natgillin/translations-raw huggingface dataset:
dle potřeby a vhodným způsobem používat zajištění v případech uvedených v čl. 15 odst. 1 směrnice 2008/115/ES, a to zejména, existuje-li nebezpečí skrývání se, jak je stanoveno v 15. a 16. bodě tohoto doporučení;
use detention as needed and appropriate in the cases provided for in Article 15(1) of Directive 2008/115/EC, and in particular where there is a risk of absconding as provided for in points 15 and 16 of this Recommendation;
ve svých vnitrostátních právních předpisech stanovit počáteční maximální dobu zajištění šesti měsíců, kterou justiční orgány mohou upravit s ohledem na okolnosti daného případu, a možnost zajištění prodloužit až na 18 měsíců v případech uvedených v čl. 15 odst. 6 směrnice 2008/115/ES;
provide in national legislation for a maximum initial period of detention of six months that can be adapted by the judicial authorities in the light of the circumstances of the case, and for the possibility to further prolong the detention until 18 months in the cases provided for in Article 15(6) of Directive 2008/115/EC;
přizpůsobit zajišťovací kapacity skutečným potřebám, v nezbytných případech i s využitím odchylky pro mimořádné situace podle článku 18 směrnice 2008/115/ES.
bring detention capacity in line with actual needs, including by using where necessary the derogation for emergency situations as provided for in Article 18 of Directive 2008/115/EC.
Vůči neoprávněně pobývajícím státním příslušníkům třetích zemí, kteří navracení úmyslně maří, by členské státy měly zvážit možnost použít sankce podle svých právních předpisů.
In relation to illegally staying third-country nationals who intentionally obstruct the return processes, Member States should consider using sanctions in accordance with national law.
Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující a neměly by být na překážku splnění cíle směrnice 2008/115/ES.
These sanctions should be effective, proportionate and dissuasive and should not impair the achievement of the objective of Directive 2008/115/EC.
PROCESNÍ ZÁRUKY A OPRAVNÉ PROSTŘEDKY
PROCEDURAL SAFEGUARDS AND REMEDIES
v maximální možné míře sloučit v jeden procesní krok správní slyšení vedená příslušnými orgány k různým účelům, například pro udělení povolení k pobytu, pro navracení nebo zajištění.
merge in one procedural step, to the extent possible, administrative hearings conducted by the competent authorities for different purposes, such as for the granting of a residence permit, for return or for detention.
Měly by se více využívat i moderní způsoby pořádání slyšení se státními příslušníky třetích zemí, například videokonference;
New ways of holding such hearings of third-country nationals, such as the use of video-conferencing, should also be developed;
k podání odvolání proti rozhodnutí o navrácení stanovit co nejkratší lhůtu, jakou ve srovnatelných situacích ukládají vnitrostátní právní předpisy, aby se zabránilo zneužívání práv a postupů, zejména podávání odvolání krátce před plánovaným datem vyhoštění;
provide for the shortest possible deadline for lodging appeals against return decisions established by national law in comparable situations, to avoid misuse of rights and procedures, in particular appeals lodged shortly before the scheduled date of removal;
zajistit, aby byl automatický odkladný účinek odvolání proti rozhodnutí o navrácení přiznán pouze tehdy, je-li to nezbytné k dosažení souladu s čl. 19 odst. 2 a článkem 47 Listiny;
ensure that the automatic suspensive effect of appeals against return decisions is granted only when this is necessary to comply with Articles 19(2) and 47 of the Charter;
předcházet opakovanému posuzování rizika porušení zásady nenavracení, pokud bylo její dodržování posouzeno již při jiných řízeních, posouzení je konečné a v individuální situaci dotčených státních příslušníků třetích zemí nedošlo ke změně.
avoid repetitive assessments of the risk of breach of the principle of non-refoulement, if the respect of that principle has already been assessed in other procedures, the assessment is final and there is no change in the individual situation of the third-country nationals concerned.
RODINA A DĚTI
FAMILY AND CHILDREN
Aby zajistily dodržování práv dítěte a plně zohlednily nejvlastnější zájem dítěte a rodinný život podle článku 5 směrnice 2008/115/ES, členské státy by měly:
To ensure respect of the rights of the child, and taking fully into account the best interests of the child and family life under Article 5 of Directive 2008/115/EC, Member States should:
stanovit jasná pravidla týkající se právního postavení nezletilých osob bez doprovodu, která umožní buď těmto osobám vydat rozhodnutí o navrácení a přistoupit k návratu, nebo jim přiznat právo pobytu;
establish clear rules on the legal status of unaccompanied minors allowing either to issue return decisions and carry out returns or to grant them a right to stay;
dohlédnout, aby se rozhodnutí o právním postavení nezletilých osob bez doprovodu vždy zakládala na individuálním posouzení jejich nejvlastnějších zájmů.
ensure that decisions on the legal status of unaccompanied minors are always based on an individual assessment of their best interests.
V tomto posouzení by se vždy mělo přihlížet k tomu, zda je návrat nezletilých osob bez doprovodu do země původu a sloučení rodiny v jejich nejvlastnějším zájmu;
This assessment should systematically take into consideration whether return of an unaccompanied minor to the country of origin and reunification with the family is in their best interests;
zavést cílené politiky pro reintegraci nezletilých osob bez doprovodu;
put in place targeted reintegration policies for unaccompanied minors;
zajistit, aby posouzení nejvlastnějšího zájmu dítěte příslušné orgány vždy prováděly na základě víceoborového přístupu, nezletilá osoba bez doprovodu byla vyslechnuta a byl řádně zapojen poručník.
ensure that the assessment of the best interests of the child is systematically carried out by the competent authorities on the basis of a multi-disciplinary approach, that the unaccompanied minor is heard and that a guardian is duly involved.
Pokud jde o základní práva, jakož i o podmínky stanovené ve směrnici 2008/115/ES, členské státy by ve svých právních předpisech neměly vylučovat možnost nezletilou osobu zajistit, jestliže je to jednoznačně nezbytné k zajištění výkonu konečného rozhodnutí o navrácení a členské státy nemají možnost použít k účinnému návratu mírnější donucovací opatření než zajištění.
In respect of the fundamental rights and of the conditions set by Directive 2008/115/EC, Member States should not preclude in their national legislation the possibility to place minors in detention, where this is strictly necessary to ensure the execution of a final return decision insofar as Member States are not able to ensure less coercive measures than detention that can be applied effectively in view of ensuring effective return.
NEBEZPEČÍ SKRÝVÁNÍ
RISK OF ABSCONDING
Každá z těchto objektivních okolností by měla představovat vyvratitelný předpoklad, že u dané osoby existuje nebezpečí skrývání se:
Each of the following objective circumstances should constitute a rebuttable presumption that there is a risk of absconding:
odmítá spolupracovat při zjišťování totožnosti, používá falešné nebo padělané doklady totožnosti, zničila stávající doklady nebo se jich jiným způsobem zbavila, odmítá poskytnout otisky prstů;
refusing to cooperate in the identification process, using false or forged identity documents, destroying or otherwise disposing of existing documents, refusing to provide fingerprints;
prudce nebo podvodně se brání návratové operaci;
opposing violently or fraudulently the operation of return;
nesplnila opatření, jehož cílem je předcházet nebezpečí skrývání se, uložené podle čl. 7 odst. 3 směrnice 2008/115/ES, například se nehlásí příslušným orgánům nebo nedodržela povinnost pobývat na určitém místě;
not complying with a measure aimed at preventing absconding imposed in application of Article 7(3) of Directive 2008/115/EC, such as failure to report to the competent authorities or to stay at a certain place;
nedodržela platný zákaz vstupu;
not complying with an existing entry ban;
neoprávněně uskutečnila druhotný pohyb do jiného členského státu.
unauthorised secondary movements to another Member State.
Členské státy by měly dbát na to, aby se při posuzování toho, zda u neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí existuje nebezpečí skrývání se, byla náležitě zohledněna tato kritéria:
Member States should provide that the following criteria are taken into due account as an indication that an illegally staying third-country nationals poses a risk of absconding:
výslovné vyjádření, že se nehodlají podřídit rozhodnutí o navrácení;
explicit expression of the intention of non-compliance with a return decision;
nedodrželi lhůtu k dobrovolnému opuštění území;
non-compliance with a period for voluntary departure;
jsou odsouzeni za spáchání závažného trestného činu na území členských států.
an existing conviction for a serious criminal offence in the Member States.
DOBROVOLNÉ OPUŠTĚNÍ ÚZEMÍ
VOLUNTARY DEPARTURE
Souhlas k dobrovolnému opuštění území by členské státy měly udělit pouze na základě žádosti podané dotčeným státním příslušníkem třetí země, a přitom zajistit, aby byl o možnosti podání takové žádosti řádně informován.
Member States should only grant voluntary departure following a request by the third-country national concerned, while ensuring that the third-country national is well informed of the possibility of submitting such an application.
V rozhodnutí o navrácení by členské státy měly stanovit co nejkratší možnou lhůtu k dobrovolnému opuštění území, jež je nutná k organizaci a provedení návratu, a vzít přitom v úvahu individuální okolnosti daného případu.
Member States should provide in the return decision for the shortest possible period for voluntary departure needed to organise and proceed with the return, taking into account the individual circumstances of the case.
Při stanovení délky lhůty k dobrovolnému opuštění území by členské státy měly posoudit individuální okolnosti daného případu, zejména vyhlídky na návrat a skutečnost, nakolik je neoprávněně pobývající státní příslušník třetí země ochoten ve věci návratu spolupracovat s příslušnými orgány.
In determining the duration of the period for voluntary departure, Member States should assess the individual circumstances of the case, in particular the prospects of return and the willingness of the illegally staying third-country national to cooperate with competent authorities in view of return.
Lhůta delší sedmi dnů by měla být poskytnuta pouze v případě, že neoprávněně pobývající státní příslušník třetí země ve věci návratu aktivně spolupracuje.
A period longer than seven days should only be granted when the illegally staying third-country national actively cooperate in view of return.
Žádná lhůta k dobrovolnému opuštění území by neměla být poskytnuta v případech uvedených v čl. 7 odst. 4 směrnice 2008/115/ES, a to zejména existuje-li u neoprávněně pobývajícího státního příslušníka třetí země nebezpečí skrývání se ve smyslu 15. a 16. bodu tohoto doporučení, a v případech předchozího odsouzení za závažné trestné činy v jiných členských státech.
No period for voluntary departure should be granted in the cases provided for in Article 7(4) of Directive 2008/115/EC, notably when the illegally staying third-country poses a risk of absconding as provided for in points 15 and 16 of this Recommendation and in cases of previous convictions for serious criminal offences in other Member States.
PROGRAMY ASISTOVANÉHO DOBROVOLNÉHO NÁVRATU
ASSISTED VOLUNTARY RETURN PROGRAMMES
Do 1. června 2017 by členské státy měly zavést operační programy asistovaného dobrovolného návratu, jež by měly být v souladu se společnými standardy pro asistovaný dobrovolný návrat a programy reintegrace, které připravila Komise ve spolupráci s členskými státy a které schválila Rada [14].
Member States should have operational assisted voluntary return programmes by 1 June 2017, which should be in line with the common standards on Assisted Voluntary Return and Reintegration Programmes developed by the Commission in cooperation with Member States and endorsed by the Council [14].
Ve spolupráci se svými vzdělávacími, sociálními a zdravotnickými službami by členské státy měly přijmout opatření na zdokonalení poskytování informací o dobrovolném návratu a programech asistovaného dobrovolného návratu nelegálně pobývajícím státním příslušníkům třetích zemí.
Member States should take action to improve their process of disseminating information on voluntary return and assisted voluntary return programmes to illegally staying third-country nationals, in cooperation with national education, social and health services.
ZÁKAZ VSTUPU
ENTRY BANS
Aby bylo možné zákaz vstupu plně využívat, členské státy by měly:
For the purpose of making full use of the entry bans, Member States should:
zajistit, aby zákazy vstupu platily ode dne, kdy státní příslušníci třetích zemí opustí území EU, a nedocházelo tak k nepřiměřenému krácení jejich skutečné doby platnosti; takto by se mělo postupovat v případech, kdy je vnitrostátním orgánům známo datum opuštění území, zejména v případě vyhoštění a opuštění území v souvislosti s programem asistovaného dobrovolného návratu;
ensure that entry bans start being valid on the day in which the third-country nationals leave the EU so that their effective duration is not unduly shortened; this should be ensured in cases where the date of departure is known to the national authorities, notably in cases of removal and of departure in conjunction with an assisted voluntary return programme;
opatřit si prostředky k ověření toho, zda státní příslušník třetí země neoprávněně pobývající v Evropské unii její území opustil ve lhůtě k dobrovolnému opuštění, a v případě, že se tak nestalo, zajistit účinné návazné kroky, včetně vydání zákazu vstupu;
put in place means to verify if a third country national illegally staying in the European Union has left within the period for voluntary departure, and to ensure an effective follow-up in the case this person has not left, including by issuing an entry ban;
do Schengenského informačního systému druhé generace systematicky vkládat záznamy o odepření vstupu ve smyslu ustanovení čl. 24 odst. 3 nařízení (ES) č. 1987/2006 a
systematically enter an alert on entry ban in the second generation Schengen Information System, in application of Article 24(3) of Regulation (EC) No 1987/2006; and
zavést systém pro vydávání rozhodnutí o navrácení v případech, kdy byl neoprávněný pobyt zjištěn při výstupní kontrole.
put in place a system for issuing a return decision in cases where illegal stay is discovered during an exit check.
V opodstatněných případech, po individuálním posouzení a při uplatnění zásady proporcionality by měl být zákaz vstupu vydán, aby se vyloučilo riziko neoprávněného pobytu v budoucnosti.
Where justified, following an individual assessment and in application of the principle of proportionality, an entry ban should be issued in order to prevent future risks of illegal stay.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst.
Directive 2008/115/EC of the European Parliament and of the Council of 16 December 2008 on common standards and procedures in Member States for returning illegally staying third-country nationals (OJ L 348, 24.12.2008, p. 98).
L 348, 24.12.2008, s. 98).
Council Regulation (EU) No 1053/2013 of 7 October 2013 establishing an evaluation and monitoring mechanism to verify the application of the Schengen acquis and repealing the Decision of the Executive Committee of 16 September 1998 setting up a Standing Committee on the evaluation and implementation of Schengen (OJ L 295, 6.11.2013, p. 27).
Nařízení Rady (EU) č. 1053/2013 ze dne 7. října 2013 o vytvoření hodnotícího a monitorovacího mechanismu k ověření uplatňování schengenského acquis a o zrušení rozhodnutí výkonného výboru ze dne 16. září 1998, kterým se zřizuje Stálý výbor pro hodnocení a provádění Schengenu (Úř. věst.
Council Decision 2008/381/EC of 14 May 2008 establishing a European Migration Network (OJ L 131, 21.5.2008, p. 7).
L 295, 6.11.2013, s. 27).
European Council conclusions of 20-21 October 2016, EUCO 31/16.
Rozhodnutí Rady 2008/381/ES ze dne 14. května 2008 o zřízení Evropské migrační sítě (Úř. věst.
European Council press release 43/17 of 3 February 2017.
L 131, 21.5.2008, s. 7).
Regulation (EU) 2016/399 of the European Parliament and of the Council of 9 March 2016 on a Union Code on the rules governing the movement of persons across borders (Schengen Borders Code) (OJ L 77, 23.3.2016, p. 1).
Závěry Evropské rady ze zasedání ve dnech 20. až 21. října 2016 (EUCO 31/16).
Council Directive 2001/40/EC of 28 May 2001 on the mutual recognition of decisions on the expulsion of third country nationals (OJ L 149, 2.6.2001, p. 34).
Tisková zpráva Evropské rady 43/17 ze dne 3. února 2017.
Council Decision 2004/191/EC of 23 February 2004 setting out the criteria and practical arrangements for the compensation of the financial imbalances resulting from the application of Directive 2001/40/EC on the mutual recognition of decisions on the expulsion of third-country nationals (OJ L 60, 27.2.2004, p. 55).
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/399 ze dne 9. března 2016, kterým se stanoví kodex Unie o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (Úř. věst.
Judgment of the Court of Justice of the European Union, case C-562/13 of 18 December 2014.
L 77, 23.3.2016, s. 1).
Regulation (EC) No 1987/2006 of the European Parliament and of the Council of 20 December 2006 on the establishment, operation and use of the second generation Schengen Information System (SIS II) (OJ L 381, 28.12.2006, p. 4).
Směrnice Rady 2001/40/ES ze dne 28. května 2001 o vzájemném uznávání rozhodnutí o vyhoštění státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst.
Directive 2013/32/EU of the European Parliament and of the Council of 26 June 2013 on common procedures for granting and withdrawing international protection (OJ L 180, 29.6.2013, p. 60).
L 149, 2.6.2001, s. 34).
Regulation (EU) 2016/1953 of the European Parliament and of the Council of 26 October 2016 on the establishment of a European travel document for the return of illegally staying third-country nationals, and repealing the Council Recommendation of 30 November 1994 (OJ L 311, 17.11.2016, p. 13).
Rozhodnutí Rady 2004/191/ES ze dne 23. února 2004 o kritériích a praktických opatřeních k vyrovnání finančních nevyvážeností vzniklých v souvislosti s používáním směrnice 2001/40/ES o vzájemném uznávání rozhodnutí o vyhoštění státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst.
Council Conclusions of 9-10 June 2016.
Doporučení Komise (EU) 2017/761
Commission Recommendation (EU) 2017/761
ze dne 26. dubna 2017
of 26 April 2017
o evropském pilíři sociálních práv
on the European Pillar of Social Rights
Podle článku 3 Smlouvy o Evropské unii patří mezi cíle Unie podporovat blahobyt svých obyvatel a usilovat o udržitelný rozvoj Evropy, založený na vysoce konkurenceschopném sociálně tržním hospodářství směřujícím k plné zaměstnanosti a společenskému pokroku.
Pursuant to Article 3 of the Treaty on European Union, the aims of the Union are, inter alia, to promote the well-being of its peoples and to work for the sustainable development of Europe based on a highly competitive social market economy, aiming at full employment and social progress.
Unie bojuje proti sociálnímu vyloučení a diskriminaci, podporuje sociální spravedlnost a ochranu, rovnost žen a mužů, mezigenerační solidaritu a ochranu práv dítěte.
The Union shall combat social exclusion and discrimination, promote social justice and protection, equality between women and men, solidarity between generations and protection of the rights of the child.
Podle článku 9 Smlouvy o fungování Evropské unie přihlíží Unie při vymezování a provádění svých politik a činností k požadavkům spojeným s podporou vysoké úrovně zaměstnanosti, zárukou přiměřené sociální ochrany, bojem proti sociálnímu vyloučení a vysokou úrovní všeobecného a odborného vzdělávání a ochrany lidského zdraví.
Pursuant to Article 9 of the Treaty on the Functioning of the European Union, the Union, in defining and implementing its policies and activities, shall take into account requirements linked to the promotion of a high level of employment, the guarantee of adequate social protection, the fight against social exclusion and a high level of education, training and protection of human health.
Článek 151 Smlouvy o fungování Evropské unie stanoví, že Unie a členské státy, vědomy si základních sociálních práv, jak jsou stanovena v Evropské sociální chartě podepsané v Turíně dne 18. října 1961 a v Chartě Společenství základních sociálních práv pracovníků z roku 1989, mají za cíl podporu zaměstnanosti, zlepšování životních a pracovních podmínek tak, aby bylo možno tyto podmínky vyrovnat a přitom udržet jejich zvýšenou úroveň, přiměřenou sociální ochranu, sociální dialog, rozvoj lidských zdrojů za účelem trvale vysoké zaměstnanosti a boj proti vyloučením.
Article 151 of the Treaty on the Functioning of the European Union provides that the Union and the Member States, having in mind fundamental social rights such as those set out in the European Social Charter signed at Turin on 18 October 1961 and in the 1989 Community Charter of the Fundamental Social Rights of Workers, shall have as their objectives the promotion of employment, improved living and working conditions, so as to make possible their harmonisation while the improvement is being maintained, proper social protection, dialogue between management and labour, the development of human resources with a view to lasting high employment and the combating of exclusion.
Článek 152 Smlouvy o fungování Evropské unie stanoví, že Unie s přihlédnutím k různorodosti vnitrostátních systémů uznává a podporuje úlohu sociálních partnerů na své úrovni.
Article 152 of the Treaty on the Functioning of the European Union provides that the Union recognises and promotes the role of the social partners at its level, taking into account the diversity of the national systems.
Listina základních práv Evropské unie, poprvé vyhlášená dne 7. prosince 2000 na zasedání Evropské rady v Nice, chrání a podporuje řadu základních zásad, které jsou nezbytné pro evropský sociální model.
The Charter of Fundamental Rights of the European Union, first proclaimed at the Nice European Council on 7 December 2000, safeguards and promotes a number of fundamental principles that are essential for the European social model.
Ustanovení této listiny jsou při dodržení zásady subsidiarity určena orgánům, institucím a jiným subjektům Unie, a dále členským státům, výhradně pokud uplatňují právo Unie.
The provisions of this Charter are addressed to the institutions, bodies, offices and agencies of the Union with due regard for the principle of subsidiarity and to the Member States only when they are implementing Union law.