natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pokud to není možné (např. orgán odpovědný za zamítnutí prodloužení povolení k pobytu není oprávněn vydávat rozhodnutí o navrácení), měly by členské státy zavést rychlé a účinné postupy zapojující příslušné orgány, aby zajistily rychlou výměnu informací a po přijetí rozhodnutí o ukončení oprávněného pobytu bezodkladné vydání rozhodnutí o navrácení (aniž je dotčeno právo udělit povolení nebo oprávnění k pobytu v souladu s čl. 6 odst. 4 směrnice o navracení).
Judgment of the Court of Justice of 30 November 2009, Kadzoev, Case C-357/09 PPU, ECLI:EU:C:2009:741.
Ano.
UNHCR, Options paper 2: Options for governments on open reception and alternatives to detention, 2015, available at: http://www.unhcr.org/protection/detention/5538e53d9/unhcr-options-paper-2-options-governments-open-reception-alternatives-detention.html [76] Judgment of the Court of Justice of 30 May 2013, Arslan, Case C-534/11, ECLI:EU:C:2013:343.
Právo státního příslušníka třetí země na jazykovou pomoc by měly členské státy zajišťovat způsobem, který dotčené osobě poskytuje konkrétní a praktickou možnost toto právo využít („užitečný účinek“ ustanovení).
An overview on the different time-limits applicable under national law can be found at: http://ec.europa.eu/smart-regulation/evaluation/search/download.do?documentId=10737855 (pages 44-50).
V praxi však může rovněž zvyšovat absolutní počet případů, kdy členské státy vydají rozhodnutí o navrácení, které nelze vykonat kvůli praktickým nebo právním překážkám vyhoštění (např. zpoždění při získávání nezbytných dokladů ze třetích zemí a případy nenavracení (non-refoulement)).
This overview reflects the situation of December 2013 and some national rules have changed in the meantime.
Aby se zamezilo právnímu vakuu u těchto osob, navrhla Komise stanovit minimální úroveň podmínek pro pobyt neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí, u nichž byl výkon rozhodnutí o navrácení odložen, nebo které nemohou být vyhoštěny s ohledem na soubor podmínek, které byly stanoveny již v článcích 7 až 10, článku 15 a článcích 17 až 20 směrnice Rady 2003/9/ES [71] („směrnice o podmínkách přijímání“) a které se v zásadě vztahují na čtyři základní práva: 1) celistvost rodiny; 2) zdravotní péče; 3) školní docházka a vzdělávání nezletilých osob a 4) respektování zvláštních potřeb zranitelných osob.
Judgment of 17 July 2014, Bero, Case C-473/13, and Bouzalmate, Case C-514/13, ECLI:EU:C:2014:2095.
Inspirovat se lze i v acquis v oblasti azylu (zejména článku 14 směrnice o podmínkách přijímání 2013/33/EU).
Judgment of the Court of Justice of 17 July 2014, Pham, Case C-474/13, ECLI:EU:C:2014:2096.
Ostatní základní potřeby: V rozsudku ve věci Abdida, C-562/13 ESD konstatoval, že členské státy musí uspokojit i ostatní základní potřeby, aby bylo zajištěno, že neodkladná zdravotní péče a základní léčba je skutečně poskytována po dobu, během níž má dotčený členský stát povinnost odložit výkon rozhodnutí o vyhoštění.
[80] UNHCR, Options paper 1: Options for governments on care arrangements and alternatives to detention for children and families, 2015, available at: http://www.unhcr.org/553f58509.pdf
Legitimním cílem spočívajícím v ochraně společnosti se musí zabývat jiné právní předpisy, zejména trestní právo, správní právo trestní a právní předpisy týkající se ukončení oprávněného pobytu z důvodu veřejného pořádku.
European Union Agency for Fundamental Rights, European legal and policy framework on immigration detention of children, 2017, available at: http://fra.europa.eu/sites/default/files/fra_uploads/fra-2017-immigration-detention-children_en.pdf
V této souvislosti ESD v rozsudku ve věci Kadzoev C-357/09 [74], bodě 70 výslovně uvedl: „Možnost umístit osobu do zajištění z důvodů veřejného pořádku a veřejné bezpečnosti se nemůže zakládat na směrnici 2008/115/ES.
As regards the specific situation of Switzerland, Norway, Iceland and Liechtenstein: see related footnote in section 2 above.
Proto žádná z okolností uvedených předkládajícím soudem (agresivní chování, žádné prostředky na obživu ani ubytování) nemůže sama o sobě představovat důvod zajištění na základě ustanovení této směrnice.“ Při posuzování, zda existuje nebezpečí útěku, však lze vzít v úvahu minulé chování/jednání osoby, která představuje hrozbu pro veřejný pořádek a bezpečnost (např. nedodržování správního práva v jiných oblastech, než jsou právní předpisy týkající se migrace, nebo porušení trestního práva) (viz oddíl 1.6).
The first version of the Handbook was adopted in October 2015 [2].
V rozsudku ve věci El Dridi, C-61/11, bodě 39 ESD potvrdil, že: „Z šestnáctého bodu odůvodnění uvedené směrnice, jakož i ze znění jejího čl. 15 odst. 1 v tomto ohledu plyne, že členské státy musí uskutečnit vyhoštění prostřednictvím co nejmírnějších donucovacích opatření.
The current version, revised in 2017, builds upon the Commission Recommendation of 7 March 2017 [3] and features additional guidance to national authorities on how the rules of the Return Directive be used to improve the effectiveness of the return systems, while ensuring full observance of fundamental rights.
Pouze v případě, kdy výkon rozhodnutí o navrácení formou vyhoštění může být s ohledem na posouzení každé konkrétní situace ohrožen jednáním dotčené osoby, mohou tyto státy zbavit tuto osobu svobody jejím zajištěním.“ To však neznamená, že předpokladem pro zajištění je skutečnost, že se na státního příslušníka třetí země již vztahovala mírnější donucovací opatření.
Removal order Legal basis: Return Directive — Articles 3(5) and 8(3)
Zajištění za účelem vyhoštění musí vždy respektovat ustanovení čl. 15 odst. 4 směrnice o navracení: „Ukáže-li se, že reálný předpoklad pro vyhoštění přestal z právních nebo jiných důvodů existovat nebo že přestaly existovat podmínky uvedené v odstavci 1, ztrácí zajištění odůvodnění a dotčená osoba musí být bezodkladně propuštěna.“ To znamená, že v případech, kdy je zřejmé, že neexistuje reálný předpoklad pro vyhoštění, musí být zajištění ukončeno (je-li například zřejmé, že doklady, které má vydat třetí země, budou obdrženy příliš pozdě, nebo nebudou vydány vůbec, a to ani v případě spolupráce ze strany zajištěné osoby).
Example: if an irregular migrant has entered the EU via Member State A (undetected), subsequently travelled through Member States B and C (undetected) and was finally apprehended in Member State D, Member State D is in charge of carrying out a return procedure.
Odpověď poskytuje rozsudek ESD ve věci Arslan, C-534/11 [76], body 49 a 63: „Čl.
The temporary reintroduction of internal border controls between Schengen States does not affect this principle.
2 odst. 1 směrnice 2008/115/ES […] se nevztahuje na státního příslušníka třetí země, který podal žádost o mezinárodní ochranu ve smyslu směrnice 2005/85/ES, a to v době od podání uvedené žádosti do přijetí rozhodnutí o této žádosti v prvním stupni, či případně do rozhodnutí o opravném prostředku podaném proti uvedenému rozhodnutí. […] Směrnice 2003/9/ES a 2005/85/ES nebrání tomu, aby byl státní příslušník třetí země, který po svém zajištění na základě článku 15 směrnice 2008/115/ES podal žádost o mezinárodní ochranu ve smyslu směrnice 2005/85/ES, ponechán v zajištění na základě ustanovení vnitrostátního práva, jestliže se po individuálním posouzení všech relevantních okolností ukáže, že tato žádost bylapodána pouze s cílem pozdržet nebo zmařit výkon rozhodnutí o navrácení a že je pokračování zajištění objektivně nutné k tomu, aby se dotyčný nemohl definitivně vyhnout svému navrácení.“ Pozn.: Výše uvedený odkaz na „vnitrostátní právo“ se týká vnitrostátních pravidel pro zajištění v souvislosti s azylem, která případně provádějí požadavky týkající se zajištění, jež jsou stanoveny v acquis EU v oblasti azylu.
Legal basis: Regulation (EU) No 604/2013 of the European Parliament and of the Council [28] (the ‘Dublin Regulation’) — Articles 19 and 24
V čl. 15 odst. 3 první větě se nevyžaduje písemné rozhodnutí o přezkumu: to objasnil ESD v rozsudku ve věci Mahdi, C-146/14, bodě 47: „[…] ustanovení článku 15 této směrnice nevyžadují přijetí písemného „přezkumného aktu“ […].
Article 6 of the Return Directive does not expressly mention the case in which a second Member State makes use of the possibility offered under the Dublin Regulation to ask a first Member State to take back an illegally staying third-country national.
Směrnice Rady (EU) 2017/159
Council Directive (EU) 2017/159
kterou se provádí dohoda týkající se provádění Úmluvy Mezinárodní organizace práce o práci v odvětví rybolovu z roku 2007 uzavřená Všeobecnou konfederací zemědělských družstev v Evropské unii (COGECA), Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF) a Sdružením vnitrostátních organizací rybářských podniků v Evropské unii (Europêche) dne 21. května 2012
implementing the Agreement concerning the implementation of the Work in Fishing Convention, 2007 of the International Labour Organisation, concluded on 21 May 2012 between the General Confederation of Agricultural Cooperatives in the European Union (Cogeca), the European Transport Workers' Federation (ETF) and the Association of National Organisations of Fishing Enterprises in the European Union (Europêche)
Sociální partneři mohou v souladu s čl. 155 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (EU) společně požádat, aby byly dohody jimi uzavřené na úrovni Unie prováděny rozhodnutím Rady na návrh Komise.
Management and labour (‘the social partners’) may, in accordance with Article 155(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), request jointly that agreements concluded by them at Union level be implemented by a Council decision on a proposal from the Commission.
Dne 14. června 2007 přijala Mezinárodní organizace práce Úmluvu o práci v odvětví rybolovu z roku 2007 (dále jen „úmluva“).
On 14 June 2007, the International Labour Organization (ILO) adopted the Work in Fishing Convention, 2007 (‘the Convention’).
Cílem úmluvy je vytvořit jediný ucelený nástroj k doplnění mezinárodních norem o životních a pracovních podmínkách pro toto odvětví, přičemž úmluva zahrnuje pozměněné a aktualizované normy obsažené ve stávajících mezinárodních úmluvách a doporučeních týkajících se rybářů a rovněž základní zásady obsažené v dalších mezinárodních úmluvách o práci.
The Convention aims to create a single, coherent instrument to complete the international standards for living and working conditions for this sector, and incorporates revised and updated standards from existing international conventions and recommendations applicable to fishermen, as well as the fundamental principles found in other international labour conventions.
V souladu s čl. 154 odst. 2 Smlouvy o fungování EU konzultovala Komise se sociálními partnery, zda podpořit používání ustanovení Úmluvy v rámci Unie.
The Commission consulted the social partners, in accordance with Article 154(2) TFEU, on whether to promote the application within the Union of the provisions of the Convention.
Přejíce si provést první krok směřující ke kodifikaci sociálního acquis Unie v odvětví mořského rybolovu a pomoci vytvořit pro dané odvětví v Unii rovné podmínky, uzavřely dne 21. května 2012 Všeobecná konfederace zemědělských družstev v Evropské unii (COGECA), Evropská federace pracovníků v dopravě (ETF) a Sdružení vnitrostátních organizací rybářských podniků v Evropské unii (Europêche) dohodu týkající se provádění úmluvy (dále jen „dohoda“).
On 21 May 2012, the General Confederation of Agricultural Cooperatives in the European Union (Cogeca), the European Transport Workers' Federation (ETF), and the Association of National Organisations of Fishing Enterprises in the European Union (Europêche), wishing to undertake a first step towards a codification of the Union's social acquis in the sea fishing sector and to help create a level playing field for the sea fishing sector in the Union, concluded an agreement concerning the implementation of the Convention (‘the Agreement’).
Dne 10. května 2013 požádaly tyto organizace Komisi, aby jejich dohodu provedla v souladu s čl. 155 odst. 2 Smlouvy o fungování EU rozhodnutím Rady.
On 10 May 2013, those organisations requested the Commission to implement the Agreement by a Council decision in accordance with Article 155(2) TFEU.
Pro účely článku 288 Smlouvy o fungování EU je vhodným nástrojem pro provedení dohody směrnice.
For the purposes of Article 288 TFEU, the appropriate instrument to implement the Agreement is a directive.
Komise vypracovala návrh směrnice v souladu se svým sdělením ze dne 20. května 1998 o přizpůsobení a podpoře sociálního dialogu na úrovni Společenství s přihlédnutím k reprezentativnosti smluvních stran a zákonnosti každého ustanovení dohody.
The Commission has drafted its proposal for a directive, in accordance with its Communication of 20 May 1998 on adapting and promoting social dialogue at Community level, taking into account the representative status of the signatory parties and the legality of each clause of the Agreement.
Touto směrnicí by neměla být dotčena žádná stávající ustanovení Unie, která jsou specifičtější nebo zajišťují vyšší úroveň ochrany všem rybářům.
This Directive should apply without prejudice to any existing Union provisions which are more specific or which grant a higher level of protection to all fishermen.
Tato směrnice a dohoda k ní přiložená stanovují minimální normy.
This Directive and the Agreement annexed hereto lay down minimum standards; the Member States and the social partners may maintain or introduce more favourable provisions.
Členské státy a sociální partneři mohou zachovat nebo zavést příznivější ustanovení.
Without prejudice to the provisions of the Agreement on follow-up and review by the social partners at Union level, the Commission should monitor the implementation of this Directive and the Agreement, and should carry out an evaluation.
Aniž jsou dotčena ustanovení dohody o návazných opatřeních a přezkumu ze strany sociálních partnerů na úrovni Unie, měla by Komise monitorovat provádění této směrnice a dohody a provést jejich hodnocení.
The social partners expect the national measures implementing this Directive to enter into force not earlier than on the date of entry into force of the Convention.
Sociální partneři očekávají, že vnitrostátní opatření provádějící tuto směrnici vstoupí v platnost nejdříve dnem vstupu úmluvy v platnost.
Accordingly, this Directive should enter into force at the same time as the Convention.
Tato směrnice by tedy měla vstoupit v platnost současně s úmluvou.
The Agreement applies to fishermen working in any capacity under a contract of employment or in an employment relationship on board fishing vessels engaged in sea fishing, flying the flag of a Member State or registered under the plenary jurisdiction of a Member State.
Dohoda se vztahuje na rybáře pracující na jakékoli pozici na základě pracovní smlouvy nebo v pracovním poměru na palubě rybářských plavidel zapojených do mořského rybolovu, plujících pod vlajkou některého členského státu nebo zapsaných pod plnou soudní pravomocí některého členského státu.
In order to protect the occupational safety and health of the fishermen working in any capacity under a contract of employment or in an employment relationship, the Agreement may further apply to all other fishermen present on board the same fishing vessel.
S cílem chránit bezpečnost a ochranu zdraví při práci rybářů, kteří pracují na jakékoli pozici na základě pracovní smlouvy nebo v pracovním poměru, se může dohoda dále vztahovat na všechny ostatní rybáře, kteří se nacházejí na palubě stejného rybářského plavidla.
As regards any terms used in the Agreement which are not specifically defined therein, Member States may define those terms in accordance with national law and practice, as is the case for other social policy directives using similar terms, provided that those definitions respect the content of the Agreement.
Pojmy používané v dohodě, které v ní nejsou zvlášť definovány, mohou členské státy vymezit v souladu s vnitrostátním právem a zvyklostmi, stejně jako je tomu u jiných směrnic z oblasti sociální politiky používajících obdobné pojmy, a to za předpokladu, že uvedené definice odpovídají obsahu dohody.
This Directive and the Agreement annexed hereto should take into account the provisions on the management of fishing capacity as set out in Regulation (EU) No 1380/2013 of the European Parliament and of the Council [1].
Tato směrnice a dohoda k ní přiložená by měly brát v úvahu ustanovení o řízení rybolovné kapacity obsažená v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 [1].
The Member States may entrust social partners with the implementation of this Directive, where social partners jointly request to do so and as long as the Member States take all the necessary steps to ensure that they can at all times guarantee the results sought under this Directive.
Pokud členské státy přijmou všechna nezbytná opatření, aby zajistily, že mohou kdykoli zaručit výsledky vyžadované touto směrnicí, mohou jejím prováděním pověřit sociální partnery, jestliže o to sociální partneři společně požádají.
The Commission has informed the European Parliament pursuant to Article 155(2) TFEU, by sending the text of its proposal for a Directive containing the Agreement.
Na základě čl. 155 odst. 2 Smlouvy o fungování EU informovala Komise Evropský parlament a zaslala mu znění svého návrhu směrnice obsahující dohodu.
This Directive respects the fundamental rights and principles recognised in the Charter of Fundamental Rights of the European Union, in particular Articles 20, 31 and 32 thereof.
Tato směrnice ctí základní práva a zásady uznávané Listinou základních práv Evropské unie, a zejména články 20, 31 a 32 uvedené listiny.
Since the objectives of this Directive, namely to improve living and working conditions and to protect health and safety of workers in the sea fishing sector, which is a cross-border sector operating under the flags of different Member States, cannot be sufficiently achieved by the Member States, but can rather be achieved at Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on European Union.
Jelikož cílů této směrnice, totiž zlepšení životních a pracovních podmínek a ochrana zdraví a bezpečnosti pracovníků v odvětví mořského rybolovu, které je přeshraničním odvětvím spadajícím pod různé členské státy, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii.
In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Directive does not go beyond what is necessary in order to achieve those objectives.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
According to the settled case-law of the Court of Justice of the European Union [2], the fact that an activity referred to in a directive does not yet exist in a Member State cannot release that Member State from its obligation to adopt laws or regulations in order to ensure that all the provisions of the directive are properly transposed.
V souladu s ustálenou judikaturou Soudního dvora Evropské unie [2] nemůže skutečnost, že některá činnost uváděná ve směrnici není v určitém členském státě prováděna, zprostit tento členský stát jeho povinnosti přijmout právní nebo správní předpisy k zajištění řádného provedení všech ustanovení této směrnice do vnitrostátního práva.
Both the principle of legal certainty and the need to secure the full implementation of directives both in law and in fact require that all Member States reproduce the rules of the directive concerned within a clear, precise and transparent framework providing for mandatory legal provisions.
Jak zásada právní jistoty, tak i nezbytnost zajištění plného použití směrnic de iure i de facto vyžadují, aby všechny členské státy převzaly pravidla stanovená dotčenou směrnicí do jasného, přesného a transparentního rámce, jenž stanoví povinné právní předpisy.
Such an obligation applies to Member States in order to anticipate any change in the situation existing in them at a given point in time and in order to ensure that all legal persons in the Community, including those in Member States in which a particular activity referred to in a directive does not exist, may know with clarity and precision, what are, in all circumstances, their rights and obligations.
Tato povinnost je členským státům uložena proto, aby byly připraveny na jakoukoliv změnu situace, ke které by v určitou dobu mohlo v členských státech dojít, a aby bylo zajištěno, že všechny právnické osoby ve Společenství, včetně subjektů v členských státech, v nichž určitá činnost upravená směrnicí neexistuje, mohou za všech okolností jasně a přesně znát svá práva a povinnosti.
According to the case-law, it is only where transposition of a directive is pointless for reasons of geography that such transposition is not mandatory.
Podle judikatury není nutno směrnici provést pouze v případě, kdy je takové provedení bezpředmětné ze zeměpisných důvodů.
Member States should, in such cases, inform the Commission thereof.
Členské státy o nich mají v těchto případech informovat Komisi.
In accordance with the Joint Political Declaration of 28 September 2011 of Member States and the Commission on explanatory documents [3], Member States have undertaken to accompany, in justified cases, the notification of their transposition measures with one or more documents explaining the relationship between the components of a directive and the corresponding parts of national transposition instruments.
Členské státy se v souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise ze dne 28. září 2011 o informativních dokumentech [3] zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu.
With regard to this Directive, the legislator considers the transmission of such documents to be justified,
Ve vztahu k této směrnici považuje zákonodárce předložení těchto dokumentů za odůvodněné,
HAS ADOPTED THIS DIRECTIVE:
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Article 1
Článek 1
This Directive shall implement the Agreement concerning the implementation of the Work in Fishing Convention, 2007 of the International Labour Organisation, concluded on 21 May 2012 between management and labour (‘social partners’) at Union level in the sea-fisheries sector, namely the General Confederation of Agricultural Cooperatives in the European Union (Cogeca), the European Transport Workers' Federation (ETF) and the Association of National Organisations of Fishing Enterprises in the European Union (Europêche).
Touto směrnicí se provádí dohoda týkající se provádění Úmluvy Mezinárodní organizace práce o práci v odvětví rybolovu z roku 2007 uzavřená dne 21. května 2012 mezi zaměstnavateli a zaměstnanci (dále jen „sociální partneři“) na úrovni Unie, totiž Všeobecnou konfederací zemědělských družstev v Evropské unii (COGECA), Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF) a Sdružením vnitrostátních organizací rybářských podniků v Evropské unii (Europêche).
The text of the Agreement is set out in the Annex to this Directive.
Znění dohody je uvedeno v příloze této směrnice.
Article 2
Článek 2
Member States may maintain or introduce provisions more favourable to workers in the sea fishing sector than those laid down in this Directive.
Členské státy mohou zachovat nebo zavést předpisy, které jsou pro pracovníky v odvětví mořského rybolovu příznivější než ustanovení této směrnice.
The implementation of this Directive shall under no circumstances constitute sufficient grounds for justifying a reduction in the general level of protection of workers in the fields covered by this Directive.