natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Připomíná se, že článek 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU [26] stanoví výjimku z uplatnění této směrnice na koncese udělené veřejnými zadavateli, pokud bylo v členském státě, kde se mají koncese vykonávat, v souladu s článkem 34 směrnice 2014/25/EU stanoveno, že je uvedená činnost přímo vystavena hospodářské soutěži.
For the purposes of this Decision and without prejudice to competition law, the factors listed in recital 45 should be taken as an indication of exposure to competition, of this activity in Austria.
Jelikož byl učiněn závěr, že činnost poskytování letištní infrastruktury leteckým společnostem pro nákladní dopravu podléhá hospodářské soutěži, budou koncese určené k umožnění výkonu těchto činností v Rakouské republice vyňaty z působnosti směrnice 2014/23/EU.
Consequently, since the conditions set out in Article 34 of Directive 2014/25/EU are met, it should be established that Directive 2014/25/EU does not apply to contracts intended to enable the pursuit of this activity in Austria.
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Poradního výboru pro veřejné zakázky,
CONCLUSIONS
Článek 1
Since the condition of unrestricted access to the market is deemed to be met, Directive 2014/25/EU should not apply when contracting entities award contracts intended to enable those services to be carried out in Austria, nor when design contests are organised for the pursuit of such an activity in that country.
Směrnice 2014/25/EU se nepoužije na zakázky, které zadávají zadavatelé a jejichž účelem je umožnit poskytování letištní infrastruktury pro nákladní dopravu prováděnou v Rakousku.
This Decision is based on the legal and factual situation as of January 2015 to November 2016 as it appears from the information submitted by the Applicant and by the Austrian Authorities.
Článek 2
It may be revised, should the conditions for the applicability of Article 34 of Directive 2014/25/EU be no longer met, following significant changes in the legal or factual situation.
Toto rozhodnutí je adresováno Rakouské republice.
Since some services respect to provision of airport infrastructure to airlines (such as, airport infrastructure for passenger traffic, groundhandling, non-aeronautical services) continue to be subject to Directive 2014/25/EU, it is recalled that procurement contracts covering several activities should be treated in accordance with Article 6 of that Directive.
V Bruselu dne 24. ledna 2017.
This means that, where a contracting entity is engaged in ‘mixed’ procurement, that is procurement used to support the performance of both activities exempted from the application of Directive 2014/25/EU and activities not exempted therefrom, regard must be had to the activities for which the contract is principally intended.
Za Komisi
In the event of such mixed procurement, where the purpose is principally to support activities which are not exempted, the provisions of Directive 2014/25/EU are to be applied.
členka Komise
Where it is objectively impossible to determine for which activity the contract is principally intended, the contract is to be awarded in accordance with the rules referred to in Article 6(3) of Directive 2014/25/EU [25].
Úř. věst.
It is recalled that Article 16 of Directive 2014/23/EU of the European Parliament and of the Council [26] provides for an exemption from the application of that Directive for concessions awarded by contracting entities where, for the Member State in which the concessions are to be performed, it has been established in accordance to Article 34 of Directive 2014/25/EU that the activity is directly exposed to competition.
L 134, 30.4.2004, s. 1.
Since it was concluded that the activity of provision of airport infrastructure to airlines for cargo transportation is subject to competition, concession contracts intended to enable the performance of those activities in the Republic of Austria will be excluded from the field of application of Directive 2014/23/EU.
Úř. věst.
The measures provided for in this Decision are in accordance with the opinion of the Advisory Committee for Public contracts,
L 94, 28.3.2014, s. 243.
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Dopis žadatele ze dne 5. února 2016, s. 1.
Directive 2014/25/EU shall not apply to contracts awarded by contracting entities and intended to enable provision of airport infrastructure for cargo to be carried out in Austria.
Bundesvergabegesetz, § 179, odst. 5.
Article 2
Úř. věst.
This Decision is addressed to the Republic of Austria.
C 93, 20.3.2015, s. 22.
Done at Brussels, 24 January 2017.
Vlastnická skladba VIE činí 40 % podílu regionálních orgánů ve smyslu čl. 2 odst. 1, směrnice 2004/17/ES, ale právní forma VIE, veřejný podnik ve smyslu čl. 2 odst. 1, písm. b, směrnice 2004/17/ES, byla potvrzena Rakouským spolkovým úřadem pro zadávání zakázek (č. Bundesvergabeamt, N/0117-BVA/02/2009-24 a Bundesvergabeamt, N/0117-BVA/02/2009-EV8).
For the Commission
Podle studie „Rakouské odvětví letectví v kontextu obchodní polohy Rakouska“, červen 2014, s. 3.
Elżbieta Bieńkowska
Důvěrný údaj.
Member of the Commission
Podle informací uvedených v příloze 7 činil celkový objem nákladní dopravy 226606 tun v roce 2010, 208913 tun v roce 2011 a 188261 tun v roce 2012.
OJ L 134, 30.4.2004, p. 1.
Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (nařízení ES o spojování) (Úř. věst.
OJ L 94, 28.3.2014, p. 243.
L 24, 29.1.2004, s. 1).
Although the Applicant is Vienna airport, the Request concerns the activity of provision of airports in Austria, therefore all Austrian airports are covered by the request.
Rozsudek ze dne 27. dubna 2016, Österreichische Post AG v.
Applicant's letter of 5 February 2016, p. 1.
Komise, T-463/14, ECLI:EU:T:2016:243, bod 28.
Bundesvergabegesetz, Section 179(5).
Věc C-157/99 Smits and Peerbooms [2001] ECLI:EU:C:2001:404, bod 90; Věc C-385/99 Müller-Fauré and van Riet [2003] ECLI:EU:C:2003:270, bod 84; věc C-372/04 Watts [2006] ECLI:EU:C:2006:325, bod 115.
OJ C 93, 20.3.2015, p. 22.
Bod 70 vychází ze stanoviska generálního advokáta, bod 115 z rozsudku.
VIE is ultimately owned in proportion of 40 % by regional authorities within the meaning of Article 2(1) of Directive 2004/17/EC, but VIE's legal standing as public undertaking, within the meaning of Article 2(1)(b) of Directive 2004/17/EC, was confirmed by the Austrian Federal Procurement Office (Ref.
Věc C-205/99 Analir et al.
Bundesvergabeamt, N/0117-BVA/02/2009-24 and Bundesvergabeamt, N/0117-BVA/02/2009-EV8).
[2001] ECLI:EU:C:2001:107, bod 38; věc C-372/04 Watts [2006] ECLI:EU:C:2006:325, bod 116.
According to the study ‘The Austrian Aviation sector in the context of business location Austria’, June 2014, p. 3.
Spojené věci C-570/07 a C-571/07 Blanco Pérez and Chao Gómez [2010] ECLI:EU:C:2010:300, bod 94.
Confidential information
Viz například věc C-169/07 Hartlauer [2009] ECLI:EU:C:2009:141, bod 55; Spojené věci C-338/04, C-359/04 a C-360/04 Placanica and Others [2007] ECLI:EU:C:2007:133, body 53 a 58
According to the information provided in Annex 7, the total cargo volumes were of 226606 tonnes in 2010, 208913 tonnes in 2011 and 188261 in 2012.
Rozsudek ze dne 25. března 2009, 2008/03/0090.
Council Regulation (EC) No 139/2004 of 20 January 2004 on the control of concentrations between undertakings (the EC Merger Regulation) (OJ L 24, 29.1.2004, p. 1).
Věc M.3280, Air France/KLM, bod 36, 11. února 2004; věc M.5440, Lufthansa/Austrian Airlines, bod 29, 28. srpna 2009; věc M.5747, Iberia/British Airways, bod 41, 8. září 2010.
84; Case C-372/04 Watts [2006] ECLI:EU:C:2006:325, para.
Příloha 7 žádosti.
115.
Při výpočtu podílů na trhu nebyla vzata v úvahu všechna letiště v Evropě, nýbrž menší počet letišť, která budou nejpravděpodobněji vyvíjet konkurenční tlak na VIE.
Para 70 is from the Opinion of the Advocate General, para.
Jedná se o tato letiště: letiště Amsterdam Schiphol (AMS); letiště Charles de Gaule (CDG); letiště Düsseldorf (DUS); letiště Fiumicino (FCO); letiště Frankfurt (FRA); letiště Mnichov (MUC); letiště Milán Malpensa (MXP); letiště SZG; letiště Berlín Tegel (TXL) a Curych (ZRH).
115 is from the judgment.
Stejný výsledek by vyplýval i z uplatnění článku 9 směrnice 2004/17/ES.
Case C-205/99 Analir and Others [2001] ECLI:EU:C:2001:107, para.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU ze dne 26. února 2014 o udělování koncesí (Úř. věst.
38; Case C-372/04 Watts [2006] ECLI:EU:C:2006:325 para.
L 94 28.3.2014 s. 1).
116.
První výměny názorů vycházely z návrhu žádosti, který byl projednán během setkání dne 17. března 2010.
Joined Cases C-570/07 and C-571/07 Blanco Pérez and Chao Gómez [2010] ECLI:EU:C:2010:300, para.
Po tomto jednání následoval neformální písemný seznam poznámek a dotazů, který Komise žadateli zaslala dne 12. dubna 2010.
94.
Žadatel předložil odpovědi v e-mailech ze dne 4. a 15. září 2015.
See, for instance, Case C-169/07 Hartlauer [2009] ECLI:EU:C:2009:141, para.
Dne 21. září 2015 a 23. října 2015 Komise vyzvala žadatele, aby předložil další informace k odpovědi ze dne 15. září 2015.
55; Joined Cases C-338/04, C-359/04 and C-360/04 Placanica and Others [2007] ECLI:EU:C:2007:133 paras.
Žadatel doručil odpovědi dne 14. října 2015 a 5. února 2016.
53 and 58.
S ohledem na to, že odpovědi nebyly doručeny ve lhůtě stanovené Komisí, došlo k pozastavení časového limitu pro přijetí rozhodnutí po dobu od uplynutí lhůty stanovené v žádosti o doplnění informací (13. března 2015) do doručení doplněných informací (5. února 2016).
Judgment of 25 March 2009, 2008/03/0090.
Na dalším prodloužení časové lhůty se shodly obě strany.
M.7398 — Mirael/Ferrovial/NDH1, recital 19; M.786 — Birmingham International Airport, recital 15, M. 6732 — Ferrovial/Qatar Holding/CDPQ/Baker Street/BAA, recital 21;M.
Žadatel odpověděl 4. května a 1. července 2016.
5652 — GIP/Gatwick Airport, recital 21;M.
Komise požádala o další informace v této věci ve dnech 11. července a 23. září 2016 i rakouské orgány.
1035 — Hochtief/Aer Rianta/Düsseldorf Airport recital 11; M.2262 Flughafen Berlin II recital 13; and M.3823 — MAG/Ferrovial Aeropuertos/Exeter Airport recital 15.
To znamená, že pokud se zadavatel účastní „smíšené“ veřejné zakázky, tedy zakázky určené na podporu výkonu obou činností vyňatých z uplatnění směrnice 2014/25/EU a činností, které z ní vyňaty nejsou, je nutno zohlednit činnosti, kterých se zakázka především týká.
Airport security services are generally not considered to be an economic activity, thus, competition rules would normally not apply (e.g. Commission decision of 2 May 2005 in case COMP/D3/38469, complaint relating to charges levied by AIA SA and the Olympic Fiel Company SA.).
V případě takové smíšené veřejné zakázky, kde je hlavním účelem podpora činností, které nejsou vyňaty, se použijí ustanovení směrnice 2014/25/EU.
M.5141 — KLM/Martinair, recital 38; M.5440 -Lufthansa/Austrian Airlines, recital 31.
M.7398 – Mirael/Ferrovial/NDH1, bod odůvodnění 19; M.786 – Birmingham International Airport, bod odůvodnění 15, M.
Applicant's letter dated 4 September, page 19.
6732 – Ferrovial/Qatar Holding/CDPQ/Baker Street/BAA, bod odůvodnění 21; M.
Case M.3280, Air France/KLM, para 36 dated 11 February 2004; Case M.5440, Lufthansa/Austrian Airlines, para 29 dated 28 August 2009; Case M.5747, Iberia/British Airways, para 41,dated 8 September 2010.
5652 – GIP/Gatwick Airport, bod odůvodnění 21; M.
Annex 7 to the Request.
Rozhodnutí Komise (EU) 2017/133
Commission Decision (EU) 2017/133
ze dne 25. ledna 2017
of 25 January 2017
o zachování odkazu na harmonizovanou normu EN 14342:2013 „Dřevěné podlahoviny – Charakteristiky, posuzování shody a označení“ v Úředním věstníku Evropské unie s omezením podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 305/2011
on the maintenance with a restriction in the Official Journal of the European Union of the reference of harmonised standard EN 14342:2013 ‘Wood flooring and parquet: Characteristics, evaluation of conformity and marking’ in accordance with Regulation (EU) No 305/2011 of the European Parliament and of the Council
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 305/2011 ze dne 9. března 2011, kterým se stanoví harmonizované podmínky pro uvádění stavebních výrobků na trh a kterým se zrušuje směrnice Rady 89/106/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 2 uvedeného nařízení,
Having regard to Regulation (EU) No 305/2011 of the European Parliament and of the Council of 9 March 2011 laying down harmonised conditions for the marketing of construction products and repealing Council Directive 89/106/EEC [1], and in particular Article 18(2) thereof,
V červenci 2013 přijal Evropský výbor pro normalizaci (CEN) harmonizovanou normu EN 14342:2013 „Dřevěné podlahoviny – Charakteristiky, posuzování shody a označení“.
In July 2013, the European Committee for Standardisation (CEN) adopted the harmonised standard EN 14342:2013 ‘Wood flooring and parquet: Characteristics, evaluation of conformity and marking’.
Odkaz na tuto normu byl následně zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie [2].
The reference of the standard was subsequently published in the Official Journal of the European Union [2].
Dne 21. srpna 2015 vzneslo Německo formální námitku ohledně harmonizované normy EN 14342:2013.
On 21 August 2015 Germany launched a formal objection in respect of the harmonised standard EN 14342:2013.
Formální námitka se vztahovala k článku 4.4 uvedené normy, který se týká metod posuzování a kritérií pro určité nebezpečné látky, a požadovalo se v ní zrušení odkazu na danou normu v Úředním věstníku Evropské unie nebo případně omezení, na základě kterého by byl článek 4.4 normy vyňat z oblasti působnosti uvedeného odkazu.
The formal objection referred to Clause 4.4 of that standard, concerning the assessment methods and criteria for certain dangerous substances, and demanded the withdrawal of the reference of the standard from the Official Journal of the European Union or, alternatively, a restriction excluding Clause 4.4 of that standard from the scope of that reference.
Podle Německa uvedená norma neobsahuje žádné harmonizované metody pro posuzování vlastností dotčených stavebních výrobků ve vztahu k základní charakteristice, pokud jde o uvolňování jiných nebezpečných látek.
According to Germany, that standard does not contain any harmonised methods for assessing the performance of the construction products in question in relation to the essential characteristic release of other dangerous substances.
V článku 4.4 normy se uvádí, že ověření a prohlášení týkající se uvolňování nebo obsahu jiných nebezpečných látek kromě těch, jichž se týkají ostatní ustanovení normy, by mělo být učiněno s přihlédnutím k vnitrostátním předpisům platným v místě použití.
In fact, Clause 4.4 of the standard states that verification and declaration on release or content of additional other dangerous substances than those dealt with in other clauses of the standard should be done taking into account national provisions in the place of use.
Německo tento nedostatek považuje za porušení čl. 17 odst. 3 nařízení (EU) č. 305/2011, jelikož daná norma nesplňuje zcela požadavky stanovené v příslušném mandátu, jak se předpokládá v článku 18.
Germany considered this shortcoming to constitute a violation of Article 17(3) of Regulation (EU) No 305/2011, as the standard at hand did not entirely satisfy the requirements set out in the relevant mandate as foreseen in Article 18.
Kromě toho Německo zdůraznilo význam vhodné úpravy uvolňování těchto jiných nebezpečných látek, zejména těkavých organických sloučenin, v harmonizovaných normách, zvláště pro dané dřevěné výrobky.
Moreover, Germany emphasised the importance of an appropriate treatment of releases of such other dangerous substances, in particular volatile organic compounds (VOCs), within the harmonised standards notably for the wood-based products in question.
Z těchto důvodů Německo požádalo o zrušení odkazu na tuto normu nebo případně o jeho omezení, na jehož základě by byl článek 4.4 vyňat z jeho oblasti působnosti, aby se členským státům umožnilo přijetí vnitrostátních ustanovení pro posuzování vlastností ve vztahu k dané základní charakteristice, pokud jde o uvolňování jiných nebezpečných látek.
For these reasons, Germany demanded to withdraw the reference of that standard, or alternatively to restrict it by excluding Clause 4.4 from its scope, so as to permit Member States to adopt national provisions for the assessment of the performance in relation to the essential characteristic at hand, as regards the release of other dangerous substances.
Při posuzování přípustnosti předložených tvrzení je třeba uvést, že pokud by se alternativní žádost Německa měla chápat jako samostatná žádost s cílem umožnit členským státům zavést vnitrostátní předpisy stanovující další požadavky, nebyla by taková žádost zaměřena na obsah normy EN 14342:2013, a proto by se měla považovat za nepřípustnou.
When assessing the admissibility of the claims brought forward, it should be stated that if the alternative demand of Germany were to be understood as constituting a separate demand aiming to allow Member States to put in place national provisions setting additional requirements, such a claim would not focus on the contents of EN 14342:2013, and should therefore be considered inadmissible.
Jelikož však znění žádosti jednoznačně směřuje k omezení oblasti působnosti uvedené normy, měla by související prohlášení Německa ohledně důsledků takového omezení být považována pouze za součást argumentace předkládané v rámci formální námitky, a neměla by se proto posuzovat odděleně.
However, as the wording of the demand clearly is directed to the restriction of the scope of reference to that standard, the linked statements of Germany about the consequences of such a restriction should be regarded only as parts of the argumentation offered within the formal objection and thus not considered separately.
Podle čl. 17 odst. 3 nařízení (EU) č. 305/2011 mají harmonizované normy stanovit metody a kritéria pro posuzování vlastností výrobků, na které se uvedené normy vztahují, ve vztahu k jejich základním charakteristikám.
According to Article 17(3) of Regulation (EU) No 305/2011, harmonised standards are to provide the methods and the criteria for assessing the performance of the products covered by them in relation to their essential characteristics.
Přesně jak tvrdí Německo, článek 4.4 normy EN 14342:2013 představuje pouze odkaz na platné vnitrostátní předpisy.
Quite as Germany has asserted, Clause 4.4 of EN 14342:2013 only presents a reference to national provisions in place.
V tomto ohledu norma EN 14342:2013 nesplňuje požadavky stanovené v čl. 17 odst. 3 nařízení (EU) č. 305/2011.
In this respect, EN 14342:2013 does not comply with the requirements set out in Article 17(3) of Regulation (EU) No 305/2011.
Kromě toho z judikatury Soudního dvora [3] vyplývá, že členské státy nejsou oprávněny zavádět vnitrostátní ustanovení pro posuzování vlastností ve vztahu k základním charakteristikám nad rámec toho, co je uvedeno v harmonizovaných normách, pokud jde o uvádění na trh nebo používání stavebních výrobků, na které se uvedené normy vztahují.
Furthermore, the jurisprudence of the Court of Justice [3] indicates that Member States are not entitled to put in place national provisions for the assessment of the performance in relation to any essential characteristics above and beyond what has been contained in the harmonised standards, when it comes to the marketing or the use of the construction products covered by them.
Obsah normy EN 14342:2013 je tudíž také v rozporu s těmito zásadami.
The contents of EN 14342:2013 are thus in conflict also with these principles.
Z tohoto důvodu a s ohledem na skutečnost, že nařízení jsou přímo použitelná, by článek 4.4 normy EN 14342:2013 neměl být uplatňován, a to bez ohledu na výsledek tohoto řízení o formální námitce.
Therefore and due to the fact that Regulations are directly applicable, Clause 4.4 of EN 14342:2013 should not be applied, independently of the outcome of this formal objection procedure.
Jelikož však judikatura Soudního dvora [4] potvrzuje vyčerpávající povahu harmonizovaného systému zavedeného nařízením (EU) č. 305/2011 nebo na jeho základě, neplatnost článku 4.4 normy EN 14342:2013 neznamená, že členské státy mohou přijímat vnitrostátní ustanovení pro posuzování vlastností ve vztahu k základní charakteristice, pokud jde o uvolňování jiných nebezpečných látek.
Nevertheless, since the jurisprudence of the Court of Justice [4] confirms the exhaustive nature of the harmonised system established in or by means of Regulation (EU) No 305/2011, the invalidity pf Clause 4.4 of EN 14342:2013 does not imply that Member States could adopt national provisions for the assessment of the performance in relation to the essential characteristic release of other dangerous substances.
Na základě normy EN 14342:2013, jakož i na základě informací předložených Německem, jinými členskými státy, výborem CEN a zástupci průmyslu, a po poradě s výbory zřízenými podle článku 64 nařízení (EU) č. 305/2011 a článku 22 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012 [5] je třeba poznamenat, že nebyly vzneseny žádné zásadní námitky proti trvalému zveřejnění odkazu na uvedenou normu v Úředním věstníku Evropské unie.
On the basis of the contents of EN 14342:2013 as well as the information submitted by Germany, by the other Member States, by CEN and by industry, and after consulting the committees established by Article 64 of Regulation (EU) No 305/2011 and by Article 22 of Regulation (EU) No 1025/2012 of the European Parliament and of the Council [5], it should be noted that no substantial objections were expressed against the continued publication of the reference of that standard in the Official Journal of the European Union.
Vyloučení článku 4.4 normy z oblasti působnosti odkazu zveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie se střetlo s obavami ohledně výkladu judikatury Soudního dvora tak, že by členské státy mohly stanovit požadavky, které by omezovaly volný oběh těchto výrobků, pokud by se domnívaly, že bezpečnost výrobku není dostatečně zajištěna.
The exclusion of Clause 4.4 from the scope of the reference published in the Official Journal of the European Union has been met with concerns based on an interpretation of the jurisprudence of the Court of Justice as allowing the Member States, if they take the view that the safety of a product is insufficiently ensured, to lay down requirements restricting the free circulation of those products.
Soudní dvůr však již uvedl, že takový výklad by zpochybňoval zamýšlený účinek („effet utile“) harmonizace v této oblasti [6].
However, the Court of Justice itself has already stated that such an interpretation would put into question the effectiveness [(‘effet utile’)] of the harmonisation in this field [6].
Údajná neúplnost této normy by proto neměla být považována za dostatečný důvod pro přijetí první žádosti Německa o úplné zrušení odkazu na normu EN 14342:2013 v Úředním věstníku Evropské unie.
The alleged incompleteness of that standard should thus not be considered a sufficient reason for accepting the first demand of Germany, the complete withdrawal of the reference to the standard EN 14342:2013 from the Official Journal of the European Union.
Tato žádost by proto měla být zamítnuta.
That demand should therefore be rejected.
Pokud jde o alternativní žádost o omezení odkazu vynětím článku 4.4 z jeho působnosti, je třeba nejprve připomenout, že se toto ustanovení – jak již bylo uvedeno – bez ohledu na výsledek tohoto řízení o formální námitce nemá uplatňovat.
For the alternative demand of restricting the reference by excluding Clause 4.4 from its scope, it should firstly be reminded that, as already demonstrated, that clause is not to be applied, independently of the outcome of this formal objection procedure.
V zájmu jasnosti je však nutné toto neplatné ustanovení z odkazu výslovně vyjmout.
However, for reasons of clarity, it is necessary to explicitly exclude that invalid clause from the reference.
Odkaz na normu EN 14342:2013 by proto měl zachován, je však nutné zavést omezení, kterým se článek 4.4 uvedené normy vyjme z jeho působnosti,
The reference of EN 14342:2013 should therefore be maintained, but it is necessary to introduce a restriction excluding Clause 4.4 of that standard from its scope,