natgillin/translations-raw huggingface dataset:
C 81, 2.4.2005, s. 4. srov. též rozhodnutí Komise ze dne 20. prosince 2006 ve věci podpory pro Bedrijfsverplaatsing van autodemontagebedrijf Steenbergen (podpora č. N 575/2005), stručné sdělení viz Úř. věst.
That Decision was annulled by the General Court in Case T-92/11 Jørgen Andersen v European Commission, [2013] not yet published, and an appeal against that judgment is currently pending before the Court of Justice in Case C-303/13 P. The outcome of that appeal is not relevant for the outcome of the present case, since the General Court confirmed in the judgment under appeal that it is the date on which the effects of the disbursed aid occurred which determines which set of rules applies.
C 80, 13.4.2007, s. 1.
In this case the aid was paid on 21 December 2012, so the rules, principles and criteria for assessing the compatibility of state aid which are in force at the date on which the Commission takes its decision should be applied (see, paragraph 39 of that judgment).
Věc C-119/05, Lucchini, EU:C:2007:434, bod 59.
Case C-334/0 P Commission v Freistaat Sachsen, [2008] ECR I-9465, paragraphs 50 to 53; Case T-3/09 Italy v Commission, [2011] ECR II-95, paragraph 60.
Tamtéž, bod 61.
For example tort or unjust enrichment.
Stanovisko ve spojených věcech C-346/03 a C-529/03 ze dne 28. dubna 2005, Atzeni, EU:C:2005:256, bod 198.
Joined Cases 106 to 120/87, Asteris AE and others v Greece and EEC, EU:C:1988:457.
Věc T-384/08, Elliniki Nafpigokataskevastiki AE Chartofylakeiou v. Komise, EU:T:2011:650 a věc T-565/08, Corsica Ferries v. Komise, EU:T:2012:415, body 23, 114 a 120 až 131.
See Commission Decision of 16 June 2004 on Dutch aid in favour of Akzo Nobel in order to minimise chlorine transports (Case N 304/2003), summary notice in OJ C 81, 2.4.2005, p. 4; see also Commission Decision of 20 December 2006 on Dutch aid for relocation of car dismantling company Steenbergen (Case N 575/2005), summary notice in OJ C 80, 13.4.2007, p. 1.
Srov. též analogicky věc C-111/10, Komise v. Rada, EU:C:2013:785, bod 44.
Case C-119/05 Lucchini, EU:C:2007:434, paragraph 59.
Věc C-70/72, Komise v. Německo (Sh. rozh.
Ibid, paragraph 61.
1973, s. 813, bod 13).
Opinion of 28 April 2005 in Joined Cases C-346/03 and C-529/03 Atzori, EU:C:2005:256, paragraph 198.
Spojené věci C-278/92, C-279/92 a C-280/92, Španělsko v. Komise, Sb. rozh.
Case T-384/08 Elliniki Nafpigokataskevastiki AE Chartofylakeiou v Commission, EU:T:2011:650, and Case T-565/08 Corsica Ferries v Commission, EU:T:2012:415, paragraphs 23, 114 and 120 to 131.
1994, s. I-4103, bod 75.
See also, by analogy, Case C-111/10 Commission v Council, EU:C:2013:785, paragraph 44.
Věc C-75/97, Belgie v. Komise (Sh. rozh.
Case C-70/72 Commission v Germany, [1973] ECR 813, paragraph 13.
1999, s. I-3671, body 64 a 65).
Joined Cases C-278/92, C-279/92 and C-280/92 Spain v Commission, [1994] ECR I-04103, paragraph 75.
Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst.
Case C-75/97 Belgium v Commission, [1999] ECR I-3671, paragraphs 64 and 65.
L 83, 27.3.1999, s. 1).
Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 108 of the Treaty on the Functioning of the European Union (OJ L 83, 27.3.1999, p. 1).
Srov. čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/99.
See Article 14(2) of Regulation (EC) No 659/99.
Nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst.
Commission Regulation (EC) No 794/2004 of 21 April 2004 implementing Council Regulation (EC) No 659/1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty, OJ L 140, 30.4.2004, p. 1.
L 140, 30.4.2004, s. 1).
Commission Regulation (EC) No 271/2008 of 30 January 2008 amending Regulation (EC) No 794/2004 implementing Council Regulation (EC) No 659/1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty (OJ L 82, 25.3.2008, p. 1).
Nařízení Komise (ES) č. 271/2008 ze dne 30. ledna 2008 , kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst.
According to the Italian authorities, that expert was also unable to determine the amount to be compensated and it was only with the help of an additional expert, appointed by the Consiglio di Stato by order No 5897/2011 of 7 November 2011, that a specific amount of compensation was calculated using an ‘inductive method’, as prescribed by the Consiglio di Stato by order No 3244/2011 of 25 July 2011.
L 82, 25.3.2008, s. 1).
On the basis of those calculations, the experts concluded that CSTP was undercompensated only for 1998 as a result of the application of the formula provided in Article 11 of Regulation (EEC) No 1191/69 (i.e. tariff obligation).
Podle italských orgánů nebyl tento odborník schopen určit částku, jež měla být předmětem vyrovnání, a teprve za pomoci dalšího odborníka, jmenovaného usnesením nejvyššího správního soudu č. 5897/2011 ze dne 7. listopadu 2011, byla vypočtena přesná výše vyrovnání, přičemž byla použita „induktivní metoda“, tak jak nařizuje rozhodnutí nejvyššího správního soudu č. 3244/2011 ze dne 25. července 2011.
Accordingly, the Consiglio di Stato issued Judgment No 5649/2012 of 7 November 2012 quantifying the additional compensation the Region was obliged to pay to CSTP at EUR 4 951 838, which represented the amount of undercompensation it suffered in 1998, and ordered payment of this sum to take place by 7 December 2012.
Na základě těchto výpočtů dospěli odborníci k závěru, že společnost CSTP obdržela nedostatečné vyrovnání pouze za rok 1998, jak vyplývá z použití vzorce pro výpočet podle článku 11 nařízení (EHS) č. 1191/69 (tarifní závazek).
Payment of that sum was made by the Region to CSTP on 21 December 2012.
Nejvyšší správní soud následně vynesl rozsudek č. 5649/2012 ze dne 7. listopadu 2012, jímž Regionu uložil povinnost zaplatit společnosti CSTP do 7. prosince 2012 částku 4 951 838 EUR, jež představovala výši nedostatečného vyrovnání pro společnost za rok 1998.
The PSOs were entrusted to CSTP by the Region by means of a concession act in 1972/73 and renewed every year until 2003.
Rozhodnutí Komise (EU) 2015/1075
Commission Decision (EU) 2015/1075
o státní podpoře SA.35843 (2014/C) (ex 2012/NN),
on State aid SA.35843 (2014/C) (ex 2012/NN)
kterou poskytla Itálie – Dodatečná vyrovnávací platba za závazek veřejné služby pro společnost Buonotourist
implemented by Italy — Additional public service compensation for Buonotourist
(oznámeno pod číslem C(2015) 75)
(notified under document C(2015) 75)
s ohledem na Dohodu o evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
Having regard to the Agreement on the European Economic Area, and in particular Article 62(1)(a) thereof,
Elektronickým oznámením ze dne 5. prosince 2012 oznámily italské orgány podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy dodatečnou vyrovnávací platbu poskytnutou společnosti Buonotourist S.r.l.
By electronic notification of 5 December 2012, the Italian authorities notified, in accordance with Article 108(3) of the Treaty, the additional compensation awarded pursuant to a judgment by the Consiglio di Stato (Italy’s highest administrative court) to Buonotourist S.r.l.
(dále jen „společnost Buonotourist“) za provozování osobní autobusové dopravy na základě koncesí udělených italským regionem Kampánie (dále jen „Region“) v období let 1996–2002 (dále jen „posuzované období“) v rámci výkonu rozsudku italského nejvyššího správního soudu (Consiglio di Stato).
(‘Buonotourist’), for the provision of passenger transport services by bus based on concessions granted by the Italian Region of Campania (‘the Region’) during the period 1996-2002 (‘the period under review’).
Oznámení bylo zaevidováno pod číslem SA.35843 a ode dne 13. prosince 2012 s ním bylo zacházeno jako s neoznámeným opatřením, protože na základě informací, jež měla Komise k dispozici, měl Region povinnost zaplatit společnosti Buonotourist dodatečnou vyrovnávací platbu ode dne 7. prosince 2012, tedy poté, co italská vláda oznámila opatření Komisi, avšak předtím, než Komise přijala rozhodnutí.
The notification was registered under case number SA.35843 and from 13 December 2012 treated as a non-notified measure since, according to the information available to the Commission, the Region was not obliged to pay the additional compensation due to Buonotourist until 7 December 2012, that is, after the Italian government had notified the measure to the Commission, but before a Commission decision had been adopted.
Dopisem ze dne 20. února 2014 sdělila Komise Itálii své rozhodnutí zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy ve věci podpor (dále jen „rozhodnutí zahájit řízení“).
By letter dated 20 February 2014, the Commission informed Italy that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 108(2) of the Treaty in respect of the aid (‘the opening decision’).
Italské orgány podaly své připomínky k rozhodnutí zahájit řízení dopisy ze dne 21. a 24. března 2014.
The Italian authorities submitted their observations on the opening decision by letters dated 21 and 24 March 2014.
POPIS OPATŘENÍ
On 11 July 2014, the Italian authorities provided comments on the third party submissions and additional information in response to a request for information dated 11 June 2014.
PODNIK
After acceptance of a deadline extension by the Commission, the Italian authorities completed the provision of additional information by letter of 15 September 2014.
Společnost Buonotourist je soukromá společnost, jež provozuje místní veřejnou dopravu na základě koncesí udělených Regionem a obcemi.
DESCRIPTION OF THE MEASURE
Konkrétněji pak podle italských orgánů tato společnost jakožto držitel koncese udělené Regionem provozovala v posuzovaném období služby autobusového spojení, přičemž najezdila celkem přibližně 1,8 milionu kilometrů ročně.
THE COMPANY
Podle informací poskytnutých italskými orgány již Region za výše uvedené služby poskytnuté v posuzovaném období společnosti Buonotourist vyplatil částku 19 507 121,54 EUR, z toho 17 036 021,13 EUR za provozování a správu služby a 2 471 100,41 EUR za investice.
Buonotourist is a private company providing local public transport services based on regional and municipal concessions.
Vzhledem k tomu, že toto vyrovnání bylo společnosti Buonotourist poskytnuto více než deset let předtím, než Komise italskému státu zaslala první žádost o podání informací, nebude toto vyrovnání v rámci probíhajícího řízení předmětem posuzování.
More specifically, according to the Italian authorities, Buonotourist operated a network of bus routes as concessionaire of the Region throughout the period under review covering approximately 1,8 million km per year.
Vedle výše uvedených – již obdržených – částek požádala společnost Buonotourist Region o dodatečné vyrovnání ve výši 5 567 582,57 podle nařízení Rady (EHS) č. 1191/69, a to za hospodářské nevýhody, jež měla utrpět v důsledku údajného uložení závazku veřejné služby (ZVS).
From the information provided by the Italian authorities, the Region has already paid EUR 19 507 121,54 to Buonotourist for the above-mentioned service during the period under review, of which EUR 17 036 021,13 for the operation and management of the service and EUR 2 471 100,41 for investments.
Podle Regionu byla žádost podána v lednu 2007, kdy společnost Buonotourist zahájila řízení u příslušného správního soudu.
Since it appears that this compensation was awarded to Buonotourist more than 10 years before the Commission sent its first request for information to the Italian State, that compensation will not be subject to an assessment in the current proceedings.
V roce 2008 regionální správní soud v Salernu (Tribunale Amministrativo Regionale di Salerno) zamítl žalobu společnosti Buonotourist o uznání práva na dodatečnou vyrovnávací platbu na základě nařízení (EHS) č. 1191/69.
In addition to the above-mentioned sums already received, Buonotourist requested from the Region additional compensation of EUR 5 567 582,57 on the basis of Council Regulation (EEC) No 1191/69 for the economic disadvantages it allegedly suffered as a result of public service obligations (‘PSOs’) allegedly being imposed upon it.
Soud rozhodl, že v souladu s článkem 4 nařízení (EHS) č. 1191/69 nemůže společnost Buonotourist požadovat vyrovnání za hospodářské nevýhody vyplývající z uložení závazku veřejné služby, aniž by před tím požádala o zrušení tohoto ZVS.
According to the Region, the request was made in January 2007 when Buonotourist started proceedings before the Italian administrative courts.
ROZSUDKY NEJVYŠŠÍHO SPRÁVNÍHO SOUDU
In 2008, the Regional Administrative Court in Salerno rejected Buonotourist’s claim for additional compensation on the basis of Regulation (EEC) No 1191/69.
Rozsudkem ze dne 27. července 2009 (rozsudek č. 4683/09) nejvyšší správní soud vyhověl odvolání společnosti Buonotourist proti rozhodnutí regionálního správního soudu v Salernu, když dospěl k závěru, že společnost Buonotourist má právo obdržet dodatečnou vyrovnávací platbu za veřejnou službu poskytovanou podle článků 6, 10 a 11 nařízení (EHS) č. 1191/69.
That court held that, in accordance with Article 4 of Regulation (EEC) No 1191/69, Buonotourist could not request compensation for economic disadvantages resulting from the imposition of PSOs without having previously requested the termination of those PSOs.
Tento rozsudek přesně nestanoví, na základě jakého právního aktu a v jaké podobě byl závazek veřejné služby uložen, zdůrazňuje však, že podniku, jenž poskytuje veřejnou službu, nelze zamítnout žádost o úhradu nákladů skutečně vynaložených při poskytování takovéto služby.
THE JUDGMENTS OF THE CONSIGLIO DI STATO
Nejvyšší správní soud dále rozhodl, že společnost Buonotourist má právo obdržet za veřejnou službu vyrovnání i bez předchozí žádosti o zrušení ZVS.
By judgment of 27 July 2009 (Sentenza No 4683/09), the Consiglio di Stato upheld the appeal by Buonotourist against the judgment of the Regional Administrative Court in Salerno and concluded that Buonotourist was entitled to receive additional compensation for the public service it had carried out in accordance with Articles 6, 10 and 11 of Regulation (EEC) No 1191/69.
Podle nejvyššího správního soudu měl přesnou výši dodatečné vyrovnávací platby dlužné společnosti Buonotourist určit Region na základě spolehlivých údajů dovoditelných z účetnictví společnosti, dokládajících rozdíl mezi náklady vzniklými v souvislosti s tou částí činnosti společnosti Buonotourist, na niž se vztahoval závazek veřejné služby, a příslušným příjmem.
That judgment does not precisely define from which legal act and in what form the PSOs were imposed, but stresses that an undertaking operating a public service cannot be denied its claim for repayment of the costs effectively incurred in performing that service.
Region však konstatoval, že vzhledem k nedostatku přesných a spolehlivých údajů není schopen částku určit.
The Consiglio di Stato further considered that Buonotourist was entitled to receive public service compensation even in the absence of a prior request for the elimination of the PSOs.
Usnesením č. 8737/2010 ze dne 13. prosince 2010 nejvyšší správní soud jmenoval odborníka, aby tento úkol provedl.
According to the Consiglio di Stato, the precise amount of the additional compensation owed to Buonotourist had to be determined by the Region on the basis of reliable data taken from the accounts of the company, showing the difference between the costs attributable to the portion of Buonotourist’s activities associated with the PSO and the corresponding revenues.
Podle italských orgánů nebyl tento odborník schopen stanovit částku, jež měla být předmětem vyrovnání.
However, the Region claimed that it was unable to do so, due to a lack of clear and reliable data.
Usnesením č. 5880/2011 ze dne 7. listopadu 2011 jmenoval nejvyšší správní soud druhého odborníka (dále jen „druhý odborník“).
By order (ordinanza) No 8737/2010 of 13 December 2010, the Consiglio di Stato appointed an expert to undertake that task.
Z bodu 9 rozsudku nejvyššího správního soudu (řízení o výkonu rozhodnutí) č. 5650/2012 ze dne 7. listopadu 2012, vyplývá, že oba odborníci vyloučili právo na vyrovnání podle článku 10 nařízení (EHS) č. 1191/1969 (závazek provozu nebo přepravy), přestože oba dospěli k závěru, že společnost Buonotourist obdržela v letech 1998, 1999 a 2000 nedostatečné vyrovnání, jak vyplývá z použití vzorce pro výpočet podle článku 11 nařízení (EHS) č. 1191/1969 (tarifní závazek).
According to the Italian authorities, that expert was also unable to determine the amount to be compensated.
Odborníci tak implicitně předpokládali, že společnosti Buonotourist byl Regionem uložen tarifní závazek.
By order (ordinanza) No 5880/2011 of 7 November 2011, the Consiglio di Stato appointed a second expert (‘the second expert’).
Zatímco první odborník dospěl k závěru, že pro výpočet dodatečných nákladů vynaložených podnikem na pokrytí tarifních nákladů by nebylo vhodné použít „induktivní metodu“, a navrhl vypočítat dodatečnou vyrovnávací platbu ex aequo et bono, druhý odborník vypočítal částku vyrovnání, kterou měl Region společnosti uhradit, za použití „induktivní metody“ s odůvodněním, že volbu této metody ze strany nejvyššího správního soudu je třeba považovat za konečnou vzhledem k tomu, že byla použita v různých rozsudcích, aniž byla zpochybněna.
It appears from paragraph 9 of the judgment of the Consiglio di Stato (giudizio per l’ottemperanza) No 5650/2012 of 7 November 2012 that both experts excluded the existence of a right to compensation pursuant to Article 10 of Regulation (EEC) No 1191/69 (i.e. obligation to operate or carry), but both concluded that Buonotourist was undercompensated for 1998, 1999 and 2000 as a result of the application of the formula provided in Article 11 of Regulation (EEC) No 1191/69 (tariff-related obligation).
Druhý odborník nicméně nemohl vyrovnání podle článku 11 nařízení (EHS) č. 1191/69 vypočítat z důvodu nedostatku základních údajů o počtu předpokládaných, či skutečných dopravních jednotek.
Implicitly, the experts thus assumed that a tariff obligation had been imposed on Buonotourist by the Region.
Proto vypočítal pravděpodobnou částku nedostatečného vyrovnání tak, že vyčíslil rozdíl mezi možnými příjmy, které by podnik mohl získat, pokud by fungoval na obchodním základě (odhad), a částkou skutečných příjmů a obdržených veřejných příspěvků.
However, while the first expert concluded that it would have been inappropriate to use an ‘inductive method’ to calculate the additional costs borne by the undertaking due to tariff costs and recommended calculating the additional compensation by means of equity appreciation (in via equitativa), the second expert calculated the sum to be compensated by the Region to the company through the use of such an ‘inductive method’, observing that the Consiglio di Stato held that the choice of the ‘inductive method’ was to be considered definitive, having been used in various judgments without being challenged.
Z těchto výpočtů vyplývá, že společnost Buonotourist obdržela nedostatečné vyrovnání pouze v letech 1998, 1999 a 2000, a to v celkové výši 1 111 572 EUR, včetně úroků.
The second expert was nevertheless unable to calculate the compensation pursuant to Article 11 of Regulation (EEC) No 1191/69 due to a lack of essential data on both the anticipated and the actual number of units of measure of transport.
Druhý odborník dospěl k závěru, že tuto částku lze považovat za výši nedostatečného vyrovnání.
The second expert therefore calculated the possible amount of undercompensation as the difference between the potential revenues that the company could have obtained by operating the service on a commercial basis (estimate) and the sum of the actual revenues and the public contributions received.
Zaplacení této dodatečné vyrovnávací platby společnosti Buonotourist ze strany Regionu na základě rozsudku č. 5650/2012 představuje neoznámené opatření a je předmětem tohoto rozhodnutí.
For Buonotourist, those calculations result in an undercompensation for 1998, 1999 and 2000 only, totalling EUR 1 111 572 including interest.
DODATEČNÉ INFORMACE/PŘIPOMÍNKY POSKYTNUTÉ ITALSKÝMI ORGÁNY
The expert concluded that this amount could be taken as the amount of undercompensation.
Tyto koncese udělovaly společnosti výlučné právo na poskytování dotčených služeb.
Payment of this sum was made by the Region to Buonotourist on 21 December 2012.
Italské orgány dále uvádějí, že společnost Buonotourist žádala Region o vydání koncesí za účelem poskytování služeb na dotčených trasách každý rok během posuzovaného období a že koncese vždy stanovily, že služby jsou poskytovány zcela na vlastní riziko dotčeného podniku a zejména „aniž by poskytování služby opravňovalo k dotaci či vyrovnání jakékoli povahy“.
It is the payment of that additional compensation by the Region to Buonotourist as a consequence of judgment No 5650/2012 that constitutes the non-notified measure and the subject matter of this Decision.
Italské orgány poskytly kopii vzoru koncese týkající se jiné společnosti (dále jen „vzor koncese“) z let 1972/73 a potvrdily, že tento vzor se shoduje se vzorem, který v posuzovaném období používaly ve vztahu ke společnosti Buonotourist.
ADDITIONAL INFORMATION/OBSERVATIONS PROVIDED BY THE ITALIAN AUTHORITIES
Italské orgány však neposkytly žádnou koncesní smlouvu, jež by byla v posuzovaném období se společností Buonotourist skutečně uzavřena.
According to the Italian authorities, Buonotourist, like other providers of regional scheduled bus transport services, operated on the basis of provisional licences (concessions) which had to be renewed annually upon the request of the company.
Italské orgány uvádějí, že na základě zmíněných koncesí měla společnost Buonotourist možnost navrhnout nahrazení způsobů dopravy, jež měly být použity, nebo požádat o úplné nebo částečné zrušení svého závazku veřejné služby, pokud by tento závazek pro podnik znamenal hospodářskou nevýhodu; společnost však tohoto práva nikdy nevyužila.
Those concessions provided the company with the exclusive right to provide the relevant services.
Italské orgány dále tvrdí, že společnost nikdy Regionu neoznámila, že jí závazek přináší hospodářské nevýhody, ani že poskytuje služby, které by neposkytovala, pokud by neměla povinnost je poskytovat v rámci ZVS.
The Italian authorities further maintain that Buonotourist requested concessions to provide services on the relevant routes from the Region in each year of the period under review and that those concessions always stipulated that the services were carried out entirely at the risk of the undertakings in question and, specifically, ‘without the performance of the service constituting a right to a subsidy or compensation of any kind’.
Konečně podle italských orgánů společnost Buonotourist nikdy nepožádala o zrušení závazků veřejné služby, jak stanoví čl. 4 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1191/69.
The Italian authorities provided a copy of a sample concession contract concerning another undertaking (‘the sample concession contract’) from 1972/73 attesting that it was the same as the one used with Buonotourist for the period under review.
Podle italských orgánů byly veřejné příspěvky, jež byly v minulosti poskytnuty společnosti Buonotourist, založeny na metodice standardních hospodářských nákladů, která předpokládá použití parametrů stanovených regionálním zákonem č. 16/1983, jako je počet přidělených kilometrů ve vztahu k počtu skutečně ujetých kilometrů, počet zaměstnanců a autobusů, který se liší podle typu poskytované služby (městská doprava, doprava v horském nebo kopcovitém terénu), právní a ekonomické podmínky vztahující se k zaměstnancům, velikost podniku a náklady na autobusy.
However, the Italian authorities did not provide any concession contracts actually concluded with Buonotourist during the period under review.