natgillin/translations-raw huggingface dataset:
PLNÉ OSVOBOZENÍ OD ROKU 2011 DO ROKU 2013
It measures the costs of a virtual use of an existing direct line from the consumption site to an adequate generation installation by computing the capital and operational expenditures of the part of the network used to connect the baseload consumer to the closest power plant that can cover the entire needs of the baseload consumer and adding the costs of network services that the baseload consumer has been using, if any.
V nařízení StromNEV ve znění § 7 zákona ze dne 26. července 2011, který vstoupil v platnost dne 4. srpna 2011, ale měl zpětnou účinnost od 1. ledna 2011 (dále jen „StromNEV 2011“), byl zrušen systém individuálních síťových poplatků pro spotřebitele základního zatížení a byl nahrazen úplným osvobozením od povinnosti hradit síťové poplatky.
The second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2010, however, required both non-peak and baseload consumers to pay a minimum contribution of at least 20 % of the published network charge, that is to say the individual network charge calculated based on the contribution of the atypical network user to a reduction of the overall network charges or their contribution to avoiding an increase in network charges could not be lower than 20 % of the published network charge.
Individuální síťové poplatky pro spotřebitele mimo špičku zůstaly zachovány, stejně jako jejich povinnost hradit minimálně 20 % zveřejněného síťového poplatku.
Germany has explained that this minimum contribution aims at guaranteeing that also atypical network users pay a minimum contribution to the management of the public grid to which they are connected.
Podle § 19 odst. 2 druhé věty StromNEV 2011 mají být koneční odběratelé osvobozeni od síťových poplatků, pokud jejich roční spotřeba energie dosahuje nejméně 7000 hodin plného využívání a přesahuje 10 GWh spotřeby.
Concerning baseload consumers in particular, Germany has indicated that if they are located very close to a baseload power plant, the network charges calculated based on the physical path methodology could be close to zero.
Toto osvobození (dále jen „úplné osvobození“) je předmětem jak rozhodnutí o zahájení řízení, tak tohoto rozhodnutí.
Those baseload consumers, however, still benefit from the public network and the secured electricity supply that it provides.
Spotřebitele základního zatížení charakterizuje prahová hodnota 7000 hodin plného využívání v tom smyslu, že této prahové hodnoty lze dosáhnout jen tehdy, pokud je dotčený konečný odběratel téměř nepřetržitě připojen k síti se stejným zatížením.
Germany has moreover explained that the minimum contribution was taking account of the fact that the physical path methodology can only serve as a proxy to determine the individual network costs.
Hodiny (úplného) využívání jsou definovány v § 2 odst. 2 nařízení StromNEV jako podíl ročního výkonu a ročního špičkového zatížení příslušného uživatele sítě.
THE FULL EXEMPTION BETWEEN 2011 AND 2013
V důsledku tohoto úplného osvobození došlo ke snížení příjmů provozovatelů sítí.
In the StromNEV as amended by Article 7 of the Law of 26 July 2011, which entered into force on 4 August 2011 but was retroactively applicable as of 1 January 2011 (‘StromNEV 2011’), the system of individual network charges for baseload consumers was abolished and replaced by a full exemption from the obligation to pay network charges.
Tato finanční ztráta je od roku 2012 kompenzována zvláštním příplatkem (viz oddíl 2.4 níže).
Individual network charges for non-peak consumers remained in place as well as their obligation to pay at least 20 % of the published network charge.
Pro rok 2011 však nebyl zaveden žádný zvláštní příplatek a finanční ztrátu za rok 2011 nesli provozovatelé sítí.
According to the second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 end users were to be exempted from network charges if their annual energy consumption reaches at least 7000 hours of full use and exceeds 10 GWh of consumption.
Převážná většina těchto podniků spadá do různých odvětví výrobního sektoru, zejména chemického průmyslu (včetně průmyslových plynů), papírenského, textilního, ocelářského průmyslu, průmyslu neželezných kovů, ropných rafinérií a výroby skla.
Hours of (full) use are defined under Paragraph 2(2) of the StromNEV as the quotient of the annual power output and the annual peak load of the respective network user.
Podnikům působícím v odvětví služeb (například webhosting) bylo úplné osvobození poskytnuto jen výjimečně.
Pursuant to the third sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011, the exemption provided for in the second sentence of the same paragraph was to be granted only once the competent regulatory authority (either the BNetzA or one of the regional regulators, ‘Landesregulierungsbehörde’) had verified that the legal conditions were fulfilled.
Jednalo se o podniky s rozsáhlými datovými centry.
Once that verification was completed, the BNetzA or the Landesregulierungsbehörde delivered an authorisation that entitled the baseload consumer to the full exemption as of 1 January 2011 (provided all conditions were met at that date) and for an indefinite period (provided that the requirements continued to be met).
Z odhadů, které poskytlo Německo, vyplývá, že ztráty, které vznikly provozovatelům sítí v důsledku úplného osvobození v období 2011 až 2013, činí přibližně 900 milionů EUR v porovnání se situací, kdy by spotřebitelé základního zatížení hradili obvyklý poplatek.
The full exemption resulted in a reduction of revenues for network operators.
MECHANISMUS FINANCOVÁNÍ
This financial loss has been compensated through a special surcharge as of 2012 (see section 2.4 below).
Vzhledem k tomu, že spotřebitelé základního zatížení, na které se osvobození vztahovalo, byli připojeni k různým úrovním sítě, vedlo úplné osvobození ke ztrátám příjmů jak provozovatelů přenosových soustav (dále jen „PPS“), tak provozovatelů distribučních soustav.
The full exemption was abolished by an amendment to the StromNEV as of 1 January 2014.
Ustanovení § 19 odst. 2 šesté věty nařízení StromNEV 2011 ukládá provozovatelům přenosových soustav povinnost odškodnit provozovatele distribuční soustavy za ztráty příjmů vyplývající z úplného osvobození.
BENEFICIARIES AND AID AMOUNT
Navíc podle § 19 odst. 2 sedmé věty nařízení StromNEV 2011 měli PPS povinnost vyrovnat mezi sebou součet svých plateb ve prospěch provozovatelů distribučních soustav a svých vlastních ztrát.
Germany has provided a provisional list of undertakings entitled to an exemption under the second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011.
Ohledně detailních pravidel, jak toto vyrovnání provést, odkazoval § 19 odst. 2 nařízení StromNEV 2011 na § 9 zákona o kombinované výrobě tepla a elektřiny (Kraft-Wärme-Kopplungsgesetz, dále jen „zákon KWKG“) platného v dané době, který se měl použít per analogiam.
Based on this information, more than 200 undertakings were exempted from network charges under the second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 in the period 2011 to 2013.
Ustanovení § 9 zákona KWKG, na který odkazoval § 19 odst. 2 sedmá věta nařízení StromNEV 2011, zavedl systém, podle něhož byli provozovatelé přenosových soustav odškodňováni formou tzv. příplatku CHP za dodatečné náklady, které jim vyplývaly z povinnosti hradit podporu výrobcům zabývajícím se kombinovanou výrobou tepla a elektřiny připojeným k jejich síti v rámci zákona KWKG, a z povinnosti odškodnit provozovatele distribučních soustav za podporu, kterou i oni vypláceli výrobcům zabývajícím se kombinovanou výrobou tepla a elektřiny připojeným k jejich síti podle zákona KWKG.
Only occasionally have undertakings involved in the service sector (for instance web hosting) obtained a full exemption.
Analogické uplatnění § 9 zákona KWKG předpokládalo, že provozovatelé sítí by mohli zavést příplatek za účelem získání odškodnění za finanční ztráty vyplývající z úplného osvobození, a že příjmy získané z tohoto příplatku je nutno převést od provozovatelů distribučních soustav na provozovatele přenosových soustav..
Those undertakings were undertakings with large data centres.
Kromě toho se v § 19 odst. 2 StromNEV 2011 stanoví, že § 20 StromNEV 2011 se použije obdobně.
The estimates provided by Germany indicate that the losses incurred by the network operators due to the full exemption over the period 2011 to 2013 amount to approximately EUR 900 million compared to a situation in which baseload consumers would have paid the normal charge.
Ustanovení § 20 StromNEV 2011 stanoví, že provozovatelé elektroenergetických sítí se musí před zveřejněním svých síťových poplatků za elektřinu ujistit, že příjmy z těchto poplatků stačí na pokrytí očekávaných nákladů.
The loss is, however, probably lower as in the calculation of the 2011 network charges network operators normally took into account the fact that the baseload consumers would have been eligible for individual network charges under Paragraph 19(2) of the StromNEV 2010.
Namísto toho § 32 odst. 1 bod 1 ARegV 2011 stanoví, že BNetzA schvaluje maximální úroveň příjmů, kterou mohou provozovatelé sítí získat od uživatelů sítě.
FINANCING MECHANISM
Podle § 17 ARegV 2011 je nutno tuto povolenou maximální úroveň příjmů dodržet, když provozovatelé sítí stanovují síťové poplatky.
THE FINANCING MECHANISM AS DESCRIBED IN PARAGRAPH 19 OF THE STROMNEV 2011
Provozovatelé sítí však jsou i nadále povinni se před zveřejněním svých síťových poplatků za elektřinu ujistit, že výnosy z těchto poplatků stačí na pokrytí jejich očekávaných nákladů (avšak pohybují se v mezích povolené maximální úrovně příjmů).
Given that the exempted baseload consumers were connected to different network levels, the full exemption led to losses in revenue both for the transmission system operators (‘TSO’) and the distribution system operators (‘DSO’).
Jak je vysvětleno níže, přijal orgán BNetzA regulační rozhodnutí s cílem podrobněji regulovat systém příplatků, který byl nakonec zaveden od roku 2012 (viz oddíl 2.4.2.).
The sixth sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 obliged the TSO to compensate the DSO for their losses in revenue resulting from the full exemption.
Naproti tomu v roce 2011 nebyla provedena ustanovení § 19 odst. 2 šesté a sedmé věty, a každý provozovatel sítě nesl své vlastní náklady (viz bod 2.4.3.).
However, for the reasons set out in detail under section 2.4.3, such compensation de facto only took place as of 2012.
FINANCOVÁNÍ PROSTŘEDNICTVÍM „PŘÍPLATKU PODLE § 19“ OD ROKU 2012
In 2011, the losses were born by the TSO and DSO to whose network the exempted baseload consumers were connected.
Orgán BNetzA dále uložil provozovatelům distribučních soustav povinnost převést každý měsíc příjmy z tohoto příplatku na provozovatele přenosové soustavy (jak je rovněž stanoveno v § 9 odst. 5 zákona KWKG, na který odkazuje § 19 odst. 2 sedmá věta nařízení StromNEV 2011).
Furthermore, pursuant to the seventh sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011, the TSO had to set off the sum of their payments to the DSO and their own losses amongst themselves.
Účelem příplatku podle § 19 bylo vytvořit mechanismus financování, který rozloží finanční zátěž vyplývající z uplatňování § 19 odst. 2 nařízení StromNEV 2011 transparentním a jednotným způsobem, a tím vytvořit rovné podmínky pro všechny spotřebitele elektřiny v celém Německu.
For the detailed rules on how to carry out that set-off, Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 referred to Paragraph 9 of the Combined Heat and Power Generation Act (Kraft-Wärme-Kopplungsgesetz, ‘KWKG’) applicable at the time, which was to be applied by analogy.
Výpočet příplatku podle § 19 neprováděl orgán BNetzA, ale musel jej každoročně provést daný provozovatel přenosové soustavy na základě metodiky stanovené orgánem BNetzA.
The set-off served to spread the financial burden between the TSO in such a way that each TSO bore the same burden in proportion to the electricity supplied to final consumers (directly or indirectly) connected to their respective network area.
To znamenalo, že provozovatel přenosové soustavy musel stanovit na jedné straně předpokládané finanční ztráty vyplývající z úplného osvobození v porovnání se síťovým poplatkem v plné výši, a na druhé straně předpokládanou spotřebu za účelem stanovení příplatku podle § 19 na kWh.
Paragraph 9 of the KWKG, to which the seventh sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 referred, established the system by which TSOs were compensated through the so-called CHP-surcharge for the extra costs resulting from their obligation to pay support to producers of cogenerated electricity connected to their network under the KWKG and their obligation to compensate DSOs for the support that they also paid to producers of cogenerated electricity connected to their network under the KWKG.
Za první rok provozu (tj. rok 2012) však orgán BNetzA stanovil částku, kterou bylo nutno získat zpět prostřednictvím příplatku podle § 19, na 440 milionů EUR.
The analogous application of Paragraph 9 of the KWKG implied that network operators could introduce a surcharge to obtain compensation for the financial losses resulting from the full exemption and that the revenues collected from this surcharge had to be transferred from DSOs to the TSOs.
Tato částka posloužila jako základ pro výpočet tohoto příplatku.
In addition, Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 stipulated that Paragraph 20 of the StromNEV 2011 was applicable by analogy.
Z této částky bylo třeba navrátit částku 300 milionů EUR jako odškodnění za ztráty příjmů, k nimž došlo v důsledku úplného osvobození.
Paragraph 20 of the StromNEV 2011 stated that electricity grid operators had to make sure, prior to publishing their network charges for electricity, that the revenues of the charges were sufficient to cover their expected costs.
Zbývajících 140 milionů EUR bylo určeno na pokrytí ztrát příjmů plynoucích z individuálních síťových poplatků na základě § 19 odst. 2 věty první nařízení StromNEV 2011.
Since the entry into force of the ARegV, which establishes a regulatory system that is aimed at incentivising network operators to a more efficient network management, network charges do not need to be approved by the BNetzA anymore (as a result of Paragraph 23a of the EnWG).
Podle § 19 odst. 2 šesté a sedmé věty StromNEV 2011 však bylo nutné za ztrátu příjmů plynoucí z individuálních síťových poplatků pro spotřebitele mimo špičku a z úplného osvobození spotřebitelů základního zatížení poskytnout odškodnění pomocí příplatku určeného k tomuto účelu.
According to Paragraph 17 ARegV 2011 this authorized maximum revenue level must be respected when network operators determine network charges.
Regulační rozhodnutí ze dne 14. prosince 2011 navíc stanovilo, že provozovatel přenosové soustavy musí za každý rok určit, jaká byla skutečná potřeba finančních zdrojů za předchozí rok.
Network operators continue, however, to be obliged to make sure prior to publishing their network charges for electricity, that the revenues of the charges were sufficient to cover their expected costs (but within the limit of the authorized maximum revenue level).
Pokud příjmy z příplatku podle § 19 překročily částku skutečně potřebnou na odškodnění provozovatelů přenosových soustav za ztráty příjmů vyplývající z úplného osvobození a na odškodnění provozovatelů distribučních soustav, musely by být příplatky v následujícím roce o tento rozdíl sníženy.
As explained below, the BNetzA adopted a regulatory decision in order to regulate more in detail the surcharge system, which was eventually put in place as of 2012 (see section 2.4.2).
Pokud byl tento příjem nedostatečný, příplatek byl odpovídajícím způsobem navýšen.
By contrast, in 2011, the sixth and seventh sentences of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 were not implemented and each network operator bore its own costs (see section 2.4.3).
MECHANISMUS FINANCOVÁNÍ V ROCE 2011
FINANCING VIA THE ‘PARAGRAPH 19-SURCHARGE’ AS OF 2012
V regulačním rozhodnutí ze dne 14. prosince 2011 se výslovně uvádí, že ztráty příjmů vzniklé v roce 2011 nebyly zahrnuty do mechanismu odškodnění a vzájemného vyrovnání popsaného ve 30. bodě odůvodnění.
The legal framework for the compensation and the set-off of the losses in revenue resulting from the full exemption was concretized by a regulatory decision of the BNetzA adopted on 14 December 2011 (‘the regulatory decision of 14 December 2011’) on the basis of Paragraph 29(1) of the EnWG and point 6 of Paragraph 30(2) of the StromNEV 2011.
Pokud jde o ztráty vzniklé v roce 2011, neměli tudíž provozovatelé distribučních soustav nárok na odškodnění od PPS.
The decision imposed on the DSO the obligation to collect from end users a surcharge called the ‘Paragraph 19-surcharge’.
Jak provozovatelé distribučních soustav, tak PPS museli pokrýt tyto ztráty příjmů z vlastních zdrojů.
The BNetzA further imposed on the DSO the obligation to transfer the proceeds from this surcharge to the TSO on a monthly basis (as also provided for under Paragraph 9(5) of the KWKG to which the seventh sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 refers).
Mohli by tyto ztráty zahrnout do svých tzv. regulačních účtů („Regulierungskonto“), které byly zřízeny podle ARegV.
The purpose of the Paragraph 19-surcharge was to establish a financing mechanism that distributes the financial burden resulting from the application of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 in a transparent and homogenous way and thus to create equal conditions for all electricity consumers across Germany.
Jak je uvedeno v 32. bodě odůvodnění, ARegV zavedl regulační systém, jehož cílem je motivovat provozovatele sítí k účinnějšímu řízení sítí a podle něhož se na provozovatele sítí vztahuje maximální úroveň příjmů stanovená orgánem BNetzA.
The amount of the Paragraph 19-surcharge was not calculated by the BNetzA but needed to be calculated each year by the TSO on the basis of the methodology set out by the BNetzA.
Tato povolená maximální úroveň příjmů se stanoví na regulační období v trvání nejvýše 5 let.
This implied that the TSO had to determine on the one hand the forecasted financial losses resulting from the full exemption compared to the full network charge and on the other hand the forecasted consumption in order to determine the Paragraph 19-surcharge per kWh.
Za účelem stanovení této maximální úrovně příjmů jsou provozovatelé sítí soustav povinni poskytnout BnetzA před zahájením regulačního období různé účetní údaje (včetně nákladů a příjmů).
For the first year of operation (that is to say 2012), however, the BNetzA set the amount that needed to be recovered through the Paragraph 19-surcharge at EUR 440 million.
Maximální úroveň příjmů, které jsou provozovatelé sítě od uživatelů sítě oprávněni získat, se navíc během pětiletého regulačního období vyvíjí s cílem zohlednit neefektivnost provozovatelů sítí a přimět je ke zvýšení efektivnosti.
This amount served as a basis for the calculation of the surcharge.
To znamená, že schválený maximální příjem se bude během regulačního období snižovat.
Of this amount, EUR 300 million needed to be recovered in order to compensate for the losses in revenue resulting from the full exemption.
Efektivnost provozovatele sítě se měří před regulačním obdobím na základě porovnání provozovatelů sítí, které provádí BNetzA.
The remaining EUR 140 million were destined to cover the losses in revenue resulting from individual network charges based on the first sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011.
Kladné nebo záporné rozdíly mezi schválenou maximální úrovní příjmů a skutečně získanými příjmy se zapisují na speciální regulační účet, což je účetní nástroj spravovaný orgánem BNetzA (§ 5 ARegV) s cílem zvýšit efektivnost provozovatelů sítí.
Before the amendments introduced by Article 7 of the Law of 26 July 2011 in the StromNEV, the loss of revenues resulting from individual network charges for atypical network users were recouped, to the extent that the network operator was an efficient company and hence could under the ARegV recoup its entire costs, through network charges: as network operators knew in advance that some users would pay less, they could already factor that in in the calculation of network charges under Paragraph 20 of the StromNEV.
Na konci pětiletého období 2009–2013 byly přebytky příjmů započteny proti nadměrnému snížení příjmů.
Under the sixth and seventh sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011, however, the loss of revenues resulting from individual network charges for non-peak consumers and the full exemption for baseload consumers had to be compensated through a dedicated surcharge.
Výsledný kladný nebo záporný zůstatek byl převeden do dalšího regulačního období (§ 5 odst. 4 ARegV 2011) a rozložen na pět let trvání druhého regulačního období jako snížení nebo zvýšení maximální úrovně příjmů, která by byla jinak použitelná.
In addition, the regulatory decision of 14 December 2011 provided that the TSO had to establish for each year what the real need in terms of financial resources was for the previous year.
Pokud by však příjmy dosažené v daném roce určitého regulačního období překročily schválenou maximální úroveň příjmů o více než 5 %, musel by dotyčný provozovatel sítě upravit své síťové poplatky (aby zabránil vzniku stejné situace i v následujícím roce a předešel tomu, aby snížení síťových poplatků bylo odloženo až na následující regulační období).
Where the proceeds from the Paragraph 19-surcharge exceeded the amount actually needed to compensate the TSO for the losses in revenue resulting from the full exemption and the compensation of DSO, the surcharge in the subsequent year would have to be reduced by the difference.
Pokud by příjmy dosažené v daném roce určitého regulačního období byly o více než 5 % nižší než schválená maximální úroveň příjmů, měl by dotyčný provozovatel sítě právo upravit své síťové poplatky (aby zabránil vzniku stejné situace i v následujícím roce a předešel náhlému nárůstu síťových poplatků v následujícím regulačním období).
Where the proceeds were insufficient, the surcharge was increased accordingly.
V posledně uvedeném případě však má provozovatel sítě volbu, zda síťové poplatky upraví či nikoli.
FINANCING MECHANISM FOR 2011
Právě v tomto rámci bylo nutno provést odškodnění za ztráty příjmů vzniklé provozovatelům sítí v důsledku úplného osvobození v roce 2011.
The regulatory decision of 14 December 2011 explicitly stated that the losses in revenue incurred in 2011 were not covered by the compensation and set-off mechanism described in recital 30.
To je také důvodem, proč provozovatelé sítí zpochybnili úplné osvobození a regulační rozhodnutí BNetzA ze dne 14. prosince 2011.
As regards the losses incurred in 2011, the DSO were thus not entitled to be compensated by the TSO.
V případě, že by byly ztráty příjmů za rok 2011 na konci prvního regulačního období započteny proti dodatečným příjmům v jiných letech téhož regulačního období, k odškodnění za ztráty by nedošlo.
Both the DSO and the TSO had to cover those losses in revenue from their own resources.
Avšak ani v této situaci by se zpravidla nejednalo o odškodnění v plné výši vzhledem k tomu, že ARegV neodškodňuje za náklady v plné výši, ale pouze za náklady efektivního operátora.
As mentioned in recital 32, the ARegV established a regulatory system that is aimed at incentivising network operators to a more efficient network management and under which network operators are subject to a maximum revenue level established by the BNetzA.
CÍL ÚPLNÉHO OSVOBOZENÍ
This authorized maximum revenue level is established for a regulatory period of 5 years the maximum.
Z důvodové zprávy k nařízení StromNEV 2011 vyplývá, že úplné osvobození spotřebitelů základního zatížení bylo zavedeno z důvodu údajných stabilizačních účinků, které spotřebitelé základního zatížení na síť mají.
In order to establish this maximum revenue level, network operators are obliged to provide the BNetzA with various accounting data (including costs and revenues) prior to the start of a regulatory period.
POPIS DŮVODŮ VEDOUCÍCH K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
In addition, the maximum revenue level that network operators are allowed to obtain from network users is evolving during the 5 year regulatory period to take into account inefficiencies of network operators in order to induce them to increase efficiency.