natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A konečně, přestože Komise souhlasí s tím, že pokud infrastruktura slouží téměř výhradně nehospodářské činnosti, může celé její financování stát mimo oblast působnosti pravidel státní podpory, pakliže je hospodářské využití infrastruktury pouze vedlejší [60], pak skutečnost, že přístavy provozují nehospodářskou činnost, neznamená, že i samotná přístavní infrastruktura slouží téměř výhradně nehospodářské činnosti.
Concerning making available land and infrastructure to undertakings against remuneration
Závěr
The Commission Decision in case SA.36346 [56], referred to in paragraph 17(f) of the Notice of 19 July 2016 and cited by the interested parties and the Belgian authorities, does not imply that the management or development of the port area and, in particular, the renting or making available of specific land and infrastructure against remuneration, is a non-economic activity.
Komise se proto domnívá, že činnosti prováděné belgickými přístavy, kterých se opatření týká, jsou přinejmenším zčásti činnostmi hospodářskými.
Case SA.36346 in fact concerned support for the revitalisation of public land and not the renting of land or infrastructure against remuneration.
HOSPODÁŘSKÁ VÝHODA
The Commission practice has already been to consider that renting public property against remuneration constitutes an economic activity, especially where the port's co-contractor provides port services to its customers [57].
Podle Soudního dvora představuje výhodu nejen pozitivní plnění, ale také veškerá opatření, jež v různé formě snižují zátěž, která by za normálních okolností byla součástí rozpočtu podniku [61].
It can also be inferred from the tariff conditions published by the port authorities [58] that the concession fees are subject to VAT, which is evidence of their economic nature.
Komise uvádí, že podle belgické daňové právní úpravy zisky z hospodářských činností belgických přístavů, uvedené v čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů, nepodléhají dani z příjmů společností.
Similarly, the renting of land by the ports constitutes an economic activity subject to VAT [59].
V důsledku toho nemusí tyto přístavy nést náklady, které obvykle nesou subjekty podléhající dani z příjmu společností.
The Commission also notes that, in their comments, the ports of Antwerp and Zeebrugge emphasise that the choice of concessionaire is made after an ‘invitation to tender’, which confirms that these ports, where they give access to the port infrastructure, offer goods or services on a market.
Daň z příjmů právnických osob nemá na celkovou výši zisku vliv.
Concerning the ancillary or principal nature of the economic activities
U subjektů, které podléhají zdanění právnických osob, lze zdanit pouze část příjmů plynoucích z činností přístavu, a to důchod z půdy plynoucí z jejich nemovitého majetku nacházejícího se v Belgii, a rovněž příjmy a výnosy z kapitálu a movitého majetku [62].
The fact that the economic activities of an entity are minor or marginal in relation to its non-economic activities does not in principle allow these economic activities to be regarded as exempt from the State aid rules.
Částka zdanitelná daní z příjmů právnických osob proto nezahrnuje celkovou částku zisků přístavů, například přístavní poplatky a poplatky placené zákazníky za služby, které přístavy poskytují, nebo poplatkya nájemné za užívání přístavní infrastruktury.
In addition, and without it being necessary to undertake a port-by-port evaluation of the proportion of the different economic activities, it can be inferred from the preceding arguments that a very large part of the activities considered to be non-economic by the interested parties and the Belgian authorities (renting of land, access to infrastructure against remuneration) are, in reality, economic.
Kromě toho jsou sazby pro část těchto příjmů, na kterou se vztahuje daň z příjmů právnických osob, zpravidla nižší [63], než sazby daně z příjmů společností (33,99 %).
As indicated above, it is not contested that the port charges and concession fees account for the vast majority of the turnover of the Belgian ports and this revenue even exceeds total current expenditure in the case of the port of Antwerp.
Výše daně za hospodářské činnosti je tedy nižší než částka vyplývající z uplatnění pravidel daně z příjmů společností.
Finally, although the Commission accepts that, if the infrastructure is used almost exclusively for a non-economic activity, its funding may fall outside the State aid rules in its entirety, provided the economic use remains purely ancillary [60], the fact that the ports engage in non-economic activities does not mean that the port infrastructure itself is used almost exclusively for a non-economic activity.
Není možné akceptovat ani argumentaci vlámské přístavní komise, podle níž je cílem výhody vyplývající z osvobození od daně z příjmů společností v podstatě pouze kompenzovat zvyšující se potřebu přístavních orgánů financovat nehospodářské infrastruktury, které nespadají do jejich působnosti.
Conclusion
Žádné ustanovení vnitrostátního práva totiž nezaručuje omezení výše této výhody na čisté náklady na tyto nehospodářské infrastruktury [64].
The Commission therefore considers that the activities carried out by the Belgian ports covered by the measure are – at least in part – economic activities.
Osvobození od daně z příjmů společností, jejíž výše je úměrná realizovanému zisku, tedy představuje výhodu, která nesouvisí s případnými náklady na financování nehospodářských infrastruktur.
ECONOMIC ADVANTAGE
Komise se tudíž domnívá, že dotčené přístavy jsou zvýhodněny ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, a že tato výhoda odpovídá rozdílu mezi daní z příjmů společností, kterou by přístavy musely za své hospodářské činnosti uhradit, a tou částí daně z příjmů právnických osob, kterou lze přičítat těmto hospodářským činnostem.
According to the Court of Justice, an advantage comprises not only a positive benefit, but also all the measures which in various forms mitigate the charges which are normally included in the budget of an undertaking [61].
V souladu s čl. 107 odst. 1 SFEU se za státní podporu považují pouze opatření poskytovaná členskými státy nebo ze státních prostředků.
Therefore, the ports are not required to bear the costs normally borne by entities subject to corporate tax.
Podle ustálené judikatury představuje zřeknutí se prostředků, které měly být v zásadě navráceny do státního rozpočtu, převod státních prostředků [65].
The tax on legal persons is not levied on total profits.
V rozporu s tím, co tvrdí belgické orgány, platí, že vzhledem k tomu, že zdanění hospodářských činností přístavů daní z příjmů právnických osob vede k příznivějšímu zdanění osoby povinné k dani, než by bylo zdanění daní z příjmů společností (viz bod 5.1.2 výše týkající se existence hospodářské výhody), je jeho důsledkem daňová ztráta státu.
For entities subject to the tax on legal persons, tax is levied only on part of the revenue generated by the port activities, namely on the cadastral income of property located in Belgium and on the income and proceeds from investment capital and movable assets [62].
Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že toto opatření představuje převod státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
Consequently, the taxable amount for the tax on legal persons does not include the total profits made by the ports, for example, the port charges and fees paid by customers in consideration for services offered by the ports or the fees and rentspaid for the use of port infrastructure.
Navíc vzhledem k tomu, že daný daňový systém je součástí belgické právní úpravy a není Belgii uložen právním řádem Unie, je přičitatelný státu [66].
Moreover, for the part of this revenue which is subject to the tax on legal persons, the rates are generally lower [63] than the applicable corporate tax rate (33,99 %).
Aby bylo opatření považováno za státní podporu, musí být selektivní, tj. musí zvýhodňovat určité podniky nebo určitá odvětví výroby ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU [67].
The amount of tax paid for the economic activities is therefore lower than the amount resulting from the application of the corporate tax rules.
Podle ustálené judikatury [68] zahrnuje posouzení věcné selektivnosti opatření, které snižuje náklady běžně zatěžující rozpočet podniku, jako je například osvobození od daně, tři fáze: v prvé řadě je nezbytné určit obvyklý nebo „běžný“ daňový režim (tzv. „referenční systém“) platný v dotčeném členském státě.
In addition, Belgium did not submit any evidence of a nature to alter this conclusion by the Commission during the cooperation procedure launched on 9 July 2014 or in its comments after the opening of the formal investigation procedure on 8 July 2016.
Za druhé je nutno stanovit, zda se předmětné opatření od tohoto referenčního systému odchyluje v rozsahu, v němž zavádí rozlišování mezi hospodářskými subjekty, které se nacházejí, s ohledem na cíl uvedeného referenčního daňového režimu, ve srovnatelné skutkové a právní situaci.
It did not challenge the comments presented by the Dutch ports either, according to which the ports of Antwerp, Zeebrugge and Ghent have a real tax rate well below the corporate tax rate in Belgium (33,99 %).
V takovém případě je dané opatření a priori selektivní.
It is not possible either to subscribe to the arguments of the Flemish Port Commission, according to which, essentially, the advantage resulting from the corporate tax exemption is designed only to compensate for the increasing financing, by the port authorities, of non-economic infrastructure outside their remit.
Za třetí je třeba určit, zda je odchylující se opatření odůvodněno povahou nebo obecnou systematikou – jinými slovy vnitřní logikou – referenčního daňového systému [69].
This is because there is no provision of national law guaranteeing that the amount of the advantage is limited to the net cost of such non-economic infrastructures [64].
Pokud jde o tuto třetí fázi, je na daném členském státu, aby prokázal, že odlišné daňové zacházení vyplývá přímo ze základních nebo řídících principů jeho daňového režimu [70].
The exemption from corporate tax, the amount of which is proportional to the profit made, therefore leads to an advantage disproportionate to any cost of financing non-economic infrastructures.
Během řízení belgické orgány postupně obhajovaly dva názory.
Consequently, the Commission considers that the ports at issue benefit from an advantage within the meaning of Article 107(1) TFEU which corresponds to the difference between the corporate tax that the ports should have paid for their economic activities and the proportion of the tax on legal persons which can be attributed to these economic activities.
Ve svých odpovědích na dotazník zaslaný útvary Komise dne 3. července 2013 belgické orgány nejprve uvedly, že čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů představuje právní základ pro osvobození přístavů od daně z příjmů společností.
STATE RESOURCES AND IMPUTABILITY TO THE STATE
Ve svých připomínkách ze dne 19. prosince 2016 však následně uvedly, že na přístavy se daň z příjmů společností nevztahuje v důsledku pouhého uplatnění obecných pravidel zákona o daních z příjmů uvedených v článcích 1 a 2 zákona o daních z příjmů, neboť přístavy nejsou „společnostmi“ ve smyslu článku 2 zákona o daních z příjmů.
Pursuant to Article 107(1) TFEU, only measures granted by Member States or through State resources are considered as State aid.
Pojem státních podpor je pojmem objektivním a je třeba vzít v úvahu pouze účinky tohoto opatření.
It is settled case-law that waiving revenues that would – in principle – otherwise have been paid to the State constitutes a transfer of State resources [65].
Nebylo zpochybněno, že belgické přístavy neplatí daň z příjmů společností, ale základem pro toto neplacení daně z příjmů společností může být podle belgických orgánů buď čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů, nebo články 1 a 2 zákona o daních z příjmů.
Contrary to the arguments put forward by the Belgian authorities, since the taxation of the economic activities of the ports in the form of the tax on legal persons leads to taxation which is more favourable to the taxpayer than taxation in the form of corporate tax would have been (see section 5.1.2 above concerning the existence of an economic advantage), it gives rise to a shortfall in tax revenue for the State.
Posouzení selektivity, pokud jsou právním základem pro neplacení daně z příjmů společností belgickými přístavy články 1 a 2 zákona o daních z příjmů
Consequently, the Commission considers that this measure constitutes a transfer of State resources within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Ve svých připomínkách ze dne 19. prosince 2016 belgické orgány uvádějí, že čl. 180 odst. 2 zákon o daních z příjmů nemá žádný právní dosah a že je čistě deklaratorní.
In addition, since the tax system at issue comes under Belgian law and is not imposed on Belgium by Union legislation, it is imputable to the State [66].
Jeho vypuštění by na situaci přístavů ve vztahu k dani z příjmů společností nic nezměnilo.
To be considered State aid, a measure must be selective, in the sense that it favours certain undertakings or the production of certain goods within the meaning of Article 107(1) TFEU [67].
Přístavy by byly podle belgických orgánů osvobozeny od daně z příjmů společností na základě článků 1 a 2 zákona o daních z příjmů a obecných kritérií belgického daňového systému.
According to settled case-law [68], the assessment of the material selectivity of a measure mitigating the charges which are normally included in the budget of an undertaking, such as a tax exemption, consists of three steps.
Belgické orgány totiž tvrdí, že přístavy nejsou „společnostmi“ ve smyslu článků 1 a 2 zákona o daních z příjmů.
First, it is necessary to identify the common or ‘normal’ tax regime (the ‘reference system’) applicable in the Member State concerned.
Při tomto nastavení by referenční systém tvořily články 1 a 2 zákona o daních z příjmů, které stanoví, že „společnosti“ podléhají dani z příjmů společností, kdežto právnické osoby, které jsou rezidenty daného státu a nejsou společnostmi, podléhají dani z příjmů právnických osob.
Second, it is necessary to determine whether the measure in question derogates from the reference system by differentiating between economic operators which, in the light of the objective pursued by the reference tax regime, are in a comparable factual and legal situation.
Podle belgických orgánů platí, že jelikož přístavy nejsou „společnostmi“, měla by se na ně nutně vztahovat daň z příjmů právnických osob.
If this is the case, the measure would be deemed prima facie selective.
Článek 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů, který podle belgických orgánů pouze vyvozuje důsledky z obecných pravidel stanovených v článcích 1 a 2, by tedy nejen nepředstavoval odchylku od referenčního systému, ale byl by dokonce jeho nedílnou součástí.
As a third step, it is necessary to establish whether the derogating measure is justified by the nature or general scheme – in other words, the intrinsic logic – of the reference tax system [69].
Pokud by přístavy nebyly „společnostmi“, bylo by možno pravidla vztahující se k dani z příjmů právnických osob rovněž považovat za omezenější referenční systém.
As regards this third step, the Member State must demonstrate that the differential tax treatment results directly from the basic or guiding principles of its tax system [70].
Tento výklad tedy v zásadě vychází z předpokladu, že povaha činností vykonávaných přístavy nutně vylučuje, že by mohly být pro účely daně z příjmů považovány za „společnosti“ (právnické osoby, které jsou rezidenty daného státu), nýbrž že se jedná o „podniky“ ve smyslu článku 107 SFEU, jak bylo uvedeno výše.
In the course of the procedure, the Belgian authorities have defended two lines of argument in turn.
Ani připomínky Belgie, ani připomínky třetích stran neposkytují žádné přesvědčivé důkazy o opodstatněnosti této hypotézy.
In their replies to the questionnaire sent on 3 July 2013 by the Commission, the Belgian authorities first pointed out that Article 180(2) of the CIR was the legal basis for the exemption from corporate tax in favour of the ports.
Komise se naopak domnívá, že přístavy jsou pro účely daně z příjmů v zásadě „společnostmi“ vzhledem k převážné části jejich činností, a že vykonávají hospodářské činnosti, díky nimž je lze klasifikovat jako „podniky“ ve smyslu článku 107 SFEU.
However, they then argued, in their comments dated 19 December 2016, that it was not merely as a result of applying the general rules of the CIR provided for in Articles 1 and 2 of the CIR that the ports were not subject to corporate tax, since ports were not ‘companies’ within the meaning of Article 2 of the CIR.
Navíc ani žádné ustanovení vnitrostátního práva tuto klasifikaci společností nezpochybňuje.
State aid is an objective concept and only the effects of the measure must be taken into account.
Komise totiž konstatuje, že hypotéza, o niž se opírá argumentace belgických orgánů, je v rozporu s oficiálním komentářem k zákonu o daních z příjmů, s jinými interními texty i s oficiálními postoji belgické vlády.
The fact that the Belgian ports do not pay corporate tax is not contested, but the basis for this absence of payment of corporate tax, according to the Belgian authorities, can be either Article 180(2) of the CIR or Articles 1 and 2 of the CIR.
V oficiálním komentáři k zákonu o daních z příjmů se totiž uvádí, že právnické osoby, které jsou „bezpodmínečně“ vyňaty z povinnosti odvádět daň z příjmů společností (zejména přístavy v souladu s čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů), by měly být „v zásadě považovány za subjekty povinné k dani z příjmů společností“ [71].
Assessment of selectivity if Articles 1 and 2 of the CIR constitute the legal basis for the non-payment of corporate tax by the Belgian ports
Většina přístavů uvedených v čl. 180 odst. 2 zákon o daních z příjmů – které jsou SA, SPRL nebo samostatnými správami přístavů ve správě obce – by měla rovněž z titulu své právní formy (a charakteristik zpravidla spojených s touto právní formou) – v zásadě podléhat dani z příjmů společností [72].
In their comments dated 19 December 2016, the Belgian authorities maintain that Article 180(2) of the CIR has no legal implications and is purely declarative.
Dále vlámský přístavní dekret ze dne 2. března 1999 sám o sobě obsahuje údaje o průmyslové [73] nebo obchodní [74] povaze přístavních činností, a tudíž o jejich klasifikaci jako „společností“ ve smyslu článku 2 zákona o daních z příjmů, což by mělo mít za důsledek, že se na ně vztahuje daň z příjmů společností.
Deleting it would not in any way alter the situation of the ports in relation to corporate tax.
Podobně sama belgická vláda před belgickým ústavním soudem uvedla, že přístavy jsou vedle jiných společností a právnických osob uvedených v článku 180 a v čl. 220 odst. 2 zákona o daních z příjmů, „skutečně právnickými osobami, které provozují podnikatelskou činnost nebo činnosti ziskové povahy ve smyslu článku 2 zákona o daních z příjmů“ [75].
According to the Belgian authorities, the ports are exempt from corporate tax pursuant to Articles 1 and 2 of the CIR and the general criteria of the Belgian tax system.
Belgický vicepremiér a ministr financí a zahraničního obchodu před belgickou poslaneckou sněmovnou rovněž prohlásili, že belgické přístavy jsou státními podniky, a pokud by neexistovala bezpodmínečná výjimka obsažená v článku 180 zákona o daních z příjmů, vztahovala by se na ně daň z příjmů společností v souladu s články 1, 2 a 179 zákona o daních z příjmů [76].
The Belgian authorities maintain that the ports are not ‘companies’ within the meaning of Articles 1 and 2 of the CIR.
A konečně daň z příjmů právnických osob se na přístavy nevztahuje přirozeně a přímo, ale jen tehdy, pokud jsou výslovně osvobozeny od daně z příjmů společností na základě čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů v souladu se samotným zněním čl. 220 odst. 2 zákona o daních z příjmů, což je v rozporu s výkladem belgických orgánů, podle kterých přístavy neplatí daň z příjmů společností, protože se na ně přirozeně vztahuje daň z příjmů právnických osob jakožto na právnické osoby, které jsou rezidenty daného státu, avšak nejsou „společnostmi“.
In this scenario, the reference system would be constituted by Articles 1 and 2 of the CIR, which provide that ‘companies’ are subject to corporate tax, whereas resident legal persons other than companies are subject to the tax on legal persons.
Komise tedy nesdílí stanovisko, že i kdyby byl čl. 180 odst. 2 zrušen, na přístavy by se nevztahovala daň z příjmů společností na základě uplatnění obecných kritérií uvedených v článcích 1 a 2 zákona o daních z příjmů.
According to the Belgian authorities, since ports are not ‘companies’, they would necessarily be subject to the tax on legal persons.
S ohledem na skutečnosti uvedené v předchozím bodě odůvodnění se Komise naopak domnívá, že při uplatnění obecných pravidel belgického vnitrostátního práva by se na přístavy, které jsou „společnostmi“ ve smyslu článku 2 zákona o daních z příjmů, měla vztahovat daň z příjmů společností, pokud z ní nebyly formálně a bezpodmínečně osvobozeny podle čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů.
Article 180(2) of the CIR, which, according to the Belgian authorities, merely draws the consequences from the general rules set out in Articles 1 and 2, would therefore not constitute a derogation to the reference system and would even form an integral part of it.
Ze stejných důvodů Komise napadá tvrzení, že pravidla týkající se daně z příjmů právnických osob představují referenční systém pro zdanění přístavů.
In so far as ports are not ‘companies’, the rules relating to the tax on legal persons could also be considered to be a narrower reference system.
Ve svých připomínkách belgické orgány a některé zúčastněné strany tvrdí, že osvobození přístavů od daně z příjmů společností daně údajně vyplývá kromě obecných pravidel zákona o daních z příjmů (články 1 a 2) i z jiných obecných pravidel vnitrostátního práva (obecná právní zásada, pravidlo vyplývající ze soudní praxe, podle kterého veřejné služby, úkoly a majetek nejsou zdaněny, pokud to zákon, případně samotná belgická ústava, výslovně nestanoví).
This interpretation is therefore based essentially on the assumption that the nature of the activities carried out by the ports would necessarily preclude the possibility of their classification as ‘companies’ for the purposes of the taxation of income (of resident legal persons), whereas they constitute ‘undertakings’ within the meaning of Article 107 TFEU, as established above.
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se Komise domnívá, že obvyklé uplatňování obecných pravidel belgického práva by mělo za následek to, že by se na přístavy vztahovala daň z příjmů společností v důsledku toho, že mají příjmy z hospodářské činnosti.
Neither the observations made by Belgium, nor those of the third parties, provide any convincing evidence to validate this assumption.
Ostatně i kdyby na rozdíl od toho, co Komise právě prokázala, mohla dotčená vnitrostátní pravidla – případně jejich výklad ze strany správních orgánů – vyústit v to, že by belgické přístavy nehradily daň z příjmů společností, zaváděla by tato pravidla diskriminaci mezi „podniky“ s hospodářskými aktivitami ve smyslu článku 107 SFEU (viz oddíl 5.1.1 výše).
The Commission considers, on the contrary, that the ports are in principle ‘companies’ for the purposes of taxation of income as regards the bulk of their activities and that they carry out economic activities of a nature to classify them as ‘undertakings’ within the meaning of Article 107 TFEU.
Stejně jako čl. 180 odst. 2 zákona o daních z příjmů v analýze, kterou níže uvádí Komise, by tak tato pravidla, případě belgický systém zdanění příjmů jako celek, byla zdrojem výhod poskytnutých určitým „podnikům“, tj. přístavům, přestože tyto podniky jsou, pokud jde o zisky z „hospodářských činností“, v situaci srovnatelné s jinými podniky (právnickými osobami, které jsou rezidenty daného státu), na které se vztahuje daň z příjmů společností, ve vztahu k účelu daně z příjmů právnických osob, které jsou rezidenty daného státu, tj. zdanění zisků.
Nor is this classification as companies called into question by any provision of national law.