natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hospodářská výhoda vyplývající ze státních prostředků
the measure distorts or threatens to distort competition and may affect trade between Member States.
Aby bylo možno posoudit, zda opatření č. 2 poskytuje společnosti Ilva hospodářskou výhodu, Komise nejprve analyzovala argumenty Itálie uvedené v 87. bodě odůvodnění, pokud jde o regulační povahu tohoto opatření.
When it comes to fulfilment of the condition that the beneficiary must be an undertaking within the meaning of Article 107(1) TFEU, the Court of Justice has consistently defined undertakings as entities engaged in an economic activity, regardless of their legal status and the way in which they are financed whereas any activity consisting in offering goods and services on a market is an economic activity.
Přijetím opatření č. 2 Itálie zařadila všechny společnosti, které se přiblížily platební neschopnosti a které představují národní strategický zájem, jako například společnost Ilva, do režimu s možností odečíst úvěry předem, jenž je běžnou praxí insolvenčního řízení.
The Commission notes that Ilva produces and sells steel on the Union market and abroad, which qualifies as an economic activity.
Jedná se o základní charakteristiku všeobecného rámce insolvenčního práva, které se vztahuje na všechny podniky působící v Itálii v situaci platební neschopnosti nebo blížící se platební neschopnosti („legge fallimentare“ podle Regio decreto č. 267 ze dne 16. března 1942 (viz 92. bod odůvodnění).
Therefore the Commission concludes that Ilva, irrespective of its ownership or status under extraordinary administration pursuant to Italian law, is an undertaking within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Komise se domnívá, že vzhledem k tomu, že Itálie nejednala jako investor, nýbrž jako veřejný regulační orgán, neexistují důvody pro uplatnění zásady subjektu v tržním hospodářství na opatření č. 2.
The Commission has to analyse whether the measures at stake distort or threaten to distort competition and are liable to have an effect on trade between the Member States.
Jinými slovy, Itálie tím, že přijala opatření č. 2, jednala při výkonu svých regulačních pravomocí státu tak, aby byla zachována hodnota aktiv podniků ohrožených platební neschopností, a nikoli jako účastník trhu.
There is an assumption that when aid granted by a Member State strengthens the position of an undertaking compared to other undertakings competing in intra- Union trade, the latter must be regarded as affected by that aid.
Itálie prostřednictvím opatření č. 2 jednostranně přehodnotila prioritu věřitelů společnosti Ilva, což je opatření, které není srovnatelné s opatřeními, jež mohou přijímat soukromé osoby.
Thereby it is sufficient that the recipient of the aid competes with other undertakings on markets open to competition.
Pouze stát má pravomoc podřídit všechny stávající pohledávky (včetně prioritního dluhu) pohledávkám novým, přičemž soukromí věřitelé nebo soukromé osoby obecně takovou pravomoc nemají.
The carbon steel markets where Ilva operates are subject to intense competition and intra-Union trade and Ilva sells its products in Italy and other Member States.
Zásadu subjektu v tržním hospodářství proto nelze na opatření č. 2 uplatnit.
As a result, all measures under assessment distort or threaten to distort competition and may affect trade between Member States.
Z neuplatnitelnosti zásady subjektu v tržním hospodářství vyplývá, že rozhodujícím kritériem pro prokázání existence výhody spojené s opatřením č. 2, není zjišťování, zda stát maximalizuje výnos nebo minimalizuje ztrátu státních prostředků, jež z tohoto opatření vyplývají.
For the other criteria set out in Article 107(1) TFEU and listed above in recital 140, points (b), (c) and (d), the Commission will proceed with a measure by measure assessment.
Komise však přesto musí posoudit, zda opatření č. 2 zahrnuje jiné formy výhod vyplývajících ze státních prostředků.
As explained in recital 21, on 24 May 2017 the Riva family and Ilva reached a settlement agreement, through which the ongoing dispute between Ilva's extraordinary administration and the members of the Riva family was resolved.
Vzhledem k popsaným okolnostem je potenciální nižší pravděpodobnost, že se státu podaří vymoci pohledávky vůči některým veřejným subjektům po přiznání možnosti odečíst úvěry předem v případě nových pohledávek, pouhým vedlejším účinkem dotčeného regulačního opatření.
The settlement agreement is purely an agreement between private parties, namely certain Riva family members acting in their capacity as shareholders of Ilva and the current management of Ilva under extraordinary administration.
Hlavním účelem a účinkem změny dotčeného zákona nebylo vzdát se dluhu společnosti Ilva vůči státu a společnost Ilva tím zvýhodnit.
Ilva is not a party to those criminal proceedings.
Kromě toho, jak uvádějí italské orgány, možnost odečíst úvěry předem lze přiznat také na základě obecného insolvenčního zákona (92. bod odůvodnění) a existují empirické důkazy o tom, že v Itálii se podnikům v platební neschopnosti poskytují úvěry stále větší měrou, a to na základě dohod o vyrovnání pod dohledem soudu, poté, co byly od roku 2010 zavedeny některé reformy, které postupně rozšířily rozsah možnosti odečíst úvěry předem.
The amounts to be transferred to Ilva under the settlement agreement include: (i) the Riva assets held by the Riva family on their foreign bank accounts, which are to be made definitely available to Ilva in the legal form provided for by Article 3, paragraph 1, of Law Decree No 1/2015, i.e. in the form of bonds to be subscribed by the Fondo Unico di Giustizia, without the bonds having to be returned to the Riva family members even in case of their acquittal; and (ii) a further amount of EUR 145 million.
Jak potvrdil Soudní dvůr, negativní nepřímý dopad na státní příjmy vyplývající z regulačních opatření nepředstavuje převod státních prostředků, pokud se jedná o nedílnou součást dotčeného opatření .
As compared to the situation at the time of the Opening Decision, this settlement agreement constitutes a new fact that needs to be taken into account in the Commission's final assessment of measure 1, in particular as regards the possible advantage granted to Ilva and the imputability of the measure to the State.
Z tohoto důvodu, vzhledem ke skutečnosti, že případný negativní dopad na státní úvěry poskytnuté společnosti Ilva je nedílnou součástí režimu s možností odečíst úvěry předem v rámci insolvenčního řízení v Itálii, nemůže to být prostředek poskytování zvláštní výhody společnosti Ilva ze státních prostředků.
In this respect, it is not disputed that the intention of having the Riva assets transferred to Ilva before the end of the criminal proceedings was originally that of the Italian authorities, as explained in the Opening Decision.
Závěr ohledně opatření č. 2
Nevertheless it is a fact that, despite the provisions of Law Decree No 1/2015 and the subsequent Decreto di Trasferimento, the transfer of the Riva assets did not take place due to the steady opposition of the Swiss court to execute the order without prior consent of the putative owners of the assets — the Riva family members.
Komise dospěla k závěru, že opatření č. 2 neposkytuje společnosti Ilva hospodářskou výhodu vyplývající ze státních prostředků.
The situation could only be unlocked when the members of the Riva family decided themselves, by means of a purely private settlement agreement, to transfer the assets under their control to Ilva.
Jelikož podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 SFEU jsou kumulativní, Komise dospěla k závěru, že opatření č. 2 nepředstavuje státní podporu.
It is also a fact that the scope of the settlement agreement does not perfectly match the whole construction designed by the Italian authorities in Law Decree No 1/2015: first, the amounts transferred to Ilva are in fact higher than provided for by this Law Decree and, second, there are important counterparts given to the Riva family in exchange for the transfer of the amounts.
Státní prostředky a přičitatelnost státu
The existence of this private settlement agreement and the fact that the situation only unlocked after this agreement was reached, constitute evidence that the decision to transfer the Riva assets to Ilva was eventually (i) part of a broader deal that was reconciling the private interests of both the Riva family and Ilva; and (ii) in the hands of the Riva family and Ilva (not of the State).
Pokud jde o státní povahu opatření, Komise podotýká, že toto opatření spočívá v záruce za úvěr poskytnuté Ministerstvem hospodářství a financí.
This has to be taken into account to determine whether the Commission's initial doubts that the transaction would confer an economic advantage on Ilva and be imputable to the State remain.
Vzhledem k tomu, že pojem „členský stát“ zahrnuje všechny úrovně orgánů veřejné moci bez ohledu na to, zda se jedná o celostátní, regionální nebo místní orgán, Komise dospěla k závěru, že opatření je přičitatelné státu.
As regards the imputability to the State of the transfer to Ilva of the Riva assets, the Commission takes note that this transfer took place as part of a broader deal which was decided by the Riva family and Ilva.
Státní záruky představují riziko pro státní prostředky, protože v případě jejich uplatnění jsou hrazeny ze státního rozpočtu.
Again, it is not disputed that the initial intention to transfer assets from the Riva family to Ilva before the end of the criminal proceedings was that of the Italian authorities.
Z tohoto důvodu a v rozporu s tím, co tvrdí italské orgány, i státní záruky, za které je vyplacena náležitá odměna, zahrnují státní prostředky.
Nevertheless, the final decision was made by the Riva family by means of the settlement agreement, in implementation of which a letter from the Riva family instructing the foreign banks to release the funds effectively allowed the transfer to Ilva.
Kromě toho, jak bude dále vysvětleno níže, Komise v tomto případě také konstatuje, že jelikož poplatek za záruku účtovaný Itálií, je nižší než tržní, italský stát se také vzdal – a i nadále se vzdává – prostředků, které by získal v případě vyššího, tržního poplatku za záruku.
Therefore, the basis for the transfer of the Riva assets to Ilva is the private settlement agreement between the Riva family and Ilva, which is not imputable to the State.
Posouzení podmínek státní záruky včetně účtovaného poplatku za záruku může vyloučit pouze zjištění, že se jedná o hospodářskou výhodu (pokud neodpovídají tržním podmínkám), nikoli zjištění, že se jedná o státní prostředky, o čemž není sporu.
In addition, the Commission observes, as regards the existence of an economic advantage, that in the settlement agreement with the Riva family Ilva does not appear to have received any benefit that it would not have been able to receive under normal market conditions.
Komise proto dospěla k závěru, že opatření č. 3 zahrnuje státní prostředky.
The Riva family had an incentive to enter into settlement negotiations as it was exposed to the risk of owing Ilva up to EUR […] in damage claims under the assumption that all of Ilva's claims would be upheld by the national judge.
Podle ustálené judikatury je pro posouzení toho, zda státní opatření představuje podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, třeba určit kromě jiného, zda podnik, který je jeho příjemcem, získává hospodářskou výhodu, kterou by za běžných tržních podmínek nezískal.
On its side, Ilva was in rather urgent need for liquidity, be it to finance current operations or the clean-up measures defined in the Environmental Plan.
O hospodářskou výhodu se jedná tehdy, pokud se v důsledku zásahu státu za podmínek, které se liší od běžných tržních podmínek, situace podniku zlepší.
Ilva therefore agreed to renounce to any future claims (potentially worth up to EUR […]) in exchange for the immediate transfer of ca.
Zásah orgánu veřejné moci však nemusí příjemci nutně poskytnout výhodu, a jako takový podporu nepředstavuje, pokud se uskuteční v souladu s běžnými tržními podmínkami.
EUR 1,2 billion, part of it being the Riva assets targeted by Law Decree No 1/2015.
Jinými slovy, pokud orgán veřejné moci jedná tak, jak by jednal obezřetný subjekt v tržním hospodářství za obdobných okolností, o státní podporu se nejedná.
This behaviour reflects the fact that prudent loss-averse operators may prefer to settle a dispute amicably rather than resorting to a judge or arbitrator after continued litigation.
V tomto ohledu italské orgány tvrdí, že poplatek účtovaný italskými orgány za státní záruku byl stanoven na základě doporučení odborníka […].
Against this background, nothing indicates that the settlement agreement reached by Ilva and the Riva family was not decided in the mutual interests of both private parties.
Odměna za riziko, které podstupuje stát, je podle nich v souladu s odměnou, kterou by požadoval obezřetný subjekt v tržním hospodářství, a záruka neposkytuje společnosti Ilva hospodářskou výhodu.
Therefore, since the settlement agreement as a whole has taken place under normal market conditions between Ilva and its shareholders and thus does not confer any economic advantage on Ilva, the transfer of the Riva assets which is part of this global settlement does not confer any economic advantage on Ilva either.
Zúčastněné strany, které se vyjádřily k opatření č. 3, mají za to, že subjekt v tržním hospodářství by takové finanční podmínky nepřijal.
In light of the above, the Commission considers that the transfer to Ilva of the Riva assets in the legal form provided for by Law Decree No 1/2015 neither confers an economic advantage to Ilva, nor is imputable to the Italian State.
Zejména WV Stahl vyzývá Komisi, aby stanovila použitelnou tržní sazbu a získala zpět částku neslučitelné podpory ve výši rozdílu mezi touto tržní úrokovou sazbou a skutečnou sazbou, již italské orgány účtovaly společnosti Ilva.
Conclusion on measure 1
Na úvod by Komise chtěla upozornit na to, že v době poskytnutí příslušné státní záruky byla společnost Ilva v insolvenčním řízení.
Based on the above facts, the Commission concludes that the implemented measure is not imputable to the State.
Jako taková je kvalifikována jako podnik v obtížích podle bodu 20 písm. c) Pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci nefinančních podniků v obtížích.
Since the criteria laid down in Article 107(1) TFEU are cumulative, the Commission concludes that measure 1 does not constitute State aid.
V oddílu 4.1 sdělení o zárukách Komise vysvětluje, že „společnostem majícím potíže by případný tržní ručitel v okamžiku poskytnutí záruky účtoval vysokou prémii odpovídající očekávané míře neplnění.
Economic advantage stemming from State resources
Je-li pravděpodobnost, že dlužník nebude schopen splatit půjčku zvláště vysoká, nemusí tato tržní sazba existovat a v mimořádných situacích může prvek podpory v záruce dosáhnout stejné výše jako částka skutečně krytá zárukou“.
In order to assess whether measure 2 confers an economic advantage on Ilva, the Commission first analysed Italy's arguments presented in recital 87 as to the regulatory character of this measure.
Tento přístup je zároveň přístupem, který uplatnil Soudní dvůr, jenž rozhodl, že pokud stát poskytne záruku za úvěr podniku v obtížích „bez přiměřené protihodnoty“, tyto záruky musí být považovány za podporu odpovídající výši úvěru krytého zárukou.
By adopting measure 2, Italy placed all nearly insolvent companies, such as Ilva, which are of national strategic interest under the pre-deductibility regime, which is a common characteristic of insolvency proceedings.
V této souvislosti Komise nejprve posoudila, zda v projednávaném případě je pravděpodobnost, že dlužník nebude schopen úvěr splatit, tak vysoká, že částka úvěru krytého zárukou v plné výši představuje státní podporu.
It is an essential characteristic of the general insolvency law framework applicable to all undertakings subject to or close to insolvency operating in Italy (‘Legge Fallimentare’ set out in Regio decreto 16 March 1942, No 267 (see recital 92).
Podnik v obtížích je podnik, který čelí vážným hospodářským a finančním problémům a bez zásahu státu by téměř jistě v krátkodobém nebo střednědobém horizontu musel ukončit činnost.
The Commission considers that, since Italy acted as a public regulatory authority rather than as an investor, there are no grounds to apply the market economy operator test to measure 2.
Za těchto okolností je pravděpodobné, že by takovému podniku žádný účastník trhu v žádném případě neposkytl úvěr nebo záruku a v důsledku toho by jakýkoli úvěr nebo záruka státu tomuto podniku v zásadě představovaly podporu odpovídající celé částce úvěru (krytého zárukou).
In other words, by adopting measure 2, Italy acted in the exercise of its regulatory State powers to preserve the value of assets of undertakings faced with the risk of insolvency and not as a market operator.
Tento ústřední předpoklad je však třeba ověřit podle okolností každého konkrétního případu, a pokud je příjemce v insolvenčním řízení, pak na základě pravidel insolvenčního řízení platných v příslušném členském státě.
Indeed, via measure 2, Italy unilaterally re-determined the priority of Ilva's creditors, which is an action not comparable with actions that private persons can undertake.
Pokud jde o tuto druhou zmíněnou skutečnost, Komise konstatuje, že v případě velkých podniků italské insolvenční právo dává v rámci likvidační podstaty přednost splacení případného nového úvěru (pre-deduzione) poskytnutého v době insolvenčního řízení před splacením úvěrů poskytnutých před vyhlášením insolvence.
Only the State has the power to subordinate all existing claims (including senior debt) to the newer ones, such a power not being available to private creditors, or private persons in general.
Navíc na rozdíl od úvěrů poskytnutých před vyhlášením insolvence, úrok u úvěrů poskytnutých v průběhu insolvenčního řízení i nadále narůstá.
Therefore, the market economy operator test is not applicable for measure 2.
Účelem těchto ustanovení je motivovat případné věřitele, aby podnik v průběhu insolvenčního řízení podporovali s cílem zachovat hospodářskou hodnotu jeho aktiv až do ukončení řízení (zotavení, prodej nebo likvidace).
It follows from the non-applicability of the market economy operator test that the decisive criterion for the existence of advantage in measure 2 is not whether the State maximises the return or minimises the loss of State resources stemming from the measure.
Z pouhé existence těchto ustanovení vyplývá, že věřitelé v některých případech souhlasí s tím, že podnikům v insolvenčním řízení (tj. podnikům v obtížích) půjčí nové finanční prostředky.
Nevertheless, the Commission still needs to assess whether measure 2 involves any other form of advantage stemming from State resources.
Je také zřejmé, že uvažování věřitele nebo ručitele ve vztahu k dlužníkovi v obtížích může být poněkud odlišné než za běžných podmínek.
In the above circumstances, the possibly lower likelihood for the State to recover debts owed to some public entities after new debt is granted pre-deductibility status is a mere side effect of the regulatory measure in question.
Na jedné straně v obou situacích věřitel nebo ručitel posuzuje pravděpodobnost, že dlužník nebude schopen úvěr splácet.
The main purpose and effect of the amendment of the law in question was not to forego Ilva's debt owed to the State thus favouring Ilva.
Na druhé straně může být důraz kladen především na pravděpodobnost selhání dlužníka za běžných podmínek, zatímco by větší pozornost mohla být věnována ztrátovosti ze selhání v případě úvěru nebo záruky u dlužníků, u nichž je pravděpodobné, že k selhání v určitém okamžiku dojde.
In addition, as noted by the Italian authorities, pre-deductibility status for loans can also be granted under general insolvency law (recital 92) and there is empirical evidence of increasing use in Italy for credits to companies in insolvency situations concluding Court supervised composition agreements, after some reforms were introduced since 2010 which have progressively extended the scope of pre-deductible credit.
U podniků v insolvenčním řízení, není-li vysoká pravděpodobnost, že dotčený podnik bude sám o sobě úspěšně restrukturalizován nebo jej převezme spolu s jeho závazky nový investor, ztrátovost ze selhání u nového úvěru bude záviset především na očekávané likvidační hodnotě podniku, v souvislosti s níž bude mít věřitel při splácení přednost podle platných pravidel upravujících možnost odečíst úvěry předem.
As confirmed by the Court, a negative indirect effect on State revenues stemming from regulatory measures does not constitute a transfer of State resources where it is an inherent feature of the measure .
V některých případech může být očekávaná likvidační hodnota ve srovnání s výší dluhů podniku, jež lze odečíst předem, nízká.
Therefore, since a possible negative effect on State credits towards Ilva is an inherent feature of the pre-deductibility regime of insolvency proceedings in Italy, it cannot be a means of granting a particular advantage from State resources to Ilva.
V těchto případech by podnik mohl mít problémy, pokud jde o přístup k soukromým financím, a u veřejné záruky je pravděpodobnější, že poskytne výhodu odpovídající celé částce kryté zárukou.
Conclusion on measure 2
Avšak v případě vysoké očekávané hodnoty likvidační podstaty se může jednat o obchodní příležitost pro soukromé věřitele (nebo ručitele), kteří mají zkušenosti s rizikovými úvěry.
The Commission concludes that measure 2 does not confer an economic advantage on Ilva stemming from State resources.
V případě společnosti Ilva úspěšný výsledek procesu prodeje ukazuje, že tržní hodnota aktiv společnosti Ilva za předpokladu zachování kontinuity činnosti je i nadále vysoká, a to i přes hospodářské obtíže podniku: tato aktiva byla prodána za cenu ve výši 1,8 miliardy EUR.
Since the criteria laid down in Article 107(1) TFEU are cumulative, the Commission concludes that measure 2 does not constitute State aid.
Vzhledem k výrazným konkurenčním výhodám společnosti Ilva tato částka není nijak zvláště překvapivá: provozovna v Tarantu je největším integrovaným závodem na výrobu oceli v jižní Evropě a závody společnosti Ilva mají strategicky významnou polohu na důležitých trasách dovozu a vývozu a poblíž centra druhého největšího trhu s ocelí v Evropě (Itálie).
State resources and imputability
Rozpor mezi tržní hodnotou aktiv společnosti Ilva a jejími špatnými hospodářskými výsledky lze přičíst několika specifickým faktorům, včetně následujících dvou:
As regards the State origin of the measure, the Commission observes that the measure consists in a loan guarantee granted by the Ministry of Economy and Finance.
výroba společnosti Ilva byla na základě uplatňování správních ustanovení omezena na 6 milionů tun, což je kapacita výrazně nižší než její plná výrobní kapacita, a to vzhledem ke škodám na životním prostředí, které by byly způsobeny, kdyby společnost využívala svou plnou výrobní kapacitu se stávajícími systémy ochrany životního prostředí.
Given that the notion of Member State includes all levels of public authorities, regardless of whether it is a national, regional or local authority, the Commission concludes that the measure is imputable to the State.
Jelikož zařízení na výrobu oceli, jakým je závod v Tarantu, jsou mimořádně kapitálově náročná a mají vysoké fixní náklady, je třeba využívat jejich plnou kapacitu, aby byly ziskové.
State guarantees put State resources at risk, as their call is paid through the State budget.
Omezení výroby, které bylo společnosti Ilva uloženo z legitimních důvodů ochrany životního prostředí, nutně vedlo ke zhoršení její ziskovosti.
For this very reason, and contrary to the argument of the Italian authorities, even properly remunerated State guarantees involve State resources.
Budou-li však uskutečněny náležité investice do ochrany životního prostředí, společnost Ilva se může vrátit k optimálnějším úrovním výroby.
In addition, as further shown below, the Commission also finds in the present case that, since the guarantee fee charged by Italy is below market conditions, the Italian State also forewent — and still foregoes — resources that would have accrued to it with a higher, market-based guarantee fee.