanges could be demonstrated.
Komise pro svou novou strategii v oblasti elektronického zdravotnictví nevypracovala prováděcí plán a jeho harmonogram a před zahájením přeshraniční výměny údajů neprovedla odhad počtu potenciálních uživatelů této služby. 
The Commission did not establish an implementation plan with timelines for its new eHealth strategy and did not estimate the volumes of potential users before deploying the cross-border health data exchanges.
VIII Koncepci evropských referenčních sítí pro vzácná onemocnění evropské zainteresované strany (organizace pacientů, lékaři a poskytovatele zdravotní péče) velmi podporují. 
VIII The concept of European Reference Networks for rare disease is widely supported by EU stakeholders (patients’ organisations, doctors and healthcare providers).
Komise však nepředložila jasnou vizi jejich budoucího financování ani toho, jak tyto sítě vytvořit a začlenit do vnitrostátních systémů zdravotní péče. 
However, the Commission has not provided a clear vision for their future financing and how to develop and integrate them into national healthcare systems.
IX Na základě svých závěrů předkládáme doporučení zaměřená na podporu Komise pro vnitrostátní kontaktní místa, zahájení přeshraničních výměn zdravotních údajů a opatření EU v oblasti vzácných onemocnění. 5 
IX Based on our conclusions, we make recommendations focusing on the Commission’s support for National Contact Points, the deployment of cross border exchanges of health data, and EU’s action in the field of rare diseases. 5
Úvod 01 Směrnice o přeshraniční zdravotní péči (dále jen „směrnice“)1: — vymezuje práva pacientů v EU na přístup k bezpečné a vysoce kvalitní zdravotní péči včetně přeshraniční péče v rámci EU a právo na náhradu výdajů za tuto péči; — ustavuje vnitrostátní kontaktní místa, která mají poskytovat občanům informace o jejich právech na přeshraniční zdravotní péči; — usiluje o užší spolupráci v oblasti elektronického zdravotnictví, včetně přeshraniční výměny údajů o pacientech; — usiluje o usnadnění přístupu pacientů ke zdravotní péči v případě vzácných onemocnění, a to především rozvojem evropských referenčních sítí (ERS). 
Introduction 01 The Cross-border Healthcare Directive (“the Directive”)1: — sets out EU patients’ rights to access safe and high-quality healthcare across national borders within the EU, and their rights to be reimbursed for such healthcare; — establishes National Contact Points to provide citizens with information on their rights to cross - border healthcare; — seeks to facilitate closer cooperation on eHealth, including cross-border exchanges of patients’ data and — seeks to facilitate patients’ access to healthcare for rare diseases, notably by the development of European Reference Networks (ERNs).
Práva pacientů na přeshraniční zdravotní péči 02 Zdravotní péče spadá do vnitrostátních pravomocí; členské státy financují, řídí a organizují své zdravotnické systémy2. 
Patients’ rights to cross-border healthcare 02 Healthcare is a national competence and Member States finance, manage and organise their health systems2.
Směrnice stanoví podmínky, za kterých mohou pacienti cestovat do jiného členského státu EU za účelem plánované lékařské péče, která jim bude proplacena za stejných podmínek jako v jejich členském státě. 
The Directive sets out the conditions under which a patient may travel to another EU country to receive planned medical care which will be reimbursed under the same conditions as in their Member State.
Pojednává o nákladech na zdravotní péči, vydávání lékařských předpisů a poskytování léků a zdravotnických prostředků a doplňuje právní rámec, který stanovilo nařízení EU o koordinaci systémů sociálního zabezpečení3 (srovnání práv pacientů podle směrnice a podle nařízení viz příloha I). 
It covers healthcare costs, as well as the prescription and delivery of medications and medical devices, and complements the legal framework already set out in the EU Regulation on the coordination of social security systems3 (see Annex I for the comparison of patients’ rights under the Directive and the Regulation).
Cílem směrnice je usnadnit přístup k bezpečné a vysoce kvalitní přeshraniční zdravotní péči na základě svobodné a informované volby pacientů, neboť v některých situacích je nejpřístupnější nebo nejvhodnější péče pro pacienty k dispozici pouze v jiném než domovském členském státě. 
The Directive aims to facilitate access to safe and high-quality cross-border healthcare based on the free and informed choice of patients, as in some situations, the most accessible or appropriate care for patients is only available in a Member State other than their home country.
Směrnice však pacienty nevybízí k tomu, aby jezdili za zdravotní péčí do zahraničí. 
However, the Directive does not encourage patients to receive treatment abroad.
Směrnice 2011/24/EU Evropského parlamentu a Rady ze dne 9. března 2011 o uplatňování práv pacientů v přeshraniční zdravotní péči (Úř. věst. L 88, 4.4.2011, s. 45). 
Directive 2011/24/EU of the European Parliament and of the Council of 9 March 2011 on the application of patients’ rights in cross-border healthcare (OJ L 88, 4.4.2011, p. 45).
Článek 168 Smlouvy o fungování EU (SFEU). 
Article 168 of the Treaty on the Functioning of the EU (TFEU).
883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 166, 30.4.2004, s. 1). 
Regulation (EC) No 883/2004 of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the coordination of social security systems (OJ L 166, 30.4.2004, p. 1).
Toto nařízení je relevantní z hlediska přeshraniční zdravotní péče v kontextu mobility pracovních sil a turistiky a jejich vztahu ke zdravotním systémům a systémům sociálního zabezpečení. 
This Regulation is of relevance to cross-border healthcare in the context of labour mobility and tourism and their links between healthcare and social security systems.
03 Pacienti, kteří plánují vyhledat zdravotní péči v jiném členském státě, mají právo na příslušné informace o standardech léčby a zdravotní péče, o pravidlech úhrady nákladů a o tom, jaké možnosti nabízí právní předpisy. 
03 Patients seeking to receive healthcare in another Member State are entitled to relevant information on standards of treatment and care, on reimbursement rules and on the best legal pathway to use.
Každé vnitrostátní kontaktní místo by takové informace mělo poskytnout. 
Each National Contact Point should provide this information.
U některých typů zdravotní péče mohou členské státy požadovat předchozí schválení, zejména u ošetření, které obnáší hospitalizaci přes noc nebo využití vysoce specializované infrastruktury či vybavení. 
Member States can require prior authorisation for certain types of healthcare, mainly for treatment which involves either an overnight hospital stay or the use of highly specialised infrastructure or equipment.
Činí tak asi v 1 % případů. 
They do so in around 1 % of cases.
04 Směrnice potvrzuje, že pacientům, kteří chtějí využít zdravotní péči v zahraničí, by měla být tato péče proplacena v jejich domovském státě za předpokladu, že na ni mají nárok také doma. 
04 The Directive confirms that patients seeking healthcare abroad should be reimbursed for that healthcare by their home country, provided that they are entitled to that healthcare at home.
Míra úhrad za léčbu v zahraničí je stanovena na úrovni nákladů, které by taková léčba stála v domovské zemi. 
The level of reimbursement for treatment abroad is set at the level of cost that would have been incurred by the home country.
Požadavek, aby pacienti uhradili léčbu předem, sice odpovídá záměru směrnice, ale je všeobecně známo, že pro pacienty představuje značný problém4. 
The requirement for upfront payment by patients, while intrinsic to the design of the Directive, is widely recognised as a significant challenge that patients face4.
Členské státy nicméně mohou podle směrnice poskytnout pacientům odhad nákladů na zdravotní péči. 
However, the Directive offers the option for Member States to provide patients with an estimate of healthcare costs.
05 Počet občanů, kteří žádají o úhradu lékařského ošetření podstoupeného v zahraničí na základě směrnice, je nízký (přibližně 200 000 žádostí ročně, tedy méně než 0,05 % občanů EU) ve srovnání s počtem osob, které tak činí na základě nařízení o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (přibližně 2 miliony žádostí ročně pro neplánované zákroky v zahraničí). 
05 The number of citizens claiming reimbursement for medical care received abroad under the Directive is low (approximately 200 000 claims a year – fewer than 0.05 % of EU citizens) compared to those making use of the Regulation on the coordination of social security systems (approximately 2 million claims a year for unplanned treatments abroad).
Výdaje na přeshraniční zdravotní péči vynaložené na základě směrnice se odhadují na 0,004 % ročního rozpočtu na zdravotnictví v celé EU5. 
Expenditure on cross-border healthcare incurred under the Directive is estimated at 0.004 % of the EU-wide annual healthcare budget5.
Podle průzkumu Eurobarometru z roku 2015 zná svá práva v oblasti přeshraniční zdravotní péče méně než 20 % občanů. 
A 2015 Eurobarometer survey reported that fewer than 20 % of citizens were aware of their rights regarding cross-border healthcare.
Aktuální údaje o míře obeznámenosti občanů se směrnicí Komise nemá. 
The Commission has no recent data on the awareness of citizens regarding the Directive.
06 Uplatnění směrnice se v jednotlivých členských státech liší. 
06 The use of the Directive varies among the Member States.
V případě přeshraničních zdravotních služeb, které nevyžadují předchozí schválení, má největší počet pacientů vyhledávajících péči v zahraničí Francie (téměř 150 000 pacientů v roce 2016), zatímco Španělsko, Portugalsko a Belgie ošetří největší počet příchozích pacientů6. 
For cross-border healthcare services not requiring prior authorisation, France had the greatest number of outgoing patients (close to 150 000 patients in 2016), with Spain, Portugal and Belgium treating the highest numbers of incoming patients6.
Tabulka 1 ukazuje mobilitu pacientů v celé EU a státech EHP na základě směrnice v roce 2016 a zohledňuje přeshraniční zdravotní služby a výrobky. V údajích Podle výsledků průzkumu vnitrostátních kontaktních míst, který provedla přeshraniční pracovní skupina zdravotnických odborníků v květnu 2017, jež potvrdil vlastní průzkum EÚD mezi členy této odborné skupiny. 
Table 1 shows patient mobility in all EU and EEA countries under the Directive in 2016, which covers both According to results by the survey of NCPs carried out by the Cross-border Healthcare Expert Group in May 2017 and confirmed by the ECA’s own survey of Cross-border Healthcare Expert Group members.
Zpráva Komise o fungování směrnice 2011/24/EU o uplatňování práv pacientů v přeshraniční zdravotní péči (COM(2018) 651 final), COM(2018) 651 final. 
Commission report on the operation of Directive 2011/24/EU on the application of patient rights in cross-border healthcare, COM(2018) 651 final.
7 4 5 6 Příloha B zpráva Komise o fungování směrnice 2011/24/EU, COM(2018) 651 final. 
Annex B of Commission report on the operation of Directive 2011/24/EU, COM(2018) 651 final. 7 4 5 6
je zohledněna mobilita pacientů jak za péčí, která nevyžaduje předchozí schválení (celkem 209 534 pacientů), tak za péčí vyžadující předchozí schválení (celkem 3 562 pacientů). 
cross-border healthcare services and products. The numbers include patient mobility for both, treatments not requiring Prior Authorisation (in total 209 534 patients) and those requiring Prior Authorisation (in total 3 562 patients).
07 Komise vypracovala za účelem podpory přeshraniční spolupráce v oblasti zdravotní péče řadu studií a iniciativ včetně iniciativy Interreg7, financované Evropská územní spolupráce (EÚS), jinak také Interreg, je jedním ze dvou cílů politiky soudržnosti EU a poskytuje rámec pro společné akce a výměnu opatření mezi 7 
07 The Commission supports cross-border cooperation in healthcare by means of numerous studies and initiatives, including via Interreg7, funded under the European Structural and Investments Funds.
Členské státy odpovídají za řízení svých systémů zdravotní péče a za mechanismy vzájemné spolupráce. 
7 health systems, and for any cooperation arrangements between Member States.
Tyto mechanismy spolupráce se často rozvíjejí bez zapojení Komise. 
Such cooperative arrangements often develop without the involvement of the Commission.
Komise ve své nedávné studii o činnostech a investicích EU do přeshraniční spolupráce v oblasti zdravotní péče uvádí 423 projektů financovaných EU8, z nichž byly podporovány iniciativy přeshraniční spolupráce v oblasti zdravotní péče od roku 2007 do roku 2017. 
The recent Commission study on activities and EU investment in cross-border cooperation in healthcare identified 423 EU-funded projects8 in support of cross-border collaboration initiatives in healthcare in the period from 2007 to 2017.
Přeshraniční výměna zdravotních údajů 08 Směrnice zmocňuje Komisi k tomu, aby podporovala spolupráci členských států v oblasti elektronického zdravotnictví, a zřizuje dobrovolnou síť orgánů členských států (síť elektronického zdravotnictví) na podporu rozvoje společných standardů pro přenos údajů souvisejících s přeshraniční zdravotní péčí. Elektronické zdravotnictví tvoří také klíčovou součást strategie Evropské komise pro jednotný digitální trh a jeho rozvoj v EU vychází z jejích opatření uvedených v akčních plánech Komise pro tuto oblast a ve strategii pro elektronické zdravotnictví z roku 20189. 
Cross-border exchanges of health data 08 The Directive mandates the Commission to support Member States cooperation on eHealth and establishes a voluntary network of Member State authorities (eHealth Network) to support the development of common standards for transferring data in cross-border healthcare. eHealth is also a key part of the European Commission’s Digital Single Market strategy and its development in the EU is structured around the actions listed in the Commission’s Actions Plans for eHealth and in the 2018 strategy on eHealth9.
Dále Komise zřídila v roce 2017 pracovní skupinu, která zkoumá pobídky a překážky pro dosažení bezpečné výměny zdravotních údajů v rámci EU. 
The Commission also launched a Task Force in 2017 which is examining incentives and obstacles to achieve secure exchange of health data across the EU.
09 Komise spolu s členskými státy buduje unijní dobrovolnou infrastrukturu digitálních zdravotnických služeb (eHDSI), jejímž cílem je umožnit přeshraniční výměnu zdravotních údajů pacientů, zejména pokud jde o elektronické lékařské předpisy a zdravotnickou dokumentaci pacientů. 
09 The Commission, together with the Member States, is building an EU-wide voluntary eHealth Digital Service Infrastructure (eHDSI), to enable the exchange of patients’ health data – specifically ePrescriptions and Patient Summaries – across national borders.
Do tohoto projektu je zapojeno 22 členských států10 a jeho cílem je propojit digitální zdravotnické systémy prostřednictvím zvláštního portálu označovaného jako vnitrostátní kontaktní místo pro elektronické vnitrostátními, regionálními a místními zainteresovanými stranami z různých členských států. 
This project involves 22 Member States10 and aims at connecting their eHealth systems to the EU eHealth Infrastructure through a dedicated “portal” known as the National Contact Point for eHealth (NCPeH) (see Figure 1 showing the procedure for cross-border exchange of ePrescriptions).
Study on Cross-Border Cooperation.Capitalising on existing initiatives for cooperation in cross-border regions (Studie o přeshraniční spolupráci. 
Study on Cross-Border Cooperation.
Využití existujících iniciativ v přeshraničních regionech) – Studie Komise zveřejněná v březnu 2018. 
Capitalising on existing initiatives for cooperation in cross-border regions – Commission study published in March 2018.
Seznam projektů a jejich cílů podle studie lze nalézt na internetu zde. 
The list of projects and their objectives as identified by the study may be accessed online here.
Sdělení Komise o usnadnění digitální transformace v oblasti zdravotnictví a péče na jednotném digitálním trhu: posílení postavení občanů a budování zdravější společnosti ze dne 25. dubna 2018, COM(2018) 233 final. 
Commission’s Communication on enabling the digital transformation of health and care in the Digital Single Market; empowering citizens and building a healthier society of 25 April 2018, COM(2018) 233 final.
Toto sdělení bylo výsledkem přezkumu strategie pro jednotný digitální trh v polovině období. 
The Communication resulted from the mid-term review of the Digital Single Market Strategy.
10 Belgie, Česká republika, Německo, Estonsko, Irsko, Řecko, Španělsko, Francie, Chorvatsko, Itálie, Kypr, Litva, Lucembursko, Maďarsko, Malta, Nizozemsko, Rakousko, Polsko, Portugalsko, Slovinsko, Finsko a Švédsko. 
10 Belgium, Czechia, Germany, Estonia, Ireland, Greece, Spain, France, Croatia, Italy, Cyprus, Lithuania, Luxembourg, Hungary, Malta, the Netherlands, Austria, Poland, Portugal, Slovenia, Finland, and Sweden.
9 8 9 
9 8 9
Obrázek 1 – Přeshraniční výměna elektronického předpisu stát A portál e-zdravotnictví elektronický předpis Zdroj: EÚD. stát B lékárna lékař stát B portál e-zdravotnictví pacient Zpracování elektronického předpisu elektronický předpis Nahlížení do elektronického předpisu 10 V některých členských státech11 jsou elektronické předpisy běžné. Jiné je však teprve zavádějí nebo je začaly uplatňovat teprve nedávno. 
Figure 1 – Cross-border exchange of an ePrescription Source: ECA. 10 In some Member States11, the use of ePrescriptions is common. Other Member States however have only recently started to pilot or implement ePrescriptions services.
Omezená dostupnost služeb elektronického zdravotnictví je jednou z hlavních překážek pro spuštění unijní infrastruktury elektronického zdravotnictví. 
Reduced availability of eHealth services at national levels is one of the main challenges associated with the deployment of the EU-wide eHealth Infrastructure.
Některé členské státy se jí navíc neúčastní vůbec (např. 
In addition some Member States do not participate at all (e.g. Denmark – see Box 1 on eHealth applications for patients) or only participate in some of the services of the EU-wide eHealth Infrastructure.
10 11 Deset členských států uvedlo více než 90 % jako celostátní pokrytí elektronickými podpisy v roce 2017 (Chorvatsko, Česká republika, Dánsko, Estonsko, Finsko, Řecko, Itálie, Portugalsko, Španělsko a Švédsko). 
11 Ten Member States reported more that 90 % as national coverage for ePrescriptions in 2017 (Croatia, Czechia, Denmark, Estonia, Finland, Greece, Italy, Portugal, Spain and Sweden).
11 EU financuje infrastrukturu elektronického zdravotnictví z nástroje pro propojení Evropy na základě pilotního projektu přeshraniční výměny zdravotních údajů12. 
11 The EU finances eHealth Infrastructure through the Connecting Europe Facility building on a pilot project for cross-border exchanges of health data12.
V členských státech, které by chtěly zahájit elektronickou výměnu zdravotnických údajů, musí nejprve proběhnout testy a kontroly, na jejichž základě pak skupina odborníků členských států pro oblast elektronického zdravotnictví (eHMSEG) vydá doporučení. 
Member States that wish to start cross-border exchanges of health data need to go through a testing and auditing process following which a Member States Expert Group (eHMSEG) makes a recommendation.
Síť pro elektronické zdravotnictví následně učiní konečné rozhodnutí o tom, které státy mohou zahájit přeshraniční výměnu zdravotních údajů. 
The eHealth Network then takes a final decision on which countries can ‘go live’ in cross-border health data exchanges.
Přeshraniční iniciativy pro pacienty se vzácnými onemocněními 12 Vzácné onemocnění je ve směrnici definováno jako jakékoliv onemocnění, které postihuje méně než pět lidí z 10 000. 
Cross-border initiatives for rare disease patients 12 The Directive defines a rare disease as any disease affecting fewer than five people in 10 000.
Odhaduje se, že 6 % až 8 % populace EU je postiženo 6 000 až 8 000 vzácnými onemocněními, tedy 27 až 36 milionů osob. 
An estimated 6 000 to 8 000 rare diseases affect between 6 % and 8 % of the EU population, i.e. between 27 and 36 million people.
Specifika vzácných onemocnění, jako je malý počet pacientů a nedostatek patřičných poznatků a odborných zkušeností, vedly Radu Evropské unie k tomu, že označila spolupráci v této oblasti za „jedinečnou oblast s velmi vysokou přidanou hodnotou akce na úrovni Společenství“13. 
The specificities of rare diseases – a limited number of patients and a scarcity of relevant knowledge and expertise – led the Council of the European Union to single out cooperation in this field as “as a unique domain of very high added value of action at Community level”13.