natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sloučeniny šestimocného chromu, které jsou karcinogeny ve smyslu čl. 2 písm. a) bodu i)
Respirable crystalline silica dust
(jako chrom)
Benzene
Limitní hodnota 0,010 mg/m3 do 17. ledna 2025
skin [9]
Limitní hodnota: 0,025 mg/m3 pro postupy svařování nebo plazmového řezání nebo podobné pracovní postupy, při kterých vzniká dým, do 17. ledna 2025
Vinyl chloride monomer
Respirabilní prach krystalického oxidu křemičitého
Ethylene oxide
Benzen
1,2-Epoxypropane
kůže [9]
Acrylamide
Vinylchlorid monomer
itropropane
Ethylenoxid
o-Toluidine
1,2-epoxypropan
1,3-Butadiene
Akrylamid
Hydrazine
itropropan
Bromoethylene
o-toluidin
B. OTHER DIRECTLY RELATED PROVISIONS
1,3-butadien
p.m.’
Hydrazin
EC No, i.e. Einecs, ELINCS or NLP, is the official number of the substance within the European Union, as defined in Section 1.1.1.2 in Annex VI, Part 1, to Regulation (EC) No 1272/2008.
Bromethylen
CAS No: Chemical Abstract Service Registry Number.
B.
Measured or calculated in relation to a reference period of eight hours.
JINÉ PŘÍMO SOUVISEJÍCÍ PŘEDPISY
mg/m3 = milligrams per cubic metre of air at 20 °C and 101,3 kPa (760 mm mercury pressure).
p.m.“
ppm = parts per million by volume in air (ml/m3).
Číslo ES, tj. EINECS, ELINCS nebo NLP, je úřední číslo látky v Evropské unii, které je definováno v příloze VI části 1 oddíle 1.1.1.2 nařízení (ES) č. 1272/2008.
f/ml = fibres per millilitre.
Číslo CAS: Chemical Abstract Service Registry Number (registrační číslo CAS).
Inhalable fraction: if hardwood dusts are mixed with other wood dusts, the limit value shall apply to all wood dusts present in that mixture.
Měřeno nebo vypočteno ve vztahu k referenčnímu období osmi hodin.
Respirable fraction.
mg/m3 = miligramy na metr krychlový vzduchu při 20 °C a 101,3 kPa (s tlakem rtuti 760 mm).
Substantial contribution to the total body burden via dermal exposure possible.
ppm = pars per milion, částice na milion a na objem vzduchu (ml/m3).
Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 17 January 2020.
f/ml = počet vláken na mililitr.
They shall immediately inform the Commission of the text of those measures.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2399
Directive (EU) 2017/2399 of the European Parliament and of the Council
kterou se mění směrnice 2014/59/EU, pokud jde o pořadí nezajištěných dluhových nástrojů v insolvenční hierarchii
amending Directive 2014/59/EU as regards the ranking of unsecured debt instruments in insolvency hierarchy
Zavedení standardu TLAC v právu Unie musí zohledňovat stávající individuálně stanovený minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky („MREL“) vztahující se na všechny instituce v Unii v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU [4].
The objective of the TLAC standard is to ensure that global systemically important banks (G-SIBs), referred to in the Union framework as global systemically important institutions (G-SIIs), have the loss-absorbing and recapitalisation capacity necessary to help ensure that, in and immediately following a resolution, critical functions can be continued without taxpayers’ funds (public funds) or financial stability being put at risk.
Jelikož TLAC a MREL sledují stejný cíl zajištění toho, aby měly instituce v Unii dostatečnou kapacitu pro absorpci ztrát a rekapitalizaci, měly by být tyto dva požadavky vzájemně se doplňujícími prvky společného rámce.
In its communication of 24 November 2015 entitled ‘Towards the completion of the Banking Union’, the Commission committed itself to bringing forward, by the end of 2016, a legislative proposal that would enable the TLAC standard to be implemented into Union law by the internationally agreed deadline of 2019.
Komise konkrétně navrhla, aby harmonizovaná minimální úroveň standardu TLAC pro G-SVI („minimální požadavek TLAC“) a kritéria způsobilosti pro závazky, jež se použijí za účelem dosažení souladu s tímto standardem, byly do práva Unie zavedeny změnami nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 [5], zatímco dodatečný požadavek pro G-SVI a požadavek pro subjekty jiné než G-SVI, oba stanovené individuálně pro jednotlivé instituce, jakož i příslušná kritéria způsobilosti by měly být řešeny cílenými změnami směrnice 2014/59/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 [6].
The implementation of the TLAC standard into Union law needs to take into account the existing institution-specific minimum requirement for own funds and eligible liabilities (MREL) applicable to all Union institutions as laid down in Directive 2014/59/EU of the European Parliament and of the Council [4].
Tato směrnice, která se týká pořadí nezajištěných dluhových nástrojů v insolvenční hierarchii, doplňuje výše uvedené legislativních akty, jejichž změna je navržena, a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU [7].(3) S ohledem na výše uvedené návrhy a v zájmu zajištění právní jistoty pro trhy a subjekty podléhající MREL a TLAC je důležité zajistit včas jasná kritéria způsobilosti závazků, jež se použijí za účelem dosažení souladu s MREL a s právem Unie, kterým se provádí TLAC, a zavést vhodná ustanovení o zachování právních účinků pro způsobilost závazků vydaných před tím, než budou revidovaná kritéria způsobilosti účinná.
As TLAC and MREL pursue the same objective of ensuring that Union institutions have sufficient loss-absorbing and recapitalisation capacity, the two requirements should be complementary elements of a common framework.
Členské státy by měly zajistit, aby instituce měly dostatečnou kapacitu pro absorpci ztrát a rekapitalizaci s cílem zajistit hladkou a rychlou absorpci ztrát a rekapitalizaci s minimálním dopadem na finanční stabilitu a zároveň by se měly snažit zabránit dopadu na daňové poplatníky.
Concretely, the Commission proposed that the harmonised minimum level of the TLAC standard for G-SIIs (‘the TLAC minimum requirement’) and the eligibility criteria for liabilities used to comply with that standard should be introduced in Union law through amendments to Regulation (EU) No 575/2013 of the European Parliament and of the Council [5], while the institution-specific add-on for G-SIIs and the institution-specific requirement for non-G-SIIs as well as relevant eligibility criteria should be addressed through targeted amendments to Directive 2014/59/EU and to Regulation (EU) No 806/2014 of the European Parliament and of the Council [6].
Toho by mělo být dosaženo tím, že instituce budou soustavně splňovat minimální požadavek TLAC, jenž má být v právu Unie proveden prostřednictvím změny nařízení (EU) č. 575/2013, jakož i požadavek na kapitál a způsobilé závazky podle směrnice 2014/59/EU.
This Directive, which concerns the ranking of unsecured debt instruments in insolvency hierarchy, is complementary to the aforementioned legislative acts, as proposed to be amended, and to Directive 2013/36/EU of the European Parliament and of the Council [7].(3) In view of those proposals and in order to ensure legal certainty for markets and for entities subject to MREL and TLAC, it is important to ensure timely clarity about the eligibility criteria of liabilities used for compliance with MREL and with Union law implementing TLAC, and to introduce appropriate grandfathering provisions for the eligibility of liabilities issued before the revised eligibility criteria come into effect.
Standard TLAC vyžaduje, aby G-SVI splňovaly minimální požadavek TLAC, s některými výjimkami, pomocí podřízených závazků, které se v úpadkovém řízení řadí pod závazky vyloučené z TLAC („požadavek podřízenosti“).
Member States should ensure that institutions have sufficient loss-absorbing and recapitalisation capacity to ensure smooth and fast absorption of losses and recapitalisation with a minimum impact on financial stability and while aiming to avoid an impact on taxpayers.
Podle standardu TLAC má být podřízenosti dosaženo prostřednictvím právních účinků smlouvy (označovaných jako smluvní podřízenost), práva příslušné jurisdikce (označovaného jako podřízenost vyplývající z právních předpisů) nebo příslušné podnikové struktury (označované jako strukturální podřízenost).
That should be achieved through constant compliance by institutions with the TLAC minimum requirement, which is to be implemented in Union law through an amendment of Regulation (EU) No 575/2013, and with a requirement for own funds and eligible liabilities as provided for in Directive 2014/59/EU.
Pokud to vyžaduje směrnice 2014/59/EU, měly by instituce spadající do její působnosti splňovat svůj individuální požadavek pomocí podřízených závazků, aby se minimalizovalo riziko právního napadení ze strany věřitelů na základě toho, že jejich ztráty při řešení krize jsou vyšší než ztráty, které by jim vznikly v běžném úpadkovém řízení (zásada, že se žádný věřitel nesmí dostat do méně výhodného postavení).
The TLAC standard requires G-SIIs to meet the TLAC minimum requirement, with certain exceptions, with subordinated liabilities that rank in insolvency below liabilities excluded from TLAC (‘subordination requirement’).
Řada členských států v rámci svého vnitrostátního insolvenčního práva změnila nebo v současné době mění pořadí nezajištěných prioritních dluhových nástrojů v případě úpadku, aby svým institucím umožnily účinněji splnit požadavek podřízenosti a tím usnadnily řešení krizí.
Under the TLAC standard, subordination is to be achieved through the legal effects of a contract (known as contractual subordination), the laws of a given jurisdiction (known as statutory subordination) or a given corporate structure (known as structural subordination).
Doposud přijaté vnitrostátní předpisy se značně liší.
Where required by Directive 2014/59/EU, institutions falling within the scope of that Directive should meet their firm-specific requirement with subordinated liabilities so as to minimise the risk of legal challenge by creditors, on the basis that the creditors’ losses in resolution are greater than the losses that they would have incurred under normal insolvency proceedings (the no-creditor-worse-off principle).
Neexistence harmonizovaných pravidel Unie vyvolává u vydávajících institucí i u investorů nejistotu a může ztížit uplatnění nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů u přeshraničních institucí.
A number of Member States have amended or are in the process of amending the rules on insolvency ranking of unsecured senior debt under their national insolvency law to allow their institutions to comply with the subordination requirement in a more efficient manner, thereby facilitating resolution.
Neexistence harmonizovaných pravidel Unie rovněž může vést k narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu vzhledem k tomu, že by se náklady institucí na splnění požadavku podřízenosti a náklady, které nesou investoři při koupi dluhových nástrojů vydaných institucemi, mohly v rámci Unie značně lišit.
The national rules adopted so far diverge significantly.
Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 10. března 2016 o bankovní unii [8] vyzval Komisi, aby předložila návrhy na další snížení právních rizik nároků v souladu se zásadou, že se žádný věřitel nesmí dostat do méně výhodného postavení, a Rada ve svých závěrech ze dne 17. června 2016 Komisi vyzvala, aby předložila návrh na společný přístup k hierarchii bankovních věřitelů s cílem posílit právní jistotu v případě řešení krize.
The absence of harmonised Union rules creates uncertainty for issuing institutions and investors alike and is likely to make the application of the bail-in tool for cross-border institutions more difficult.
Je proto nezbytné odstranit významné překážky fungování vnitřního trhu, zabránit narušování hospodářské soutěže způsobeného neexistencí harmonizovaných pravidel Unie pro hierarchii bankovních věřitelů a zamezit tomu, aby takové překážky a narušení vznikaly v budoucnosti.
The absence of harmonised Union rules is also likely to result in competitive distortions on the internal market, given that the costs for institutions to comply with the subordination requirement and the costs borne by investors when buying debt instruments issued by institutions could differ considerably across the Union.
V důsledku toho je vhodným právním základem této směrnice článek 114 Smlouvy o fungování Evropské unie.
In its resolution of 10 March 2016 on the Banking Union [8], the European Parliament called on the Commission to present proposals to reduce further the legal risks of claims under the no creditor worse off principle, and, in its conclusions of 17 June 2016, the Council invited the Commission to put forward a proposal on a common approach to the bank creditors’ hierarchy to enhance legal certainty in the event of resolution.
Za účelem minimalizace nákladů na splnění požadavku podřízenosti a jakéhokoli negativního dopadu na náklady financování by tato směrnice měla členským státům umožnit v příslušných případech zachování stávající kategorie běžného nezajištěného prioritního dluhu, jehož emise je pro instituce méně nákladná, než jakékoli jiné podřízené závazky.
It is, therefore, necessary to remove the significant obstacles in the functioning of the internal market and avoid distortions of competition resulting from the absence of harmonised Union rules on bank creditors’ hierarchy and to prevent such obstacles and distortions from arising in the future.
V zájmu posílení způsobilosti institucí k řešení krize by však tato směrnice měla od členských států vyžadovat vytvoření nové kategorie „nepreferenčního“ prioritního dluhu, jenž by měl být v úpadkovém řízení řazen nad kapitálové nástroje a podřízené závazky, které nejsou kapitálovými nástroji, ale pod ostatní prioritní závazky.
Consequently, the appropriate legal basis for this Directive is Article 114 of the Treaty on the Functioning of the European Union.
Instituce by měly mít nadále možnost vydávat dluhové nástroje v prioritní i „nepreferenční“ prioritní kategorii.
In order to reduce to a minimum the costs of compliance with the subordination requirement and any negative impact on funding costs, this Directive should allow Member States to keep, where applicable, the existing class of ordinary unsecured senior debt, which is less costly for institutions to issue than any other subordinated liabilities.
Z uvedených dvou kategorií by pouze „nepreferenční“ prioritní kategorie měla být způsobilá pro splnění požadavku podřízenosti, a to aniž jsou dotčeny další možnosti a výjimky, které standard TLAC stanoví pro splnění požadavku podřízenosti.
In order to enhance the resolvability of institutions, this Directive should, nevertheless, require Member States to create a new class of non-preferred senior debt that should rank in insolvency above own funds instruments and subordinated liabilities that do not qualify as own funds instruments, but below other senior liabilities.
To by mělo institucím umožnit, aby pro své financování nebo z jakýchkoli jiných provozních důvodů používaly méně nákladné běžné prioritní dluhové nástroje a vydávaly dluhové nástroje v nové „nepreferenční“ prioritní kategorii k získání financování při splnění požadavku podřízenosti.
Institutions should remain free to issue debt in both the senior and the non-preferred senior classes.
Členské státy by měly mít možnost zavést více tříd pro jiné běžné nezajištěné závazky, pokud zajistí, aniž jsou dotčeny další možnosti a výjimky stanovené standardem TLAC, aby pro splnění požadavku podřízenosti byla způsobilá pouze „nepreferenční“ prioritní kategorie dluhových nástrojů.
Of those two classes, and without prejudice to other options and exemptions provided for in the TLAC standard to comply with the subordination requirement, only the non-preferred senior class should be eligible to meet the subordination requirement.
Aby nová „nepreferenční“ prioritní kategorie dluhových nástrojů splnila kritéria způsobilosti popsaná ve standardu TLAC a stanovená ve směrnici 2014/59/EU, a tudíž posílila právní jistotu, měly by členské státy zajistit, aby tyto dluhové nástroje měly původní smluvní splatnost nejméně jeden rok, aby neobsahovaly žádné vložené deriváty a aby se nejednalo o deriváty a rovněž aby příslušná smluvní dokumentace týkající se jejich emise a případně prospekt výslovně uváděly jejich nižší stupeň priority v běžném úpadkovém řízení.
That is intended to enable institutions to use the less costly ordinary senior debt for their funding or any other operational reasons and to issue debt in the new non-preferred senior class to obtain funding while complying with the subordination requirement.
Dluhové nástroje s pohyblivým úrokem odvozeným z široce používané referenční úrokové sazby, jako jsou Euribor nebo Libor, a dluhové nástroje, které nejsou denominované v domácí měně emitenta, by se pouze na základě těchto prvků neměly považovat za dluhové nástroje obsahující vložené deriváty, pokud jsou jistina, splátky a úrok denominovány ve stejné měně.
Member States should be allowed to create several classes for other ordinary unsecured liabilities provided that they ensure, without prejudice to other options and exemptions provided for in the TLAC standard, that only the non-preferred senior class of debt instruments is eligible to meet the subordination requirement.
Touto směrnicí by neměly být dotčeny požadavky vnitrostátního práva na registraci dluhových nástrojů v podnikovém registru závazků emitenta s cílem splnit podmínky pro „nepreferenční“ prioritní kategorie dluhových nástrojů stanovených v této směrnici.
To ensure that the new non-preferred senior class of debt instruments meets the eligibility criteria as described in the TLAC standard and as set out in Directive 2014/59/EU, thereby enhancing legal certainty, Member States should ensure that those debt instruments have an original contractual maturity of at least one year, do not contain embedded derivatives and are not derivatives themselves, and that the relevant contractual documentation related to their issuance and, where applicable, the prospectus explicitly refer to their lower ranking under normal insolvency proceedings.
Aby se zvýšila právní jistota pro investory, měly by členské státy zajistit, aby jejich běžné nezajištěné dluhové nástroje a jiné běžné nezajištěné závazky, které nejsou dluhovými nástroji, měly v jejich vnitrostátním insolvenčním právu vyšší stupeň priority než nová „nepreferenční“ prioritní kategorie dluhových nástrojů.
Debt instruments with variable interest derived from a broadly used reference rate, such as Euribor or Libor, and debt instruments not denominated in the domestic currency of the issuer, provided that principal, repayment and interest are denominated in the same currency, should not be considered to be debt instruments containing embedded derivatives solely because of those features.
Členské státy by měly rovněž zajistit, aby nová „nepreferenční“ prioritní kategorie dluhových nástrojů měla vyšší stupeň priority než kapitálové nástroje a vyšší stupeň priority než veškeré podřízené závazky, které se nekvalifikují jako kapitál.
This Directive should be without prejudice to any requirement in national law to register debt instruments in the issuer’s company registry for liabilities to meet the conditions for non-preferred senior class of debt instruments provided for in this Directive.
Jelikož cílů této směrnice, totiž stanovení harmonizovaných pravidel pro pořadí nezajištěných dluhových nástrojů v případě úpadku pro účely rámce Unie pro ozdravné postupy a řešení krize a zejména zlepšení účinnosti režimu rekapitalizace z vnitřních zdrojů, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jich, z důvodu rozsahu opatření, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii.
To enhance legal certainty for investors, Member States should ensure that ordinary unsecured debt instruments and other ordinary unsecured liabilities that are not debt instruments have a higher priority ranking in their national insolvency laws than the new non-preferred senior class of debt instruments.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
Member States should also ensure that the new non-preferred senior class of debt instruments has a higher priority ranking than the priority ranking of own funds instruments and the priority ranking of any subordinated liabilities that do not qualify as own funds.
Touto směrnicí by zejména neměly být dotčeny další možnosti a výjimky, které standard TLAC stanoví pro splnění požadavku podřízenosti.
Since the objectives of this Directive, namely to lay down harmonised rules for the insolvency ranking of unsecured debt instruments for the purposes of the Union recovery and resolution framework and, in particular, to improve the effectiveness of the bail-in regime, cannot be sufficiently achieved by the Member States but can rather, by reason of the scale of the action, be better achieved at Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on European Union.
Je vhodné, aby se změny směrnice 2014/59/EU stanovené touto směrnicí použily na nezajištěné pohledávky vyplývající z dluhových nástrojů vydaných ke dni použitelnosti této směrnice nebo později.
In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Directive does not go beyond what is necessary in order to achieve those objectives.
Nicméně pro účely právní jistoty a v zájmu maximálního možného snížení přechodných nákladů je třeba zavést vhodné záruky, pokud jde o pořadí pohledávek vyplývajících z dluhových nástrojů, které byly vydány před daným dnem, v případě úpadku.
In particular, this Directive should be without prejudice to other options and exemptions provided for in the TLAC standard to comply with the subordination requirement.
Kromě toho by členské státy po dni 31. prosince 2016 a přede dnem vstupu této směrnice v platnost měly mít možnost přijmout vnitrostátní právní předpisy, které upravují, jaké pořadí mají v běžném úpadkovém řízení nezajištěné pohledávky vyplývající z dluhových nástrojů vydaných po dni použitelnosti těchto právních předpisů, s cílem splnit podmínky stanovené v této směrnici.
It is appropriate for the amendments to Directive 2014/59/EU provided for in this Directive to apply to unsecured claims resulting from debt instruments issued on or after the date of application of this Directive.
Tato směrnice by neměla bránit členským státům, aby stanovily, že by se tato směrnice měla nadále používat, pokud se na emitenty přestane zejména v důsledku odprodeje úvěrových či investičních aktivit třetí straně vztahovat rámec Unie pro ozdravné postupy a řešení krizí.
Member States should therefore ensure that the insolvency ranking of all outstanding unsecured claims resulting from debt instruments that institutions have issued before that date is governed by the laws of the Member States as adopted at 31 December 2016.
Tato směrnice harmonizuje pořadí, jaké mají v běžném úpadkovém řízení nezajištěné pohledávky vyplývající z dluhových nástrojů, a netýká se pořadí, jaké mají v případě úpadku vklady nad rámec stávajících příslušných ustanovení směrnice 2014/59/EU.
To the extent that certain national laws as adopted at 31 December 2016 already address the objective of allowing institutions to issue subordinated liabilities, part or all of the outstanding unsecured claims resulting from debt instruments issued prior to the date of application of this Directive should be able to have the same insolvency ranking as the non-preferred senior debt instruments issued under the conditions of this Directive.