natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dne 12. ledna 2015 si společnost Fintecna najala nezávislého právního poradce, aby jí byl nápomocen při sjednávání dohody o vypořádání se společností Ilva.
It bears interest at annual Euribor 6 months + […] payable per semester and it is due to be reimbursed […] after disbursement with an initial […] grace period.
Tento odborník vydal dne 3. března 2015 právní stanovisko, v němž potvrdil, že urovnání sporu úhradou 156 milionů EUR nepřekračuje maximální limit stanovený ve smlouvě o privatizaci ani vlastní odhady společnosti Fintecna.
Measure 4: the settlement agreement with Fintecna
Společnost Fintecna požádala o právní stanovisko druhého poradce ohledně i) jakýchkoli předchozích plateb již provedených ve prospěch společnosti Ilva v souvislosti s rozhodčím řízením vedeným v minulosti a ii) počátečního data pro výpočet úroků ze zaručené částky.
During Ilva's privatisation in 1995, the State-owned IRI agreed under Article 17.7 of the privatisation contract to guarantee future claims for environmental damages that occurred before the privatisation up to LIT […], plus interests (i.e. around EUR […] at that time and EUR […], excluding interests, or EUR […], including interests, on 31 December 2014).
Správní rada zdůraznila, že se jedná o konečné vypořádání i ve vztahu k třetím stranám (např. ve vztahu k věřitelům společnosti Ilva v případě úpadku a jiných potenciálních nároků na náhradu environmentálních škod vůči společnosti Fintecna) a že největší expozice na základě smlouvy o privatizaci bude odpovídat částce ve výši […] EUR bez úroků, respektive […] EUR včetně úroků.
On 16 April 1996, IRI launched an arbitration procedure concerning the sale price.
Rozhodnutí správní rady zohlednilo příznivé stanovisko CDP, akcionáře společnosti Fintecna, v souladu s bodem 8.3.2 nařízení o výkonu řídicí činnosti ve skupině CDP (Regolamento per l'esercizio dell'attività di direzione e coordinamento sulle società participate del gruppo CDP).
This procedure was concluded in 2000 without settling the dispute over the environmental responsibility.
Podle společné tiskové zprávy vydané CDP a společností Fintecna dne 11. března 2015 byla transakce provedena „s cílem splnit ustanovení čl. 3 odst. 5 zákonného dekretu č. 1 ze dne 5. ledna 2015 (dekretu o společnosti Ilva), který byl dne 4. března 2015 s úpravami přeměněn na zákon č. 20“.
On 6 May 1996, Ilva started a parallel arbitration procedure on the environmental responsibility, which however was not concluded.
Jak bylo objasněno ve 14. bodě odůvodnění, italské orgány dne 4. prosince 2015 informovaly Komisi, že téhož dne byl přijat zákonný dekret č. 191/2015.
Since 2012, Fintecna is 100 % owned by CDP, which is 100 % owned by the State.
Kromě ustanovení týkajících se prodeje aktiv společnosti Ilva zákonný dekret v čl. 1 odst. 3 udělil státu povolení poskytnout společnosti Ilva úvěr ve výši 300 milionů EUR prostřednictvím ministerského dekretu, a to s roční úrokovou sazbou ve výši šestiměsíční sazby Euribor + 300 bazických bodů, s cílem podpořit společnost Ilva v situaci, kdy naléhavě potřebuje likviditu.
Fintecna's financial statements and assets management are subject to checks by a magistrate appointed by the Italian Court of Auditors, who attends the meetings of the management and supervisory bodies pursuant to Articles 7 and 12 of Law No 259/1958.
Zákonný dekret stanovil, že nabyvatel aktiv společnosti Ilva je povinen úvěr splatit do 60 dnů ode dne, kdy příslušný vnitrostátní soud po konečném odprodeji aktiv společnosti Ilva vydá prohlášení o ukončení činnosti společnosti podle článku 73 zákonného dekretu č. 270/99.
In the context of the transition from IRI to Fintecna in 2002, the former IRI management decided to set aside an amount of EUR […] as an estimate of the environmental damages due to Ilva.
Dne 9. června 2016 italská vláda přijala zákonný dekret č. 98/2016, kterým se mění zákonný dekret č. 191/2015.
On 12 June 2008, Ilva and Fintecna signed the minutes of a meeting (verbale di incontro), in which they agreed that the main open environmental issues concerned the plant in Taranto.
Podle čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedeného zákonného dekretu povinnost splatit úvěr ve výši 300 milionů EUR byla převedena z nabyvatele aktiv společnosti Ilva na společnost Ilva samotnou.
In that context, the parties agreed that the split of costs between them could only occur once those costs would be determined.
Dne 29. prosince 2016 italská vláda přijala zákonný dekret č. 243/2016, který byl dne 27. února 2017 s úpravami přeměněn na zákon č. 18/2017.
That quantification explicitly excluded the damages deriving from air pollution to third parties.
Ustanovení čl. 1 odst. 1 písm. b) zákonného dekretu prodloužilo trvání mimořádné správy do doby po dokončení převodu aktiv, aby mimořádní komisaři společnosti Ilva mohli určit a zavést další sanační opatření v oblastech, které nabyvatel nepřevzal.
Ilva sent several notices to Fintecna, the latest on 2 May 2011 and 10 June 2013.
V důsledku toho bylo přijetí dekretu, kterým bylo vyhlášeno ukončení činnosti společnosti Ilva podle článku 73 legislativního nařízení č. 270/99, odloženo do budoucnosti k datu úplného dokončení výše uvedených sanačních činností.
Fintecna contested any responsibility, particularly concerning damages to third parties linked to air pollution.
Důvody pro zahájení formálního vyšetřovacího řízení
On 19 December 2013, the Minister of Environment adopted a ministerial act (provvedimento) against Fintecna with an injunction to dispose of waste located on Ilva's premises.
Po předběžném vyšetřování uvedeném v 1. bodě odůvodnění Komise vyslovila pochybnosti ohledně slučitelnosti opatření podpory s pravidly Unie týkajícími se státní podpory.
The ministerial act was challenged before the Regional Administrative Court (Tribunale Amministrativo Regionale) of Puglia.
Komise dospěla předběžně k názoru, že uvedená opatření podle všeho představují státní podporu a že pravděpodobně neexistují důvody, na jejichž základě by bylo možno prohlásit tuto podporu za slučitelnou s vnitřním trhem.
The ministerial act was annulled on procedural grounds on 14 November 2014.
Označení za státní podporu
However, the Court concluded, on substance, that the polluting activity certainly predated 1995 and therefore fell within Fintecna's responsibility.
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise předběžně vyjádřila názor, že všechna opatření, jež jsou předmětem hloubkového vyšetřování, mohou narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy z důvodu přítomnosti konkurentů na trzích s ocelí, na nichž společnost Ilva působí, a stejně tak úroveň obchodu s produkty z oceli uvnitř Unie, k níž společnost Ilva přispívá.
Article 3, paragraph 5, of Law Decree No 1/2015 authorised Ilva's Extraordinary Commissioner to settle the dispute with Fintecna concerning the environmental damages referred to in Article 17.7 of the 1995 privatisation contract, within 60 days of the entry into force of Law Decree No 1/2015.
Opatření č. 1
On 12 January 2015, Fintecna hired an independent legal consultant to assist it in the negotiation of the settlement agreement with Ilva.
Pokud jde o přičitatelnost opatření č. 1 státu, v rozhodnutí o zahájení řízení Komise předběžně dospěla k závěru, že rozhodnutí o převodu aktiv rodiny Riva na společnost Ilva upsáním dluhopisů lze přičíst italské vládě, která toto ustanovení zahrnula do zákonného dekretu č. 1/2015.
This expert issued its legal opinion on 3 March 2015, in which he confirmed that the settlement of the dispute against the payment of EUR 156 million was within the maximum limit set out in the privatisation contract and also below Fintecna's own estimates.
Komise rovněž dospěla k předběžnému názoru, že Fondo Unico di Giustizia bude při provádění tohoto rozhodnutí (prostřednictvím společnosti Equitalia) jednat na základě pokynů justičního orgánu, který je orgánem daného státu, a je tedy vázán povinností loajální spolupráce.
Fintecna requested a legal opinion from a second consultant concerning (i) any previous payments already made to Ilva in the context of the past arbitration; and (ii) the starting date for the calculation of interests on the guaranteed amount.
Na základě skutečností zjištěných v době vydání rozhodnutí o zahájení řízení dospěla Komise k předběžnému názoru, že opatření č. 1 zahrnuje státní prostředky, neboť aktiva rodiny Riva je třeba v době jejich úschovy fondem Fondo Unico di Giustizia považovat za prostředky pod kontrolou státu.
This opinion was issued on 16 February 2015.
Kromě toho Komise nemohla vyloučit, že se stát (prostřednictvím Fondo Unico di Giustizia) vzdá možných příjmů tím způsobem, že místo aby usiloval o bezpečnou návratnost bankovních vkladů nebo státních dluhopisů, aktiva rodiny Riva investuje do rizikových dluhopisů společnosti Ilva bez řádné odměny.
According to it, (i) Fintecna did not make any payments to Ilva in the context of past arbitration procedures concerning the application of Article 17.7 of the privatisation contract; and (ii) interests should be due from 1996.
Podle rozhodnutí Komise o zahájení řízení vyplývá poskytnutí selektivní hospodářské výhody ze skutečnosti, že na základě odchylky ad hoc od standardního trestního řízení dostane společnost Ilva k dispozici aktiva rodiny Riva před ukončením trestního řízení, čímž společnost získá likviditu na základě dluhopisů, jež budou vydány s neznámou úrokovou sazbou, která nutně nebude odpovídat sazbám běžným na trhu.
After the conversion into law of Law Decree No 1/2015, on 4 March 2015, Fintecna's Board of Directors decided to settle the dispute, taking into account the legal opinions of the two consultants.
Opatření č. 2
The Board of Directors stressed the final character of the settlement also vis-à-vis third parties (e.g. vis-à-vis Ilva's creditors in case of bankruptcy and other potential environmental claims towards Fintecna) and the fact that the maximum exposure deriving from the privatisation contract would correspond to EUR […], excluding interests, or EUR […], including interests.
Navzdory skutečnosti, že úvěr ve výši 250 milionů EUR poskytly soukromé banky, Komise předběžně byla toho názoru, že opatření je přičitatelné státu vzhledem k posloupnosti událostí, tj. změny zákonného dekretu č. 101/2013 a zapojení státu do jednání společnosti Ilva s bankami, které nakonec vedlo k poskytnutí úvěru.
The Board of Directors' decision took note of the favourable opinion of Fintecna's shareholder CDP, in compliance with point 8.3.2 of the Regulation for the exercise of the controlling activity in the CDP group (Regolamento per l'esercizio dell'attività di direzione e coordinamento sulle società participate del gruppo CDP).
Komise dospěla předběžně k názoru, že kdyby figuroval stát či jiné veřejné subjekty mezi hlavními věřiteli společnosti Ilva, opatření č. 2 by v důsledku přiznání vyšší priority splacení nově poskytnutému soukromému úvěru ve výši 250 milionů EUR de facto představovalo prominutí veřejných dluhů.
Fintecna therefore settled the dispute with Ilva on 5 March 2015.
V tom případě by opatření č. 2 zahrnovalo státní prostředky.
On 6 March 2015, EUR 156 million were transferred to Ilva.
Komise je toho názoru, že ačkoli je pozměněné znění zákona formulováno obecně, opatření bylo v dané chvíli uplatněno jen na případ společnosti Ilva, a je tedy de facto selektivní.
According to the joint press release issued by CDP and Fintecna on 11 March 2015, the transaction occurred ‘to implement Article 3, paragraph 5 of Law Decree 5 January 2015 No 1, as converted with amendments into Law 4 March 2015, No 20 (Ilva Decree)’.
Zdá se, že když opatření umožnilo společnosti Ilva vyhovět její potřebě likvidity, poskytlo jí výhodu, kterou by za běžných tržních podmínek nebyla schopna získat.
Measure 5: the EUR 300 million State loan
Komise proto předběžně byla toho názoru, že opatření poskytuje společnosti Ilva selektivní hospodářskou výhodu.
As explained in recital 14, on 4 December 2015 the Italian authorities informed the Commission of the adoption on the same day of Law Decree No 191/2015.
Opatření č. 3
In addition to provisions concerning the sale of Ilva's assets, this Law Decree in its Article 1, paragraph 3, authorised the State to grant a EUR 300 million loan to Ilva by means of a Ministerial Decree, at an annual interest rate of Euribor 6 months + 300 basis points, with a view to support Ilva's urgent liquidity needs.
Vzhledem k tomu, že státní záruka byla poskytnuta ministerským dekretem v souladu s ustanoveními vládního zákonného dekretu, Komise byla předběžně toho názoru, že opatření č. 3 lze přičíst státu.
Pursuant to the Law Decree, the loan would have to be repaid by the acquirer of Ilva's assets, 60 days after the declaration by the competent national court of the cessation of Ilva's activity pursuant to Article 73 of Law Decree No 270/99, following the final divestiture of the company's assets.
Riziko pro státní prostředky mohlo být vyvozeno ze skutečnosti, že je-li státní záruka aktivována, je vyplácena ze státního rozpočtu.
The Ministerial Decree granting the loan to Ilva was adopted on 15 December 2015 and the amount was paid out on 23 December 2015.
Pokud jde o přítomnost selektivní hospodářské výhody, Komise zpochybnila soulad státní záruky s tržními podmínkami.
The Ministerial Decree specified that the loan was granted to Ilva's extraordinary administration.
Za prvé nebylo jasné, zda by účastník trhu souhlasil s poskytnutím jakékoli záruky společnosti Ilva pouhé dva měsíce poté, co nedodržela své závazky v souvislosti s předchozím úvěrem.
On 9 June 2016, the Italian Government adopted Law Decree No 98/2016 amending Law Decree No 191/2015.
Za druhé i za předpokladu, že by společnost Ilva teoreticky mohla mít přístup k externím zdrojům financování a/nebo externím zárukám, Komise měla pochybnosti, že by prémie účtovaná italským státem byla přiměřenou odměnou za úvěrové riziko nesené státem.
Pursuant to Article 1(1)(a) of the Law Decree, the repayment obligation of the EUR 300 million loan was transferred from the acquirer of Ilva's assets to Ilva itself.
Opatření č. 4
The Law Decree was converted into Law No 151/2016 on 1 August 2016 with modifications.
Na základě příslušného souboru ukazatelů naznačených v judikatuře Soudního dvora Evropské unie Komise předběžně byla toho názoru, že opatření č. 4 prováděné společností Fintecna lze přičíst italskému státu.
On 29 December 2016, the Italian Government adopted Law Decree No 243/2016, converted into Law No 18/2017 on 27 February 2017 with modifications.
Pokud jde o původ prostředků, Komise konstatovala, že společnost Fintecna lze označit za veřejný podnik.
Article 1(1)(b) of the Law Decree extended the duration of Ilva's extraordinary administration beyond the date of completion of the transfer of assets, so as to allow Ilva's Extraordinary Commissioners to identify and implement further clean-up measures in areas not taken over by the acquirer.
Proto jsou její prostředky považovány za státní prostředky.
As a result, the adoption of the decree declaring the cessation of Ilva's activity pursuant to Article 73 of Legislative Decree No 270/99 was postponed to the future date of full completion of the aforesaid clean-up activities.
Pokud jde o přítomnost selektivní hospodářské výhody, Komise konstatovala, že omezená záruka státu za náhradu škod na životním prostředí sjednaná v době, kdy byla společnost ve vlastnictví státu předtím, než byla společnost Ilva privatizována a prodána rodině Riva, v zásadě odpovídá tržní praxi a není nijak sporná, avšak na druhé straně zpochybnila jak částku, tak načasování dohody o vypořádání a položila si otázku, zda by se subjekt v tržním hospodářství ve srovnatelné situaci choval obdobně.
However, to avoid postponing at the same time the final repayment date of the EUR 300 million loan, Article 1(1)(a) of the Law Decree changed the loan repayment date to 60 days after the final divestiture of Ilva's assets, thereby disconnecting it from the decree declaring the cessation of Ilva's activity.
Opatření č. 5
Grounds for initiating the formal investigation procedure
Jelikož opatření spočívá v úvěru poskytnutém Ministerstvem pro hospodářský rozvoj a Ministerstvem hospodářství a financí z rozpočtových prostředků italského státu, Komise předběžně byla toho názoru, že jej lze přičíst státu a zahrnuje státní prostředky.
Following the preliminary investigation referred to in recital 1, the Commission raised doubts about the compliance of the support measures with Union State aid rules.
Pokud jde o přítomnost selektivní hospodářské výhody, Komise si kladla otázku, zda by jakýkoli soukromý účastník trhu souhlasil s poskytnutím úvěru ve výši 300 milionů EUR společnosti Ilva za stejných podmínek jako Itálie a zda by jí vůbec vzhledem k jejím finančním potížím poskytl jakýkoli úvěr.
The Commission's preliminary view was that the measures appeared to constitute State aid and that there did not seem to be grounds on which this aid could be declared compatible with the internal market.
Důvody související se slučitelností
Qualification as State aid
Komise nezjistila žádný důvod, pro který by státní podpora ve prospěch společnosti Ilva byla slučitelná s vnitřním trhem, a proto vyzvala Itálii, aby jakýkoli takový důvod doložila a naznačila Komisi příslušný právní základ, existuje-li.
In the Opening Decision, the Commission preliminarily considered that all measures object of the in-depth investigation had the potential to distort competition and affect trade between Member States due to the presence of competitors on the steel markets where Ilva is active and the levels of intra-Union trade on steel products, to which Ilva contributes.
K možné hospodářské kontinuitě mezi společností Ilva a novým subjektem nabývajícím její aktiva
The Commission's preliminary assessment of the other State aid criteria (imputability to the State, State resources, selectivity, and economic advantage) is summarised, measure by measure, in Sections 2.3.1.1 to 2.3.1.5 .
Ve 107. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení Komise připomenula, že v případě hospodářské kontinuity mezi příjemcem podpory, kterou Komise prohlásí za neslučitelnou s vnitřním trhem, a jeho nabyvatelem, může být nabyvatel vyzván k navrácení podpory.
Measure 1
Konečný rozsah prodeje se může dále měnit v důsledku probíhajícího přezkumu fúze uvedeného v 15. bodě odůvodnění výše.
As regards the imputability to the State of measure 1, in the Opening Decision the Commission preliminarily concluded that the decision to transfer the Riva assets to Ilva by means of a bond subscription is imputable to the Italian government, which included this provision in Law Decree No 1/2015.
Itálie a Peacelink předložily své připomínky k otázce hospodářské (dis)kontinuity mezi současnou společností Ilva a nabyvatelem aktiv této společnosti, ale v této fázi by bylo předčasné, aby Komise přijala konečné stanovisko, a proto tato otázka v tomto rozhodnutí dále není posuzována.
The Commission also took the preliminary view that the Fondo Unico di Giustizia executing this decision (through Equitalia) would be acting on the basis of the instructions given by the judicial authority, which is an organ of that State and is therefore bound by the duty of sincere cooperation.
Absence připomínek k naléhavým zásahům v oblasti životního prostředí a zdraví
Based on the facts established at the time of the Opening Decision, the Commission's preliminary view was that measure 1 involves State resources due to the fact that the Riva assets have to be considered as being under the control of the State during the time of their custody by the Fondo Unico di Giustizia.
Ve 114. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení Komise objasnila, že se nestaví proti jakémukoli bezprostřednímu opatření, které mohou italské orgány považovat za nezbytné pro ochranu zdraví občanů z důvodu oficiálně uznávaného stavu nouze v oblasti životního prostředí a zdraví v Tarantu, který popisuje 11. bod odůvodnění.
Moreover, the Commission could not exclude that the State (through the Fondo Unico di Giustizia) would forego possible revenues by investing the Riva assets in risky Ilva bonds without a proper remuneration, instead of seeking a safe return in bank deposits or State bonds.
Proto zahájením formálního řízení nebyla dotčena jakákoli veřejná podpora na výdaje za práce potřebné k provedení sanace areálu společnosti Ilva a okolních oblastí do té míry, která je naléhavě nezbytná k řešení současného znečištění a k zajištění veřejného zdraví ve městě Taranto, dokud nebude určen znečišťovatel podle požadovaných standardů zavedených platnými právními předpisy.
According to the Commission's Opening Decision, the granting of a selective economic advantage derives from the fact that based on an ad hoc derogation to standard criminal procedure, the Riva assets would be made available to Ilva before the end of the criminal proceedings, providing the company with liquidity against bonds to be issued at an unknown, non-necessarily market based rate.
V tomto ohledu Komise konstatovala ve 115. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení, že italské orgány přijaly nezbytná opatření k určení znečišťovatele.
Measure 2
Dokud nebylo uzavřeno soudní řízení, měla Komise za to, že italský stát oprávněně jedná s cílem zajistit, aby dosavadní znečištění nepoškozovalo zdraví občanů a životní prostředí v oblasti Taranta.
Despite the fact that the EUR 250 million loan had been granted by private banks, the Commission preliminarily considered that the measure is imputable to the State in light of the sequence of events, i.e. the amendment of Law Decree No 101/2013 and the State's involvement in Ilva's negotiations with the banks, which eventually led to the granting of the loan.
Komise objasnila, že bude-li v rámci probíhajícího soudního řízení určen znečišťovatel, měl by v souladu s platnými normami zavádějícími či provádějícími zásadu „znečišťovatel platí“ spolu s úroky uhradit částky, které již stát vydal za sanaci.
The Commission's preliminary view was that, if the State or other public bodies were among Ilva's chief creditors, by granting a higher priority of repayment to the newly issued EUR 250 million private loan, measure 2 would constitute de facto a waiver of public debts.
Vzhledem k tomu, že italské soudní orgány přijímají vhodná opatření k určení znečišťovatele a finanční odpovědnosti vyplývající z těchto činností, tímto rozhodnutím nejsou dotčeny finanční důsledky, pokud jde o rozdělování nákladů, které již byly vynaloženy na nápravu existujícího znečištění, mezi stát nebo jiné veřejné či soukromé subjekty a znečišťovatele v rámci uplatňování zásady „znečišťovatel platí“ stanovené v čl. 191 odst. 2 SFEU.
In that case, measure 2 would involve State resources.
Pokud jde o budoucí náklady na sanaci, Komise konstatuje, že částka ve výši 1,1 miliardy EUR převedená současnými akcionáři společnosti Ilva je vedle případných dalších investic na zlepšování vlivu tarantského provozu na životní prostředí, které by budoucí vlastník a správce mohl v budoucnosti provádět (viz 15. a 63. bod odůvodnění), zákonem určena na environmentální plán (21. bod odůvodnění).
According to the Commission, despite the general wording of the amended law, at that point the measure was applied only to Ilva and is therefore de facto selective.
PŘIPOMÍNKY ITÁLIE
By allowing Ilva to meet its liquidity needs, the measure seemed to have conferred an advantage that Ilva would not have been able to obtain under normal market conditions.
Obecné připomínky týkající se účelu opatření
Therefore, the Commission preliminarily considered that the measure confers a selective economic advantage to Ilva.
Podle Itálie byla opatření přijatá italskou vládou nezbytná pro ochranu veřejného zájmu a nespadají do oblasti působnosti článku 107 SFEU.
Measure 3
Itálie uvádí, že 114. a 115. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení se týká situací popsaných ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES a v článku 250 italského zákoníku životního prostředí, podle nichž musí veřejná správa provádět nezbytné práce k nápravě škod na životním prostředí, dokud není určen znečišťovatel.
Considering that the State guarantee was issued by Ministerial Decree pursuant to the provisions of a Government Law Decree, the Commission's preliminary view was that measure 3 is imputable to the State.