natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Plán reShape předpokládá, že kromě částky ve výši 83 milionů LVL (117,51 milionu EUR), která již byla podniku poskytnuta [22], bude podle realistického scénáře zapotřebí další financování ve výši [45–55] milionů LVL ([64–78] milionů EUR) […].
The complaint filed with the Commission on 9 January 2012 concerned the first and second State loans as well as the capital increase.
Tato částka by se podle optimistického scénáře snížila na [5–15] milionů LVL ([7–21] milionů EUR), v případě pesimistického scénáře by však vzrostla na [135–145] milionů LVL ([192–206] milionů EUR).
In addition, BAS complained about two other measures potentially entailing aid to airBaltic, namely the acquisition by the State of 0 %-coupon bonds from airBaltic in April 2010 (measure 4) and the payment of EUR 2,8 million by Latvijas Krājbanka to airBaltic on 21 and 22 November 2011 (measure 5).
STÍŽNOST ZE DNE 18.
Latvia explained that measure 4 entailed the acquisition of LVL 30 million (EUR 42,47 million) of 0 %-coupon bonds from airBaltic in by the majority shareholders of airBaltic at the time, i.e. the Latvian State and BAS.
ČERVENCE 2012
The part corresponding to Latvia was not directly subscribed by the Ministry of Transport — the actual owner of airBaltic's shares — but by the Latvian State Radio and Television Centre (‘LVRTC’), a 100 % State-owned company.
Kromě Lotyšska a podniku BAS bylo stranami dohody i několik dalších investorů.
The bonds were acquired with a nominal value of LVL 1 each and had no interest, and were purchased by Latvia and BAS in proportion to their shareholding.
Tito investoři se dohodli na poskytnutí dvou syndikovaných úvěrů podniku airBaltic, každý ve výši 35 milionů EUR, s počáteční úrokovou sazbou ve výši [5–7] %.
This would result in the Latvian State acquiring 0 %-interest bonds from airBaltic in an amount of approximately LVL 15,78 million (EUR 22,34 million) and BAS acquiring approximately LVL 14,22 million (EUR 20,13 million).
První syndikovaný úvěr měly poskytnout banka Latvijas Krājbanka a litevská banka Snoras.
The bonds are to be converted into capital on 1 July 2015, at a rate of one share per bond.
Druhý syndikovaný úvěr mělo poskytnout několik společností, mimo jiné i fond Taurus.
As regards measure 5, the Latvian authorities explained that no payments were made to airBaltic on 21 and 22 November 2011 as alleged by the complainant.
Tyto syndikované úvěry měly být poskytnuty za účelem novace řady pohledávek těchto soukromých věřitelů za podnikem airBaltic.
However, airBaltic submitted three payment orders to Latvijas Krājbanka prior to the decisions of the FCMC of 17 November 2011 to limit banking operations above EUR 100000 and to halt all operations of Latvijas Krājbanka on 21 November 2011 (see recital 20 above).
Pokud by podnik BAS své závazky podle dohody nesplnil, investoři, kteří měli podniku airBaltic poskytnout syndikovaný úvěr (včetně akcionáře podniku BAS – fondu Taurus), se dohodli, že v souladu s článkem 7.4 dohody „postoupí a předají státu nebo jím jmenované společnosti za částku ve výši 1 LVL všechny pohledávky, které vyplývají z […] nesplaceného druhého [syndikovaného] úvěru“.
These orders were executed by Latvijas Krājbanka days after.
Dne 18. července 2012 obdržela Komise další stížnost (viz 7. bod odůvodnění) týkající se povinnosti investorů podle článku 7.4 dohody, a to postoupit a předat státu nebo jím určené společnosti veškeré pohledávky vyplývající z druhého syndikovaného úvěru za 1 LVL (viz 28. bod odůvodnění).
In particular, the operations at stake were two payments of USD […] million to IATA Clearing House and of EUR […] million to Riga International Airport executed on 25 November 2011, and a transfer of EUR […] million to an alternative bank account of airBaltic in Swedbank on 30 November 2011.
Stěžovatel tvrdí, že dopisy ze dne 9. února 2012 a 12. června 2012 lotyšský stát rozhodl, že pohledávka ve výši 5 milionů EUR za podnikem airBaltic související s druhým syndikovaným úvěrem (část, kterou poskytl fond Taurus, a to z celkové částky ve výši 35 milionů EUR) bude postoupena podniku airBaltic za cenu ve výši 1 LVL (6. opatření).
The ‘reShape’ plan of March 2012
ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
In March 2012, airBaltic adopted a plan entitled ‘reShape’.
Dne 20. listopadu 2012 se Komise rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení.
It foresees a number of measures, including the purchase of more efficient planes [21] and the closure of certain routes, which would allow the company to break-even in 2014 in the realistic and optimistic scenarios.
V rozhodnutí o zahájení řízení dospěla Komise k předběžnému závěru, že v době provedení zjištěných opatření bylo možno podnik airBaltic považovat za podnik v obtížích.
However, in the pessimistic scenario, airBaltic would have negative EBIT until at least 2016.
Komise vyslovila rovněž pochybnosti ohledně šesti opatření, která jsou předmětem posouzení, a dospěla k předběžnému závěru, že všechna tato opatření zahrnovala státní podporu.
The reShape plan foresees that on top of the LVL 83 million (EUR 117.51 million) already committed to the company, [22] additional financing of LVL [45 — 55] million (EUR [64 — 78] million) will be needed […] in the realistic scenario.
Komise za prvé uvedla, že první státní úvěr (1. opatření) poskytl stát současně s úvěrem od podniku BAS (úměrně svému podílu) za totožných podmínek, které by na první pohled naznačovaly, že úvěry byly poskytnuty za rovnocenných podmínek.
This amount would go down to LVL [5 — 15] million (EUR [7 — 21] million) in the optimistic scenario but would increase to LVL [135 — 145] million (EUR [192 — 206] million) in the pessimistic one.
Komise však zjistila, že první státní úvěr a úvěr od podniku BAS nelze posoudit odděleně, nýbrž v celkovém kontextu ustanovení dohody.
THE COMPLAINT OF 18 JULY 2012
Komise proto uvedla, že z dohody nevyplývá, že by kromě úvěru musel podnik BAS poskytnout podniku airBaltic spolu s druhým státním úvěrem i konvertibilní půjčku, a že stát přijal závazky, které byly odlišné a z ekonomického hlediska významnější než závazky podniku BAS.
Apart from Latvia and BAS, a number of other investors were also parties to the Agreement.
Komise rovněž zjistila, že rozhodnutí podniku BAS investovat do podniku airBaltic bylo přijato v situaci, kdy již orgány veřejné moci projevily ochotu podnik finančně podpořit.
These investors agreed to grant two syndicated loans to airBaltic for EUR 35 million each at an initial interest rate of [5 — 7] %.
S ohledem na úrokovou sazbu u prvního státního úvěru a snížení úrokové sazby o [5–15] procentních bodů, k němuž došlo v prosinci 2011 (viz 30. bod odůvodnění), měla Komise za to, že je sporné, zda použité úrokové sazby odpovídají vzhledem k tehdejším značným problémům podniku airBaltic tržním sazbám.
Syndicated loan 1 was supposed to be provided by Latvijas Krājbanka and the Lithuanian bank Snoras.
Co se týká druhého státního úvěru (2. opatření), Komise za prvé zjistila, že se již předpokládal v dohodě, ačkoli v neurčené výši a s výhradou řady faktorů.
Syndicated loan 2 was supposed to be provided by several companies, among others Taurus.
Podle Komise nelze druhý státní úvěr považovat za rovnocenný, jelikož z dohody nevyplývalo (v rozporu s tvrzením Lotyšska), že kromě úvěru musí podnik BAS poskytnout podniku airBaltic i konvertibilní půjčku.
These syndicated loans were to be granted in order to novate several claims that those private investors held against airBaltic.
Komise mimoto zdůraznila, že když se Lotyšsko rozhodlo poskytnout podniku airBaltic druhý státní úvěr, neexistoval na straně podniku BAS souběžný závazek, jelikož tento podnik neměl povinnost poskytnout podniku airBaltic žádný další úvěr.
In case BAS would not fulfil its commitments under the Agreement, in line with its Article 7.4, the investors who were to grant to airBaltic the syndicated loan 2 — including BAS' shareholder Taurus — agreed to ‘assign and to hand over to the State or its nominated company for the sum of LVL 1 all claims which stem from […] the outstanding [syndicated] loan nr 2’.
Co se týká úrokové sazby u druhého státního úvěru ([9–11] %), Komise vyslovila pochybnosti, zda by soukromý investor poskytl podniku úvěr s touto úrokovou sazbou, a to vzhledem k potížím, jímž podnik airBaltic čelil, a skutečnosti, že použitý kolaterál byl týž jako v případě prvního státního úvěru.
On 18 July 2012, the Commission received an additional complaint (see recital 7 above) regarding the obligation of the investors under Article 7.4 of the Agreement to assign and to hand over to the State or its nominated company all claims stemming from syndicated loan 2 for just LVL 1 (see recital 28 above).
Pokud jde o navýšení kapitálu schválené dne 22. prosince 2011 (3. opatření), Komise uvedla, že v době přijetí rozhodnutí o rekapitalizaci přišel podnik BAS o všechny akcie podniku airBaltic s výjimkou jedné (jelikož je stát získal od banky Latvijas Krājbanka).
The complainant alleges that by letters of 9 February 2012 and 12 June 2012 the Latvian State had decided that a claim of EUR 5 million towards airBaltic for syndicated loan 2 — the part granted by Taurus, out of a total of EUR 35 million — is to be assigned to airBaltic for a price of LVL 1 (measure 6).
Stát tudíž zvýšil svůj podíl v podniku na 99,8 % (viz 21. bod odůvodnění).
THE OPENING DECISION
Konverze proto neměla z ekonomického hlediska pro podnik BAS příliš velký smysl, jelikož ten by musel k opětovnému získání svého dřívějšího podílu nejen přeměnit svůj úvěr na kapitál, nýbrž poskytnout i peněžní vklad ve výši 37,7 milionu LVL (53,38 milionu EUR), a to vše s omezenou možností, že vlastní kapitál přinese v krátkodobém až střednědobém horizontu nějaké výnosy vzhledem k potížím podniku airBaltic.
On 20 November 2012, the Commission decided to open the formal investigation procedure.
Komise mimoto vyslovila pochybnosti ohledně dne, k němuž bylo 3. opatření skutečně provedeno.
In its opening decision, the Commission came to the preliminary view that airBaltic could be considered a firm in difficulty at the time the measures identified were provided.
Komise rovněž uvedla, že podnik BAS a stát měly na vložení kapitálu do podniku airBaltic určitou lhůtu (pravděpodobně do 30. ledna 2012, tj. do konce první fáze upisovacího období pro navýšení kapitálu).
It also expressed doubts as regards the six measures under assessment and came to the preliminary conclusion that all of them entailed state aid.
Stát tak učinil dne 29. resp. 30. prosince 2011, zatímco podnik BAS nakonec úvěr na kapitál nepřeměnil ani neposkytl peněžní vklad.
The Commission first noted that the first State loan (measure 1) was provided by the State at the same time as the BAS loan — in proportion to their shareholdings — and at identical conditions, which at first sight would seem to suggest that the loans had been granted on pari passu terms.
Podle Komise mělo Lotyšsko před konverzí svých úvěrů vyčkat, dokud se přiměřeně neujistí, že tak učiní i podnik BAS.
However, the Commission observed that it could not assess the first State loan and the BAS loan in isolation but in the overall context of the provisions of the Agreement.
Komise proto zastávala názor, že se 3. opatření nejeví jako opatření, které je v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
Accordingly, the Commission noted that from the Agreement it did not result that, in addition to the BAS loan, BAS also had to issue a convertible loan to airBaltic alongside the second State loan and that the State had made commitments that were different and economically more significant than those taken by BAS.
Co se týká nákupu bezkupónových dluhopisů podniku airBaltic v hodnotě 30 milionů LVL (42,47 milionu EUR) v dubnu 2010 (4. opatření), Komise zdůraznila, že tyto dluhopisy byly vzhledem ke svým charakteristikám srovnatelné s kapitálovou injekcí.
The Commission also observed that the decision of BAS to invest in airBaltic was taken in a context in which the public authorities had already demonstrated their willingness to financially support the company.
Vzhledem k tomu, že zisk byl od samého počátku vyloučen, jelikož s dluhopisy nebyly spojeny žádné úroky a budoucí zisk při konverzi se vzhledem k potížím podniku, situaci v odvětví letecké dopravy a neexistenci plánu na dosažení opětovné ziskovosti podniku v té době jevil jako nepravděpodobný, vyslovila Komise pochybnosti ohledně souladu 4. opatření s trhem.
In relation to the interest rate of the first State loan and the cut on the interest rate of [5-15] percentage points occurred in December 2011 (see recital 30 above), the Commission considered it doubtful that the rates applied would be at market level in view of the significant difficulties of airBaltic at the time.
Komise mimoto nemohla vyloučit, že podnik BAS koupil dluhopisy proto, že Lotyšsko jevilo o podnik airBaltic před jejich emisí velký zájem.
With regard to the second State loan (measure 2) the Commission first observed that it was already foreseen in the Agreement, albeit with an undetermined amount and subject to a number of factors.
Co se týká plateb ve výši 2,8 milionu EUR, které provedla banka Latvijas Krājbanka (5. opatření), Komise nemohla dospět s určitostí k závěru, zda byly v době provedení těchto plateb činnosti banky Latvijas Krājbanka jakožto banky zcela ve vlastnictví státu nezávislé na jednání státu.
According to the Commission, the second State loan could not be considered pari passu since from the Agreement it did not follow — contrary to what Latvia argued — that, in addition to the BAS loan, BAS also had to issue a convertible loan to airBaltic.
Komise v této souvislosti uvedla, že Lotyšsko nepředložilo žádné důkazy, že podnik airBaltic podal platební a převodní příkazy před přijetím rozhodnutí komise pro finanční a kapitálové trhy ze dne 17. listopadu 2011 o omezení bankovních operací na jednoho klienta ve výši nad 100000 EUR.
Moreover, the Commission highlighted that when Latvia decided to provide the second State loan to airBaltic, there was no possible concomitance on the side of BAS since it was under no obligation to provide any other loan to airBaltic.
Pokud jde pohledávku ve výši 5 milionů EUR, která byla postoupena podniku airBaltic (6. opatření), Komise v rozhodnutí o zahájení řízení uvedla, že se Lotyšsko na základě článku 7.4 dohody rozhodlo, že pohledávka ve výši 5 milionů EUR za podnikem airBaltic v souvislosti s druhým syndikovaným úvěrem (který poskytl částečně fond Taurus, a to z celkové částky ve výši 35 milionů EUR) má být postoupena podniku airBaltic za cenu ve výši 1 LVL.
In relation to the interest rate of the second State loan ([9 — 11] %), the Commission expressed doubts that a private investor would have provided the company with a loan at such an interest rate in view of the difficulties that airBaltic was facing and the fact that the collateral used was the same as that granted in relation to the first State loan.
Komise zdůraznila, že z ekonomického hlediska byla tato transakce velmi podobná prominutí dluhu, jelikož Lotyšsko tím podnik airBaltic zprostilo povinnosti platit úroky a splatit vlastníkovi pohledávky část druhého syndikovaného úvěru.
Pertaining to the capital increase agreed on 22 December 2011 (measure 3), the Commission noted that at the time the recapitalisation decision was taken, BAS had lost all except one of its shares in airBaltic (since the State had acquired them from Latvijas Krājbanka).
Komise mimoto dospěla k závěru, že 6. opatření není v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, jelikož podnik airBaltic nebyl podle dohody oprávněn získat úvěr za 1 LVL.
As a result, the State increased its shareholding in the company to 99,8 % (see recital 21 above).
Pokud jde o ostatní pohledávky v celkové výši 30 milionů LVL (42,47 milionu EUR) související s druhým syndikovaným úvěrem (viz 42. bod odůvodnění), Komise uvedla, že se na tyto pohledávky vztahuje přiměřeně výše uvedené odůvodnění.
Therefore, the conversion made little economic sense for BAS, who — in order to regain its former shareholding — was requested not only to convert into capital the BAS loan but also to inject LVL 37,7 million (EUR 53,38 million) in cash, all this with limited possibilities that the equity would provide any return in the short- to medium-term in view of the difficulties of the company.
Komise proto dospěla k předběžnému závěru, že šest opatření, která jsou předmětem posouzení, zahrnovalo protiprávní státní podporu, jelikož tato opatření byla provedena v rozporu s oznamovací povinností a povinností zdržet se jednání, které jsou stanoveny v čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
Moreover, the Commission expressed doubts on the date at which measure 3 was actually granted.
Komise vyslovila rovněž pochybnosti ohledně slučitelnosti šesti posuzovaných opatření s vnitřním trhem, zejména kvůli skutečnosti, že lotyšské orgány neuvedly žádné možné důvody slučitelnosti.
The Commission also noted that BAS and the State had a certain period of time — presumably until 30 January 2012, i.e. the end of the first stage of the subscription implementation period for the capital increase — to inject the capital in airBaltic.
Pokud jde o možné důvody slučitelnosti, Komise se předběžně domnívala (vzhledem k potížím podniku airBaltic), že jedinými použitelnými kritérii jsou kritéria týkající se podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích podle čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy na základě pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích [23] (dále jen „pokyny pro podporu na záchranu a restrukturalizaci“).
The State however did so on 29 or 30 December 2011, while BAS eventually never converted its loan or injected the cash.
Na základě informací, které měla Komise v té době k dispozici, se domnívala, že se nezdá, že by byly podmínky pro podporu na záchranu splněny, a že plán reShape neobsahuje potřebné prvky, aby jej mohla považovat za plán restrukturalizace ve smyslu oddílu 3.2 pokynů pro podporu na záchranu a restrukturalizaci.
According to the Commission, before converting the loans, Latvia should have waited until it was reasonably assured that BAS would also do so.
PŘIPOMÍNKY K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
On this basis, the Commission was of the view that measure 3 did not appear to be MEIP-conform.
PŘIPOMÍNKY LOTYŠSKA
In relation to the acquisition of LVL 30 million (EUR 42,47 million) of 0 %-coupon bonds from airBaltic in April 2010 (measure 4), the Commission highlighted that these bonds, in view of their characteristics, were comparable to a capital injection.
Lotyšsko uvedlo, že iniciátorem dohody byl podnik BAS, který stát požádal, aby se podílel na navýšení kapitálu.
Given that profitability was excluded from the outset since no interest was attached to the bonds and that future profitability upon conversion appeared unlikely in view of the difficulties of the company, the situation of the airline industry, and the absence at the time of a plan for bringing the company back to profitability, the Commission raised doubts about the market-conformity of measure 4.
Stát nakonec s investicí s výhradou přísných podmínek stanovených v dohodě souhlasil.
In addition, the Commission was not able to exclude that BAS acquired the bonds because of the strong interest shown by Latvia in airBaltic before the bond issuance.
Jedním z hlavních prvků dohody bylo vložení částky ve výši přibližně 100 milionů LVL (141,58 milionu EUR) ze strany státu a podniku BAS, a to ve dvou fázích: i) částky ve výši 30 milionů LVL (42,47 milionu EUR) ve formě prvního státního úvěru a úvěru od podniku BAS a ii) částky ve výši přibližně 70 milionů LVL (99,1 milionu EUR), kterou mají stát a podnik BAS poskytnout úměrně svým podílům.
Concerning the EUR 2,8 million payments by Latvijas Krājbanka (measure 5), the Commission could not conclude with certainty whether — at the time these payments occurred — the actions of Latvijas Krājbanka, being a 100 % State-owned bank as, were independent of those of the State.
Lotyšsko odvozuje tento závěr z článku 7.2 dohody, v němž je stanoveno, že stát poskytne podniku airBaltic druhý úvěr „úměrně svým hlasovacím právům“, což podle názoru Lotyšska znamená, že i podnik BAS musel poskytnout peněžní vklad úměrně svému podílu.
Finally, regarding the EUR 5 million claim attributed to airBaltic (measure 6), the Commission explained in its opening decision that by virtue of Article 7.4 of the Agreement, Latvia had decided that a claim of EUR 5 million towards airBaltic for syndicated loan 2 — the part granted by Taurus, of a total of EUR 35 million — was to be assigned to airBaltic for a price of LVL 1.
Lotyšsko rovněž uvedlo, že dohoda obsahuje řadu nouzových opatření, která mají chránit finanční zájmy státu v případě, že by podnik BAS své povinnosti nesplnil: i) právo státu získat od podniku BAS akcie za 1 LVL, ii) povinnost soukromých investorů, kteří podniku airBaltic poskytli druhý syndikovaný úvěr, postoupit za určitých okolností pohledávky za podnikem airBaltic státu a iii) povinnost investorů poskytnout podniku airBaltic náhradu za určité podrozvahové závazky ve výši přibližně […] milionů EUR [24].
The Commission highlighted that in economic terms this operation was very similar to a debt waiver, by means of which Latvia was freeing airBaltic from its obligation to pay interests and to reimburse part of syndicated loan 2 to the bearer of the claim.
Skutečnost, že podnik BAS a investoři s těmito nouzovými opatřeními souhlasili, je podle názoru Lotyšska důkazem, že investoři věřili tomu, že podnik BAS svým povinnostem dostojí.
In addition, the Commission concluded that measure 6 was not MEIP-conform since airBaltic was not entitled under the Agreement to get the credit in exchange of LVL 1.
Na tomto základě se Lotyšsko domnívá, že 1., 2. a 3. opatření jsou souběžná opatření a že jsou v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
In relation to the rest of the claims under syndicated loan 2 totalling LVL 30 million (EUR 42,47 million) (see recital 42 above), the Commission noted that the reasoning above would apply mutatis mutandis to these claims.
Jelikož 6. opatření bylo důsledkem nouzových opatření, Lotyšsko tvrdilo, že ani toto opatření nezahrnuje podporu.
The Commission therefore came to the preliminary conclusion that the six measures under assessment entailed unlawful state aid, since they had been granted in breach of the notification and stand-still obligations established in Article 108(3) TFEU.
Pokud jde o 1. opatření, Lotyšsko dodalo, že úroková sazba byla v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství a se sdělením o referenčních sazbách [25], a tvrdilo, že snížení úrokové sazby z [11–13] % na [2–4] % bylo pro stát z ekonomického hlediska racionální, jelikož snížilo finanční náklady podniku airBaltic (v němž již stát měl v té době 99,8 % podíl).
The Commission also expressed doubts on the compatibility with the internal market of the six measures under assessment, in particular since the Latvian authorities did not provide any possible grounds for compatibility.
Co se týká 2. opatření, Lotyšsko zastává názor, že úroková sazba byla v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
Of the possible compatibility grounds, the Commission preliminarily considered — in view of the difficulties of airBaltic — that they only applicable criteria were those concerning aid for rescuing and restructuring firms in difficulty under Article 107(3)(c) TFEU on the basis of the Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty [23] (‘the R&R Guidelines’).
Jelikož tuto transakci schválil souběžně podnik BAS i stát, vyloučilo Lotyšsko existenci podpory.
In this respect, on the basis of the information available at the time, the Commission was of the view that the conditions for rescue aid did not seem to be met, and that the reShape plan did not include any of the necessary elements for it to be considered a restructuring plan in the sense of section 3.2 of the R&R Guidelines.
Co se týká 6. opatření, Lotyšsko dodalo, že postoupení pohledávek za podnikem airBaltic bylo důsledkem opatření, která se předpokládala v článku 7.4 dohody.
COMMENTS ON THE OPENING DECISION