natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Do pojmu podpora proto nespadají všechna opatření, která zvýhodňují hospodářské subjekty, nýbrž pouze ta, která selektivně zvýhodňují určité podniky nebo kategorie podniků či určitá hospodářská odvětví.
To clarify the notion of selectivity under State aid law, it is useful to distinguish between material and regional selectivity.
Opatření s čistě obecnou platností, která nezvýhodňují pouze určité podniky nebo pouze určitá odvětví výroby, do oblasti působnosti čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP nespadají.
Moreover, it is useful to provide further guidance on certain issues specific to tax (or similar) measures.
Judikatura však objasnila, že dokonce i intervence, které jsou na první pohled použitelné pro podniky obecně, mohou být do určité míry selektivní, a tudíž být považovány za opatření určená ke zvýhodnění určitých podniků nebo určitých odvětví výroby [183].
The material selectivity of a measure implies that the measure applies only to certain (groups of) undertakings or certain sectors of the economy in a given EEA State.
Důvodem pro vyvození závěru, že státní opatření představuje obecné opatření hospodářské politiky, není vysoký počet způsobilých podniků (k nimž mohou dokonce patřit všechny podniky v daném odvětví), ani rozmanitost a velikost odvětví, do nichž tyto podniky náležejí, pokud iniciativu nemohou využít všechna hospodářská odvětví [184].
Material selectivity can be established de jure or de facto.
Skutečnost, že podpora není zaměřena na jednoho nebo více předem určených konkrétních příjemců, ale že podléhá sadě objektivních kritérií, na jejichž základě může být v rámci předem určených celkových rozpočtových prostředků udělena neomezenému počtu příjemců, kteří nejsou zpočátku jednotlivě identifikováni, nepostačuje ke zpochybnění selektivní povahy opatření [185].
De jure selectivity results directly from the legal criteria for granting a measure that is formally reserved for certain undertakings only (for instance: those having a certain size, active in certain sectors [186] or having a certain legal form [187]; companies incorporated or newly listed on a regulated market during a particular period [188]; companies belonging to a group having certain characteristics or entrusted with certain functions within a group [189]; ailing companies [190]; or export undertakings or undertakings performing export-related activities [191]).
K objasnění pojmu selektivita v rámci právních předpisů v oblasti státní podpory je užitečné rozlišovat mezi věcnou a regionální selektivitou.
De facto selectivity can be established in cases where, although the formal criteria for the application of the measure are formulated in general and objective terms, the structure of the measure is such that its effects significantly favour a particular group of undertakings (as in the examples in the preceding sentence) [192].
Je rovněž vhodné poskytnout další vodítko k určitým otázkám týkajícím se konkrétně daňových (či podobných) opatření.
De facto selectivity may be the result of conditions or barriers imposed by EEA States preventing certain undertakings from benefiting from the measure.
Věcná selektivita opatření znamená, že se opatření vztahuje pouze na určité podniky (skupiny podniků) nebo určitá hospodářská odvětví v daném státě EHP.
For example, applying a tax measure (for example a tax credit) only to investments exceeding a certain threshold (other than a minor threshold for reasons of administrative expediency) may mean that the measure is de facto reserved for undertakings with significant financial resources [193].
Věcnou selektivitu lze zjistit z právního nebo faktického hlediska.
A measure granting certain advantages for a brief period only may also be de facto selective [194].
Právní selektivita vyplývá přímo z právních kritérií pro provedení opatření, které je oficiálně vyhrazeno pouze pro určité podniky (například: podniky určité velikosti, podniky působící v určitých odvětvích [186] nebo podniky s určitou právní formou [187]; společnosti založené nebo nově kotované na regulovaném trhu v určitém období [188]; společnosti náležející do skupiny s určitými charakteristikami či pověřené určitými funkcemi v rámci skupiny [189]; podniky v obtížích [190]; nebo vývozní podniky či podniky provádějící činnosti související s vývozem [191]).
General measures which prima facie apply to all undertakings but are limited by the discretionary power of the public administration are selective [195].
Faktická selektivita existuje v případech, kdy jsou sice formální kritéria pro použití opatření stanovena obecně a objektivně, struktura opatření je však taková, že jeho účinky významně zvýhodňují určitou skupinu podniků (jako v příkladech z předcházející věty) [192].
This is the case where meeting the given criteria does not automatically result in an entitlement to the measure.
Faktická selektivita může být výsledkem podmínek nebo překážek, které uloží státy EHP a které určitým podnikům brání ve využití opatření.
Public administrations have discretionary power in applying a measure, in particular, where the criteria for granting the aid are formulated in a very general or vague manner that necessarily involves a margin of discretion in the assessment.
Například uplatňování daňového opatření (např. daňového zápočtu) pouze na investice přesahující určitou prahovou hodnotu (kromě nízké prahové hodnoty z důvodu správní účelnosti) může znamenat, že opatření je fakticky vyhrazeno pouze podnikům se značnými finančními prostředky [193].
One example would be that the tax administration can vary the conditions for granting a tax concession according to the characteristics of the investment project submitted to it for assessment.
Opatření, které poskytuje určité výhody jen na krátké období, může být rovněž fakticky selektivní [194].
Similarly, if the tax administration has broad discretion to determine the beneficiaries or the conditions under which a tax advantage is granted on the basis of criteria unrelated to the tax system, such as maintaining employment, the exercise of that discretion must then be regarded as favouring ‘certain undertakings or the production of certain goods’ [196].
Obecná opatření, která se prima facie vztahují na všechny podniky, avšak jsou omezena posuzovací pravomocí veřejné správy, jsou selektivní [195].
The fact that a tax relief requires prior administrative authorisation does not automatically mean that it constitutes a selective measure.
Tak je tomu tehdy, nevede-li splnění daných kritérií automaticky k nároku na opatření.
This is not the case where a prior administrative authorisation is based on objective, non-discriminatory criteria which are known in advance, thus circumscribing the exercise of the public administrations' discretion.
Orgány veřejné správy mají při uplatňování opatření posuzovací pravomoc zejména tehdy, jsou-li kritéria pro poskytnutí podpory zformulována velmi obecným nebo neurčitým způsobem, který při posuzování nutně poskytuje prostor pro uvážení.
Such a prior administrative authorisation scheme must also be based on a procedural system which is easily accessible and capable of ensuring that a request for authorisation will be dealt with objectively and impartially within a reasonable time and refusals to grant authorisation must also be capable of being challenged in judicial or quasi-judicial proceedings [197].
Daňová správa může například změnit podmínky pro přiznání daňové úlevy podle charakteristik investičního projektu, který jí byl předložen k posouzení.
When EEA States adopt ad hoc positive measures benefiting one or more identified undertakings (for instance, granting money or assets to certain undertakings), it is normally easy to conclude that such measures have a selective character, as they reserve favourable treatment for one or a few undertakings [198].
Také pokud má daňová správa široký prostor pro uvážení při určování příjemců nebo podmínek, za nichž se daňové zvýhodnění přiznává na základě kritérií nesouvisejících s daňovým systémem (jako je zachování zaměstnanosti), musí se výkon této posuzovací pravomoci pokládat za zvýhodnění „určitých podniků nebo určitých odvětví výroby“ [196].
The situation is usually less clear when EEA States adopt broader measures applicable to all undertakings fulfilling certain criteria, which mitigate the charges that those undertakings would normally have to bear (for instance, tax or social security exemptions for undertakings fulfilling certain criteria).
Skutečnost, že daňová úleva vyžaduje předchozí správní povolení, automaticky neznamená, že představuje selektivní opatření.
In such cases, the selectivity of the measures should normally be assessed by means of a three-step analysis.
Není tomu tak, pokud je předchozí správní povolení založeno na objektivních, nediskriminačních a předem známých kritériích, které vymezují rámec pro výkon posuzovací pravomoci veřejné správy.
First, the system of reference must be identified.
Takovýto režim předchozího správního povolení musí rovněž spočívat na procesním systému, který je snadno přístupný a zaručuje zúčastněným stranám, že jejich žádost bude projednána v přiměřené lhůtě, objektivně a nestranně, přičemž případné zamítnutí žádosti o povolení bude přezkoumatelné v rámci soudního nebo kvazisoudního řízení [197].
Second, it should be determined whether a given measure constitutes a derogation from that system insofar as it differentiates between economic operators who, in light of the objectives intrinsic to the system, are in a comparable factual and legal situation.
Pokud státy EHP přijmou pozitivní opatření ad hoc, která zvýhodňují jeden či více vymezených podniků (např. poskytnutí peněžních prostředků nebo aktiv určitým podnikům), lze obvykle snadno dospět k závěru, že tato opatření mají selektivní povahu, jelikož vyhrazují příznivé zacházení jednomu či několika málo podnikům [198].
Assessing whether a derogation exists is the key element of this part of the test and allows a conclusion to be drawn as to whether the measure is prima facie selective.
Situace je obvykle méně jasná, pokud státy EHP přijmou obecnější opatření, která jsou použitelná na všechny podniky splňující určitá kritéria a která snižují náklady, jež by tyto podniky musely obvykle hradit (např. osvobození od daně nebo příspěvků na sociální zabezpečení u podniků splňujících určitá kritéria).
If the measure in question does not constitute a derogation from the reference system, it is not selective.
V takových případech je třeba selektivitu opatření obvykle posoudit pomocí analýzy o třech krocích.
However, if it does (and therefore is prima facie selective), it needs to be established, in the third step of the test, whether the derogation is justified by the nature or the general scheme of the (reference) system [199].
Za prvé je nutno určit referenční systém.
If a prima facie selective measure is justified by the nature or the general scheme of the system, it will not be considered selective and will thus fall outside the scope of Article 61(1) of the EEA Agreement [200].
Za druhé je třeba rozhodnout, zda dané opatření představuje odchylku od tohoto systému, jelikož rozlišuje mezi hospodářskými subjekty, které jsou vzhledem k cílům systému ve srovnatelné faktické a právní situaci.
However, the three-step analysis cannot be applied in certain cases, taking into account the practical effects of the measures concerned.
Posouzení, zda existuje takováto odchylka, je hlavním prvkem této části analýzy a umožňuje vyvodit závěr, zda je opatření prima facie selektivní.
It must be emphasised that Article 61(1) of the EEA Agreement does not distinguish between measures of State intervention in terms of their causes or aims, but defines them in relation to their effects, independently of the techniques used [201].
Jestliže dotyčné opatření odchylku od referenčního systému nepředstavuje, selektivní není.
This means that in certain exceptional cases it is not sufficient to examine whether a given measure derogates from the rules of the reference system as defined by the EEA State concerned.
Jestliže však odchylku představuje (a je proto prima facie selektivní), je třeba v třetím kroku analýzy zjistit, zda je odchylka odůvodněna povahou nebo obecnou strukturou (referenčního) systému [199].
It is also necessary to evaluate whether the boundaries of the system of reference have been designed in a consistent manner or, conversely, in a clearly arbitrary or biased way, so as to favour certain undertakings which are in a comparable situation with regard to the underlying logic of the system in question.
Je-li prima facie selektivní opatření odůvodněno povahou nebo obecnou strukturou systému, nebude se považovat za selektivní, a nebude tudíž spadat do oblasti působnosti čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP [200].
Thus, in Joined Cases C-106/09 P and C-107/09 P [202] concerning the Gibraltar tax reform, the Court of Justice found that the reference system as defined by the EEA State concerned, although founded on criteria that were of a general nature, discriminated in practice between companies which were in a comparable situation with regard to the objective of the tax reform, resulting in a selective advantage being conferred on offshore companies [203].
V určitých případech však výše uvedenou analýzu nelze použít vzhledem k praktickému účinku dotyčných opatření.
In this respect, the Court found that the fact that offshore companies were not taxed was not a random consequence of the regime, but the inevitable consequence of the fact that the bases of assessment were specifically designed so that offshore companies had no tax base [204].
Je nutno zdůraznit, že čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP nerozlišuje mezi opatřeními státní podpory z hlediska jejich důvodů nebo cílů, nýbrž je vymezuje ve vztahu k jejich účinkům, bez ohledu na použitý postup [201].
Similar verification may also be necessary in certain cases concerning special-purpose levies, where there are elements indicating that the boundaries of the levy have been designed in a clearly arbitrary or biased way, so as to favour certain products or certain activities which are in a comparable situation with regard to the underlying logic of the levies in question.
To znamená, že v určitých výjimečných případech nestačí přezkoumat, zda se dané opatření odchyluje od pravidel referenčního systému, jak je vymezil dotyčný stát EHP.
For instance, in Ferring [205], the Court of Justice considered that a levy imposed on the direct sale of medicinal products by pharmaceutical laboratories but not on the sale by wholesalers was selective.
Je třeba rovněž posoudit, zda je referenční systém vymezen důsledně, nebo zda byl naopak vymezen jednoznačně svévolným nebo předpojatým způsobem, aby zvýhodňoval určité podniky, které jsou ve srovnatelné situaci s ohledem na základní logiku dotyčného systému.
In the light of the particular factual circumstances – such as the clear objective of the measure and its effects – the Court did not simply examine whether the measure in question would lead to a derogation from the reference system constituted by the levy.
Ve spojených věcech C-106/09 P a C-107/09 P [202] týkajících se daňové reformy v Gibraltaru proto Soudní dvůr konstatoval, že referenční systém stanovený dotyčným státem EHP byl sice založen na kritériích, která jsou sama o sobě obecné povahy, ve skutečnosti však diskriminoval mezi společnostmi, které se nacházely ve srovnatelné situaci s ohledem na cíl sledovaný daňovou reformou, což mělo za následek zvýhodnění společností „offshore“ [203].
It also compared the situations of the pharmaceutical laboratories (subject to the levy) and of the wholesalers (excluded), concluding that the non-imposition of the tax on the direct sales by the wholesalers equated to granting them a prima facie selective tax exemption [206].
V této souvislosti Soudní dvůr konstatoval, že okolnost, že společnosti „offshore“ nejsou zdaňovány, není nahodilým důsledkem dotčeného režimu, nýbrž nevyhnutelným důsledkem skutečnosti, že základy daně jsou koncipovány právě tak, aby společnosti „offshore“ postrádaly základ daně [204].
Identification of the reference system
Podobné ověření může být nezbytné rovněž v určitých případech týkajících se účelových daní, kdy jisté prvky naznačují, že daň byla vymezena jednoznačně svévolným nebo předpojatým způsobem s cílem zvýhodnit určité výrobky nebo určité činnosti, které jsou ve srovnatelné situaci s ohledem na základní logiku dotyčné daně.
The reference system constitutes the benchmark against which the selectivity of a measure is assessed.
Například ve věci Ferring [205] považoval Soudní dvůr za selektivní daň uloženou při přímém prodeji léčivých přípravků farmaceutickými laboratořemi, nikoli však při prodeji velkoobchodníky.
The reference system is composed of a consistent set of rules that generally apply – on the basis of objective criteria – to all undertakings falling within its scope as defined by its objective.
Vzhledem k zvláštním skutkovým okolnostem, jako je jednoznačný cíl opatření a jeho účinky, nepřezkoumal Soudní dvůr pouze to, zda dotyčné opatření vede k odchylce od referenčního systému představovaného daní.
Typically, those rules define not only the scope of the system, but also the conditions under which the system applies, the rights and obligations of undertakings subject to it and the technicalities of the functioning of the system.
Porovnal rovněž situaci farmaceutických laboratoří (podléhajících dani) a velkoobchodníků (osvobozených od daně) a dospěl k závěru, že se neuložení daně z přímého prodeje v případě velkoobchodníků rovná přiznání prima facie selektivního osvobození od daně [206].
In the case of taxes, the reference system is based on such elements as the tax base, the taxable persons, the taxable event and the tax rates.
Určení referenčního systému
For example, a reference system could be identified with regard to the corporate income tax system [207], the VAT system [208], or the general system of taxation of insurance [209].
Referenční systém představuje měřítko, na jehož základě se posuzuje selektivita opatření.
The same applies to special-purpose (stand-alone) levies, such as levies on certain products or activities having a negative impact on the environment or health, which do not really form part of a wider taxation system.
Referenční systém se skládá z konzistentního souboru pravidel, která se vztahují obecně – na základě objektivních kritérií – na všechny podniky, jež spadají do jeho oblasti působnosti, jak je vymezena jeho cílem.
As a result, and subject to special cases illustrated in paragraphs 129 to 131 above, the reference system is, in principle, the levy itself [210].
Uvedená pravidla obvykle stanoví nejen působnost systému, nýbrž i podmínky, za nichž se použije, práva a povinnosti podniků, na něž se vztahuje, a technické aspekty jeho fungování.
Derogation from the system of reference
V případě daní je referenční systém založen na prvcích, jako jsou základ daně, osoby povinné k dani, zdanitelné plnění a daňové sazby.
Once the reference system has been established, the next step of the analysis consists in examining whether a given measure differentiates between undertakings in derogation from that system.
Referenční systém lze například vymezit s ohledem na systém daně z příjmu právnických osob [207], systém DPH [208] nebo obecný systém daní z pojistného [209].
To do this, it is necessary to determine whether the measure is liable to favour certain undertakings or the production of certain goods as compared with other undertakings which are in a similar factual and legal situation, in the light of the intrinsic objective of the system of reference [211].
Totéž platí pro účelové (samostatné) daně, jako jsou daně z určitých výrobků nebo činností, jež mají negativní dopad na životní prostředí nebo na zdraví, které ve skutečnosti nejsou součástí obecné daňové soustavy.
External policy objectives – such as regional, environmental or industrial policy objectives – cannot be relied upon by the EEA State to justify the differentiated treatment of undertakings [212].
S výhradou zvláštních případů uvedených výše v bodech 129 až 131 je proto referenčním systémem v zásadě samotná daň [210].
The structure of certain special-purpose levies (and in particular their tax bases), such as environmental and health taxes imposed to discourage certain activities or products that have an adverse effect on the environment or human health, will normally integrate the policy objectives pursued.
Odchylka od referenčního systému
In such cases, a differentiated treatment for activities or products whose situation is different from the situation of those activities or products which are subject to the tax as regards the intrinsic objective pursued, does not constitute a derogation [213].
Jakmile je stanoven referenční systém, spočívá další krok analýzy v přezkoumání, zda dané opatření rozlišuje mezi podniky v rámci odchylky od tohoto systému.
If a measure favours certain undertakings or the production of certain goods which are in a comparable legal and factual situation, the measure is prima facie selective.
Za tímto účelem je nutné určit, zda může opatření zvýhodnit určité podniky nebo určitá odvětví výroby v porovnání s ostatními podniky, které se nacházejí v podobné faktické a právní situaci, s ohledem na cíl sledovaný referenčním systémem [211].
Justification by the nature or general scheme of the system of reference
Při odůvodňování rozdílného zacházení s podniky se státy EHP nemohou spoléhat na cíle jiných politik – například cíle regionální, environmentální nebo průmyslové politiky [212].
A measure which derogates from the reference system (prima facie selectivity) is non-selective if it is justified by the nature or general scheme of that system.
Do struktury určitých účelových daní (a zejména do jejich daňových základů), jako jsou například environmentální nebo zdravotní daně ukládané s cílem odrazovat od určitých činností nebo výrobků, které mají nepříznivý dopad na životní prostředí nebo na lidské zdraví, budou sledované politické cíle obvykle integrovány.
This is the case where a measure derives directly from the intrinsic basic or guiding principles of the reference system or where it is the result of inherent mechanisms necessary for the functioning and effectiveness of the system [214].
V těchto případech rozdílné zacházení u činností či výrobků, jejichž situace se liší od situace těch činností či výrobků, které jsou z hlediska sledovaného cíle předmětem daně, nepředstavuje odchylku [213].
In contrast, it is not possible to rely on external policy objectives which are not inherent to the system [215].
Zvýhodňuje-li opatření určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jež jsou ve srovnatelné právní a faktické situaci, opatření je prima facie selektivní.
The basis for a possible justification could, for instance, be the need to fight fraud or tax evasion, the need to take into account specific accounting requirements, administrative manageability [216], the principle of tax neutrality [217], the progressive nature of income tax and its redistributive purpose, the need to avoid double taxation [218], or the objective of optimising the recovery of fiscal debts.
Odůvodnění na základě povahy nebo obecné struktury referenčního systému
EEA States should, however, introduce and apply appropriate control and monitoring procedures to ensure that derogations are consistent with the logic and general scheme of the tax system [219].
Opatření, které se odchyluje od referenčního systému (prima facie selektivní), může být přesto shledáno neselektivním, je-li odůvodněno povahou nebo obecnou strukturou tohoto systému.
For derogations to be justified by the nature or general scheme of the system, it is also necessary to ensure that those measures are proportionate and do not go beyond what is necessary to achieve the legitimate objective being pursued, in that the objective could not be attained by less far-reaching measures [220].
Tak je tomu v případě, kdy opatření vyplývá přímo ze základních nebo řídicích principů referenčního systému nebo kdy je výsledkem vlastních mechanismů, které jsou nezbytné pro fungování a účinnost systému [214].
An EEA State which introduces a differentiation between undertakings needs to be able to show that this differentiation is actually justified by the nature and general scheme of the system in question [221].