natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jednotná pravidla pro minimální informace, jež mají být uvedeny v ozdravných plánech, by měla brát v úvahu pravomoc příslušných orgánů stanovit zjednodušené povinnosti některých institucí podle článku 4 směrnice 2014/59/EU, pokud jde o obsah a podrobnosti těchto plánů, a neměla by výkonu těchto pravomocí bránit.
Uniform rules on the minimum information to be included in recovery plans should take into account but not preclude the competent authorities' powers to determine simplified obligations for certain institutions regarding the contents and details of recovery plans, in accordance with Article 4 of Directive 2014/59/EU.
Aniž jsou dotčeny zjednodušené povinnosti stanovené podle článku 4 směrnice 2014/59/EU, měla by tato jednotná pravidla blíže určit, jaké informace by měl obsahovat individuální ozdravný plán a – v souladu s čl. 7 odst. 5 a 6 uvedené směrnice – jaké informace pak skupinový ozdravný plán.
These uniform rules should further specify, without prejudice to any simplified obligations determined in accordance with Article 4 of Directive 2014/59/EU, the information to be contained in an individual recovery plan and, in accordance with Article 7(5) and (6) of that Directive, in a group recovery plan.
Je důležité, aby ozdravné plány uváděly informace náležité a konkrétní, a to v závislosti na tom, zda je vypracovávají instituce, jež nejsou součástí skupiny podléhající konsolidovanému dohledu podle článků 111 a 112 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU [2], anebo zda se jedná o ozdravné plány individuální podle čl. 7 odst. 2 směrnice 2014/59/EU, či o ozdravné plány skupinové podle čl. 7 odst. 5 a 6 směrnice 2014/59/EU.
It is essential that the information included in recovery plans be adequate and specific, depending on whether the recovery plans are drawn up by institutions which are not part of a group subject to consolidated supervision pursuant to Articles 111 and 112 of Directive 2013/36/EU of the European Parliament and of the Council [2], or are individual recovery plans, as provided for in Article 7(2) of Directive 2014/59/EU, or group recovery plans, as provided for in paragraphs 5 and 6 of Article 7 of Directive 2014/59/EU.
V zájmu přehlednosti členění ozdravných plánů by měly být požadavky na uváděné informace seskupeny do několika oddílů, z nichž by některé měly být rozděleny do pododdílů stanovených v tomto nařízení.
To facilitate the internal structure of the recovery plans, the information requirements should be grouped under a number of sections, some of which should be divided into subsections as set out in this Regulation.
Mají-li být ozdravné plány provedeny v případě nezbytnosti účinně a v řádné lhůtě, je důležité, aby vycházely ze solidní struktury správy a řízení.
To ensure that recovery plans can effectively be implemented, if necessary, in due time, it is essential to build those plans on a sound governance structure.
Měly by tedy obsahovat popis příslušného specifického systému správy a řízení.
The recovery plans should therefore contain a description of the specific governance arrangements involved.
Plán by měl zejména uvádět, jak byl vypracován, kdo jej schválil a jak je celkově začleněn do správy a řízení dané instituce či skupiny.
In particular, a plan should set out how it was developed, who approved it, and how it is integrated in the overall corporate governance of the institution or the group.
V relevantních případech by měla být popsána opatření přijatá k tomu, aby případný individuální ozdravný plán dceřiného podniku byl obsahově konzistentní s ozdravným plánem skupinovým.
Where relevant, the measures taken to ensure consistency between an individual recovery plan of a subsidiary, if applicable, and the group recovery plan should be described.
Ozdravné plány jsou zásadní z hlediska posouzení proveditelnosti variant ozdravných postupů.
Recovery plans are crucial for assessing the feasibility of recovery options.
Ozdravný plán by tedy měl obsahovat podrobné informace o rozhodovacím procesu, který jakožto důležitá součást struktury správy a řízení daného subjektu vede k aktivaci uvedeného plánu a vychází z postupu eskalace za použití ukazatelů ve smyslu článku 9 směrnice 2014/59/EU.
Therefore, a recovery plan should contain detailed information on the decision-making process with regard to its activation as an essential element of the governance structure, based on an escalation process using indicators within the meaning of Article 9 of Directive 2014/59/EU.
Jelikož je každá krize jiná, není při dosažení určitého ukazatele automaticky aktivována konkrétní varianta ozdravných postupů, resp. – v obecnější rovině – nedochází k aktivaci určitého automatizovaného rámce, jímž se musí realizace konkrétní varianty řídit v souladu s předem určenými procesními požadavky.
Since each crisis is different, the materialisation of an indicator does not automatically activate a specific recovery option or, more generally, prompt an automated framework under which a particular recovery option has to be implemented in accordance with predetermined procedural requirements.
Ukazatele by měly naopak sloužit jako indikátory toho, že by měl být zahájen postup eskalace včetně analýzy nejlepšího způsobu, jak krizovou situaci řešit.
Rather, indicators should be used to indicate that an escalation process should be started, involving an analysis of the best way to address a crisis situation.
Než je těchto ukazatelů dosaženo, měly by být používány i referenční hodnoty a data sloužící běžnému řízení rizik, tak aby byla daná instituce či skupina informována o riziku, že se její finanční situace zhorší a že bude daných ukazatelů dosaženo.
Before those indicators materialise, data and benchmarks used in regular risk management should be also applied to inform the institution or group of the risk of deterioration of its financial situation and of the indicators being triggered.
Takovéto signály včasného varování sice nejsou ukazateli ve smyslu směrnice 2014/59/EU a jako takové neindikují vstup do ozdravné fáze, ani nevyžadují eskalaci mimo postupy v běžné situaci, avšak pomáhají zajistit návaznost mezi běžným řízením rizik instituce a sledováním ukazatelů.
While such early warning signals are not indicators within the meaning of Directive 2014/59/EU and as such do not indicate entry into the recovery phase or require escalation outside the business-as-usual processes, they help to ensure consistency between the institution's regular risk management and the monitoring of the indicators.
Ozdravný plán by měl tudíž popisovat způsob, jakým jsou vhodně zvolené prvky řízení rizik instituce na tyto ukazatele navázány.
The recovery plan should therefore contain a description of how suitable elements of the institution's risk management are connected with the indicators.
Strategická analýza by měla přihlížet k mezinárodním standardům pro ozdravné plány, např. k doporučení Rady pro finanční stabilitu pod názvem „Key Attributes of Effective Resolution Regimes for Financial Institutions“ („Klíčové atributy účinných režimů řešení problémů pro finanční instituce“).
The strategic analysis should take into account international standards for recovery plans such as the Financial Stability Board's ‘Key Attributes of effective resolution regimes for financial institutions’.
Podle uvedeného doporučení by tato analýza měla zjistit základní a systémově významné funkce dané instituce a měla by vymezit hlavní kroky k jejich zachování v rámci ozdravných scénářů.
According to the Key Attributes, the strategic analysis should identify the institution's essential and systemically important functions and set out the key steps to maintaining them in recovery scenarios.
Strategická analýza by tedy měla sestávat ze dvou částí.
Accordingly, the strategic analysis should comprise two parts.
První z nich by měla popisovat instituci, resp. skupinu a její hlavní linie podnikání a zásadní funkce.
The first part of the strategic analysis should describe the institution or the group and its core business lines and critical functions.
Popis instituce, resp. skupiny by měl podávat obecný přehled o instituci, resp. skupině a o jejích činnostech spolu s detailním popisem hlavních linií podnikání a zásadních funkcí.
The description of the institution or of the group should provide a general overview of the institution or of the group and of its activities, together with a detailed description of its core business lines and critical functions.
V zájmu snazšího posuzování variant ozdravných postupů, např. odprodeje majetku či prodeje linií podnikání, je důležité určit právní subjekty, v nichž jsou hlavní linie podnikání a zásadní funkce lokalizovány, a analyzovat vztahy propojenosti ve skupině.
In order to facilitate the assessment of recovery options such as divestments and sales of business lines, it is important to identify the legal entities in which core business lines and critical functions are located, and to analyse intra-group interconnectedness.
Podle čl. 6 odst. 1 a 2 směrnice 2014/59/EU jsou instituce povinny vůči příslušnému orgánu uspokojivě prokázat, že by ozdravný plán bylo s přiměřenou pravděpodobností možné provést, aniž by to mělo významné nepříznivé důsledky pro finanční systém.
Under Article 6(1) and (2) of Directive 2014/59/EU, institutions are required to demonstrate to the satisfaction of the competent authority that the recovery plan is reasonably likely to be implemented without causing any significant adverse effect on the financial system.
Ustanovení čl. 6 odst. 2 směrnice 2014/59/EU dále vyžaduje, aby příslušné orgány vyhodnotily, do jaké míry by mohly být ozdravný plán či specifické varianty v jeho rámci provedeny, aniž by to mělo významné nepříznivé důsledky pro finanční systém.
In addition, Article 6(2) of Directive 2014/59/EU requires the competent authorities to evaluate the extent to which the recovery plan, or specific options within it, could be implemented without causing any significant adverse effect on the financial system.
Ozdravné plány by tudíž měly popisovat i vztahy propojenosti ve vnějším prostředí.
Recovery plans should therefore contain a description of external interconnectedness.
Druhá část strategické analýzy by měla vymezovat a posuzovat možné varianty ozdravných postupů.
The second part of the strategic analysis should identify and assess possible recovery options.
Varianty ozdravných postupů, jež má instituce či skupina k dispozici, by měly být zprvu popsány bez vazby na konkrétní scénář finančních obtíží.
Recovery options available to the institution or the group should initially be described without reference to a specific scenario of financial stress.
Jsou prostředkem, jak zvýšit obecnou připravenost na krizi a jak instituci, resp. skupině pomoci na krizi pružně zareagovat.
These are a means to enhance general crisis-preparedness and assist the institution or the group in reacting flexibly to a crisis.
Strategická analýza by měla následně popsat způsob, jakým byly varianty ozdravných postupů otestovány na základě konkrétních scénářů finančních obtíží za účelem předběžně posoudit, které z variant by byly v jednotlivých scénářích efektivní; tato analýza by tudíž měla prakticky otestovat efektivitu variant a přiměřenost ukazatelů.
The strategic analysis should then set out how recovery options have been tested against specific scenarios of financial stress in order to tentatively assess which recovery options would be efficient in each of these scenarios, thereby providing a practical test of the efficiency of recovery options and of the adequacy of the indicators.
Varianty ozdravných postupů by měly obsahovat opatření, která by mohla instituce přijmout v případě, že budou splněny podmínky včasného zásahu podle článku 27 směrnice 2014/59/EU.
Recovery options should include measures which could be taken by the institution where the conditions for early intervention under Article 27 of Directive 2014/59/EU are met.
Z hlediska účinného provedení ozdravného plánu a eliminace nepříznivých důsledků pro finanční systém má zásadní význam komunikace o tomto plánu.
Communication of the recovery plan is crucial to implementing it effectively and to avoiding adverse effects on the financial system.
Ozdravný plán by měl tudíž obsahovat i oddíl věnovaný komunikaci a zveřejňování informací, který by ošetřil jak interní komunikaci s příslušnými interními orgány a se zaměstnanci instituce, resp. skupiny, tak komunikaci externí.
A recovery plan should therefore also contain a section on communication and disclosure to address both internal communication to relevant internal bodies and the institution or group's staff, and external communication.
Ozdravný plán by mohl implikovat změny v organizačním uspořádání činností instituce, a to buď za účelem snazších aktualizací plánu a jeho provádění v budoucnu, za účelem sledování ukazatelů, anebo proto, že proces zjistil určité překážky, jež komplikují realizaci variant ozdravných postupů.
A recovery plan could imply changes to the business organisation of the institution, either to facilitate the update of the plan and its implementation in the future, to monitor indicators, or because the process has identified some impediments complicating the implementation of recovery options.
Tato přípravná a následná organizační opatření, jež by měla instituce, resp. skupina přijmout, by měla být v ozdravném plánu popsána, tak aby bylo možno snáze posoudit, zda bude plán proveden s přiměřenou pravděpodobností, a aby mohly instituce, resp. skupina a příslušné orgány snáze monitorovat jeho provádění.
Those organisational preparatory and follow-up actions to be taken by the institution or the group should be described in the recovery plan in order to facilitate effective assessment of whether its implementation is reasonably likely, and to facilitate monitoring of its implementation by the institution or the group, and by competent authorities.
Je nezbytné blíže vymezit minimální kritéria, k nimž musí příslušný orgán při posuzování ozdravných plánů institucí podle čl. 6 odst. 2 a čl. 8 odst. 1 směrnice 2014/59/EU přihlížet.
It is essential to specify the minimum criteria that a competent authority must take into consideration when assessing recovery plans drawn up by institutions as provided for in Article 6(2) and Article 8(1) of Directive 2014/59/EU.
Článek 16 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 [3] zmocňuje Evropský orgán pro bankovnictví, aby vydával obecné pokyny s cílem zajistit společné, důsledné a jednotné uplatňování práva Unie, a požaduje, aby příslušné orgány a finanční instituce, jimž jsou tyto obecné pokyny určeny, vynaložily veškeré úsilí, aby se těmito obecnými pokyny řídily.
Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010 of the European Parliament and of the Council [3] empowers the European Banking Authority (EBA) to issue guidelines to ensure the common, uniform and consistent application of Union law and requires that competent authorities and financial institutions to which such guidelines are addressed make every effort to comply with such guidelines.
Směrnice 2014/59/EU pověřuje Evropský orgán pro bankovnictví vydáním obecných pokynů dle článku 16 nařízení (EU) č. 1093/2010, v nichž budou určité aspekty uvedené směrnice upřesněny; příslušné orgány by tudíž měly v souladu s uvedeným článkem přihlížet k obecným pokynům, jež Evropský orgán pro bankovnictví vydal ve věci scénářů k plánování ozdravných postupů a ve věci ukazatelů, jež mají být v ozdravných plánech obsaženy, a za tímto účelem by měly vynaložit veškeré úsilí, aby se v souladu s čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 1093/2010 těmito obecnými pokyny řídily.
Since Directive 2014/59/EU mandates the EBA to issue guidelines in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010, to specify further certain aspects of the Directive, competent authorities should take into account in accordance with that Article, the guidelines on scenarios for recovery planning and indicators to be included in recovery plans issued by EBA by making every effort to comply with those guidelines in line with Article 16(3) of Regulation (EU) No 1093/2010.
Cílem plánování ozdravných postupů, které je ve směrnici 2014/59/EU vymezeno, je určit varianty k zachování nebo obnově životaschopnosti a finanční situace instituce či skupiny, která čelí závažným obtížím.
The objective of recovery planning, as set out in Directive 2014/59/EU, is to identify options to maintain or restore the viability and financial position of an institution or group when it is subject to severe stress.
Kritéria pro posuzování ozdravného plánu by tudíž měla mít za cíl zajistit, aby byl plán pro subjekty, jichž se týká, vhodný a aby byl spolu s variantami, jež vymezuje, životaschopný a proveditelný v řádné lhůtě.
The criteria for assessing a recovery plan should therefore seek to ensure that the plan is appropriate to the entities it covers and that the plan and the options identified in it are viable and can be implemented in due course.
Konkrétní skutečnosti, jež bude muset příslušný orgán posoudit, budou záviset na obsahu a rozsahu ozdravného plánu.
The exact matters that the competent authority must assess will depend on the content and extent of the recovery plan.
Posuzovaná minimální kritéria by měla být předmětem úpravy jednotných pravidel, tak aby byla zohledněna schopnost příslušných orgánů ukládat v souladu s článkem 4 směrnice 2014/59/EU některým institucím zjednodušené povinnosti, pokud jde o obsah a podrobnosti ozdravných plánů.
Uniform rules concerning the minimum criteria to be assessed should be laid down in order to take into account the ability of competent authorities to impose simplified obligations for certain institutions regarding the contents and details of recovery plans, in accordance with Article 4 of Directive 2014/59/EU.
Ve vhodných případech by měla být vymezena doplňující kritéria, která se použijí při posuzování skupinových ozdravných plánů, tak aby byly reflektovány doplňující požadavky směrnice 2014/59/EU na tyto plány.
Where appropriate, additional criteria should be specified that apply to the assessment of group recovery plans in order to reflect the additional requirements set out in Directive 2014/59/EU that apply to such plans.
Ozdravné plány by měly být úplné a obsahovat všechny informace, jež směrnice 2014/59/EU požaduje, včetně údajů upřesněných v tomto nařízení.
Recovery plans should be complete and contain all information required by Directive 2014/59/EU, including elements further specified in this Regulation.
Tyto plány by měly být rovněž komplexní a nabízet dostatečné podrobnosti a dostatečný záběr variant pro případ okolností, v nichž se předmětný subjekt či subjekty mohou nacházet.
The plans should also be comprehensive, including sufficient detail and a sufficient range of options for the circumstances of the entity or entities they cover.
Požadavky na obsah plánů řešení krize by měly zohledňovat aktuální úsilí o globální koordinaci tohoto vývoje prostřednictvím Rady pro finanční stabilitu.
Requirements for the content of resolution plans should take account of ongoing work to coordinate these developments at a global level through the Financial Stability Board.
Normy, jež pro obsah plánů řešení krize a posuzování způsobilosti k řešení krize platí, by měly být dostatečně flexibilní, aby zohledňovaly okolnosti, v nichž se posuzovaná instituce, resp. skupina nachází, a aby byly plány cílené a při plnění strategií řešení krize užitečné.
Standards for the content of resolution plans and the assessment of resolvability should be sufficiently flexible to take account of the circumstances of the institution or group being considered, to ensure that plans are targeted and useful for the implementation of resolution strategies.
Orgány příslušné k řešení krize by měly posoudit, lze-li účelu řešení krize věrohodně a proveditelně dosáhnout likvidací v rámci běžného úpadkového řízení.
Resolution authorities should assess whether liquidation under normal insolvency procedures can credibly and feasibly achieve the resolution objectives.
Je možné, že za tímto účelem budou muset využít relevantních odborných znalostí systémů pojištění vkladů.
To do this they may need to draw on the relevant expertise of deposit guarantee schemes.
Posouzením proveditelnosti a věrohodnosti likvidace není vyloučeno, že bude zapotřebí posoudit, zda účelu řešení krize bude stejnou měrou dosaženo likvidací v rámci vnitrostátního úpadkového řízení, a současně že bude zapotřebí minimalizovat spoléhání se na mimořádnou finanční podporu.
The assessment of whether liquidation is feasible and credible does not exclude the need to assess whether the resolution objectives will be achieved to the same extent in liquidation in national insolvency proceedings, including that of minimising reliance on extraordinary financial support.
Posouzení způsobilosti k řešení krize je opakujícím se procesem, který je možný pouze v případě, je-li určena preferovaná strategie řešení krize.
Assessment of resolvability is an iterative process and is only possible on the basis of an identified preferred resolution strategy.
Orgány příslušné k řešení krize mohou na konci tohoto procesu dospět k závěru, že vhodnější je strategie pozměněná či zcela odlišná.
Resolution authorities could conclude at the end of the process that an amended or wholly different strategy is more appropriate.
Zvažovány by měly být i varianty preferované strategie, tak aby byly zohledněny okolnosti, jež brání jejímu naplnění, např. pokud by strategie zahájení řešení krize v jednom okamžiku, která využívá nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů, již nebyla proveditelná v situaci, kdy by ztráty přesáhly objem způsobilých závazků vydaných mateřským subjektem.
Variants of the preferred strategy should also be considered in order to take account of circumstances which prevent implementation of the preferred resolution strategy, such as where a single point of entry strategy using the bail-in tool could no longer be feasible if losses exceed the eligible liabilities issued by the parent entity.
Normy, jež platí pro skupinové plány řešení krize a posuzování způsobilosti k řešení krize, by měly umožňovat, aby se strategie řešení krize opírala o kategorizované přístupy Rady pro finanční stabilitu, které jsou uvedeny v 80. bodě odůvodnění směrnice 2014/59/EU.
Standards for group resolution plans and assessment of resolvability should allow a resolution strategy based on either of the stylised approaches provided by the Financial Stability Board and referred to in recital 80 of Directive 2014/59/EU.
Konkrétně mohou strategie řešení krize umožňovat, aby jediný orgán příslušný k řešení krize uplatnil nástroje k řešení krize na úrovni holdingové či mateřské společnosti skupiny (zahájení řešení krize v jednom okamžiku), nebo aby více takových orgánů uplatnilo tyto nástroje vůči více regionálním či funkčním podskupinám anebo subjektům v přeshraniční skupině (zahájení řešení krize ve více okamžicích), anebo mohou kombinovat aspekty obou možností.
Namely, resolution strategies can involve a single resolution authority applying resolution tools at the holding or parent company level of a group (single point of entry), involve more than one resolution authority applying resolution tools in respect of more than one regional or functional subgroup or entity in a cross-border group (multiple point of entry); or can combine aspects of both.