natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Otázky nároků na převod nebo úpravu práv mezi manželi na starobní nebo invalidní důchod, bez ohledu na jejich povahu, která vznikla v průběhu manželství a nevedla k důchodovému příjmu v průběhu tohoto manželství, by měly být vyloučeny z oblasti působnosti tohoto nařízení, s přihlédnutím ke konkrétním systémům existujícím v členských státech.
Issues of entitlements to transfer or adjustment between spouses of rights to retirement or disability pension, whatever their nature, accrued during marriage and which have not generated pension income during the marriage are matters that should be excluded from the scope of this Regulation, taking into account the specific systems existing in the Member States.
Toto vyloučení by však mělo být vykládáno restriktivně.
However, this exclusion should be strictly interpreted.
Tímto nařízením by se tudíž měla řídit zejména otázka klasifikace důchodových příjmů, částek, které již byly jednomu z manželů vyplaceny v průběhu manželství, a případného vyrovnání, jež by bylo poskytnuto v případě důchodu nabytého za použití prostředků ze společného jmění.
Hence, this Regulation should govern in particular the issue of classification of pension assets, the amounts that have already been paid to one spouse during the marriage, and the possible compensation that would be granted in case of a pension subscribed with common assets.
Toto nařízení by mělo umožňovat vznik nebo přechod práva k nemovitému nebo movitému majetku vyplývající z majetkových poměrů v manželství podle práva rozhodného pro majetkové poměry v manželství.
This Regulation should allow for the creation or the transfer resulting from the matrimonial property regime of a right in immoveable or moveable property as provided for in the law applicable to the matrimonial property regime.
Nemělo by však mít dopad na omezený počet („numerus clausus“) věcných práv podle vnitrostátního práva některých členských států.
It should, however, not affect the limited number (‘numerus clausus’) of rights in rem known in the national law of some Member States.
Členský stát by neměl mít povinnost uznat věcné právo ve vztahu k majetku, který se nachází na jeho území, pokud jeho právní řád dotyčné věcné právo nezná.
A Member State should not be required to recognise a right in rem relating to property located in that Member State if the right in rem in question is not known in its law.
Toto nařízení by však mělo umožnit přizpůsobení neznámého věcného práva nejbližšímu rovnocennému věcnému právu podle práva tohoto jiného členského státu, aby měli manželé možnost v jiném členském státě vykonávat práva, jež jim vznikla nebo jež na ně přešla v rámci majetkových poměrů v manželství.
However, in order to allow the spouses to enjoy in another Member State the rights which have been created or transferred to them as a result of the matrimonial property regime, this Regulation should provide for the adaptation of an unknown right in rem to the closest equivalent right under the law of that other Member State.
V kontextu tohoto přizpůsobení by měly být zohledněny účel a zájmy sledované příslušným věcným právem a účinky s tímto právem spojené.
In the context of such an adaptation, account should be taken of the aims and the interests pursued by the specific right in rem and the effects attached to it.
Pro účely určení nejbližšího rovnocenného věcného práva v rámci vlastního právního řádu se lze obrátit na orgány nebo příslušné osoby státu, jehož právo je rozhodné pro majetkové poměry v manželství, se žádostí o další informace o povaze a účincích daného práva.
For the purposes of determining the closest equivalent national right, the authorities or competent persons of the State whose law is applied to the matrimonial property regime may be contacted for further information on the nature and the effects of the right.
Za tímto účelem by mohly být využívány stávající sítě v oblasti justiční spolupráce v občanských a obchodních věcech, jakož i veškeré další dostupné prostředky usnadňující porozumění cizímu právu.
To that end, the existing networks in the area of judicial cooperation in civil and commercial matters could be used, as well as any other available means facilitating the understanding of foreign law.
Přizpůsobení neznámých věcných práv, jak je výslovně stanoveno v tomto nařízení, by nemělo bránit jiným formám přizpůsobení v souvislosti s uplatňováním tohoto nařízení.
The adaptation of unknown rights in rem as explicitly provided for by this Regulation should not preclude other forms of adaptation in the context of the application of this Regulation.
Požadavky pro zápis práva k nemovitému či movitému majetku do příslušného rejstříku by měly být z oblasti působnosti tohoto nařízení vyloučeny.
The requirements for the recording in a register of a right in immoveable or moveable property should be excluded from the scope of this Regulation.
Proto by mělo právo členského státu, kde je rejstřík veden (pro nemovitý majetek lex rei sitae), určovat, za jakých právních podmínek a jakým způsobem je zápis prováděn a které orgány, jako například katastry nemovitostí nebo notáři, jsou oprávněny kontrolovat, že všechny podmínky jsou splněny a že předložené dokumenty jsou dostatečné nebo že obsahují nezbytné informace.
It should therefore be the law of the Member State in which the register is kept (for immoveable property, the lex rei sitae) which determines under what legal conditions, and how, the recording must be carried out and which authorities, such as land registers or notaries, are in charge of checking that all requirements are met and that the documentation presented or established is sufficient or contains the necessary information.
Příslušné orgány mohou především ověřovat, zda právo jednoho z manželů k majetku, jež je v dokumentu předkládaném pro účely zápisu uvedeno, je právem, které je jako takové v rejstříku zapsáno nebo které je jinak prokázáno v souladu s právem členského státu, v němž je rejstřík veden.
In particular, the authorities may check that the right of a spouse to a property mentioned in the document presented for registration is a right which is recorded as such in the register or which is otherwise demonstrated in accordance with the law of the Member State in which the register is kept.
V zájmu zabránění zdvojování dokumentů by orgány provádějící zápis měly přijímat dokumenty vyhotovené příslušnými orgány v jiném členském státě, jejichž zasílání je upraveno tímto nařízením.
In order to avoid duplication of documents, the registration authorities should accept such documents, drawn up in another Member State by the competent authorities the circulation of which is provided for by this Regulation.
To by však nemělo orgánům podílejícím se na zápisu bránit ve vyzvání osoby, která podává žádost o zápis, aby poskytla doplňující informace či předložila dokumenty, které jsou vyžadovány právem členského státu, v němž je rejstřík veden, například informací nebo dokumentů týkajících se hrazení daní.
This should not preclude the authorities involved in the registration from asking the person applying for registration to provide such additional information, or to present such additional documents, as are required under the law of the Member State in which the register is kept, for instance information or documents relating to the payment of revenue.
Příslušný orgán může osobě podávající žádost o zápis sdělit způsob, jak chybějící informace či dokumenty poskytnout.
The competent authority may indicate to the person applying for registration how the missing information or documents can be provided.
Z oblasti působnosti tohoto nařízení by rovněž měly být vyloučeny účinky zápisu práva do rejstříku.
The effects of the recording of a right in a register should also be excluded from the scope of this Regulation.
Skutečnost, zda má zápis například deklaratorní nebo konstitutivní účinek, by tudíž měla být stanovena právem členského státu, v němž je rejstřík veden.
It should therefore be the law of the Member State in which the register is kept which determines whether the recording is, for instance, declaratory or constitutive in effect.
Pokud tedy například podle práva členského státu, v němž je rejstřík veden, musí být nabytí práva k nemovitému majetku zapsáno do rejstříku, aby byl zajištěn účinek erga omnes nebo byla ochráněna právní jednání, měl by se okamžik takového nabytí řídit právem tohoto členského státu.
Thus, where, for example, the acquisition of a right in immoveable property requires a recording in a register under the law of the Member State in which the register is kept in order to ensure the erga omnes effect of registers or to protect legal transactions, the moment of such acquisition should be governed by the law of that Member State.
Toto nařízení by mělo respektovat jednotlivé systémy řešení otázek majetkových poměrů v manželství, jež se uplatňují v členských státech.
This Regulation should respect the different systems for dealing with matters of the matrimonial property regime applied in the Member States.
Pro účely tohoto nařízení by proto měl být pojem „soud“ vykládán široce tak, aby zahrnoval nejen soudy v úzkém slova smyslu vykonávající soudní funkce, ale také například notáře v některých členských státech, kteří v určitých věcech majetkových poměrů v manželství vykonávají soudní funkce stejně jako soudy, a notáře a právní odborníky, kteří v některých členských státech vykonávají v konkrétních věcech majetkových poměrů v manželství soudní funkce na základě zmocnění soudu.
For the purposes of this Regulation, the term ‘court’ should therefore be given a broad meaning so as to cover not only courts in the strict sense of the word, exercising judicial functions, but also for example notaries in some Member States who, in certain matters of matrimonial property regime, exercise judicial functions like courts, and the notaries and legal professionals who, in some Member States, exercise judicial functions in a given matrimonial property regime by delegation of power by a court.
Všechny soudy ve smyslu tohoto nařízení by měly být vázány pravidly příslušnosti, která jsou v něm stanovena.
All courts as defined in this Regulation should be bound by the rules of jurisdiction set out in this Regulation.
Naproti tomu by pojem „soud“ neměl zahrnovat nesoudní orgány členských států, které mají podle vnitrostátního práva pravomoc jednat ve věcech majetkových poměrů v manželství, jako jsou například notáři ve většině členských států, v nichž v souladu s běžnou praxí nevykonávají soudní funkce.
Conversely, the term ‘court’ should not cover non-judicial authorities of a Member State empowered under national law to deal with matters of matrimonial property regime, such as the notaries in most Member States where, as is usually the case, they are not exercising judicial functions.
Toto nařízení by mělo umožnit, aby všichni notáři, kteří mají pravomoc jednat v členských státech ve věcech majetkových poměrů v manželství, mohli tuto pravomoc vykonávat.
This Regulation should allow all notaries who are competent in matters of matrimonial property regime in the Member States to exercise such competence.
Otázka, zda jsou notáři v konkrétním členském státě vázáni pravidly pro určení příslušnosti stanovenými v tomto nařízení, by měla záviset na tom, zda se na ně pro účely tohoto nařízení vztahuje pojem „soud“.
Whether or not the notaries in a given Member State are bound by the rules of jurisdiction set out in this Regulation should depend on whether or not they are covered by the term ‘court’ for the purposes of this Regulation.
Rozhodnutí vydaná notáři ve věcech majetkových poměrů v manželství v členských státech by měla být zasílána v souladu s tímto nařízením.
Acts issued by notaries in matters of matrimonial property regime in the Member States should circulate in accordance with this Regulation.
Pokud notáři vykonávají soudní funkce, měli by být vázáni pravidly pro určení příslušnosti stanovenými v tomto nařízení a jimi vydaná rozhodnutí by měla být zasílána v souladu s ustanoveními tohoto nařízení o uznávání, vykonatelnosti a výkonu rozhodnutí.
When notaries exercise judicial functions they should be bound by the rules of jurisdiction set out in this Regulation, and the decisions they give should circulate in accordance with the provisions of this Regulation on recognition, enforceability and enforcement of decisions.
Pokud notáři nevykonávají soudní funkce, neměli by být těmito pravidly pro určení příslušnosti vázáni a jimi vydané veřejné listiny by měly být zasílány v souladu s ustanoveními tohoto nařízení o veřejných listinách.
When notaries do not exercise judicial functions they should not be bound by those rules of jurisdiction, and the authentic instruments they issue should circulate in accordance with the provisions of this Regulation on authentic instruments.
S ohledem na rostoucí mobilitu párů během jejich manželství a s cílem usnadnit řádný výkon spravedlnosti by pravidla pro určení příslušnosti stanovená v tomto nařízení měla občanům dát možnost, aby jejich různá spolu související řízení projednávaly soudy téhož členského státu.
To reflect the increasing mobility of couples during their married life and facilitate the proper administration of justice, the rules on jurisdiction set out in in this Regulation should enable citizens to have their various related procedures handled by the courts of the same Member State.
Proto by toto nařízení mělo usilovat o soustředění příslušnosti ve věcech majetkových poměrů v manželství v členském státě, jehož soudy se zabývají vypořádáním pozůstalosti po jednom z manželů v souladu s nařízením (EU) č. 650/2012 nebo rozvodem, rozlukou či prohlášením manželství za neplatné v souladu s nebo nařízením Rady (ES) č. 2201/2003 [8].
To that end, this Regulation should seek to concentrate the jurisdiction on matrimonial property regime in the Member State whose courts are called upon to handle the succession of a spouse in accordance with Regulation (EU) No 650/2012, or the divorce, legal separation or marriage annulment in accordance with Council Regulation (EC) No 2201/2003 [8].
Toto nařízení by mělo stanovit, že pokud je u soudu členského státu zahájeno řízení ve věci pozůstalosti po jednom z manželů podle nařízení (EU) č. 650/2012, měly by být soudy tohoto státu příslušné pro rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů v manželství vznikajících v souvislosti s uvedenou dědickou věcí.
This Regulation should provide that, where proceedings on the succession of a spouse are pending before the court of a Member State seised under Regulation (EU) No 650/2012, the courts of that State should have jurisdiction to rule on matters of matrimonial property regimes arising in connection with that succession case.
Podobně by se otázkami majetkových poměrů v manželství vyvolanými v souvislosti s řízením zahájeným u soudu členského státu, u nějž bylo zahájeno řízení o návrhu na rozvod, rozluku či prohlášení manželství za neplatné podle nařízení (ES) č. 2201/2003, měly zabývat soudy tohoto členského státu, ledaže může být pravomoc pro rozhodnutí o rozvodu, rozluce nebo prohlášení manželství za neplatné založena pouze na zvláštních důvodech pro příslušnost.
Similarly, matters of matrimonial property regimes arising in connection with proceedings pending before the court of a Member State seised for divorce, legal separation or marriage annulment under Regulation (EC) No 2201/2003, should be dealt with by the courts of that Member State unless the jurisdiction to rule on the divorce, legal separation or marriage annulment may only be based on specific grounds of jurisdiction.
V takových případech by měla být koncentrace příslušnosti umožněna, pouze pokud se na ní manželé dohodnou.
In such cases, the concentration of jurisdiction should not be allowed without the spouses' agreement.
V případech, kdy věci majetkových poměrů v manželství nesouvisejí s řízením zahájeným u soudu členského státu ve věci dědění po jednom z manželů nebo rozvodu, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatné, by mělo toto nařízení stanovit stupnici hraničních určovatelů pro účely určení příslušnosti, počínající místem obvyklého pobytu manželů v době zahájení řízení u soudu.
Where matters of matrimonial property regime are not linked to proceedings pending before the court of a Member State on the succession of a spouse or on divorce, legal separation or marriage annulment, this Regulation should provide for a scale of connecting factors for the purposes of determining jurisdiction, starting with the habitual residence of the spouses at the time the court is seised.
Tyto hraniční určovatele jsou stanoveny s ohledem na rostoucí mobilitu občanů a za účelem zajištění toho, aby mezi manželi a členským státem, v němž je příslušnost vykonávána, existovala skutečná vazba.
These connecting factors are set in view of the increasing mobility of citizens and in order to ensure that a genuine connecting factor exists between the spouses and the Member State in which jurisdiction is exercised.
Aby byla zvýšena právní jistota, předvídatelnost a smluvní volnost stran, mělo by toto nařízení za určitých okolností stranám umožnit, aby uzavřely dohodu o volbě soudu ve prospěch soudů členského státu rozhodného práva nebo soudů členského státu uzavření manželství.
In order to increase legal certainty, predictability and the autonomy of the parties, this Regulation should, under certain circumstances, enable the parties to conclude a choice of court agreement in favour of the courts of the Member State of the applicable law or of the courts of the Member State of the conclusion of the marriage.
Pro účely tohoto nařízení a s cílem obsáhnout všechny možné situace by členským státem uzavření manželství měl být členský stát, před jehož orgány bylo manželství uzavřeno.
For the purposes of this Regulation and in order to cover all possible situations, the Member State of the conclusion of the marriage should be the Member State before whose authorities the marriage is concluded.
Soudy členského státu mohou rozhodnout, že podle norem mezinárodního práva soukromého uplatňovaných v jejich státě nelze dané manželství uznat pro účely řízení ve věci majetkových poměrů v manželství.
The courts of a Member State may hold that, under their private international law, the marriage in question cannot be recognised for the purposes of matrimonial property regime proceedings.
V takovém případě mohou mít soudy výjimečně zapotřebí se prohlásit za nepříslušné podle tohoto nařízení.
In such a case, it may exceptionally be necessary to decline jurisdiction under this Regulation.
Soudy musí jednat rychle a dotčené straně řízení by mělo být umožněno podat návrh v kterémkoli jiném členském státě, v němž existuje hraniční určovatel stanovící příslušnost, bez ohledu na pořadí kritérií příslušnosti, přičemž by se zároveň respektovala smluvní volnost stran.
The courts shall act swiftly and the party concerned should have the possibility to submit the case in any other Member State that has a connecting factor granting jurisdiction, irrespective of the order of the jurisdiction grounds, while at the same time respecting the parties' autonomy.
Soud, u něhož bylo řízení zahájeno po prohlášení nepříslušnosti, s výjimkou soudů členského státu uzavření manželství, může mít rovněž ve výjimečných případech zapotřebí se prohlásit za nepříslušný za stejných podmínek.
Any court seised after a declining of jurisdiction other than the courts of the Member State of the conclusion of the marriage, may also exceptionally need to decline jurisdiction under the same conditions.
Kombinace různých pravidel pro určení příslušnosti by však měla zajistit, aby strany měly možnost zahájit řízení u soudů členského státu, který přijme soudní příslušnost pro účely uplatnění jejich majetkových poměrů v manželství.
The combination of the various jurisdiction rules should, however, ensure that parties have all possibilities to seise the courts of a Member State which will accept jurisdiction for the purposes of giving effect to their matrimonial property regime.
Toto nařízení by nemělo bránit stranám ve smírném vypořádání majetkových poměrů v manželství mimo soud, například před notářem, v členském státě, který si zvolí, je-li to podle práva uvedeného členského státu možné.
This Regulation should not prevent the parties from settling the matrimonial property regime case amicably out of court, for instance before a notary, in a Member State of their choice where this is possible under the law of that Member State.
Tak by tomu mělo být i v případě, že právem rozhodným pro majetkové poměry v manželství není právo uvedeného členského státu.
This should be the case even if the law applicable to the matrimonial property regime is not the law of that Member State.
V zájmu zajištění toho, aby soudy všech členských států mohly ze stejných důvodů vykonávat příslušnost ve vztahu k majetkovým poměrům v manželství manželů, by v tomto nařízení měl být uveden taxativní výčet důvodů, na nichž je možno založit podpůrnou příslušnost.
In order to ensure that the courts of all Member States may, on the same grounds, exercise jurisdiction in relation to the matrimonial property regimes of spouses, this Regulation should set out in an exhaustive way the grounds on which such subsidiary jurisdiction may be exercised.
Zejména v zájmu napravení případů odepření spravedlnosti by toto nařízení mělo stanovit forum necessitatis, jež by soudu některého členského státu ve výjimečných případech umožnilo rozhodnout o majetkových poměrech v manželství s úzkou vazbou ke třetímu státu.
In order to remedy, in particular, situations of denial of justice, this Regulation should provide for a forum necessitatis allowing a court of a Member State, on an exceptional basis, to rule on a matrimonial property regime which is closely connected with a third state.
Takový výjimečný případ může nastat, jestliže se ukáže, že řízení v příslušném třetím státě není možné, například z důvodu občanské války, nebo pokud nelze od jednoho z manželů rozumně očekávat, že v uvedeném státě podá návrh nebo povede řízení.
Such an exceptional basis may be deemed to exist when proceedings prove impossible in the third state in question, for example because of civil war, or when a spouse cannot reasonably be expected to initiate or conduct proceedings in that State.
Příslušnost založená na foru necessitatis by však měla být uplatněna pouze za předpokladu, že případ vykazuje dostatečnou vazbu na členský stát, u jehož soudu bylo zahájeno řízení.
Jurisdiction based on forum necessitatis should, however, be exercised only if the case has a sufficient connection with the Member State of the court seised.
V zájmu hladkého fungování spravedlnosti je třeba vyhnout se tomu, aby v různých členských státech byla vydávána vzájemně neslučitelná rozhodnutí.
In the interests of the harmonious functioning of justice, the giving of irreconcilable decisions in different Member States should be avoided.
Za tímto účelem by toto nařízení mělo stanovit obecná procesní pravidla podobná těm, jež jsou obsažena v jiných nástrojích Unie v oblasti justiční spolupráce v občanských věcech.
To that end, this Regulation should provide for general procedural rules similar to those of other Union instruments in the area of judicial cooperation in civil matters.
Jedním z těchto procesních pravidel je pravidlo litispendence, jež se použije, pokud je stejná věc týkající se majetkových poměrů v manželství předložena různým soudům v různých členských státech.
One such procedural rule is a lis pendens rule, which will come into play if the same matrimonial property regime case is brought before different courts in different Member States.
Toto pravidlo tedy určí, který soud by měl danou věc týkající se majetkových poměrů v manželství projednat.
That rule will then determine which court should proceed to deal with the matrimonial property regime case.
Aby občané mohli za úplné právní jistoty využívat výhod vnitřního trhu, mělo by toto nařízení umožnit manželům, aby předem věděli, jaké právo se na jejich majetkové poměry v manželství použije.
In order to allow citizens to avail themselves, with all legal certainty, of the benefits offered by the internal market, this Regulation should enable spouses to know in advance which law will apply to their matrimonial property regime.