natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Místo aby žalobci uplatnili a vyčíslili ztráty pro každou žalující právnickou osobu a dvě fyzické žalující osoby zvlášť, založili svou žalobu o náhradu škody ve skutečnosti na ztrátách, které údajně utrpěla skupina EFDG jako celek.
Indeed, according to the CJEU ‘an entity which, owning controlling shareholdings in a company, actually exercises that control by involving itself directly or indirectly in the management thereof must be regarded as taking part in the economic activity carried on by the controlled undertaking.’ [55] The CJEU was also concerned to point out that ‘simple separation of an undertaking into two different entities’ cannot be sufficient to circumvent State aid rules [56].
Po prozkoumání vlastnické struktury EFDG a zjištění, že bratři Miculovi u všech společností ve skupině EFDG, pro kterou uplatňovali náhradu škody (jedná se o společnosti European Drinks S.A., Rieni Drinks S.A., Scandic Distilleries S.A., Transilvania General Import-Export S.R.L. a West Leasing S.R.L.), přímo nebo nepřímo vlastní podíl ve výši alespoň 99,96 %, senát s tímto přístupem souhlasil a povolil žalobcům domáhat se náhrady škody za ztráty EFDG jako celku [53].
This rationale also applies where one of the two entities concerned is a natural person.
Toto chování žalobců během rozhodčího řízení a odpovídající rozhodnutí senátu dokazují, že bratři Miculovi a tři žalující právnické osoby, jakož i výše uvedené společnosti, které tvoří součást EFDG, tvoří jednu hospodářskou jednotku s jedním hospodářským zájmem.
Otherwise granting aid to a natural person who is the controlling shareholder of an undertaking would not be considered to constitute State aid, even though the natural person could use that aid for the benefit of the undertakings which it controls.
Zatřetí, pro charakterizaci bratrů Miculových a jejich společností jakožto jedné hospodářské jednotky dále svědčí to, jak nakonec byla nálezem přiznána škoda.
Indeed, in the present case, it cannot make any difference for the purposes of applying the State aid rules whether the compensation collectively awarded to all five claimants by the Tribunal is paid out to the Micula brothers or to the companies owned by them.
Nález náhradu škody nerozdělil mezi dotčených pět žalobců, ale přiznal jim ji „dohromady“ na základě „společného nároku“.
In conclusion, the Commission finds that the Micula brothers and the three corporate claimants together form a single economic unit that constitutes an undertaking for the purpose of applying Article 107(1) of the Treaty.
Ze skutečnosti, že těchto pět žalobců (tj. včetně žalujících právnických osob) požádalo senát o přiznání celé náhrady škody pouze bratrům Miculovým, vyplývá, že žalující právnické osoby nejsou na bratrech Miculových nezávislé.
The other EFDG companies for whose alleged losses the Micula brothers were awarded compensation by virtue of the Award (European Drinks SA, Rieni Drinks SA, Scandic Distilleries SA, Transilvania General Import-Export S.R.L., West Leasing S.R.L) [57] likewise form part of this single economic unit.
Nakonec senát každému žalobci povolil domáhat se přiznané náhrady škody v plné výši a pak ji rozdělit mezi žalobce, jak uznají za vhodné, bez ohledu na škodu, kterou každý ze žalobců skutečně utrpěl.
The final beneficiary of the aid measure is this single economic unit, made up of the five claimants and those EFDG companies.
Na předcházející závěr nemá vliv tvrzení žalobců, že tuto věc je nutné odlišit od rozsudku ve věci Hydrotherm, jelikož fyzická osoba v uvedené věci byla partnerem osobně odpovědným za finanční závazky různých společností, přičemž se mělo za to, že s nimi tvoří jednu hospodářskou jednotku, kdežto bratři Miculovi takto osobně odpovědní nejsou.
Economic advantage (1)
V reakci na to Komise připomíná, že v příslušných bodech svého rozsudku ve věci Hydrotherm Soudní dvůr EU osobní odpovědnost dotyčné fyzické osoby vůbec nezmínil; pouze se omezil na upozornění, že uvedená fyzická osoba dotyčné společnosti „zcela ovládá“ [54].
An advantage, as required by Article 107(1) of the Treaty, is any economic benefit which an undertaking would not have obtained under normal market conditions, i.e. in the absence of the state intervention [58].
Jak již bylo uvedeno, na základě svého vlastnictví bratři Miculovi ovládají žalující právnické osoby a vlastně i ostatní dotčené společnosti EFDG obdobným způsobem.
The precise form of the measure is irrelevant for establishing whether it confers an economic advantage on the undertaking.
Navzdory tvrzením žalobců se také Komise domnívá, že pro tuto věc platí táž logika, o kterou se opírá rozsudek ve věci Cassa di Risparmio di Firenze.
The notion of advantage includes, for example, all situations where undertakings are relieved of inherent costs of their economic activities.
V uvedeném rozsudku Soudní dvůr EU uznal, že subjekt může vykonávat hospodářskou činnost přímo nebo nepřímo ovládáním hospodářského subjektu v rámci hospodářské jednotky, kterou společně tvoří.
By the Award, the Tribunal has awarded the claimants compensation of RON 376433229 plus interest against Romania.
Ačkoli Soudní dvůr EU přiznává, že pouhé držení podílů, dokonce majoritních, pokud umožňuje pouze výkon práv spojených s postavením akcionáře nebo společníka, jakož i případně přijímání dividend, pouhých plodů z vlastnictví zboží, nepostačuje k určení hospodářské činnosti subjektu vlastnícího tyto podíly, je situace ve věci, jež je předmětem tohoto rozhodnutí, očividně jiná.
To fully understand why the implementation or execution of the Award grants the claimants an economic advantage, it is first instructive to examine on which basis the Tribunal determined that compensation should be paid out to the claimants in that Award.
Podle Soudního dvora EU totiž „subjekt, který vlastnictvím majoritních podílů ve společnosti vykonává toto ovládání tím, že se přímo či nepřímo vměšuje do její správy, musí být považován za účastnícího se hospodářské činnosti vykonávané ovládaným podnikem“ [55].
After it had decided that Romania had breached the BIT, the Tribunal explained that damages had to be awarded on the basis of the principle that ‘the claimant must be placed back in the position it would have been “in all probability” but for the international wrong’ [59].
Soudní dvůr EU také zdůraznil, že k obejití pravidel státní podpory nestačí „pouhé rozdělení podniku na dva odlišné subjekty“ [56].
It further explained that only losses that are causally linked to the act constituting the international wrong could be compensated by means of damages, and that ‘all of the violations of the BIT alleged by the Claimants arise from the same fact: the premature revocation of the [EGO 24] incentives or in direct connection with that premature revocation’ [60].
Toto odůvodnění také platí, je-li jedním ze dvou dotčených subjektů fyzická osoba.
In assessing the precise compensation due to the claimants, the Tribunal took into account whether losses were in reality incurred and whether they were directly related to the revocation of the incentive scheme.
Jinak by se poskytnutí podpory fyzické osobě, která je majoritním akcionářem podniku, nepovažovalo za státní podporu, i kdyby dotčená fyzická osoba mohla uvedenou podporu využít ve prospěch podniků, jež ovládá.
For instance, with regard to the damages awarded for the increased price of sugar, the Tribunal held [61]: ‘Both the existence of the damage and the causal link between the revocation of the incentives and the damage suffered have been adequately proved.
V tomto případě tedy pro účely uplatnění pravidel státní podpory nelze rozlišovat, zda se náhrada škody přiznaná senátem společně všem pěti žalobcům vyplácí bratrům Miculovým, nebo společnostem, které vlastní.
There is no dispute that, as a result of the revocation of the Raw Materials Incentive, the Claimants were required to pay an increased amount for the sugar they purchased after February 2005’.
Závěrem Komise shledává, že bratři Miculovi a tři žalující právnické osoby společně tvoří jednu hospodářskou jednotku, která pro účely čl.
In light of these considerations, it is clear that through the implementation or execution of the Award, Romania grants the claimants an amount corresponding exactly to the advantages foreseen under the abolished EGO 24 scheme from the moment it was repealed (22 February 2005) until its scheduled expiry (1 April 2009).
107 odst.
More precisely, implementing or executing the Award de facto reimburses customs duties charged on imported sugar and other raw materials between 22 February 2005 and 31 March 2009, as well as the customs duties charged on imported sugar that the claimants would have avoided if they had had the opportunity to stockpile sugar before the schedule expiration of the EGO 24 facilities on 31 March 2009.
1 Smlouvy představuje podnik.
In addition, to ensure that the claimants fully benefit from an amount corresponding to that of the abolished scheme and are ‘placed back in the position it would have been “in all probability” ’, the Tribunal also awarded interest and compensation for the allegedly lost opportunity and lost profit [62].
Obdobně součást této jedné hospodářské jednotky tvoří i ostatní společnosti skupiny EFDG, za jejichž údajné ztráty přiznal nález bratrům Miculovým náhradu škody (European Drinks S.A., Rieni Drinks S.A., Scandic Distilleries S.A., Transilvania General Import-Export S.R.L., West Leasing S.R.L.) [57].
In effect, the implementation or execution of the Award re-establishes the situation the claimants would have, in all likelihood, found themselves in if the EGO 24 scheme had never been repealed.
Konečným příjemcem podpory je tato jedna hospodářská jednotka složená ze všech pěti žalobců a uvedených společností skupiny EFDG.
Accordingly, the implementation or execution of the Award grants the claimants an economic advantage not otherwise available on the market.
Hospodářské zvýhodnění č. 1
First, the costs of raw materials, as inputs for final products, constitute ordinary operating expenses of undertakings, and relieving them of a part of their ordinary operating expenses grants them a distinct advantage.
Zvýhodněním podle čl.
Second, granting the claimants compensation for lost profits because they had to bear their own operating expenses themselves likewise constitutes an economic advantage not available under normal market conditions and in absence of the Award; under normal market conditions, the undertaking would have had to bear itself the costs inherent in its economic activity and would therefore not have generated these profits.
107 odst.
Third, paying interest to the claimants on payments that were allegedly due in the past, but which themselves must be qualified as conferring an advantage, confers a separate and additional advantage.
1 Smlouvy je jakákoli hospodářská výhoda, kterou by podnik za běžných tržních podmínek, tj. bez zásahu státu, nezískal [58].
Again, under normal market conditions and in the absence of the Award, the undertaking would have had to bear its ordinary operating expenses, would have not generated the allegedly lost profits, and would therefore not have been able to draw an interest on this capital.
Pro stanovení toho, zda opatření podnik hospodářsky zvýhodňuje, není jeho přesná podoba relevantní.
In fact, by repealing the EGO 24 scheme, Romania re-established normal conditions of competition on the market on which the claimants operate, and any attempt to compensate the claimants for the consequences of the revocation of the EGO 24 incentives grants an advantage not available under those normal market conditions.
Pojem výhoda například zahrnuje všechny situace, kdy jsou podniky zbaveny nákladů, jež jsou součástí jejich hospodářské činnosti.
The claimants’ attempts to separate the award of compensation from the revocation of the EGO 24 incentives are unconvincing.
Nálezem senát žalobcům vůči Rumunsku přiznal právo na náhradu škody ve výši 376433229 RON navýšené o úroky.
The claimants argue: ‘[I]n the present case the ICSID Tribunal concluded that the decision to comply with EU State aid rules complied with Romania’s obligations under the BIT and did not award damages to the Claimants on this basis.
Máme-li plně porozumět, proč provedení či výkon nálezu žalobce hospodářsky zvýhodňuje, je užitečné zabývat se nejdříve tím, na základě čeho senát v uvedeném nálezu o výplatě náhrady škody žalobcům rozhodl.
Instead, the ICSID Tribunal awarded damages for the Romanian state’s wrongdoing consisting in maintaining obligations imposed in relation to EGO 24 after the withdrawal of the scheme and non-transparent behaviour towards the investors’.
Když senát rozhodl, že Rumunsko porušilo investiční dohodu, vysvětlil, že náhrada škody se musí přiznat na základě zásady, že „žalobce se musí opět ocitnout v situaci, v níž by se „s největší pravděpodobností“ nacházel, nebýt protiprávního jednání podle mezinárodního práva“ [59].
This description of the Award is inaccurate and in any event fails to consider the effects of implementing/executing the Award.
Dále vysvětlil, že nahradit lze pouze ztráty, u kterých existuje příčinná souvislost s protiprávním jednáním podle mezinárodního práva, a že „veškerá porušení investiční dohody uváděná žalobci se zakládají na jedné a téže skutečnosti: na předčasném zrušení pobídek [podle nařízení č. 24] nebo na přímé souvislosti s uvedeným předčasným zrušením“ [60].
It has been already pointed out that the Tribunal considered that the alleged breaches of the BIT all resulted from ‘the premature revocation of the incentives or in direct connection with that premature revocation’ [63], and awarded damages for losses resulting directly from the revocation of the incentive scheme.
Při vyměřování přesné výše náhrady škody dlužné žalobcům přihlížel senát k tomu, zda ztráty skutečně vznikly a zda přímo souvisely se zrušením režimu pobídek.
The Tribunal was also already quoted as stating that [64]: ‘[B]y repealing the EGO 24 incentives prior to 1 April 2009, Romania did not act unreasonably or in bad faith (except that [Romania] acted unreasonably by maintaining investors’ obligations after terminating the incentives).
Například v souvislosti s náhradou škody přiznanou za vyšší cenu cukru senát uvedl [61]: „Jak existence škody, tak příčinná souvislost mezi zrušením pobídek a utrpěnou škodou, byla dostatečně prokázána.
The Tribunal, however, concludes by majority that Romania violated the Claimants’ legitimate expectations that those incentives would be available, in substantially the same form, until 1 April 2009.
Není sporu o tom, že v důsledku zrušení pobídky pro suroviny museli žalobci za cukr, který koupili po únoru 2005, zaplatit vyšší částku“.
Romania also failed to act transparently by failing to inform the Claimants in a timely manner that the regime would be terminated prior to its stated date of expiration.
Ve světle těchto úvah je zřejmé, že provedením či výkonem nálezu poskytne Rumunsko žalobcům částku, která přesně odpovídá zvýhodnění předpokládanému v rámci zrušeného režimu podle nařízení č. 24 od okamžiku jeho zrušení (22. února 2005) do plánovaného konce jeho platnosti (1. dubna 2009).
As a result, the Tribunal finds that Romania failed to “ensure fair and equitable treatment of the investments” of the Claimants in the meaning of Article 2(3) of the BIT’.
Provedení či výkon nálezu tak opětovně nastolují situaci, ve které by se žalobci s největší pravděpodobností nacházeli, kdyby se režim podle nařízení č. 24 nikdy nezrušil.
In light of this conclusion, it cannot be maintained, as the claimants do, that the Tribunal found Romania’s decision to comply with Union State aid rules by revoking EGO 24 not to have been in breach of the BIT, or that it did not award damages on that basis [65].
Provedení či výkon nálezu tak poskytuje žalobcům hospodářskou výhodu, která jinak není na trhu dostupná.
The Commission notes that in justifying its decision to award compensation for increased prices and the loss of the ability to stockpile, as well as lost profits, the Tribunal referred only to damages incurred by the claimants as a result of the revocation of the EGO 24 incentives [66].
Zaprvé, náklady na suroviny jakožto vstupy pro konečné výrobky představují běžné provozní výdaje podniků, a pokud jsou podniky části svých běžných provozních výdajů zbaveny, jsou nesporně zvýhodněny.
Notably, the Tribunal did not refer to, or award additional damages on the basis of, its finding that Romania acted unreasonably in maintaining the investors’ obligations under EGO 24 and failed to act transparently.
Zadruhé představuje hospodářskou výhodu, která by za běžných tržních podmínek a při absenci nálezu nebyla dostupná, i přiznání náhrady škody žalobcům za ušlý zisk z důvodu, že své vlastní provozní náklady museli nést sami; za běžných tržních podmínek by podnik musel náklady, jež jsou součástí jeho hospodářské činnosti, nést sám, a tyto zisky by tedy nevytvořil.
Economic advantage (2): damages and State aid
Zatřetí přestavuje další samostatné zvýhodnění to, že se žalobcům vyplatí úroky z plateb, které měli údajně v minulosti obdržet, ale které je samotné třeba kvalifikovat jako zvýhodnění.
The presence of an advantage is, contrary to the submission of the claimants, furthermore not precluded by the fact that the payment of the compensation awarded to the complainants by the Tribunal through the implementation or execution of the Award entails a payment of compensation for damages.
Opět, za běžných tržních podmínek a při absenci nálezu by podnik musel nést své běžné provozní výdaje sám, nevytvořil by údajně ušlé zisky, a nemohl by tedy z tohoto kapitálu získat úroky.
The central question in this regard is whether the principles laid down in the CJEU’s Asteris [67] judgment are applicable to the case at hand.
Zrušením režimu podle nařízení č. 24 Rumunsko na trhu, na kterém žalobci působí, fakticky znovu nastolilo běžné podmínky hospodářské soutěže a jakýkoli pokus poskytnout žalobcům náhradu za důsledky zrušení pobídek podle nařízení č. 24 představuje výhodu, jež za uvedených běžných tržních podmínek není dostupná.
In its judgment in Asteris, the CJEU set out that State aid ‘is fundamentally different in its legal nature from damages which the competent national authorities may be ordered to pay to individuals in compensation for the damage they have caused to those individuals.’ [68] The claimants argue that the present case falls squarely under this case-law, and that any attempt by the Commission to distinguish the Asteris case from the one at hand is unconvincing.
Pokusy žalobců oddělit přiznání náhrady škody od zrušení pobídek podle nařízení č. 24 jsou nepřesvědčivé.
The Commission disagrees with this position.
Žalobci argumentují takto: „[V] této věci senát ICSID vyvodil závěr, že rozhodnutí jednat podle pravidel Unie týkajících se státní podpory je v souladu s povinnostmi Rumunska vyplývajícími z investiční dohody, a žalobcům nepřiznal náhradu škody na tomto základě.
The Commission observes, first, that the Asteris case arose out of a very different context than the present case.
Náhradu škody jim přiznal za protiprávní jednání rumunského státu spočívající v zachování povinností uložených v souvislosti s nařízením č. 24 po zrušení režimu a za netransparentní chování vůči investorům“.
In the former case, the CJEU rendered a judgment in response to a reference for a preliminary ruling by a Greek court by which the CJEU was asked to pronounce itself on the jurisdiction of the courts of the Member States to entertain claims for damages brought by individuals against national authorities in respect of non-payment of aid under the Union’s common agricultural policy.
Tento popis nálezu je nepřesný a v každém případě nebere v úvahu dopady provedení/výkonu nálezu.
The non-payment of aid was not the result of a broken promise by the Greek authorities to grant that aid, but rather the consequence of the inclusion of technical errors by the Commission in a regulation.
Jak již bylo uvedeno, senát měl za to, že veškerá údajná porušení investiční dohody se zakládají „na předčasném zrušení pobídek nebo na přímé souvislosti s uvedeným předčasným zrušením“ [63], a přiznal náhradu škody za ztráty vzniklé přímo zrušením režimu pobídek.
The affected undertakings had already brought an action for damages against the Commission before the CJEU, which had rejected it as unfounded.
Bylo již také citováno toto vyjádření senátu [64]: „[Z]rušením pobídek podle nařízení č. 24 před 1. dubnem 2009 Rumunsko nejednalo nepřiměřeně ani ve zlé víře (byť jednalo nepřiměřeně, když zachovalo povinnosti investorů po ukončení pobídek).
In response to the reference for a preliminary ruling, the CJEU specified in its judgment that since it had previously dismissed the action for damages against the Commission, any action for damages against the Greek state would have to be on different grounds from the action against the Commission it dismissed, that is to say a wrongful act of the Greek authorities themselves.
Senát však většinou hlasů dospěl k závěru, že Rumunsko nenaplnilo legitimní očekávání žalobců, že uvedené pobídky budou v podstatě v téže podobě dostupné do 1. dubna 2009.
Notably, the CJEU did not state that an award of damages equal to an amount of illegal State aid promised but not paid out would not amount to State aid itself.
Rumunsko také nejednalo transparentně, neboť žalobce včas neinformovalo o ukončení režimu před stanoveným datem konce platnosti.
Thus, it does not follow from the Asteris judgment that every award of damages is automatically outside the scope of Union State aid law, as the claimants seem to argue.
Senát tedy shledal, že Rumunsko „nezajistilo spravedlivé a rovné zacházení s investicemi“ žalobců ve smyslu čl.
Rather, in cases of liability based on the wrongful conduct of national authorities, no advantage is granted to an undertaking where such liability merely ensures that the damaged party is given what it is entitled to, just as any other undertaking would be, under the general rules of civil liability in that Member State.
2 odst.
Compensation granted under those general rules of civil liability differ from State aid to the extent that they cannot result in the damaged individual being better off after receiving compensation.
3 investiční dohody“.
Second, for compensation to fall outside the Union State aid rules under the Asteris case-law it must be based on a general rule of compensation [69].
Vzhledem k tomuto závěru nelze tvrdit, jako to činí žalobci, že senát shledal, že rozhodnutí Rumunska dodržet pravidla Unie týkající se státní podpory tím, že zruší nařízení č. 24, nepředstavuje porušení investiční dohody, nebo že na tomto základě nepřiznal žalobcům náhradu škody [65].
In the present case, the compensation has been awarded to the claimants on the basis of an intra-EU BIT which the Commission considers invalid as of Romania’s accession to the Union.
Komise konstatuje, že ve svém odůvodnění rozhodnutí přiznat náhradu škody za zvýšení cen, za nemožnost vytvořit si zásoby a rovněž za ušlý zisk senát poukázal pouze na škody vzniklé žalobcům v důsledku zrušení pobídek podle nařízení č. 24 [66].
The Commission has consistently taken the view that intra-EU BITs, such as the BIT upon which the claimants base their claim [70], are contrary to Union law since they are incompatible with provisions of the Union Treaties and should therefore be considered invalid [71].
Senát zejména nepoukázal na své zjištění, že Rumunsko jednalo nepřiměřeně, jestliže zachovalo povinnosti investorů podle nařízení č. 24 a nejednalo transparentně, ani na jeho základě žalobcům nepřiznal další náhradu škody.
The Commission has repeatedly made this view known to the Member States, including the Member States in question.
Hospodářské zvýhodnění č. 2: náhrada škody a státní podpora
Third, the Commission notes that the purpose of the Award is to compensate the applicants for the incentives which Romania had promised them under EGO 24 (modified by EGO 75) but had been required to abolish by the Union to complete the negotiation process for its accession to the Union.