natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Úplné osvobození od síťových poplatků by proto bylo v souladu s těmito zásadami pouze tehdy, pokud by se prokázalo, že v souvislosti se spotřebiteli základního zatížení nevznikají žádné síťové náklady.
In addition, technical specifications apply to any consumer requesting connection to the concerned network and not specifically to baseload consumers so even if the exemption could be seen as a ‘remuneration’ (which however is not the case), it would still constitute a selective advantage given that it would be limited to baseload consumers and excluded for all other consumers that are subject to the same requirement.
Nic takového však prokázáno nebylo.
EXISTENCE OF A SELECTIVE ADVANTAGE
Naopak v souvislosti se spotřebiteli základního zatížení vznikají síťové náklady, zejména pokud jsou nově připojováni ke stávající síti vzhledem k tomu, že jejich připojení může vyžadovat zvýšení kapacity takové sítě.
Both the interested parties and Germany have argued that the full exemption did not constitute a selective advantage as that exemption was justified by the nature and logic of the network charge system in Germany.
Obdobně platí, že pokud síť ještě nebyla vybudována, bude třeba ji dimenzovat tak, aby uspokojila minimálně poptávku spotřebitelů základního zatížení.
They underline that the network charge system in Germany is based on cost-causality but that baseload consumers have a consumption and load pattern that is very different from typical network users, which have a variable and unpredictable consumption and load.
To uznávají i německé zemské soudy a Spolkový soudní dvůr.
Baseload consumers contributed to the reduction of various network costs which justified the full exemption.
Ty dospěly výslovně k závěru, že úplné osvobození je v rozporu s ustanovením § 24 EnWG 2011 (viz 52. a 52. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí).
The full exemption can only amount to State aid to the extent that the advantage granted to baseload consumers is selective.
Je rovněž třeba poznamenat, že na druhou kategorii atypických uživatelů sítě uvedenou v § 19 odst. 2 první větě nařízení StromNEV se i nadále vztahovaly individuální síťové poplatky vypočtené na základě jejich individuálního profilu zatížení v letech 2011 až 2013 (viz 21. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí).
In order to establish that an advantage is selective, the Commission has to demonstrate that a measure differentiates between economic operators who are, in light of the objective of the reference system identified, in a comparable factual and legal situation and that such a differentiation cannot be justified by the nature or the general scheme of the reference system.
Úplné osvobození spotřebitelů základního zatížení tedy zavedlo diskriminaci obou zbývajících skupin atypických uživatelů sítí, na které se i nadále vztahovaly individuální síťové poplatky, a všech ostatních konečných odběratelů vzhledem k tomu, že se úplné osvobození odchyluje od zásady příčinné souvislosti nákladů a přiměřenosti síťových poplatků.
In order to verify whether, under the relevant legal regime, the full exemption constitutes a selective advantage for certain undertakings over others which are, in the light of the objective pursued by that regime, in a comparable factual and legal situation, it is necessary to first define the reference framework within which the measure concerned fits.
Je třeba poznamenat, že před úplným osvobozením zavedeným od roku 2011 se na spotřebitele základního zatížení vztahovaly individuální síťové poplatky, které bylo nutné stanovit tak, aby zohledňovaly snížení síťových nákladů nebo zmírnění nárůstu síťových nákladů, které byly způsobeny spotřebiteli základního zatížení.
The reference system
Tyto individuální síťové poplatky však nesměly být nižší než 20 % zveřejněných síťových poplatků.
The Commission agrees that, for the purposes of the present decision, the relevant reference framework is the German network charge system.
Pro výpočet těchto nákladů definoval orgán BNetzA metodiku fyzické cesty (viz 19. bod odůvodnění).
This network charge system is based on the principle that network charges must be cost-based and non-discriminatory.
Komise se domnívá, že tato metodika představuje spolehlivou metodiku umožňující přibližné stanovení nákladů způsobených spotřebiteli základního zatížení v období let 2011 až 2013 vzhledem k charakteristickým rysům elektrorozvodné soustavy v dané době.
Indeed, Paragraph 21 of the EnWG establishes the principle that network charges must be proportionate (‘angemessen’), non-discriminatory and transparent (see recital 7 of this Decision).
Tato metodika totiž určuje síťové poplatky založené na nákladech, které lze přičíst danému spotřebiteli základního zatížení, tj. kapitálové náklady a fixní provozní náklady související s tou částí sítě, která propojuje spotřebitele základního zatížení s nejbližší elektrárnou pro pokrytí základního zatížení, která je de facto schopna pokrýt celou jeho poptávku.
The cost-causality principle is enshrined in Paragraph 16 of the StromNEV and implicit in Paragraph 3 of the StromNEV which states that network charges correspond to the payment for the use of the networks.
I když je pravdou, že tato metoda vedla – jak to kritizovala jedna ze zúčastněných stran – k diferencovaným síťovým poplatkům v závislosti na umístění spotřebitele základního zatížení v rámci sítě, je právě toto – tj. ověření nákladů, které v síti vzniknou individuálně v souvislosti s každým spotřebitelem základního zatížení – cílem individuálních síťových poplatků.
The StromNEV sets out detailed rules on the methodology for a cost-reflective determination of network charges.
Pokud se spotřebitel základního zatížení nachází ve větší vzdálenosti od elektrárny pro pokrytí základního zatížení, znamená to také, že bude využívat mnohem větší část sítě pro přepravu elektřiny z elektrárny, která je de facto schopna pokrýt jeho poptávku.
Paragraph 24 of the EnWG 2011 empowers the federal government to specify by ordinance the methodology for determining the general network charges to be paid.
Odůvodněná je i skutečnost, že fyzická cesta se vypočte pomocí odkazu na elektrárnu pokrývající celou poptávku daného spotřebitele základního zatížení.
As set out in recital 7 of this Decision, Paragraph 24 of the EnWG makes a distinction in this respect between the generality of users and atypical network users which can be charged an individual network charge.
Pokud by tato elektrárna pokrývala jen část poptávky daného spotřebitele základního zatížení, znamenalo by to, že tento spotřebitel opět využívá pro pokrytí své poptávky více částí sítě, a proto také odpovídá za vyšší síťové náklady.
The StromNEV implements this distinction and also contains two sets of methodologies: the methodology applicable to typical network users (Paragraphs 15, 16 and 17 of the StromNEV) and the methodology applicable to atypical network users (see recitals 17 to 20 of this Decision).
Pokud jde o skutečnost, že metodika fyzické cesty údajně neakceptovala vodní elektrárny jako elektrárny pro pokrytí základního zatížení, je nutno konstatovat, že pokyny BNetzA z roku 2010 uvedené výše v 19. bodě odůvodnění vodní elektrárny jako elektrárny pro pokrytí základního zatížení akceptují.
Paragraphs 15, 16 and 17 of the StromNEV provide for the general calculation method to determine the network charges.
Metodika fyzické cesty navíc zohledňuje také síťové ztráty a veškeré síťové služby, které spotřebitel základního zatížení případně využívá.
This methodology has been described in recitals 10 and 14 of this Decision.
Přiměřenost metodiky fyzické cesty z hlediska stanovení síťových nákladů způsobovaných spotřebiteli základního zatížení potvrdil zejména Spolkový soudní dvůr v roce 2016.
In particular, the simultaneity function described in Paragraph 16(2) of the StromNEV and Annex 4 to the StromNEV allows for an allocation of the network costs to the various network users according to the probability that the electricity consumption of the individual user in question contributes to the annual peak.
Komise se proto domnívá, že rozdílné zacházení s atypickými uživateli (tj. se spotřebiteli mimo špičku a se spotřebiteli základního zatížení) v porovnání s ostatními uživateli sítě tvoří nedílnou součást referenčního systému a je vyjádřeno v jeho struktuře, pokud je založeno na konceptu individuálních síťových nákladů, které lze přičíst danému uživateli sítě.
Germany has submitted that in a system in which electricity flows from the top down, the annual peak element is one of the main cost drivers of the network.
Úplné osvobození platné v letech 2011 až 2013 se však odchyluje od stanovení individuálních síťových poplatků, které se vztahují na atypické uživatele, vzhledem k tomu, že toto úplné osvobození nespočívá v individuálním stanovení nákladů vytvořených daným spotřebitelem základního zatížení.
Germany has however demonstrated that while this general methodology enables a reliable determination of the network costs caused by most end users, the simultaneity function – if applied in the same way to all network users – de facto overestimated the costs caused by baseload consumers in the period 2011-2013.
Ačkoli jak spotřebitelé mimo špičku, tak spotřebitelé základního zatížení se z hlediska cíle systému síťových poplatků nacházejí ve srovnatelné faktické a právní situaci (jedná se o atypické uživatele, pro které by zveřejněné síťové poplatky v období 2011–2013 neznamenaly síťové poplatky odrážející náklady), bylo s nimi zacházeno rozdílně.
This is explained by the fact that the calculation methodology based on the simultaneity function spreads the entire network costs between all users while these costs contain costs that baseload consumers did not cause, or caused in the period 2011-2013 to a much lower degree.
Navíc se úplné osvobození odchyluje od referenčního systému i tím, že nevyžaduje, aby spotřebitel základního zatížení uhradil nejméně 20 % zveřejněných síťových poplatků, jak je to vyžadováno v případě jiných atypických uživatelů, zejména spotřebitelů mimo špičku.
In particular, the costs that are linked to balancing out sudden variations in the demand are not caused by baseload consumers, as they have a predictable and a much more constant consumption.
Toto rozdílné zacházení představuje diskriminaci vzhledem k tomu, že neexistuje žádný důvod, proč by spotřebitelé základního zatížení měli být od tohoto požadavku osvobozeni.
The same is true for measures that need to be taken to keep the frequency of the network despite variations in load.
Zejména neexistuje žádný důvod, proč by se na individuální síťové poplatky pro spotřebitele mimo špičku měla vztahovat bezpečnostní síť, kdežto na spotřebitele základního zatížení nikoli, pokud je známo, že připojení k síti představuje pro spotřebitele základního zatížení stejnou výhodu jako pro spotřebitele mimo špičku.
It is true that baseload consumers contribute to peak load like all other network users and that peak load is relevant for the dimensioning of the network, and hence for one factor creating network costs.
Individuální síťové poplatky vypočtené metodikou fyzické cesty budou rovněž předpokládat určitou aproximaci.
However, it is not relevant for allocating other network costs (for example the costs linked to the reserves needed to supply balancing energy).
Neexistuje odůvodnění povahou a logikou systému síťových poplatků
If all network users had unpredictable and variable consumption patterns, it would still be rational to allocate those costs using the same allocation key, i.e. in proportion to their contribution to peak load.
Pojem „podpory“ se nevztahuje na opatření, která zavádějí rozlišování mezi podniky v oblasti nákladů, pokud toto rozlišení vyplývá z povahy a struktury dotčeného systému nákladů.
However, baseload consumers have a predictable and much more stable load pattern.
Důkazní břemeno pro tuto poslední část tohoto testu nese daný členský stát.
In 2011-2013 given the energy mix, baseload consumers generated much less need for system services than other network users.
Je třeba poznamenat, že Německo nepředložilo žádný důkaz toho, že by úplné osvobození bylo odůvodněno povahou a obecnou strukturou systému síťových poplatků v Německu.
Hence, in a network charge system based on the cost–causality principle, costs for system services that are not needed for baseload consumers could not be allocated to them by using the same key as for network users having a variable and unpredictable load.
Uvedlo, že úplné osvobození by mohlo pomoci zajistit bezpečnost dodávek tím, že by zajistilo existenci konvenčních elektráren potřebných pro zajištění bezpečnosti dodávek, a mohlo by rovněž pomoci usnadnit podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů.
Also, the calculation methodology based on the simultaneity function does not take into account economies of scale.
Tyto cíle však nesouvisejí se síťovými poplatky, a proto je třeba je zkoumat podle posouzení slučitelnosti v souladu s judikaturou Soudního dvora (viz oddíl 3.3.1).
Where a network is constantly used up to its full capacity, the costs per unit are much lower than for where the same network is used by variable consumers only from time to time up to its full capacity but generally only up to 30 % of its capacity.
Závěr
Finally, due to the variability and unpredictability of the consumption of users in general, network operators have to take a safety margin into account when they dimension the network.
Úplné osvobození nelze odůvodnit logikou síťových poplatků v Německu v rozsahu, v němž jde nad rámec snížení zveřejněných síťových poplatků, které odrážejí příspěvek spotřebitelů základního zatížení k úspoře nákladů nebo k zamezení nákladům.
Indeed, the simultaneity factor only expresses the likelihood that a given consumer will consume at the moment of peak load but cannot guarantee this.
Úplné osvobození představuje zejména neodůvodněnou odchylku od referenčního systému, neboť osvobozuje spotřebitele základního zatížení od nákladů, které by jim referenční systém přiřadil, tj. od individuálních síťových nákladů vypočtených na základě metodiky fyzické cesty, které nesmí klesnout pod 20 % zveřejněných síťových poplatků.
Such a safety margin is however not needed to the same degree for baseload consumers, if at all.
Komise proto dospěla k závěru, že v rozsahu, v němž byli spotřebitelé základního zatížení osvobozeni od hrazení síťových poplatků nad rámec síťových nákladů způsobených jejich spotřebou, nebo pokud byly tyto náklady nižší než minimální příspěvek ve výši 20 % zveřejněných síťových poplatků, byli osvobozeni od tohoto minimálního příspěvku, nespadá toto osvobození do logiky referenčního systému a poskytuje selektivní výhodu.
Hence if the network charges of baseload consumers would be calculated on the basis of the network charge methodology using the simultaneity function, they would again be overestimated
PŘIČITATELNOST STÁTU
The Commission therefore considers that the possibility provided for in Paragraph 24 of the EnWG 2011 to determine individual network charges for atypical users such as baseload consumers is in line with the principle of cost-causality and non-discrimination.
Úplné osvobození bylo poskytnuto § 7 zákona ze dne 26. července 2011 (viz 21. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí) a bylo provedeno správními akty potvrzujícími žádosti o osvobození (viz 24. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí).
It must be regarded as an integral part of the reference system as it serves as a corrective to take into account the network costs actually caused by atypical network users such as baseload consumers.
Proto je přičitatelné státu.
The Commission also considers that the provision according to which the individual network charges paid by atypical network users cannot go below 20 % of the published network charges forms an integral part of the rules governing individual network charges under the StromNEV.
Také příplatek podle § 19, který sloužil k financování tohoto osvobození, je přičitatelný státu.
First, this minimum contribution has continuously been a requirement as regards the group of atypical network users addressed in the first sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV and was in particular applicable in the period 2011 to 2013 (see recital 21 of this Decision).
Za prvé, příplatek podle § 19 byl stanoven v § 7 zákona ze dne 26. července 2011 (viz 21. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí) a byl dále prováděn vládní agenturou BNetzA (viz oddíl 2.4.2. a poznámka pod čarou 22 tohoto rozhodnutí).
Second, it also applied to baseload consumers under the StromNEV 2010 (see recital 20 of this Decision).
Skutečnost, že výpočet tohoto poplatku provádějí soukromé subjekty, které tím pověřil zákon, nemá na tento závěr vliv, protože tyto soukromé subjekty – PPS – nemají při výkonu tohoto úkolu žádný prostor pro vlastní uvážení a plnění tohoto úkolu jim svěřil stát v rámci jejich pověření podle § 19 odst. 2 StromNEV 2011 jako PPS.
And finally, the minimum contribution network charge of 20 % for atypical end users such as baseload consumers corresponds – as Germany has explained (see recital 20) – to a safety net that ensures that atypical consumers contribute to a minimum to remunerating the benefit that derives from being connected to the network.
BNetzA má dále nad provozovatelem přenosové soustavy obvyklé pravomoci v oblasti dohledu, a pokud provozovatel přenosové soustavy nesplní své povinnosti, může mu ukládat závazná rozhodnutí (§ 29 a 54 EnWG 2011).
Specifically as regards baseload consumers, the minimum contribution of 20 % also takes into account that the physical path methodology, while mirroring closely the network costs caused by baseload consumers, still implies a certain approximation.
A konečně orgán BNetzA pro rok 2012 přímo určil, jakou celkovou částku z příplatku podle § 19 je nutno vyplatit jako odškodnění (viz 37. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí).
Deviation from the reference system
EXISTENCE STÁTNÍCH PROSTŘEDKŮ
However, the Commission considers that the full exemption introduced by the Law of 26 July 2011 is at odds with the concept of individual network charges set out in point 3 of the first sentence of Paragraph 24 of the EnWG 2011 pursuant to which atypical forms of network use might be subject to individual network charges.
Pojem „zásah ze státních prostředků“ se nevztahuje pouze na výhody, které jsou poskytnuty přímo státem, ale také na výhody, „které jsou poskytnuty prostřednictvím veřejné nebo soukromé entity, která byla určena nebo zřízena tímto státem ze účelem správy podpory.“ V tomto smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy zahrnuje veškeré finanční prostředky, které mohou orgány veřejné moci skutečně použít k podpoře podniků, přičemž není rozhodné, zda jsou tyto prostředky trvale v majetku státu, či nikoli.
The cost-causality principle and the principle that network charges should be proportionate and non-discriminatory imply that network charges are determined based on the individual network costs attributable to a given network user.
Pouhá skutečnost, že tato výhoda není financována přímo ze státního rozpočtu, proto nepostačuje k vyloučení možnosti, že jsou zahrnuty státní prostředky.
The full exemption from network charges would therefore be in line with those principles only if it were demonstrated that baseload consumers do not cause any network costs.
Z judikatury Soudního dvora Evropské unie vyplývá, že není nezbytné ve všech případech zjišťovat, zda byl proveden převod z rozpočtu nebo od veřejného subjektu, aby zvýhodnění poskytnuté jednomu nebo několika podnikům mohlo být považováno za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
This has however not been demonstrated.
Stejně tak soukromá povaha prostředků nebrání tomu, aby mohly být považovány za státní prostředky ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
On the contrary, baseload consumers do cause network costs in particular when they are being newly connected to an existing network given that their connection might necessitate an increase of the capacity of such a network.
Komise proto v rozhodnutí ve věci Francie v.
Likewise, where a network has not yet been built, it would need to be dimensioned so as to satisfy at least the demand of baseload consumers.
Komise, kde Tribunál dospěl k závěru, že relevantním kritériem pro posouzení existence veřejných prostředků, nezávisle na jejich původním zdroji, je tedy stupeň, v němž veřejný orgán zasahuje do vymezení dotčených opatření a způsobů jejich financování.
This has also been recognized by German regional courts and the Federal Court of Justice.
Pouhá skutečnost, že režim podpor, který se vztahuje na určité hospodářské subjekty daného odvětví, jenž je zcela nebo zčásti financován z příspěvků ukládaných veřejným orgánem a vybíraných od některých hospodářských subjektů, proto nepostačuje k tomu, aby byl tento režim zbaven povahy podpory poskytované státem ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
They have explicitly concluded that the full exemption was contrary to Paragraph 24 of the EnWG 2011 (see recitals 52 and 52 of this Decision).
Stejně tak skutečnost, že tyto prostředky nejsou v žádném okamžiku majetkem státu, nevylučuje, že mohou představovat státní prostředky, pokud jsou pod kontrolou státu.
It must further be observed that the other category of atypical network users referred to in the first sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV continued to be subject to individual network charges calculated on the basis of their individual load profile during the years 2011 to 2013 (see recital 21 of this Decision).
Ve skutečnosti pojem podpory poskytnuté ze státních prostředků slouží k tomu, aby se na oblast působnosti čl. 107 odst. 1 Smlouvy vztahovaly nejen podpory poskytnuté přímo státem, ale rovněž podpory poskytované veřejnými či soukromými entitami, které byly určeny nebo zřízeny státem.
The full exemption for baseload consumers therefore introduced a discrimination against both other groups of atypical network users that were still subject to individual network charges and all other end users given that the full exemption deviates from the principle of cost causality and proportionality of network charges.
Tato argumentace byla použita také ve věci Essent.
It is noted that before the full exemption introduced from 2011 baseload consumers were subject to individual network charges that had to be determined so as to take into account the reduction of network costs or the mitigation of increases in network costs that were due to baseload consumers.
V tomto případě měl Soudní dvůr posoudit zákon, který stanovil, že provozovatelé nizozemské elektroenergetické sítě musí vybírat příplatek k ceně elektřiny spotřebované soukromými spotřebiteli elektřiny a výnosy z tohoto příplatku přenést na SEP, společnou dceřinou společnost všech čtyř výrobců elektřiny, s cílem kompenzovat jim tzv. „uvízlé náklady“.
Those individual network charges might however not be lower than 20 % of the published network charges.
Tento příplatek museli provozovatelé sítí předat společnosti SEP, která měla tyto výnosy vybírat a využívat je až do určité výše stanovené zákonem za účelem pokrytí uvízlých nákladů.
In order to calculate those costs, the BNetzA had defined the physical path methodology (see recital 19).
V tomto ohledu Soudní dvůr uvedl, že společnost SEP byla státem oprávněna, aby spravovala státní prostředky.
The Commission considers that this methodology is a reliable methodology to approximate the costs caused by baseload consumers in the period 2011 to 2013 given the characteristics of the electricity system at that time.
Soudní dvůr konstatoval, že nizozemský systém zahrnuje státní prostředky.
Indeed, this methodology determines the network charges based on the costs that can be attributed to the baseload consumer, that is to say the capital costs and fixed operating costs related to the part of the network that connects the baseload consumer to the nearest baseload power plant that can de facto cover its entire demand.