natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Na základě této judikatury lze dospět k závěru, že dotace financované z parafiskálních poplatků nebo příspěvků uložených státem a spravovaných a rozdělovaných v souladu s právními předpisy znamenají převod státních prostředků, i když nejsou poskytovány veřejnými orgány, ale soukromými subjekty určenými státem, které jsou od veřejné moci oddělené.
While it is true that this method leads – as one interested party has criticized — to differentiated network charges depending to the location of the baseload consumer on the network, this is precisely the point of individual network charges, namely to verify the costs caused to the network by each baseload consumer individually.
To potvrdil Soudní dvůr ve věci Vent de Colère, kde Soud zejména uvedl, že skutečnost, že část vybraných finančních prostředků není převáděna přes účet Caisse des dépôts et consignations, ale ponechávají si ji podniky, na které se vztahuje povinnost výkupu elektřiny za sazby výkupních cen obnovitelných zdrojů, nepostačuje k vyloučení existence zásahu za použití státních prostředků.
If a baseload consumer is further away from a baseload power plant, it also means that he will be using a much large portion of the network to have the electricity transported from the power plant that is able to de facto cover its demand.
Soudní dvůr vyloučil převod státních prostředků pouze za velmi specifických okolností: Soudní dvůr například dospěl k závěru, že rozhodnutí vnitrostátního orgánu, kterým se na všechny příslušníky určitého odvětví rozšiřuje působnost dohody, která zavádí v rámci mezioborové organizace uznané vnitrostátním orgánem příspěvek, a stanoví tak jeho závaznost, za účelem umožnění provádění některých činností v oblasti propagace a vztahů s veřejností, nepředstavuje státní podporu.
Also the fact that the physical path is calculated by reference to a power plant covering the entire demand of the baseload consumer is justified.
V tomto ohledu Soudní dvůr konstatoval, že toto opatření nebylo financováno ze státních prostředků, neboť o způsobu využití zdroje vyplývajícího z tohoto poplatku nerozhodoval stát, ale tato mezioborová organizace.
If the power plant were to cover only part of the demand of the baseload consumer, it would imply that he is using again several parts of the network in order to cover his demand and is thus also responsible for higher network costs.
Tyto prostředky v plné míře sloužily ke splnění cílů, které určila dotčená organizace.
As to the fact that the physical path methodology would not accept hydropower plants as baseload power plants, it is noted that the 2010 guidance paper of of the BNetzA referred to under recital 19 above accepts hydro power plants as baseload power plants.
Příslušné zdroje tedy nepodléhaly neustálé veřejné kontrole a nebyly k dispozici státním orgánům.
In addition, the physical path methodology also takes into account network losses and any network services that the baseload consumer has been using, if any.
V rozsudku ve věci PreussenElektra Soudní dvůr konstatoval, že zákon o napájení proudem (Stromeinspeisungsgesetz) ve znění platném v roce 1998 nezahrnoval veřejnou ani soukromou entitu zřízenou za účelem správy této podpory nebo touto správou pověřenou.
The adequacy of the physical path methodology to determine the network costs caused by baseload consumers has notably been confirmed by the Federal Court of Justice in 2016.
Tento závěr vycházel z poznatku, že Stromeinspeisungsgesetzzavedl mechanismus, který byl omezen tím, že přímo ukládá podnikům zásobujícím elektřinou a provozovatelům elektrizačních soustav stojících v síti výše, aby nakupovali elektřinu z obnovitelných zdrojů za pevnou cenu, aniž by tok plateb spravoval jakýkoli orgán.
The Commission considers thus that a different treatment of atypical users (i.e. non-peak consumers and baseload consumers) compared to the other network users is an integral part of the reference system and expressed in its structure, as long as it is based on the concept of individual network costs attributable to a given network user.
Situaci podle Stromeinspeisungsgesetz charakterizovala celá řada dvoustranných vztahů mezi výrobci elektřiny z obnovitelných zdrojů a dodavateli elektřiny.
The full exemption in force between 2011 and 2013 however deviates from the determination of individual network charges applicable to atypical users given that the full exemption does not rest on an individual determination of the costs caused by the caseload consumer.
Naopak, ve věci Vent de Colère Soudní dvůr uvedl, že francouzský podpůrný systém byl odlišný od situace zkoumané ve věci PreussenElektra ve dvou ohledech: Ve věci PreussenElektra nebyly dotčené podniky dotyčným členským státem oprávněny, aby spravovaly státní prostředky, ale měly povinnost výkupu za použití vlastních finančních prostředků.
This difference in treatment corresponds to a discrimination given that there is no reason why baseload consumers should be exempted from that requirement.
Ve věci PreussenElektra navíc neexistoval žádný státem zavedený a regulovaný mechanismus kompenzace dodatečných nákladů plynoucích z této povinnosti výkupu, prostřednictvím kterého by stát zaručoval těmto soukromým subjektům plné pokrytí uvedených dodatečných nákladů.
In particular, there is no reason why individual network charges for non-peak consumers should be subject to a safety net while baseload consumers would not, knowing that also baseload consumers – like non-peak consumers benefit from being connected to the network.
Soudní dvůr tento diferencovaný přístup k posouzení státních prostředků nedávno potvrdil.
Also, the individual network charges calculated by using the physical path methodology will imply a certain approximation.
Ve věci ENEA S.A. Soudní dvůr rozhodl, že vnitrostátní opatření, které ukládá jak soukromým, tak veřejným podnikům povinnost výkupu elektřiny vyráběné kogenerací, není státním zásahem ani zásahem za použití státních prostředků, pokud takové dodatečné náklady vyplývající z této výkupní povinnosti nebyly úplně přeneseny na konečné odběratele, nebyly financovány prostřednictvím povinného příspěvku uloženého členským státem ani neexistoval mechanismus plného vyrovnání.
No justification in the nature and logic of the network charge system
Vzhledem k těmto zásadám je pro účely posouzení, zda financování úplného osvobození vyplývajícího z § 19 odst. 2 druhé věty nařízení StromNEV 2011 zahrnuje státní prostředky, nutné rozlišovat mezi financováním úplného osvobození v roce 2011 a financováním tohoto osvobození v letech 2012 a 2013, tj. po zavedení příplatku podle § 19.
The concept of aid does not encompass measures creating different treatment of undertakings in relation to charges where that difference is attributable to the nature and general scheme of the system of charges in question.
Financování ze státních prostředků poté, co orgán BNetzA zavedl příplatek podle § 19 (v letech 2012 a 2013)
The burden of proof for that latter part of the test is on the Member State.
Na základě mechanismu odškodnění stanoveného v § 19 odst. 2 šesté a sedmé větě nařízení StromNEV 2011 popsané v oddíle 2.4 tohoto rozhodnutí uložil orgán BNetzA regulačním rozhodnutím ze dne 14. prosince 2011 provozovatelům distribučních soustav povinnost vybírat od konečných odběratelů příplatek podle § 19 a měsíčně převádět výnosy z tohoto příplatku na provozovatele přenosové soustavy.
It is observed that Germany has not put forward any element showing that the full exemption would be justified by the nature and general scheme of the network charge system in Germany.
Ve 49. až 84. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení Komise uvedla, proč se domnívá, že toto úplné osvobození musí být považováno za financované ze státních prostředků.
It has put forward that the full exemption could help ensuring security of supply by securing the existence of conventional power plants needed to ensure security of supply and could also help facilitating the promotion of renewable electricity.
Tyto důvody lze shrnout takto:
Those objectives, however, are external to network charges and must therefore be examined under the compatibility assessment in line with the case law of the Court (see section 3.3.1).
úplné osvobození odpovídá politice státu;
Conclusion
provozovatelům sítí je ze zákona poskytnuta záruka, že za finanční ztráty vyplývající z úplného osvobození obdrží odškodnění v plné výši formou příplatku uživatelů sítě za spotřebu elektřiny; tj. není nutné, aby toto osvobození financovali z vlastních finančních prostředků;
The full exemption cannot be justified by the logic of the network charges in Germany to the extent that it goes beyond a reduction of the published network charges reflecting the contribution of baseload consumers to cost savings or the avoidance of costs.
PPS byli pověřeni řízením finančních toků vyplývajících z tohoto osvobození a z příplatku podle § 19;
The full exemption notably constitutes an unjustified deviation from the reference system as it exempts the baseload consumers from the costs that the reference system would allocate to them, that is to say the individual network costs calculated on the basis of the physical path methodology and which cannot go below 20 % of the published network charges.
PPS nemohou využívat příjmy z tohoto příplatku dle vlastního uvážení vzhledem k tomu, že příplatek podle § 19 musí být omezen na finanční ztráty vyplývající z tohoto osvobození; jakýkoli přebytek příjmů vyplývající z tohoto příplatku musí být odečten od příplatků, které mají být uhrazeny v následujících letech;
The Commission therefore concludes that insofar as baseload consumers were exempted from paying network charges going beyond the network costs caused by their consumption or, where those costs amounted to less than the minimum contribution of 20 % of the published network charges, were exempted from that minimum contribution, the exemption is not within the logic of the reference system, and does confer a selective advantage.
příplatek podle § 19 neodpovídá platbě za službu nebo zboží.
IMPUTABILITY
Komise nesdílí názory vyjádřené jak Německem, tak zúčastněnými stranami, že úplné osvobození nelze považovat za financování ze státních prostředků, protože finanční prostředky, z nichž je osvobození financováno, neprojdou přes státní rozpočet.
The full exemption has been provided by Article 7 of the Law of 26 July 2011 (see recital 21 of this Decision), and has been implemented by administrative acts confirming the exemption requests (see recitals 24 of this Decision).
Jak bylo připomenuto ve 125. až 129. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Soud opakovaně rozhodl, že pojem státních prostředků může být naplněn i v případě, že je podpora financována ze soukromých prostředků, které jsou uloženy státem a spravovány a rozdělovány v souladu s právními předpisy.
It is therefore imputable to the State.
Podle Soudního dvora takový systém financování předpokládá převod státních prostředků navzdory skutečnosti, že tyto prostředky nejsou spravovány veřejnými orgány, ale soukromými subjekty určenými státem, které jsou od veřejné moci oddělené.
Also the Paragraph 19-surcharge that financed the exemption is imputable to the State.
Komise se domnívá, že ztráty příjmů vyplývající z úplného osvobození od síťových poplatků v letech 2012 a 2013 byly v plném rozsahu přeneseny na konečné odběratele pomocí mechanismu plného vyrovnání financovaného z povinného příspěvku, který jim uložil stát.
First, the Paragraph 19-surcharge was provided for by Article 7 of the Law of 26 July 2011 (see recital 21 of this Decision) and was further implemented by the BNetzA, a government agency (see section 2.4.2 and footnote 22 of this Decision).
Jak je uvedeno v 35. až 39. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, právní rámec platný v letech 2012 a 2013 stanovil mechanismus financování, který by vyrovnával ztráty příjmů provozovatele sítě, k níž jsou připojeni spotřebitelé základního zatížení, kterých se osvobození týká.
The fact that the calculation of the charge is carried out by private entities mandated by law to do so does not affect that conclusion, because those private entities – the TSO – have no margin of discretion when carrying out that task, and have been mandated by the State to carry out that task, as part of their entrustment pursuant to Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 as TSO.
Provozovatelé přenosových soustav měli povinnost odškodnit provozovatele distribučních soustav za jejich ztráty a vyrovnat tuto dodatečnou finanční zátěž mezi sebou.
Furthermore, the BNetzA has the normal supervisory powers over the TSO, and can address binding decisions to the TSO, if they fail to comply with their obligations (Paragraphs 29 and 54 of the EnWG 2011).
V souladu s regulačním rozhodnutím orgánu BNetzA ze dne 14. prosince 2011 přijatým na základě § 29 odst. 1 EnWG a § 30 odst. 2 bodu 6 StromNEV 2011 byli provozovatelé přenosových soustav za tuto finanční zátěž odškodněni prostřednictvím příplatku podle § 19.
Finally, for the year 2012, the BNetzA directly determined which total amount had to be compensated from the Paragraph 19-surcharge (see recital 37 of this Decision).
Příplatek podle § 19 představoval pro konečné odběratele parafiskální odvod.
EXISTENCE OF STATE RESOURCES
Jako takový netvořil součást obecného režimu síťových poplatků, jak to naznačují připomínky předložené zúčastněnými stranami.
For selective advantages to amount to aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty, they must be granted directly or indirectly through State resources.
Samotný orgán BNetzA ve svém rozhodnutí ze dne 14. prosince 2011 vysvětlil, že příplatek podle § 19 měl zvláštní účel, kterým bylo odškodnit PPS za jejich finanční ztráty, a tudíž neodpovídal všeobecnému síťovému poplatku, ale jednalo se spíše o „jiný poplatek“ ve smyslu § 17 odst. 8 nařízení StromNEV, který je nutno vybírat odděleně od všeobecných síťových poplatků.
The concept of ‘intervention through State resources’ covers not only advantages which are granted directly by the State but also ‘those granted through a public or private body appointed or established by that State to administer the aid’.
Tuto skutečnost dále potvrdily německé soudy a zejména Spolkový soudní dvůr, který dospěl k závěru, že příplatek podle § 19 neodpovídá síťovému poplatku, ale odpovídá příplatku, jehož cílem bylo pokrýt finanční ztráty vyplývající z osvobození podle § 19 odst. 2 druhé věty nařízení StromNEV 2011 (viz 52. a 53. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí).
In this sense, Article 107(1) of the Treaty covers all the financial means by which the public authorities may actually support undertakings, irrespective of whether or not those means are permanent assets of the public sector.
Příplatek podle § 19 představuje povinný příspěvek uložený státem.
The mere fact that the advantage is not financed directly from the State budget is not sufficient to exclude that State resources are involved.
Byl stanoven v nařízení StromNEV 2011 a následně zaveden závazným regulačním rozhodnutím BNetzA, vysokého spolkového orgánu veřejné správy pověřeného správními a regulačními úkoly, který jedná pod dohledem ministerstva hospodářství a energetiky.
It results from the case-law of the Court of Justice of the European Union that it is not necessary to establish in every case that there has been a transfer of money from the budget or from a public entity for the advantage granted to one or more undertakings to be capable of being regarded as a State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Jeho předsedu a místopředsedy jmenuje ministr, přičemž jeho rada je složena ze zástupců Spolkového sněmu a Spolkové rady.
The private nature of the resources does not prevent them from being regarded as State resources within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Dále byli provozovatelé sítí pověřeni vybíráním a správou příplatku podle § 19 v souladu s platným právním rámcem.
This was also recalled in the ruling France v Commission ruling where the General Court concluded that the relevant criterion for assessing whether the resources are public, regardless their initial origin, is the degree of intervention of the public authority in the definition of the measures in question and their methods of financing.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že Soudní dvůr opakovaně rozhodl, že správou státních prostředků může být pověřen i soukromý subjekt.
Hence, the mere fact that a subsidy scheme benefiting certain economic operators in a given sector is wholly or partially financed by contributions imposed by the public authorities and levied on certain undertakings is not sufficient to take away from that scheme its status of aid granted by the State within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Také z rozsudku ve věci Essent vyplývá, že správou příplatku může být pověřen více než jen jeden subjekt.
Equally, the fact that the resources would at no moment be the property of the State does not exclude that the resources might constitute State resources, if they are under the control of the State.
Za prvé, provozovatelé distribučních soustav a PPS byli povinni vybírat příplatek podle § 19 od konečných odběratelů, a provozovatelé distribučních soustav byli povinni příplatek podle § 19 převést na PPS.
In fact the concept of aid granted through State resources serves to bring within the scope of Article 107(1) of the Treaty not only aid granted directly by the State, but also aid granted by public or private bodies designated or established by the State.
Za druhé, PPS mohli využít příjmy z příplatku podle § 19 výhradně za účelem odškodnění za ztráty příjmů vyplývající z osvobození spotřebitelů základního zatížení podle § 19 odst. 2 druhé věty nařízení StromNEV 2011 a z vyrovnávacího mechanismu popsaného v 35. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí.
This line of reasoning was also applied in Essent.
To dokládá skutečnost, že výše příplatku podle § 19 byla přizpůsobena finančním potřebám, které toto úplné osvobození vyvolalo.
In that case, the Court of Justice had to assess a law which provided that the operators of the Dutch electricity network had to collect a price surcharge on electricity consumed by private electricity clients and pass on the proceeds of that surcharge to SEP, a joint subsidiary of the four electricity generators, in order to compensate the latter for so-called ‘stranded costs’.
Zejména veškeré výnosy v roce x překračující částku nezbytnou k odškodnění za tuto finanční zátěž vedly ke snížení příplatku v roce x+2 (viz 39. bod odůvodnění).
This surcharge had to be transmitted by network operators to SEP which had to collect the proceeds and use them up to a certain amount defined in the law for the purposes of covering stranded costs.
Komise proto nesdílí názor Německa a zúčastněných stran, podle něhož provozovatelé sítí měli při využívání příjmů z příplatku podle § 19 plnou volnost.
In this regard, the Court observed that SEP had been appointed by the law to manage a State resource.
S ohledem na výše uvedené skutečnosti je třeba poznamenat, že zavedení příplatku podle § 19 poskytlo provozovatelům sítí záruku toho, že získají odškodnění v plné výši za ztráty příjmů vyplývající z osvobození poskytnutého podle § 19 odst. 2 věty druhé nařízení StromNEV 2011, a že situace je tedy odlišná od případů PreussenElektra a ENEA, kdy podniky, na které se vztahoval povinný výkup, musely tuto povinnost financovat z vlastních finančních prostředků a nemohly tyto náklady přenést na své zákazníky.
The Court found that the Dutch system involved State resources.
V tomto ohledu nelze přijmout stanovisko zúčastněných stran, že v případě příjmů z příplatku podle § 19 neexistuje vztah závazného určení vůči financování osvobození podle § 19 odst. 2 druhé věty nařízení StromNEV 2011.
On the basis of this case-law, it can be concluded that subsidies financed through parafiscal charges or contributions imposed by the State and managed and apportioned in accordance with the provisions of the legislation imply a transfer of State resources, even where they are not administered by public authorities but by private entities designated by the State that are separate from the public authorities.
Od roku 2012 totiž nebylo možné financovat osvobození od síťových poplatků jinak než prostřednictvím příplatku podle § 19, který byl vypočten tak, aby přesně odpovídal finančním potřebám vyplývajícím z tohoto osvobození.
This has been confirmed by the Court of Justice in the Vent de Colère case where the Court in particular observed that the fact that part of the funds collected were not channelled to the Caisse des Dépôts et Consignations but were retained by the undertakings subject to the obligation to purchase renewable electricity at feed-in tariffs was not sufficient to exclude an intervention through State resources.
Na základě těchto skutečností Komise trvá na svém závěru, že výhoda poskytnutá spotřebitelům základního zatížení formou úplného osvobození v letech 2012 a 2013 musí být považována za výhodu financovanou ze státních prostředků.
The Court of Justice excluded the transfer of State resources in only very specific circumstances: For instance, the Court considered that a decision by which a national authority extends to all traders in a certain sector an agreement which introduces the levying of a contribution in an inter-trade organisation recognised by that national authority, thus rendering that contribution compulsory, in order to make it possible to implement certain promotional and public relations activities, does not constitute State aid.
Financování ze státních prostředků před zavedením příplatku podle § 19 (rok 2011)
The Court noted in this respect that the measure was not financed from State resources since it was not the State but the inter-trade organisation that decided how to use the resources stemming from the levy.
Úplné osvobození podle § 19 odst. 2 druhé věty nařízení StromNEV 2011 sice bylo použitelné ode dne 1. ledna 2011, příplatek podle § 19 však vstoupil v platnost až dne 1. ledna 2012 (viz 40. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí).
Those resources were entirely dedicated to pursuing objectives determined by that organisation.
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení tedy Komise zpochybnila, zda byla osvobození poskytnutá v roce 2011 rovněž financována ze státních zdrojů, a vyzvala Německo, aby poskytlo dodatečné informace o tom, jakým způsobem bylo financováno úplné osvobození v roce 2011.
Hence, the resources were not constantly under public control and were not available to State authorities.
Na základě dodatečných informací poskytnutých Německem, ale také s ohledem na připomínky zúčastněných stran, se Komise domnívá, že mechanismus financování, který byl zaveden v roce 2011, nezahrnuje státní prostředky.
In PreussenElektra, the Court found that the Electricity feed-in Act (Stromeinspeisungsgesetz), in its version applicable in 1998, did not involve a public or private body established or appointed to administer the aid.
Jak vysvětlilo Německo (viz 77. bod odůvodnění) a jak výslovně uvedl orgán BNetzA v regulačním rozhodnutí ze dne 14. prosince 2011, nefungoval v roce 2011 žádný mechanismus odškodnění a vzájemného započtení.
This conclusion was based on the observation that the Stromeinspeisungsgesetz put in place a mechanism that was limited at directly obliging electricity supply undertakings and upstream electricity network operators to purchase renewable electricity at a fixed price, without any body administering the stream of payments.
Zejména nebyl dosud použitelný čl. 19 odst. 2 šestá a sedmá věta nařízení StromNEV 2011.
The situation under the Stromeinspeisungsgesetz was characterized by a multitude of bilateral relationships between renewable electricity generators and electricity suppliers.
Z toho vyplývá, že ztráty způsobené úplným osvobozením od síťových poplatků v roce 2011 nebyly přeneseny na konečné odběratele pomocí mechanismu plného vyrovnání, případně v roce 2011, kdy dosud nebyl zaveden příplatek podle § 19, pomocí státem uloženého povinného příspěvku.
There was no surcharge established by the State to compensate the electricity suppliers for the financial burden resulting from the supply obligation.