natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Naopak se nelze dovolávat cílů jiných politik, nejsou-li tyto cíle danému systému vlastní [215].
In principle, only measures that apply within the entire territory of the EEA State escape the regional selectivity criterion laid down in Article 61(1) of the EEA Agreement.
Základem možného odůvodnění může být například potřeba bojovat proti podvodům nebo daňovým únikům, nutnost zohlednit zvláštní účetní požadavky, zvládnutelnost z administrativního hlediska [216], zásada daňové neutrality [217], progrese sazeb daně z příjmu a její přerozdělovací funkce, nutnost zamezit dvojímu zdanění [218] nebo cíl spočívající v optimalizaci vymáhání daňových pohledávek.
However, as outlined below, the reference system does not necessarily have to be defined as the entire EEA State [222].
Státy EHP by však měly zavést a uplatňovat náležitý postup kontroly a sledování s cílem zajistit, aby byly odchylky v souladu s logikou a obecnou strukturou daňového systému [219].
It follows that not all measures that apply only to certain parts of the territory of an EEA State are automatically selective.
Aby byly odchylky odůvodněny povahou nebo obecnou strukturou systému, je rovněž nutné zajistit, aby byla tato opatření proporční a nepřesáhla meze toho, co je nezbytné v tom smyslu, že sledovaného legitimního cíle nelze dosáhnout opatřeními menšího rozsahu [220].
As established by the case-law [223], measures with a regional or local scope of application may not be selective if certain requirements are fulfilled.
Stát EHP, který zavede rozlišování mezi podniky, musí být schopen prokázat, že toto rozlišování je skutečně odůvodněné povahou a obecnou strukturou dotyčného systému [221].
This case-law has so far only dealt with tax measures.
Kritériu regionální selektivity stanovenému v čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP se v zásadě vyhnou pouze opatření, která se vztahují na celé území státu EHP.
However, as regional selectivity is a general concept, the principles set out by the EEA Courts as regards tax measures apply to other types of measures as well.
Jak je však uvedeno níže, referenční systém nemusí být nutně vymezen jako celý stát EHP [222].
In order to assess regional selectivity, three scenarios must be distinguished [224]:
Z toho vyplývá, že ne všechna opatření, která se vztahují pouze na určité části území státu EHP, jsou automaticky selektivní.
In the first scenario, which results in the regional selectivity of a measure, the central government of an EEA State unilaterally decides to apply a lower level of taxation within a defined geographical area [225].
Podle ustálené judikatury [223] nemusí být opatření s regionální či místní oblastí působnosti selektivní, jsou-li splněny určité požadavky.
The second scenario corresponds to symmetrical devolution of tax powers [226] – a model of distribution of tax competences in which all infra-State authorities at a particular level (regions, districts or others) of an EEA State have the same autonomous power in law to decide the applicable tax rate within their territory of competence, independently of the central government.
Tato judikatura se doposud zabývala pouze daňovými opatřeními.
In this case, the measures decided by the infra-State authorities are not selective as it is impossible to determine a normal tax rate capable of constituting the reference framework.
Jelikož je však regionální selektivita obecným pojmem, vztahují se zásady stanovené soudy EHP v souvislosti s daňovými opatřeními i na ostatní druhy opatření.
In the third scenario – the asymmetrical devolution of tax powers [227] – only certain regional or local authorities can adopt tax measures applicable within their territory.
Za účelem posouzení regionální selektivity je nutno rozlišovat tři scénáře [224]:
In this case, the assessment of the selective nature of the measure at stake depends on whether the authority concerned is sufficiently autonomous from the central government of the EEA State [228].
Podle prvního scénáře, který vede k regionální selektivitě opatření, se ústřední vláda státu EHP jednostranně rozhodne uplatňovat v určité zeměpisné oblasti nižší daňovou sazbu [225].
This is the case when three cumulative criteria of autonomy are fulfilled: institutional, procedural and economic and financial autonomy [229].
Druhý scénář odpovídá symetrickému přenesení daňových pravomocí [226] – modelu rozdělení daňových pravomocí, ve kterém mají všechny orgány nižší než státní úrovně působící na konkrétní úrovni (regionální, okresní nebo jiné) určitého státu EHP tutéž zákonnou pravomoc stanovit sazbu daně použitelnou na území, jež patří do jejich kompetence, a to nezávisle na ústřední vládě.
If all of these criteria of autonomy are present when a regional or local authority decides to adopt a tax measure applicable only within its territory, then the region in question, not the EEA State, constitutes the geographical reference framework.
V tomto případě nejsou opatření přijatá orgány nižší než státní úrovně selektivní, jelikož není možné určit normální úroveň zdanění, která by mohla být referenčním rámcem.
The existence of institutional autonomy can be established where the tax measure decision has been taken by a regional or local authority with its own constitutional, political and administrative status that is separate from that of the central government.
Ve třetím scénáři – scénáři asymetrického přenesení daňových pravomocí [227] – mohou daňová opatření použitelná na jejich území přijmout pouze určité regionální nebo místní orgány.
In the Azores case, the Court of Justice observed that the Portuguese Constitution recognised the Azores as an autonomous region with its own political and administrative status and self-governing institutions, which also have their own fiscal competence, and the power to adapt national fiscal provisions to particular regional features [230].
V tomto případě závisí posouzení selektivní povahy dotyčného opatření na tom, zda je dotyčný orgán dostatečně autonomní ve vztahu k ústřední vládě státu EHP [228].
The assessment of whether this criterion has been fulfilled in each individual case should include, in particular, examination of the constitution and other relevant laws of a given EEA State so as to verify whether a given region indeed has its own separate political and administrative status and whether it has its own self-governing institutions which have the power to exercise their own fiscal competence.
Tak je tomu tehdy, když jsou splněna tři kumulativní kritéria autonomie: autonomie institucionální, procesní, hospodářská a finanční [229].
The existence of procedural autonomy can be established where a tax measure decision has been adopted without the central government being able to directly intervene in determining its content.
Pokud všechna tato kritéria autonomie splněna jsou, pak v případě, že se regionální nebo místní orgán rozhodne přijmout daňové opatření použitelné pouze na jeho území, je geografickým referenčním rámcem dotyčný region, nikoli stát EHP.
The essential criterion for determining whether procedural autonomy exists is not the extent of the competence that the infra-State body is recognised as having, but the capability of that body, in view of its competence, to adopt a decision on a tax measure independently, that is to say without the central government being able to intervene directly as regards its content.
Existenci institucionální autonomie lze zjistit, pokud rozhodnutí o daňovém opatření přijal regionální nebo místní orgán s vlastním ústavním, politickým a správním statusem odděleným od statusu ústřední vlády.
The fact that a consultation or conciliation procedure exists between the central and regional (or local) authorities to avoid conflicts does not automatically mean that an infra-State body does not have procedural autonomy, provided that that body, and not the central government, has the final word on the adoption of the measure at stake [231].
V případě Azorských ostrovů Soudní dvůr podotkl, že portugalská ústava uznává Azorské ostrovy za autonomní region s vlastním politicko-správním statusem a vlastními vládními orgány, které mají rovněž pravomoc vykonávat vlastní daňové pravomoci a přizpůsobovat vnitrostátní daňovou soustavu specifickým regionálním podmínkám [230].
The mere fact that the acts which an infra-State body adopts are subject to judicial review does not in itself mean that that body lacks procedural autonomy, since the existence of such review is an inherent feature of the rule of law [232].
Posouzení, zda je toto kritérium splněno v každém jednotlivém případě, by mělo zahrnovat zejména přezkoumání ústavy a jiných příslušných předpisů daného státu EHP s cílem ověřit, zda má dotyčný region skutečně vlastní politicko-správní status a vlastní vládní orgány, které mají pravomoc vykonávat vlastní daňové pravomoci.
A regional (or local) tax measure does not have to be completely separate from a more general tax system for it not to constitute State aid.
Existenci procesní autonomie lze zjistit tehdy, je-li rozhodnutí o daňovém opatření přijato, aniž by ústřední vláda mohla přímo zasahovat do jeho obsahu.
In particular, it is not necessary that the tax system in question (bases of assessment, tax rates, tax recovery rules and exemptions) is fully devolved to the infra-State body [233].
Základním kritériem při určování existence procesní autonomie není rozsah pravomoci, která je přiznána entitě nižší než státní úrovně, nýbrž schopnost této entity (z hlediska její pravomoci) přijmout rozhodnutí o daňovém opatření nezávisle, tj. aniž by mohla ústřední vláda přímo zasahovat do jeho obsahu.
For example, corporate tax devolution limited to the power to vary rates within a limited range, without devolving the power to change the bases of assessment (tax allowances and exemptions, etc.), could be considered as fulfilling the procedural autonomy condition if the pre-defined rate bracket allows the region concerned to exercise meaningful autonomous powers of taxation, without the central government being able to directly intervene as regards content.
Skutečnost, že mezi ústředními a regionálními (nebo místními) orgány existuje konzultační nebo dohodovací postup s cílem předejít sporům, automaticky neznamená, že procesní autonomii nemá entita nižší než státní úrovně, pokud má poslední slovo při přijímání dotyčného opatření uvedená entita, a nikoli ústřední vláda [231].
The existence of economic and financial autonomy can be established where an infra-State body assumes responsibility for the political and financial consequences of a tax reduction measure.
Skutečnost, že akty, které přijme entita nižší než státní úrovně, podléhají soudnímu přezkumu, sama o sobě neznamená, že uvedená entita nedisponuje procesní autonomií, jelikož existence uvedeného přezkumu je inherentním znakem právního řádu [232].
This cannot be the case if the infra-State body is not responsible for managing a budget, that is to say when it does not have control of both revenue and expenditure.
Regionální (nebo místní) daňové opatření nemusí být zcela odděleno od obecnější daňové soustavy, aby nepředstavovalo státní podporu.
Therefore, in establishing the existence of economic and financial autonomy, the financial consequences of the tax measure in the region must not be offset by aid or subsidies from other regions or the central government.
Zejména není nutné, aby byla dotyčná daňová soustava (vyměřovací základ, daňové sazby, pravidla vymáhání daní a osvobození od daně) zcela přenesena do působnosti entity nižší než státní úrovně [233].
Hence, the existence of a direct causal link between the tax measure adopted by the infra-State body and the financial support from other regions or the central government of the EEA State concerned rules out the existence of such autonomy [234].
Například přenesení působnosti v oblasti daně z příjmu právnických osob, které je omezeno na pravomoc změnit sazby v omezeném rozpětí, aniž by byla přenesena pravomoc změnit vyměřovací základ (daňové úlevy a osvobození od daně atd.), lze považovat za splnění podmínky procesní autonomie, pokud předem stanovené rozpětí sazeb umožňuje dotyčnému regionu vykonávat smysluplně autonomní daňové pravomoci, aniž by byla ústřední vláda schopna přímo zasahovat do obsahu opatření.
The existence of economic and financial autonomy is not undermined by the fact that a shortfall in tax revenues as a result of the implementation of devolved tax powers (for example a lower tax rate) is offset by a parallel increase in the same revenues due to the arrival of new businesses attracted by the lower rates.
Existenci hospodářské a finanční autonomie lze zjistit, pokud entita nižší než státní úrovně přebírá odpovědnost za politické a finanční důsledky opatření k snížení daní.
The autonomy criteria do not require the rules governing tax collection to be devolved to the regional or local authorities, nor do they require the tax revenues to actually be collected by those authorities.
Tak tomu nemůže být tehdy, pokud entita nižší než státní úrovně neodpovídá za správu rozpočtu, tj. pokud nemá kontrolu nad příjmy i výdaji.
The central government may continue to be responsible for collecting devolved taxes if the collection costs are borne by the infra-State authority.
Při zjišťování existence hospodářské a finanční autonomie nesmí být proto finanční důsledky daňového opatření v regionu vyrovnávány podporou nebo dotacemi z jiného regionu nebo od ústřední vlády.
EEA States are free to decide on the economic policy which they consider most appropriate and, in particular, to spread the tax burden as they see fit across the various factors of production.
Existence přímé příčinné souvislosti mezi daňovým opatřením přijatým entitou na nižší než státní úrovni a finanční podporou z jiných regionů nebo od ústřední vlády dotyčného státu EHP tudíž existenci této autonomie vylučuje [234].
Nonetheless, EEA States must exercise this competence in accordance with EEA law [235].
Existenci hospodářské a finanční autonomie nevylučuje skutečnost, že výpadek daňových příjmů kvůli uplatňování přenesených daňových pravomocí (např. nižší sazbě daně) je vyrovnáván souběžným zvýšením týchž příjmů v důsledku příchodu nových podniků, které přilákaly nižší daňové sazby.
In principle, genuine cooperative societies conform to operating principles which distinguish them from other economic operators [236].
Kritéria autonomie nevyžadují, aby byla do působnosti regionálních nebo místních orgánů přenesena pravidla upravující výběr daně, ani aby byly daňové příjmy skutečně inkasovány uvedenými orgány.
In particular, they are subject to specific membership requirements and their activities are conducted for the mutual benefit of their members [237], not in the interest of outside investors.
Za výběr daní spadajících do přenesené působnosti může být i nadále odpovědná ústřední vláda, pokud náklady na výběr hradí entita nižší než státní úrovně.
In addition, reserves and assets are non-distributable and must be dedicated to the common interest of the members.
Státy EHP si mohou volně zvolit hospodářskou politiku, kterou považují za nejúčelnější, a zejména rozložit daňovou zátěž mezi jednotlivé výrobní činitele, jak považují za vhodné.
Finally, cooperatives generally have limited access to equity markets and generate low profit margins.
Státy EHP však musí vykonávat tuto pravomoc v souladu s právem EHP [235].
In the light of these particular features, cooperatives can be regarded as not being in a comparable factual and legal situation to that of commercial companies, so that preferential tax treatment for cooperatives may fall outside the scope of the State aid rules provided that [238]:
Skutečné družstevní společnosti se v zásadě řídí zvláštními principy činnosti, které je odlišují od jiných hospodářských subjektů [236].
they act in the economic interest of their members;
Vztahují se na ně zejména zvláštní požadavky týkající se členství a jejich činnosti jsou vykonávány ve vzájemný prospěch jejich členů [237], nikoli v zájmu vnějších investorů.
their relations with members are not purely commercial, but personal and individual;
Rezervy a aktiva jsou navíc nedělitelné a musejí být vynakládány na společné zájmy členů.
the members are actively involved in the running of the business;
Družstva mimoto mívají omezený přístup ke kapitálovým trhům a nízké ziskové marže.
they are entitled to equitable distribution of the results of economic performance.
Vzhledem k těmto zvláštním rysům družstev tudíž nelze mít za to, že jsou ve srovnatelné faktické a právní situaci s obchodními společnostmi, takže daňové zvýhodnění družstev nemusí spadat do oblasti působnosti pravidel státní podpory, pokud [238]:
If, however, the cooperative society under examination is found to be comparable to commercial companies, it should be included in the same reference framework as commercial companies and undergo the three-step analysis as set out in paragraphs 128 to 141.
družstva jednají v hospodářském zájmu svých členů,
The third step of that analysis requires an analysis of whether the tax regime in question is justified by the logic of the tax system [239].
udržují s nimi nejen ryze obchodní, ale i osobní a individuální vztahy,
For this purpose, it should be noted that the measure needs to be in line with the basic or guiding principles of the EEA State's tax system (by reference to the mechanisms inherent to that system).
členové jsou aktivně zapojeni do chodu podnikání,
A derogation for cooperative societies in the sense that they are not taxed themselves as cooperatives can, for example, be justified by the fact that they distribute all their profits to their members and that tax is then levied on those individual members.
mají právo na rovnoměrný podíl na hospodářských výsledcích.
In any event, the reduced taxation must be proportionate and not go beyond what is necessary.
Je-li však zjištěno, že posuzovaná družstevní společnost je ve srovnatelné situaci s obchodními společnostmi, je třeba ji zahrnout do téhož referenčního rámce jako obchodní společnosti a podrobit ji analýze o třech krocích, jak je uvedeno v bodech 128 až 141.
Moreover, appropriate control and monitoring procedures must be applied by the EEA State concerned [240].
Při třetím kroku této analýzy je požadován rozbor, zda je dotyčný daňový režim odůvodněn logikou daňové soustavy [239].
Undertakings for collective investment [241]
Za tímto účelem je třeba uvést, že opatření musí být v souladu se základními nebo řídicími principy daňové soustavy státu EHP (s odkazem na mechanismy vlastní uvedené soustavě).
It is generally accepted that investment vehicles, such as undertakings for collective investment [242], should be subject to an appropriate level of taxation since they basically operate as intermediary bodies between (third party) investors and the target companies that are the subject of investment.
Odchylka pro družstevní společnosti v tom smyslu, že nejsou zdaňovány na úrovni družstva, může být například odůvodněna skutečností, že uvedené společnosti rozdělují veškeré zisky svým členům a daň je následně vybírána na úrovni jejich členů.
The absence of special tax rules governing investment funds or companies could result in an investment fund being treated as a separate taxpayer – with an additional layer of tax being imposed on any income or gains by the intermediary vehicle.
Nižší zdanění musí být každopádně proporční a nesmí přesáhnout meze toho, co je nezbytné.
In this context, EEA States generally seek to reduce adverse taxation effects on investments through investment funds or companies compared to direct investments by individual investors and, as far as possible, to ensure that the overall final tax burden on the basket of various types of investments is about the same, irrespective of the vehicle used for the investment.
Dotčený stát EHP musí kromě toho uplatňovat náležitý postup kontroly a sledování [240].
Tax measures aimed at ensuring tax neutrality for investments in collective investment funds or companies should not be viewed as selective where those measures do not have the effect of favouring certain undertakings for collective investment or certain types of investments [243], but rather of reducing or eliminating double economic taxation in accordance with the overall principles inherent to the tax system in question.
Subjekty kolektivního investování [241]
For the purpose of this section, tax neutrality means that taxpayers are treated the same whether they invest in assets, such as government securities and the shares of joint-stock companies, directly or indirectly through investment funds.
Obecně se uznává, že investiční nástroje, například subjekty kolektivního investování [242], by měly podléhat přiměřené úrovni zdanění, jelikož v zásadě fungují jako zprostředkující subjekty mezi investory (třetími osobami) a cílovými společnostmi, do nichž se investuje.
Accordingly, a tax regime for undertakings for collective investment respecting the purpose of fiscal transparency at the level of the intermediary vehicle may be justified by the logic of the tax system in question, provided that the prevention of double economic taxation constitutes a principle inherent to the tax system in question.
Neexistence zvláštních daňových předpisů upravujících investiční fondy/společnosti může mít za následek, že se s investičním fondem zachází jako se samostatným daňovým poplatníkem, přičemž je z příjmu nebo výnosu zprostředkujícího subjektu uložena další daň.
By contrast, preferential tax treatment limited to well-defined investment vehicles which fulfil specific conditions [244] to the detriment of other investment vehicles that are in a comparable legal and factual situation should be viewed as selective [245], for instance, where tax rules would provide for a favourable treatment of national venture, social impact or long-term investment funds and omit EU-harmonised EuVECA [246], EuSEF [247] or ELTIF [248] funds.
V tomto kontextu se státy EHP obecně snaží snížit nepříznivé účinky zdanění na investice uskutečněné prostřednictvím investičních fondů/společností v porovnání s přímými investicemi jednotlivých investorů a pokud možno zajistit, aby celková konečná daňová zátěž u koše různých druhů investic byla přibližně stejná bez ohledu na prostředek použitý k investování.
However, tax neutrality does not mean that such investment vehicles should be entirely exempt from any tax or that the fund managers should be exempt from tax on the fees charged by them for managing the underlying assets being invested into by the funds [249].
Daňová opatření, která mají u investic fondů nebo společností kolektivního investování zajistit daňovou neutralitu, by se neměla pokládat za selektivní, pokud tato opatření nevedou k zvýhodnění určitých podniků kolektivního investování nebo určitých druhů investic [243], ale k snížení či vyloučení ekonomického dvojího zdanění v souladu s celkovými zásadami, které jsou vlastní dotyčné daňové soustavě.
Nor does it justify a more beneficial tax treatment of a collective investment than of an individual investment for the tax regimes in question [250].
Pro účely tohoto oddílu se daňovou neutralitou rozumí to, že se s daňovými poplatníky zachází stejně bez ohledu na to, zda do aktiv, jako jsou státní dluhopisy nebo akcie akciových společností, investují přímo, nebo nepřímo prostřednictvím investičních fondů.
In such cases, the tax regime would be disproportionate and would go beyond what is necessary to achieve the objective of preventing double taxation and would therefore constitute a selective measure.
U podniků kolektivního investování proto může být daňový režim, který respektuje fiskální transparentnost na úrovni zprostředkujícího subjektu, odůvodněn logikou dotyčné daňové soustavy, pokud zamezení ekonomickému dvojímu zdanění představuje zásadu, která je dotyčné daňové soustavě vlastní.
Tax amnesties commonly involve immunity from criminal penalties, fines and (some or all) interest payments.