natgillin/translations-raw huggingface dataset:
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 [1], a zejména na článek 76 uvedené směrnice,
Having regard to Directive 2014/59/EU of the European Parliament and of the Council of 15 May 2014 establishing a framework for the recovery and resolution of credit institutions and investment firms and amending Council Directive 82/891/EEC, and Directives 2001/24/EC, 2002/47/EC, 2004/25/EC, 2005/56/EC, 2007/36/EC, 2011/35/EU, 2012/30/EU and 2013/36/EU, and Regulations (EU) No 1093/2010 and (EU) No 648/2012 of the European Parliament and of the Council [1], and in particular Article 76 thereof,
Směrnice 2014/59/EU požaduje, aby členské státy zajistily ochranu určitých tříd ujednání během částečného převodu aktiv, práv a závazků instituce v režimu řešení krize.
Directive 2014/59/EU requires Member States to ensure the protection of certain classes of arrangements during the partial transfer of assets, rights and liabilities of an institution under resolution.
Stejná ochrana je nutná v případě, kdy orgán příslušný k řešení krize nuceně mění podmínky smlouvy, jíž je instituce v režimu řešení krize stranou.
The same protection is required when a resolution authority forcibly modifies the terms of a contract to which the institution under resolution is party.
Cílem této ochrany je v případě částečného převodu nebo změny smlouvy zabránit dělení aktiv, práv a závazků, které jsou vzájemně propojeny na základě uvedených ujednání.
That protection aims to prevent, when a partial transfer or a contractual modification has been effected, the splitting of assets, rights and liabilities which are linked to each other by virtue of those arrangements.
Aby bylo zajištěno řádné uplatňování této ochrany, je nutné přesně určit typy ujednání, které spadají do rozsahu vymezení jednotlivých tříd stanovených směrnicí 2014/59/EU.
To ensure the proper application of this protection, it is necessary to identify precisely the types of arrangements that fall under the scope of each of the classes set out under Directive 2014/59/EU.
Nejvhodnějším způsobem, jak typy ujednání určit, je doplnit pravidla a definice stanovené ve směrnici 2014/59/EU dalšími podrobnými pravidly a definicemi.
The method most appropriate for this identification is to provide detailed rules and definitions, in addition to those set out under Directive 2014/59/EU.
Tato metoda je vhodnější než sestavení seznamu konkrétních ujednání, která je možno uzavřít podle právních předpisů jednotlivých členských států, vzhledem k tomu, že takový seznam by bylo obtížné vypracovat a bylo by nutné ho neustále aktualizovat.
This is preferable to establishing a list of specific arrangements that may be entered into under the different national Member State laws, as such a list would be difficult to complete and would need to be continuously updated.
Toto nařízení by mělo vyjasnit a v případě potřeby omezit rozsah použitelnosti různých forem ochrany stanovených směrnicí 2014/59/EU pro každou třídu ujednání.
As such this regulation should clarify and restrict, where necessary, the scope of application of the various forms of protection provided for by Directive 2014/59/EU for each class of arrangements.
Různé třídy ujednání uvedené v čl. 76 odst. 2 směrnice 2014/59/EU jsou rozpracovány v různé míře podrobnosti: některé třídy jsou zcela konkrétní, zatímco jiné jsou vymezeny vágněji.
The various classes of arrangements set out in Article 76(2) of Directive 2014/59/EU are detailed to varying degrees: some classes are fully specified, while others are determined in vaguer terms.
Některé třídy se navíc týkají jednoho typu smluvního vztahu a závazku nebo omezeného souboru smluvních vztahů a závazků, zatímco jiné zahrnují větší počet a otevřenou škálu smluvních závazků, transakcí a vztahů.
In addition, some classes refer to one type of contractual relationship and liability or to a limited set of contractual relationships and liabilities, while others cover a greater number and an open range of contractual liabilities, transactions and relationships.
Tyto posledně jmenované třídy by potenciálně mohly zahrnovat všechny právní a smluvní vztahy mezi institucí a jednou nebo více jejími protistranami.
Those latter classes could potentially encompass all of the legal and contractual relationships between an institution and one or more of its counterparties.
Kdyby měly být tyto třídy ujednání plně chráněny, mohlo by být pro orgány příslušné k řešení krize provádění částečných převodů obtížné, ne-li nemožné.
If those classes of arrangements were to be fully protected, resolution authorities could find it difficult to effect partial transfers, if at all.
Je proto vhodné zabránit nadměrné míře ochrany, která by se mohla potenciálně vztahovat na všechna aktiva, práva a závazky mezi institucí a jejími protistranami.
It is therefore appropriate to avoid an excessive protection that could potentially extend to all of the assets, rights and liabilities between an institution and its counterparties.
Některé třídy chráněných ujednání jsou ve směrnici 2014/59/EU definovány šířeji.
Some classes of protected arrangements are defined in broader terms in Directive 2014/59/EU.
Za účelem zvýšení jistoty ohledně oblasti působnosti zejména ve vztahu k dohodám o zajištění, dohodám o vzájemném započtení, nettingovým dohodám a k mechanismům strukturovaného financování by tyto třídy měly být blíže vymezeny.
In order to enhance certainty in terms of scope, namely in relation to security arrangements, set-off and netting arrangements and structured finance arrangements those classes should be further specified.
Toto nařízení v přenesené pravomoci by nemělo orgánům příslušným k řešení krize bránit v tom, aby uvedené druhy dohod o vzájemném započtení a nettingových dohod blíže vymezily a při individuálních částečných převodech chránily, jestliže jsou tyto dohody uznávány pro účely snižování rizika podle platných obezřetnostních pravidel a podmínkou tohoto uznání je ochrana, zejména na základě neoddělitelnosti.
This Delegated Regulation should not prevent the resolution authorities to further specify in partial transfers those types of set- off and netting arrangements to be protected in individual partial transfers, where those arrangements are recognised for risk mitigation purposes under the applicable prudential rules, and the protection, in particular by non-separability, is a condition for that recognition.
Možnost rozhodovat o takovéto rozšířené ochraně by orgány příslušné k řešení krize měly mít v individuálních případech řešení krizí.
The resolution authorities should be allowed to decide on such extended protection in individual resolution cases.
Protistrany instituce se mohou dohodnout na takzvané „univerzální“ nebo „obecné“ dohodě o vzájemném započtení, která bude zahrnovat veškerá práva a závazky mezi těmito stranami.
The counterparties of the institution may agree on a so-called ‘catch-all’ or sweep-up ‘set-off’ agreement including any and all rights and liabilities between the parties.
Na základě tohoto druhu dohody by veškeré závazky mezi těmito stranami byly chráněny proti vzájemnému oddělení.
In consequence of this type of agreement any liabilities between the parties would be protected against being separated from each other.
V důsledku toho by byl částečný převod s ohledem na tuto protistranu neproveditelný a znamenalo by to i celkové ohrožení použitelnosti tohoto nástroje vzhledem k tomu, že orgány příslušné k řešení krize by dokonce nemusely být schopny ani rozpoznat, kterých závazků se toto ujednání týká a kterých nikoli.
This would make the partial transfer with regard to this counterparty unmanageable, and in general would jeopardise the feasibility of the tool altogether, as the resolution authorities might even not be able to discern which liabilities are or are not covered by these arrangements.
Mělo by být vyjasněno, že „univerzální“ nebo „obecné“ nettingové dohody a dohody o vzájemném započtení, které zahrnují veškerá aktiva, práva a závazky mezi smluvními stranami, by neměly být považovány za chráněná ujednání.
It should then further be clarified that ‘catch all’ or ‘sweep up’ netting and set-off agreements, including any and all assets, rights and liabilities between the parties, should not qualify as protected arrangements.
Z článku 80 směrnice 2014/59/EU vyplývá, že jakýmkoli zúžením rozsahu definic chráněných ujednání podle čl. 76 odst. 2 směrnice 2014/59/EU by nemělo být dotčeno fungování systémů pro obchodování, zúčtování a vzájemné vypořádání, pokud tyto systémy spadají do působnosti čl. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/26/ES [2].
Article 80 of Directive 2014/59/EU implies that any narrowing of the scope of the definitions of protected arrangements pursuant to Article 76(2) of Directive 2014/59/EU should not affect the operation of trading, clearing and settlement systems, insofar as these systems fall within the scope of Article 2(a) of the Directive 98/26/EC of the European Parliament and of the Council [2].
Orgány příslušné k řešení krize by proto měly mít povinnost chránit všechny typy ujednání uvedené v čl. 76 odst. 2 směrnice 2014/59/EU, které jsou spojeny s činností protistrany jako ústřední protistrany.
Resolution authorities should therefore be obliged to protect all types of arrangements referred to in Article 76(2) of Directive 2014/59/EU, which are linked to counterparty's activity as a Central Counterparty (CCP).This includes, but does not need to be limited to, the activity covered by a default fund under Article 42 of Regulation (EU) No 648/2012 of the European Parliament and of the Council [3].
To zahrnuje mimo jiné činnost krytou fondem pro riziko selhání podle článku 42 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 [3].
The same applies to assets, rights and liabilities relating to payment or securities settlement systems.
Totéž platí pro aktiva, práva a závazky týkající se platebních systémů nebo systémů vypořádání obchodů s cennými papíry.
As netting arrangements falling in the scope of Directive 98/26/EC are protected in insolvency, they should also be protected, for a reason of consistency, under Article 76 of Directive 2014/59/EU.
Vzhledem k tomu, že nettingové dohody, které spadají do oblasti působnosti směrnice 98/26/ES, jsou chráněny v případě platební neschopnosti, měly by být z důvodu jednotnosti chráněny rovněž podle článku 76 směrnice 2014/59/EU.
However, it is appropriate to extend the scope of the protection under Article 76(2) of that Directive to all arrangements with payment or securities settlement systems and their related activity, where applicable.
Je však vhodné v příslušných případech rozšířit rozsah ochrany podle čl. 76 odst. 2 směrnice 2014/59/EU na všechna ujednání s platebními systémy nebo systémy vypořádání obchodů s cennými papíry a jejich související činnost.
The need for specifying the scope of the arrangement benefiting from the safeguards in certain cases under Article 76(2) of Directive 2014/59/EU should not, in general, prevent resolution authorities from protecting any classes of arrangements which can be subsumed under one of the categories in that Article, and which are protected in insolvency proceedings against a separation of assets, rights and liabilities falling under these agreements under their national insolvency law including the national transposition of Directive 2001/24/EC of the European Parliament and of the Council [4].
Potřeba upřesnění rozsahu ujednání podle čl. 76 odst. 2 směrnice 2014/59/EU, na která se v určitých případech vztahují záruky, by v zásadě neměla bránit orgánům příslušným k řešení krize v ochraně jakýchkoli tříd ujednání, které lze přiřadit k jedné z kategorií uvedených v daném článku a které jsou v insolvenčním řízení chráněny proti oddělení aktiv, práv a závazků, jichž se ujednání týkají, podle příslušného vnitrostátního insolvenčního práva včetně vnitrostátních předpisů provádějících směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES [4].
This is the case, if a creditor would still benefit from the rights arising from the arrangement unless the whole transaction was made void under national insolvency law.
Je tomu tak v případě, že by věřitel i nadále požíval práv vyplývajících z ujednání, pokud by celá transakce nebyla podle vnitrostátního insolvenčního práva prohlášena za neplatnou.
This in particular applies to security arrangements and set-off and netting arrangements that are protected under national insolvency law,
Platí to především pro dohody o zajištění, dohody o vzájemném započtení a nettingové dohody, které jsou chráněny podle vnitrostátního insolvenčního práva,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Definice
For the purpose of this regulation, the definitions contained in Directive 2014/59/EU shall apply.
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené ve směrnici 2014/59/EU.
The following definitions shall also apply:
Použijí se rovněž tyto definice:
‘Securitisation’ means securitisation as defined in Article 4(1)(61) of Regulation (EU) No 575/2013 of the European Parliament and of the Council [5].
„Sekuritizací“ se rozumí sekuritizace definované v čl. 4 odst. 1 bodě 61 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 [5].
‘Contractual netting agreements’ means contractual netting agreements as defined in Article 295 of Regulation (EU) No 575/2013.
„Dohodami o započtení“ (contractual netting agreements) se rozumí dohody o započtení definované v článku 295 nařízení (EU) č. 575/2013.
Article 2
Článek 2
Conditions relating to security arrangements, including securities financing transactions
Podmínky týkající se dohod o zajištění včetně transakcí s financováním cenných papírů
Security arrangements pursuant to Article 76(2)(a) of Directive 2014/59/EU shall include the following:
Dohody o zajištění podle čl. 76 odst. 2 písm. a) směrnice 2014/59/EU zahrnují:
arrangements stipulating guarantees, personal securities and warranties;
ujednání stanovící záruky, osobní zajištění a ručení;
liens and other real securities interests;
zástavní práva a jiné věcné zajištění;
securities lending transactions which do not imply a transfer of full ownership of the collateral and which involve one party (the lender) lending securities to the other party (the borrower) for a fee or interest payment and in which the borrower provides the lender with collateral for the duration of the loan.
transakce s půjčkou cenných papírů, které neznamenají převod plného vlastnického práva k zajištění a které spočívají v tom, že jedna strana (věřitel) půjčuje cenné papíry druhé straně (dlužník) výměnou za poplatek nebo úhradu úroku a dlužník poskytuje věřiteli zajištění po celou dobu trvání půjčky.
Security arrangements shall qualify as security arrangements pursuant to Article 76(2)(a) of Directive 2014/59/EU only if the rights or assets to which the security interest is attached or would attach upon an enforcement event are sufficiently identified or identifiable in accordance with the terms of the arrangement and the applicable national law.
Dohody o zajištění se považují za dohody o zajištění podle čl. 76 odst. 2 písm. a) směrnice 2014/59/EU pouze tehdy, pokud jsou práva nebo aktiva, s nimiž je právo ze zajištění spojeno nebo s nimiž by bylo spojeno v případě události rozhodné pro vymáhání, v souladu s podmínkami dohody a s platnými vnitrostátními právními předpisy dostatečně identifikovaná nebo identifikovatelná.
Article 3
Článek 3
Conditions relating to set-off arrangements
Podmínky týkající se dohod o vzájemném započtení
Set-off arrangements entered into between an institution and a single counterparty shall qualify as set-off arrangements referred to in Article 76(2)(c) of Directive 2014/59/EU where they relate to rights and liabilities arising under financial contracts or derivatives.
Dohody o vzájemném započtení uzavřené mezi institucí a jedinou protistranou se považují za dohody o vzájemném započtení uvedené v čl. 76 odst. 2 písm. c) směrnice 2014/59/EU, mají-li vztah k právům a závazkům plynoucím z finančních smluv nebo derivátů.
Set-off arrangements entered into between an institution and one or more counterparties shall qualify as set-off arrangements referred to in Article 76(2)(c) of Directive 2014/59/EU in any of the following circumstances:
Dohody o vzájemném započtení uzavřené mezi institucí a jednou nebo více protistranami se považují za dohody o vzájemném započtení uvedené v čl. 76 odst. 2 písm. c) směrnice 2014/59/EU v kterémkoli z těchto případů:
where the arrangements are linked to the counterparty's activity as a central counterparty, in particular for the activity covered by a default fund as referred to Article 42 of Regulation (EU) No 648/2012;
jsou-li tyto dohody spojeny s činností protistrany jako ústřední protistrany, zejména pokud jde o činnost krytou fondem pro riziko selhání uvedeným v článku 42 nařízení (EU) č. 648/2012;
where the arrangements are related to rights and obligations towards systems as defined in Article 2(a) of Directive 98/26/EC or other payment or securities settlement systems and are linked to their activity as payment or securities settlement systems.
mají-li tyto dohody vztah k právům a povinnostem vůči systémům definovaným v čl. 2 písm. a) směrnice 98/26/ES nebo vůči jiným platebním systémům nebo systémům vypořádání obchodů s cennými papíry a jsou-li spojeny s jejich činností platebních systémů nebo systémů vypořádání obchodů s cennými papíry.
Resolution authorities may decide, in individual cases, that set-off arrangements entered into between an institution and one or more counterparties so far as they relate to other types of rights and liabilities than those referred to in paragraphs 1 and 2 may qualify as set-off arrangements pursuant to Article 76(2)(c) of Directive 2014/59/EU where the arrangements are recognised for risk mitigation purposes under the applicable prudential rules and the protection, in particular by non-separability, is a condition for that recognition.
Orgány příslušné k řešení krize mohou v individuálních případech rozhodnout, že dohody o vzájemném započtení uzavřené mezi institucí a jednou nebo více protistranami, pokud se vztahují na jiné typy práv a závazků, než které jsou uvedeny v odstavcích 1 a 2, mohou být považovány za dohody o vzájemném započtení podle čl. 76 odst. 2 písm. c) směrnice 2014/59/EU, jestliže jsou tyto dohody uznávány pro účely snižování rizika podle platných obezřetnostních pravidel a podmínkou tohoto uznání je ochrana, zejména na základě neoddělitelnosti.
Article 4
Článek 4
Conditions relating to netting arrangements
Podmínky týkající se nettingových dohod
Contractual netting agreements entered into between the institution and a single counterparty shall qualify as netting arrangements pursuant to Article 76(2)(d) of Directive 2014/59/EU where they relate to rights and liabilities arising under financial contracts or derivatives.
Dohody o započtení (contractual netting agreements) uzavřené mezi institucí a jedinou protistranou se považují za nettingové dohody podle čl. 76 odst. 2 písm. d) směrnice 2014/59/EU, mají-li vztah k právům a závazkům plynoucím z finančních smluv nebo derivátů.
Contractual netting agreements entered into between the institution and one or more counterparties shall qualify as netting arrangements pursuant to Article 76(2)(d) of Directive 2014/59/EU in any of the following circumstances:
Dohody o započtení (contractual netting agreements) uzavřené mezi institucí a jednou nebo více protistranami se považují za nettingové dohody podle čl. 76 odst. 2 písm. d) směrnice 2014/59/EU v kterémkoli z těchto případů:
Resolution authorities may decide, in individual cases, that netting arrangements entered into between an institution and one or more counterparties may qualify as a netting arrangement pursuant to Article 76(2)(d) of Directive 2014/59/EU where they are recognised for risk mitigation purposes under the applicable prudential rules and the protection, in particular by non-separability, is a condition for that recognition.
Orgány příslušné k řešení krize mohou v individuálních případech rozhodnout, že nettingové dohody uzavřené mezi institucí a jednou nebo více protistranami mohou být považovány za nettingové dohody podle čl. 76 odst. 2 písm. d) směrnice 2014/59/EU, jestliže jsou uznávány pro účely snižování rizika podle platných obezřetnostních pravidel a podmínkou tohoto uznání je ochrana, zejména na základě neoddělitelnosti.
Article 5
Článek 5
General conditions applying to security arrangements, set-off and netting arrangements and structured finance arrangements
Obecné podmínky vztahující se na dohody o zajištění, dohody o vzájemném započtení a nettingové dohody a na mechanismy strukturovaného financování
Articles 2, 3 and 4 are without prejudice to the following powers of the resolution authorities:
Články 2, 3 a 4 nejsou dotčeny následující pravomoci orgánů příslušných k řešení krize:
to protect any type of arrangements which can be subsumed under one of the classes in points (a), (c), (d) and (f) of Article 76(2) of Directive 2014/59/EU, and which are protected in normal insolvency proceedings against a temporary or indefinite separation, suspension or cancellation of assets, rights and liabilities falling under these arrangements under their national insolvency law including the national transposition of Directive 2001/24/EC,
chránit jakýkoli typ ujednání, která lze přiřadit k jedné ze tříd uvedených v čl. 76 odst. 2 písm. a), c), d) a f) směrnice 2014/59/EU a která jsou chráněna v běžném insolvenčním řízení proti dočasnému nebo neomezenému oddělení, pozastavení nebo zrušení aktiv, práv a závazků, jichž se tato ujednání týkají, podle příslušného vnitrostátního insolvenčního práva, včetně vnitrostátních předpisů provádějících směrnici 2001/24/ES;
to protect any type of arrangements which do not fall within the scope of Article 76(2) of Directive 2014/59/EU and which are protected in normal insolvency proceedings against a temporary or indefinite separation, suspension or cancellation of assets, rights and liabilities falling under these arrangements under their national insolvency law including the national transposition of Directive 2001/24/EC.
chránit jakýkoli typ ujednání, která nespadají do oblasti působnosti čl. 76 odst. 2 směrnice 2014/59/EU a která jsou chráněna v běžném insolvenčním řízení proti dočasnému nebo neomezenému oddělení, pozastavení nebo zrušení aktiv, práv a závazků, jichž se tato ujednání týkají, podle příslušného vnitrostátního insolvenčního práva, včetně vnitrostátních předpisů provádějících směrnici 2001/24/ES.
Resolution authorities may, in individual cases, exclude from the protection afforded by Article 76(1) of Directive 2014/59/EU, security arrangements, or set-off and netting arrangements which relate to contracts including any clause which, in the event of default of a counterparty, permits a non-defaulting counterparty to make limited payments only, or no payments at all, to the estate of the defaulting party, even if the defaulting party is a net creditor.
Orgány příslušné k řešení krize mohou v individuálních případech vyloučit z ochrany poskytované podle čl. 76 odst. 1 směrnice 2014/59/EU dohody o zajištění nebo dohody o vzájemném započtení a nettingové dohody, které se týkají smluv obsahujících jakékoli ustanovení, které v případě selhání protistrany umožňuje protistraně, která není v selhání, provádět pouze částečné nebo žádné platby do konkursní podstaty protistrany v selhání, a to i v případech, kdy je strana v selhání čistým věřitelem.
Article 6
Článek 6
Conditions relating to structured finance arrangements, including securitisations and instruments used for hedging purposes
Podmínky týkající se mechanismů strukturovaného financování včetně sekuritizací a nástrojů používaných pro účely zajištění
Structured finance arrangements pursuant to Article 76(2)(f) of Directive 2014/59/EU shall include the following: