natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pouze ve třech zemích se podařilo vyléčit 85 % a více všech dříve neléčených, kultivací potvrzených případů plicní TBC z roku 2007. 
Only three countries successfully treated 85% or more of all previously untreated, culture-confirmed pulmonary TB cases from the 2007 cohort.
To je o čtyři země méně než v roce 2006. 
This is four countries fewer than in 2006.
ŠEST NEJDŮLEŽITĚJŠÍCH ZDRAVOTNICKÝCH TÉMAT 
TOP SIX HEALTH TOPICS
Může však způsobit vážné onemocnění u selat a v chovech prasat je prokazatelně příčinou značných hospodářských ztrát. 
It can, however, be the reason for severe disease in piglets, and it is known to be responsible for large economical losses in the swine industry.
Na člověka se Streptococcus suis přenáší blízkým kontaktem s nakaženým prasetem nebo vepřovým masem a hlavní rizikovou skupinou jsou u tohoto onemocnění lidé, kteří s prasaty přicházejí do styku v rámci pracovní činnosti (např. chovatelé, zaměstnanci jatek, veterinární lékaři). 
Streptococcus suis is transmitted to humans through close contact with infected pigs or pork, and people in occupational contact with pigs (e.g. pig farmers, abattoir workers, veterinarians) represent the principal risk group for the disease.
Tento patogen může způsobit vážné systémové infekce, nejčastěji meningitidu a sepsi. 
The pathogen can cause serious systemic infections, most commonly meningitis and sepsis.
K dalším onemocněním, jimiž se může projevit, patří zápal plic, artritida, endokarditida a syndrom toxického šoku. 
Other disease manifestations include pneumonia, arthritis, endocarditis, and streptococcal toxic shock-like syndrome (STSS).
Jako častý následek onemocnění se uvádí ohluchnutí. 
Deafness is reported as common sequelae of the disease.
Většina ze 700 případů onemocnění člověka hlášených od roku 1968 pochází z jihovýchodní Asie, tj. z Číny, Vietnamu a severního Thajska. 
The majority of the 700 human cases which have been reported since 1968 originated from Southeast Asia, i.e. China, Vietnam, and Northern Thailand.
V Thajsku je Streptococcus suis v současné době druhým nejčastějším původcem akutní bakteriální meningitidy u dospělých. 
Streptococcus suis meningitis is currently the second most common cause of acute bacterial meningitis in adults in Thailand.
Několik sporadických případů bylo zaznamenáno i v evropských zemích. 
Several sporadic cases have also been reported from European countries.
K propuknutí nemoci u lidí může dojít hlavně v zemích s nízkými příjmy a s intenzivními chovy prasat, kde jsou lidé v úzkém kontaktu se zvířaty a ohrožené populace nejsou o onemocnění informované. 
Outbreaks of human infections mainly occur in low-income countries with intensive pig production, which is largely due to close contact of humans to pigs and lack of awareness of the disease within the population at risk.
ZDRAVOTNICKÁ TÉMATA A-ZSOUVISEJÍCÍ ZDRAVOTNICKÁ TÉMATAVÍCE NA STRÁNKÁCH ECDC 
HEALTH TOPICS A-ZRELATED HEALTH TOPICSREAD MORE ON ECDC SITE
Virus Zika patří do čeledi Flaviviridae a na člověka ho přenášejí komáři. 
Zika virus is a member of the Flaviviridae family and is transmitted to humans by mosquitoes.
Je příbuzný s dalšími patogenními, bacilonosiči přenášenými flaviviry, například virem dengue, západonilským virem nebo virem japonské encefalitidy, ale v porovnání s nimi u člověka způsobuje onemocnění s relativně mírným průběhem. 
It is related to other pathogenic vector borne flaviviruses including dengue, West-Nile and Japanese encephalitis viruses but produces a comparatively mild disease in humans.
V roce 2007 propukla nákaza virem Zika na ostrově Yap v Tichém oceánu. 
In 2007, Zika virus caused an outbreak on the island of Yap in the Pacific.
Jednalo se o první zdokumentovaný přenos tohoto viru mimo jeho endemickou oblast výskytu v Africe a Asii a má se za to, že se virus může rychle začít šířit do dalších oblastí, kde žije jeho přenašeč, komár rodu Aedes . 
This was the first documented transmission outside of its traditional endemic areas in Africa and Asia, and Zika virus is considered an emerging infectious disease with the potential to spread to new areas where the Aedes mosquito vector is present.
V Evropě dosud nakažení virem Zika nebylo zaznamenáno a případy infekce dovezené z jiných zemí jsou vzácné. 
There is no evidence of transmission Zika virus in Europe to date and imported cases are rare.
Pandemie chřipky A (H1N1) v roce 2009 
2009 influenza A (H1N1) pandemic
Současný virus chřipky A (H1N1)v je nový podtyp chřipkového viru napadající člověka, který obsahuje kombinaci genových segmentů virů prasečí, ptačí a lidské chřipky, jež dříve nebyla nikde na světě pozorována. 
The present influenza A(H1N1)v virus is a new virus subtype of influenza affecting humans, which contains segments of genes from pig, bird and human influenza viruses in a combination that has never been observed before anywhere in the world.
Nové viry často vznikají v důsledku přeuspořádání genů dvou virů (výměny genů). 
New viruses are often the result of a re-assortment of genes from two other viruses (swap of genes).
Virus A (H1N1)v je výsledkem kombinace dvou virů prasečí chřipky, které obsahovaly geny ptačí a lidské chřipky. 
This A(H1N1)v virus is the result of a combination of two swine influenza viruses that contained genes of avian and human origin.
Aktuálně 
In focus
Nové! 
New!
Shrnutí pandemie 
Summaries of the pandemic
Časový průběh pandemie v Evropě 
Timeline of the pandemic in Europe
Aktualizováno! 
Recently updated!
Hodnocení pandemie v roce 2009 
Evaluations of the 2009 pandemic
ZDRAVOTNICKÁ TÉMATA A-ZVÍCE NA STRÁNKÁCH ECDCSOUVISEJÍCÍ ZDRAVOTNICKÁ TÉMATAVÝROČNÍ EPIDEMIOLOGICKÁ ZPRÁVAEPIDEMIOLOGICKÉ ÚDAJE 
HEALTH TOPICS A-ZREAD MORE ON ECDC SITERELATED HEALTH TOPICSANNUAL EPIDEMIOLOGICAL REPORTEPIDEMIOLOGICAL DATA
Infekce vyvolaná arenaviry 
Arenavirus infection
Arenaviry jsou obalené viry (přibližně 120 nm v průměru), jejichž genom tvoří dva segmenty RNA s negativní polaritou. 
Arenaviruses are enveloped viruses (about 120 nm diameter) with a bi-segmented negative strand RNA genome.
Název této čeledi virů je odvozen od jejich typického vzhledu pod elektronovým mikroskopem, kde jsou patrné ribozomy připomínající zrnka písku (latinsky „ arena “ ). 
The typical image in electronic microscopy showing grainy ribosomal particles (“ arena ” in latin) inside the virions gave the name to this family of viruses.
První virus z čeledi Arenaviridae , virus lymfocytární choriomeningitidy (LCM), byl izolován v roce 1933 v Severní Americe u pacienta s aseptickou meningitidou. 
In 1933, the first virus of the Arenaviridae family, the Lymphocytic Choriomeningitis (LCM) virus, was isolated in North America from a human with aseptic meningitis.
V Jižní Americe pak byly zjištěny další viry způsobující hemoragické horečky: 
Other viruses causing hemorrhagic fevers were reported in South America:
Machupo v bolivijské provincii Beni v roce 1956, Junín v severní Argentině, Guanarito ve venezuelském státě Portuguesa v roce 1989, Sabia v Brazílii v roce 1990 a z novějších případů Chapare v Bolívii v roce 2004. 
Machupo in 1956 in the Beni province of Bolivia, Junín in north Argentina, Guanarito in Portuguesa state in Venezuela in 1989, Sabia in Brazil in 1990 and more recently Chapare in 2004 in Bolivia.
V Nigérii byla v roce 1969 zjištěna horečka Lassa. 
Lassa fever was identified in Nigeria in 1969.
Ptačí chřipka u člověka 
Avian influenza in humans
U ptáků je chřipka běžné onemocnění. 
Flu in birds is quite common.
Ptáci jsou považováni za přirozené hostitele těchto infekcí, přičemž nejdůležitější roli hraje vodní ptactvo (divoké kachny apod.). 
Indeed birds are thought to be the natural hosts for these infections with wild fowl (wild ducks etc) playing the most important role.
Většina kmenů ptačí chřipky (odborně nazývané aviární influenza) je pro své přirozené ptačí hostitele neškodná a na člověka se nepřenáší – tyto kmeny se nazývají nízkopatogenní aviární influenza. 
Most strains of bird flu (or avian influenza to give it its scientific name) are relatively harmless to their natural bird hosts and do not infect humans - this sort is known as low pathogenic avian influenza (LPAI).
Určité typy ptačí chřipky však jsou pro některé ptáky a další zvířata nebezpečnější. 
However, some types of bird flu are more harmful for certain birds and animals.
Ty se nazývají vysoce patogenní aviární influenza. 
They are called highly pathogenic avian influenza (HPAI).
V roce 1997 se objevil zvlášť agresivní kmen vysoce patogenní ptačí chřipky známý jako A/H5N1. 
Since 1997, a particularly aggressive strain of highly pathogenic bird flu known as A/H5N1 has emerged.
Poprvé byl zjištěn v Hongkongu, kde jsou případy chřipky řádně hlášeny, ale je možné, že v jiných zemích Dálného východu se mohl vyskytovat již dříve. 
It was first identified in Hong Kong where influenza cases are well reported but may have been around for longer than that elsewhere in the Far East.
Kmen ptačí chřipky A/H5N1 zřejmě vede k úhynu vysokého podílu nakažených ptáků. 
The A/H5N1 strain of bird flu seems to kill a high proportion of birds infected.
Přenáší se také na překvapivě širokou škálu ptačích a zvířecích druhů. 
It also infects a surprisingly wide range of birds and animals.
Ptačí chřipkou se občas může nakazit i člověk, který je v blízkém kontaktu s ptáky a ptačími produkty, ale málokdy to vede k vážnějším problémům. 
Bird flu can occasionally infect humans who have close contacts with birds and bird products but it rarely causes problems.
Kmen A/H5N1 je však jiný. 
However A/H5N1 is different.
Na Dálném východě, kde se kmen A/H5N1 běžně vyskytuje ve Vietnamu, Kambodže, Thajsku a Indonésii, způsobila tato infekce vážné onemocnění u více než sta lidí. 
In the Far East where A/H5N1 is common in Vietnam, Cambodia, Thailand and Indonesia over one hundred people have become severely ill when infected with this virus.
Více než polovina z nich zemřela. 
More than half of them have died.
Jedná se tedy o vysoce patogenní virus. 
It is a highly pathogenic virus.
Naštěstí není kmen A/H5N1 pro člověka příliš nakažlivý. 
Fortunately, so far A/H5N1 has not been very infectious for humans.
I když do dnešní doby onemocnělo přes dvě stě lidí, jedná se stále o velmi malý počet v porovnání s miliony obyvatel Dálného východu, kteří přicházejí do styku s nakaženými ptáky a musejí být viru vystaveni. 
Although over two hundred people have become ill so far, this is still a very small number compared with millions who must have been exposed to the virus while living with infected birds in the Far East.
ZDRAVOTNICKÁ TÉMATA A-ZSOUVISEJÍCÍ STRÁNKYVÍCE NA STRÁNKÁCH ECDCSEKCENOVINKYSOUVISEJÍCÍ ZDRAVOTNICKÁ TÉMATAAKTUÁLNĚ 
HEALTH TOPICS A-ZRELATED PAGESREAD MORE ON ECDC SITESECTIONSWHAT’S NEWRELATED HEALTH TOPICSIN SPOTLIGHT
Babezióza 
Babesiosis
Babezióza je onemocnění způsobené parazitem rodu Babesia , které napadá a ničí červené krvinky. 
Babesiosis is an illness caused by a parasite of the Babesia spp ., which infects and destroys the red blood cells.
Onemocnění přenášejí hlavně klíšťata, která se nakazí krví nakaženého dobytka, srnčí zvěře nebo hlodavců, což jsou hlavní hostitelé tohoto parazita. 
The disease is transmitted mainly by ticks which become infected by feeding on infected cattle, roe deer and rodents, which are the main reservoirs for this parasite.
I když onemocnění většinou proběhne bez příznaků, někteří lidé mohou pozorovat příznaky podobné chřipce, jako je horečka, zimnice, bolest svalů a únava, nebo také zažloutnutí kůže v důsledku poruchy tvorby žluči. 
While most infections pass by without symptoms, some people may become sick and present with flu-like symptoms like fever, chills, muscle ache, fatigue, as well as jaundice (yellowing of the skin due to a bile disorder).
Mohou se vyskytnout i velmi vážné případy, kdy dojde k poškození ledvin nebo plic a které mohou končit smrtí. 
Severe cases, affecting the kidneys or the lungs, may occur and lead to death.
K léčbě babeziózy u člověka se používají antibiotika a chinin. 
Human babesiosis infection is treated with antibiotics and quinine.
Neexistuje proti ní očkování. 
There is no vaccine available.
Biologická bezpečnost 
Biosafety
Co potřebují odborníci na veřejné zdraví a tvůrci politik vědět o problematice biologické bezpečnosti v EU a o evropské praxi v této oblasti? 
What do public health specialists and policy makers need to know about biosafety issues and practices in the EU?
Výzkum patogenních mikroorganismů je zásadní pro to, aby bylo možné řešit možné následky situací, kdy vypukne nakažlivé onemocnění, ať již samovolně, nebo úmyslným či neúmyslným zaviněním. 
Research on pathogenic micro-organisms is vital to counteract the possible consequences of infectious disease outbreaks, whether natural or caused by malicious/accidental release.
Jen tak lze vyvinout diagnostické metody a opatření na ochranu zdraví lidí i zvířat. 
Only then can diagnostic methods and countermeasures to protect human and animal health be developed.
Je však třeba brát v úvahu i možnost úmyslného nebo neúmyslného vypuštění patogenního mikroorganismu z laboratoří, čemuž je třeba bránit. 
However, the possibility of accidental or deliberate release of a pathogenic micro-organism from laboratories must be considered and controlled.
Následkem vypuštění biologického materiálu z jediné laboratoře může být rozšíření nemoci po celé Evropě. 
The consequence of a release of biological agents from a single laboratory could be the spread of a disease throughout Europe.
Pro zajištění interoperability a připravenosti je nutná koordinace činnosti laboratoří v celé Evropě, pokud jde o biologickou bezpečnost. 
Coordination of laboratory biosafety and biosecurity efforts across Europe is vital to ensure interoperability and preparedness.
V EU existuje celá řada odborných poznatků a zkušeností v oblasti řízení biologických rizik, jejichž koordinací lze přispět k lepší komunikaci a zavedení osvědčených postupů. 
Within the EU there is a wealth of expertise in the areas of biorisk management that can be harnessed to contribute to communication, and the establishment of best practices.
To se v posledních letech daří díky několika projektům financovaným Evropskou komisí. 
In recent years, this has been achieved through several European Commission funded projects.
Kromě toho funguje Evropské sdružení pro biologickou bezpečnost, které je významným fórem, kde mohou odborníci na biologickou bezpečnost navazovat kontakty, vyměňovat si informace a školit se. 
In addition, the European Biosafety Association is an important forum for networking, information exchange and training for biosafety professionals.
Středisko ECDC vypracovalo projekt s účastí odborníků na všechny oblasti biologických rizik, jehož cílem je vymezit na základě mandátu střediska jeho úlohu v oblasti biologické bezpečnosti. 
ECDC has established a project involving dedicated experts in all areas of biorisks to define its role in the biosafety field according to its mandate.
V rámci projektu se budou vytvářet také informační zdroje zaměřené na biologickou bezpečnost pro politiky, odborníky na biologickou bezpečnost a další odborníky na veřejné zdraví, které budou k dispozici na webovém portálu ECDC. 
This project will also develop information resources on biosafety for policy makers, biosafety professionals, and other public health specialists, which will be available through the ECDC web portal.
Více o projektu expertní skupiny ECDC na biologická rizika 
Read more about the ECDC biorisk expert group project
Definice: 
Definitions:
Biologická bezpečnost : 
Biosafety :
Zásady, postupy a technologie, jejichž cílem je zabránit neúmyslné expozici biologickým činitelům a toxinům nebo jejich neúmyslnému vypouštění do prostředí. 
The containment principles, technologies and practices that are implemented to prevent the unintentional exposure to biological agents and toxins or their accidental release.
Biologická bezpečnost v laboratořích : 
Laboratory Biosecurity :
Ochrana a kontrola biologických materiálů v laboratořích a odpovědnost za ně s cílem zamezit neoprávněnému přístupu k nim, jejich ztrátě, krádeži, nesprávnému použití nebo zneužití či záměrnému vypuštění do prostředí. 
The protection, control and accountability for biological materials within laboratories in order to prevent their unauthorised access, loss, theft, misuse, diversion or intentional release.
Řízení biologických rizik : 
Biorisk Management :
Zahrnuje zjišťování nebezpečí a hodnocení a řízení rizik v oblasti biologické bezpečnosti i biologické bezpečnosti v laboratořích. 
Encompasses hazard identification, risk assessment and risk control both in the fields of biosafety and laboratory biosecurity.
Botulismus 
Botulism
ZDRAVOTNICKÁ TÉMATA A-ZVÍCE NA STRÁNKÁCH ECDCSOUVISEJÍCÍ TÉMATABUĎTE V OBRAZESOUVISEJÍCÍ ZDRAVOTNICKÁ TÉMATA 
HEALTH TOPICS A-ZREAD MORE ON ECDC SITERELATED TOPICSSTAY UP TO DATERELATED HEALTH TOPICS
Chlamydiová infekce pohlavního ústrojí je sexuálně přenosná infekce způsobená bakterií Chlamydia trachomatis . 
Genital chlamydia is a sexually transmitted infection caused by the Chlamydia trachomatis bacterium.
Chlamydiemi jsou nejvíce ohroženi sexuálně aktivní mladí lidé a největší počet případů v Evropě se vyskytuje u žen do 24 let. 
Sexually active young people are most at risk of chlamydia, and women below 24 years of age have the highest number of infections in Europe.
Syfilis je pohlavně přenosná infekce, jejímž původcem je bakterie Treponema pallidum . 
Syphilis is a sexually transmitted infection caused by the bacterium Treponema pallidum .
Pohlavně přenosné mohou být krví přenášené viry, například virus HIV , hepatitidy B a hepatitidy C . 
Blood-borne virus such as HIV infection , hepatitis B and hepatitis C could be sexually transmitted.
ZDRAVOTNICKÁ TÉMATA A-ZSOUVISEJÍCÍ ZDRAVOTNICKÁ TÉMATAContent Editor Web Part 
HEALTH TOPICS A-ZRELATED HEALTH TOPICSContent Editor Web Part
Země EU a EHP/ESVO musejí chlamydiové infekce pohlavního ústrojí hlásit středisku ECDC. 
The EU and EEA/EFTA countries are expected to report genital chlamydia infections to ECDC.
Ze sledování chlamydiových infekcí vyplývá, že počet případů v Evropě roste: 
Chlamydia disease surveillance shows that the number of Chlamydia infections is increasing in Europe:
v současné době je hlášeno 250 000 nových případů ročně. 
there are now more than 250 000 new cases reported each year.
Chlamydiové infekce často probíhají bez příznaků a rostoucí počet hlášených případů je pravděpodobně důsledkem lepší informovanosti o tomto onemocnění a rozšířenějšího testování. 
Many Chlamydia infections do not produce symptoms, and the growing number of reported cases is likely to be the result of increased awareness about the disease and intensified testing.
U žen může infekce bakterií Chlamydia trachomatis způsobit dlouhodobé komplikace i tehdy, pokud se nerozvinou příznaky akutního onemocnění. 
Chlamydia trachomatis infections can cause long-term complications in women even when they do not produce symptoms of acute disease.
K nejčastějším komplikacím patří hluboký pánevní zánět (PID) a salpingitida, což jsou stavy, které mohou vést k neplodnosti nebo mimoděložnímu těhotenství. 
The most common complications are pelvic inflammatory disease (PID) and salpingitis, conditions that can lead to infertility and extra-uterine pregnancies.
Dlouhodobá rizika pro reprodukční zdraví spojená s bakterií C. trachomatis vedla v některých evropských zemích k zavedení rutinních testů na chlamydie u mladých, sexuálně aktivních lidí, které mají omezit šíření onemocnění. 
This risk of long-term reproductive health problems associated with C. trachomatis infections has lead some European countries to routinely offer testing for chlamydia to sexually active young people in an attempt to reduce the spread of the disease.
Zvláštní formou chlamydiové infekce je venerický lymfogranulom , který způsobuje podskupina bakterií Chlamydia trachomatis . 
Lymphogranuloma venereum (LGV) is a special form of genital chlamydia that is caused by a sub-group of the Chlamydia trachomatis bacterium.
Toto onemocnění je v Evropě vzácné. 
LGV is very rare in Europe.
Ve většině hlášených případů se pacienti nakazili při nechráněném pohlavním styku v oblastech, kde je onemocnění častější. 
Most reported cases result from infections acquired through unprotected sex in parts of the world where the disease is more common.
Atypická forma venerického lymfogranulomu se v Evropě šíří od roku 2003 mezi homosexuálními muži. 
Since 2003 an atypical form of LGV infection has been spreading in Europe among men who have sex with men.
Projevy onemocnění se od klasického venerického lymfogranulomu liší tím, že pacienti vykazují příznaky zánětu konečníku (proktitidy) a tlustého střeva (hemoragické kolitidy) a často se u nich nevyskytuje uretritida nebo zduřelé uzliny v tříslech, které jsou jinak pro venerický lymfogranulom typické. 
The disease presentation is different from traditional LGV in that the patients have symptoms of inflammation in the rectum (proctitis) and colon (haemorrhagic colitis), and often do not have urethritis or the swollen lymph nodes in the groins that are otherwise typical of LGV.
Kontrola chlamydiových infekcí pohlavního ústrojí spočívá v omezování rizikového sexuálního chování, používání prezervativů, včasném stanovení diagnózy a kontrole sexuálních partnerů, aby se onemocnění dále nepřenášelo. 
Control of genital chlamydia focuses on reducing sexual risk behaviour, condom use, early diagnosis, and effective management of sexual partners in order to break the chain of transmission.
SOUVISEJÍCÍ TÉMATAZDRAVOTNICKÁ TÉMATA A-ZVÍCE NA STRÁNKÁCH ECDCSOUVISEJÍCÍ ZDRAVOTNICKÁ TÉMATASOUVISEJÍCÍ ZDRAVOTNICKÁ TÉMATA 
RELATED TOPICSHEALTH TOPICS A-ZREAD MORE ON ECDC SITERELATED HEALTH TOPICSRELATED HEALTH TOPICS
Venerický lymfogranulom 
Lymphogranuloma venereum
Venerický lymfogranulom je systémová pohlavně přenosná infekce způsobená specifickým typem bakterie Chlamydia trachomatis (sérovary L1 , L2 a L3). 
LGV is a systemic STI caused by a specific type of Chlamydia trachomatis ( serovars L1 , L2, and L3 ).
V západním světě se vyskytuje zřídka a většina případů bývá zatažena z Afriky, jihovýchodní Asie a karibské oblasti. 
LGV rarely occurs in the Western world and cases are likely imported from Africa, South-East Asia and the Carribean region.
Typicky se venerický lymfogranulom projevuje tvorbou genitálních vředů, adenopatií a charakteristickými záněty mízních uzlin. 
The classical picture of LGV involves genital ulceration, adenopathy and is characterized by buboes.
Od roku 2003 se ve velkých evropských městech objevila série případů choroby mezi homosexuálními muži. 
Since 2003 a series of outbreaks have been reported in large European cities among men who have sex with men.
Většina případů se projevovala vážnou proktitidou, která bývá spojována s nechráněným análním pohlavním stykem. 
Most cases presented with severe proctitis which is associated with unprotected anal intercourse.
K potvrzení nákazy sérovary L1-L3 je zapotřebí genotypizace. 
Genotyping is needed to confirm infection with serovars L1-L3.
Aby se zabránilo dalšímu šíření choroby, měli by být vyšetřeni i sexuální partneři. 
Sexual partners should be evaluated to prevent further spread of disease.
Venerický lymfogranulom se léčí antibiotiky po dobu 3 týdnů, po níž následuje zkouška účinnosti léčby. 
LGV can be cured with antibiotic treatment for 3 weeks followed by test of cure.
Stále intenzivnější hospodářská činnost a spalování fosilních paliv v minulém století urychlily ekologické změny nebývalých rozměrů. 
Accelerating economic activity and fossil fuel combustion over the last century have precipitated an environmental impact of unprecedented proportions.
Patří k nim například rozpad ekosystémů, pokles druhové rozmanitosti, ztenčování ozonové vrstvy a změna klimatu. 
Ecosystem decline, loss of biodiversity, stratospheric ozone depletion, and climate change are some of these environmental changes.
Změna klimatu se připisuje změně atmosférických podmínek vlivem přirozených procesů a lidské činnosti. 
Climate change is ascribed to natural processes and human activity altering atmospheric conditions.
Tato změna je měřitelná: 
Climate change is indeed tangible: