natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jedinou zúčastněnou stranou, která předložila připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení, byli žalobci v rozhodčím řízení, z nějž vzešel nález.
In particular, they make observations regarding (i) the background of the case; and (ii) the allegedly incorrect description of the measure; they argue that (iii) there is no conflict between Union State aid rules and intra-EU BITs; they submit that (iv) the implementation or execution of the Award does not constitute State aid; or (v) at least not new aid; they assert that if characterised as aid; (vi) the implementation or execution of the Award would be compatible aid; they maintain that (vii) the protection of legitimate expectations precludes the Commission from adopting a negative decision; and finally they argue that (viii) the Commission must take steps to properly involve the claimants in the investigation procedure.
Žalobci zpochybnili předběžná zjištění uvedená v rozhodnutí o zahájení řízení.
Regarding the background of the case
Předkládají připomínky zejména k i) souvislostem věci a ii) údajně nesprávnému popisu opatření; podle nich iii) neexistuje rozpor mezi pravidly Unie týkajícími se státní podpory a investičními dohodami uzavřenými mezi členskými státy EU; uvádějí, že iv) provedení či výkon nálezu nepředstavuje státní podporu, nebo v) alespoň ne podporu novou; tvrdí, že v takovém případě vi) by provedení či výkon nálezu byly slučitelnou podporou; trvají na tom, že vii) ochrana legitimního očekávání brání Komisi přijmout zamítavé rozhodnutí, a v neposlední řadě tvrdí, že viii) Komise musí žalobcům umožnit řádnou účast ve vyšetřovacím řízení.
The claimants explain that after the collapse of the communist regime in 1989, Romania found itself in a state of dire economic deprivation.
K souvislostem věci
The situation was such that when Romania started the accession process to the European Union in 1995, it was far from meeting the Union’s accession criteria.
Žalobci vysvětlují, že po zhroucení komunistického režimu v roce 1989 se Rumunsko ocitlo ve stavu strašlivé ekonomické nouze.
In order to accelerate economic development and reduce regional disparities, the Romanian government established a framework for regional development and shortly thereafter adopted EGO 24 to incentivise private sector investments in disfavoured regions.
Když Rumunsko zahájilo v roce 1995 proces přistoupení k Evropské unii, mělo v důsledku uvedené situace do splnění přístupových kritérií Unie daleko.
The EGO 24 incentives were aimed solely at investors creating jobs in the most disadvantaged regions in one of the poorest countries in Europe.
S cílem zrychlit hospodářský rozvoj a zmenšit regionální rozdíly stanovila rumunská vláda rámec pro regionální rozvoj a krátce poté přijala nařízení č. 24, aby soukromý sektor motivovala k investicím ve znevýhodněných regionech.
In this context, the claimants stress in particular that EGO 24 did not only provide advantages to investors, but also imposed obligations, such as the duty to create jobs and employ previously unemployed workers, develop and produce new materials in a disfavoured region, maintain the head office of the newly established companies in the disfavoured region, and the obligation to apply for and receive a PIC.
Pobídky podle nařízení č. 24 se zaměřovaly výhradně na investory, kteří v nejvíce znevýhodněných regionech v jedné z nejchudších zemí Evropy vytvářeli pracovní místa.
The claimants further explain that their companies obtained PICs between 2000 and 2002 for investing in Bihor County.
V této souvislosti žalobci zejména zdůrazňují, že nařízení č. 24 neposkytovalo investorům pouze výhody, ale také jim ukládalo povinnosti, například vytvořit pracovní místa a zaměstnat dříve nezaměstnané pracovníky, vyvíjet a vyrábět ve znevýhodněném regionu nové materiály, ponechat sídlo nově založené společnosti ve znevýhodněném regionu a požádat o osvědčení a získat je.
Under the terms of those PICs, which were valid until 1 April 2009, the claimants committed to maintaining their investments for ‘twice the period of time in which [the claimants] enjoyed the advantages’ put in place by EGO 24.
Žalobci dále vysvětlují, že jejich společnosti získaly osvědčení pro investování v okrese Bihor v letech 2000 až 2002.
Through their investments, the claimants claim to have created approximately 9000 new jobs, of which 7000 continue to exist to this day.
Podle podmínek uvedených osvědčení, která platila do 1. dubna 2009, se žalobci zavázali zachovat své investice po „dvojnásobek doby, po kterou požívají výhod“ zavedených nařízením č. 24.
The claimants further assert that their investments led to significant spillover effects in the region.
Žalobci svými investicemi údajně vytvořili přibližně 9000 nových pracovních míst, z nichž 7000 existuje dodnes.
The conclusion that the claimants draw from these observations is that through their investments they contributed to alleviating the hardship brought about by the dire economic conditions in the Bihor County region and have improved the quality of life in that region.
Žalobci dále tvrdí, že jejich investice vedly v regionu k významnému efektu přelévání.
With respect to the State aid laws in place in Romania prior to Romania’s accession to the Union, the claimants argue that since EGO 24 was set up before Law No 143/1999 entered into force, EGO 24 was existing aid for the purpose of that law and did not have to be authorised by the Competition Council.
Z těchto připomínek vyvozují žalobci závěr, že svými investicemi přispěli ke zmírnění útrap způsobených těžkými hospodářskými podmínkami v okrese Bihor a zlepšili v uvedeném regionu kvalitu života.
The claimants also recall that while the Competition Council attempted to challenge EGO 75 in Romania’s courts, it did not contest the compatibility of EGO 24 with Law No 143/1999.
Pokud jde o zákony o státní podpoře platné v Rumunsku před jeho přistoupením k Unii, tvrdí žalobci, že nařízení č. 24 bylo přijato před vstupem zákona č. 143/1999 v platnost, a bylo tedy pro účely uvedeného zákona existující podporou a nebylo třeba, aby je rada pro hospodářskou soutěž schválila.
The claimants also recall that, with the exception of the EU Common Position of 21 November 2001, no statement issued by the Union in the course of the accession process specifically identified EGO 24 as being problematic from a State aid perspective.
Žalobci také připomínají, že i když se rada pro hospodářskou soutěž pokusila napadnout nařízení č. 75 u rumunských soudů, nezpochybnila slučitelnost nařízení č. 24 se zákonem č. 143/1999.
Finally, the claimants state that any failure to fully implement the Award, or the recovery of the part that has already been implemented by means of setting of the claimant’s tax debts against the compensation owed, would be disastrous for the claimants and the region, jeopardising thousands of jobs and reversing the economic development that took place in the region.
Žalobci také připomínají, že s výjimkou společného postoje EU ze dne 21. listopadu 2001 nevydala Unie během procesu přistoupení žádné prohlášení, ve kterém by nařízení č. 24 konkrétně označila za problematické z hlediska státní podpory.
Regarding the description of the measure
A konečně žalobci uvádějí, že případné neprovedení nálezu v plném rozsahu nebo navrácení části, která již byla provedena započtením dlužné daně žalobce proti dlužné náhradě škody, by bylo pro ně i region katastrofální, neboť by ohrozilo tisíce pracovních míst a zvrátilo hospodářský rozvoj, k němuž v regionu došlo.
The claimants argue that the opening decision is not consistent when it comes to identifying the relevant measure.
K popisu opatření
Referring to recitals 25 and 26 of the opening decision, the claimants stress that while the Commission claims to be investigating only the implementation or execution of the Award, in reality it is challenging the underlying EGO 24 scheme.
Podle žalobců není rozhodnutí o zahájení řízení konzistentní, pokud jde o označení příslušného opatření.
The claimants also assert that, in any event, it has never been validly established that EGO 24 amounted to incompatible State aid.
S odkazem na 25. a 26. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení žalobci zdůrazňují, že i když Komise tvrdí, že šetří pouze provedení či výkon nálezu, ve skutečnosti zpochybňuje samotný režim podle nařízení č. 24.
Asserting further that the opening decision mischaracterises the Award, the claimants argue that the Award exclusively grants compensation for damages arising from Romania’s violation of the BIT and does not replicate the EGO 24 benefits.
Podle žalobců také každopádně nebylo nikdy právoplatně prokázáno, že nařízení č. 24 představuje neslučitelnou státní podporu.
Indeed, according to the claimants the Tribunal did not award compensation for the premature revocation of EGO 24 incentives per se, but rather that the measures found to be in breach of the BIT are that Romania acted unreasonably by: (i) maintaining as a whole the investor’s obligation under EGO 24 despite having revoked virtually all the benefits thereunder; (ii) by undermining the claimants’ legitimate expectations with respect to the continued availability of the EGO 24 incentives; and (iii) by being insufficiently transparent with the claimants.
Na základě toho, že rozhodnutí o zahájení řízení nález údajně nesprávně charakterizuje, dále žalobci tvrdí, že nález výlučně přiznává náhradu škody vzniklé porušením investiční dohody Rumunskem a neobnovuje výhody podle nařízení č. 24.
The claimants furthermore put forward that the opening decision is based on the presumption that EGO 24 constituted incompatible aid, and that this presumption is flawed because EGO 24’s compatibility as regional aid has never been validly determined.
Senát podle žalobců totiž nepřiznal náhradu škody za předčasné zrušení pobídek podle nařízení č. 24 jako takových, ale protože shledal, že v rozporu s investiční dohodou jednalo Rumunsko nepřiměřeně, neboť i) zachovalo veškeré povinnosti investora podle nařízení č. 24, přestože zrušilo prakticky všechny výhody plynoucí z uvedeného nařízení, ii) narušilo legitimní očekávání žalobců, že pobídky podle nařízení č. 24 budou dále dostupné, a iii) nechovalo se k žalobcům dostatečně transparentně.
Regarding the lack of conflict between the Union State aid rules and intra-EU BITs
Žalobci dále uvedli, že rozhodnutí o zahájení řízení vychází z předpokladu, že nařízení č. 24 představovalo neslučitelnou podporu, a že tento předpoklad je chybný, protože o slučitelnosti nařízení č. 24 jakožto regionální podpory se nikdy právoplatně nerozhodlo.
Referring to recitals 51 to 55 of the opening decision, the claimants assert that provisions of Union law dealing with international law obligations of Member States are irrelevant in this case, as there is no conflict between Union State aid law and the BIT.
K neexistenci rozporu mezi pravidly Unie týkajícími se státní podpory a investičními dohodami uzavřenými mezi státy EU
Centrally, the claimants argue that any conflict is excluded by the fact that the arbitral proceedings in question were initiated before Romania acceded to the Union.
S odkazem na 51. až 55. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení jsou ustanovení právních předpisů Unie, která upravují mezinárodněprávní závazky členských států, podle žalobců v tomto případě nerelevantní, jelikož mezi právními předpisy Unie o státní podpoře a investiční dohodou neexistuje žádný rozpor.
Romania’s obligation to implement the Award is said to stem from the point in time at which the alleged violation of the BIT occurred, i.e. before Romania’s accession to the Union, and is thus unaffected by Union law.
Ústřední argument žalobců zní, že jakýkoli rozpor vylučuje skutečnost, že dotyčné rozhodčí řízení bylo zahájeno před přistoupením Rumunska k Unii.
Regarding the characterisation of the implementation/execution of the Award as State aid
Povinnost Rumunska provést nález má prý svůj původ v okamžiku údajného porušení investiční dohody, tj. před přistoupením Rumunska k Unii, a právní předpisy Unie se jí tak netýkají.
The claimants submit that the implementation or execution of the Award by Romania does not constitute State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
K charakterizaci provedení/výkonu nálezu jakožto státní podpory
First, while they do not dispute the qualification of S.C.
Podle žalobců provedení či výkon nálezu Rumunskem nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl.
European Food SA, S.C.
107 odst.
Starmill S.R.L., and S.C.
1 Smlouvy.
Multipack as undertakings, the claimants assert that Ioan and Viorel Micula cannot themselves be said to be engaged in economic activities.
Zaprvé, i když žalobci nezpochybňují kvalifikaci S.C.
Particularly, the fact that the Micula brothers hold shares in various undertakings is said to be insufficient to qualify them as undertakings themselves.
European Food S.A., S.C.
The claimants also maintain that the three aforementioned companies and the Micula brothers cannot be treated as a single economic unit, as the brothers’ interests are not identical to those of the companies.
Starmill S.R.L. a S.C.
Second, the claimants emphasise that implementing the Award does not confer an advantage upon them.
Multipack jakožto podniků, tvrdí, že o samotném Ioanu a Viorelovi Miculových nelze říci, že vykonávají hospodářskou činnost.
They argue that measures which serve to fulfil legal obligations, such as the payment of compensation for damages, do not constitute preferential treatment of undertakings.
Zejména skutečnost, že bratři Miculovi mají podíly v různých podnicích, údajně k jejich kvalifikaci jako podniků nestačí.
In this context, the claimants assert that the Commission cannot rely on Advocate-General Colomer’s statement in Atzeni, since that case related to damages paid to a beneficiary in compensation for the recovery of incompatible aid that had already been paid out.
Žalobci také trvají na tom, že ke třem společnostem uvedeným výše a bratrům Miculovým nelze přistupovat jako k jedné hospodářské jednotce, jelikož zájmy bratrů nejsou totožné se zájmy těchto společností.
The claimants maintain that, in contrast, in the present case no State aid — much less unlawful State aid — had been paid out to them, thus distinguishing it from Atzeni.
Zadruhé žalobci zdůrazňují, že provedení nálezu je nezvýhodňuje.
Similarly, the claimants maintain that the present case cannot be equated with the cases cited in the opening decision in which contract clauses indemnifying beneficiaries for recovery of incompatible State were judged to constitute State aid themselves.
Opatření, která slouží ke splnění zákonných povinností, jako je výplata náhrady škody, podle nich nepředstavují preferenční zacházení s podniky.
The claimants further maintain that the implementation or execution of the Award would fall squarely under the Asteris case-law.
V této souvislosti žalobci tvrdí, že se Komise nemůže opírat o prohlášení generálního advokáta Colomera ve věci Atzeni, neboť uvedená věc se týkala náhrady škody vyplacené příjemci za navrácení neslučitelné podpory, která již byla vyplacena.
They argue that the rationale behind the Asteris case-law, as well as such cases as Denkavit [46] and ThyssenKrupp [47], is that payment of damages is not within the discretion of Member States, so that it cannot qualify as State aid.
Žalobci trvají na tom, že ve věci, jež je předmětem tohoto rozhodnutí, jim naopak nebyla vyplacena žádná státní podpora, natož státní podpora neoprávněná, čímž se od věci Atzeni liší.
Romania’s commitments under the BIT are further claimed to be an expression of general rules of liability to which the Asteris case-law applies.
Obdobně trvají žalobci na tom, že tuto věc nelze srovnávat s věcmi uvedenými v rozhodnutí o zahájení řízení, ve kterých bylo shledáno, že smluvní ustanovení, jež příjemce odškodňují za navrácení neslučitelné státní podpory, samy představují státní podporu.
Regarding the Commission’s argument that Asteris does not apply to damages awarded on the basis of intra-EU BITs considered incompatible with Union law, the claimants maintain that any such incompatibility would not render the Award granted on the basis of such a BIT void.
Žalobci dále trvají na tom, že provedení či výkon nálezu by přesně odpovídaly judikátu ve věci Asteris.
Implementation or execution of the Award could furthermore not be seen as granting State aid ‘by the back door’, as the Award does not reinstate the abolished EGO 24 scheme; rather, the Award is said to grant damages for Romania’s autonomous decision to, inter alia, maintain an unreasonable burden imposed on the claimants.
Podle nich z odůvodnění judikátu ve věci Asteris i takových věcí jako Denkavit [46] a ThyssenKrupp [47] vyplývá, že výplata náhrady škody není na úvaze členských států, a tudíž ji nelze kvalifikovat jako státní podporu.
The claimants further assert that the Commission’s arguments regarding the incompatibility of the BIT with Union law are irrelevant, since the dispute leading to the arbitral proceedings and ultimately the Award arose before Romania’s accession to the Union.
Závazky Rumunska podle investiční dohody jsou nadto údajně výrazem pravidel obecné odpovědnosti, na která se vztahuje judikát ve věci Asteris.
Arguing that the Commission’s argumentation in the opening decision is based on mistakenly linking the implementation/execution of the Award with the incompatibility of the EGO 24 scheme, the claimants reassert that in any event the Award did not grant damages on the basis of Romania’s decision to comply with Union State aid rules.
Pokud jde o argument Komise, že se věc Asteris na náhradu škody přiznanou na základě investičních dohod uzavřených mezi státy EU v případě, že se tyto dohody považují za neslučitelné s právními předpisy EU, nevztahuje, trvají žalobci na tom, že žádná takováto neslučitelnost by nález vydaný na základě takovéto investiční dohody nezneplatnila.
The claimants further dispute that the CJEU’s decision in Lucchini, which the Commission referred to in the opening decision, has any relevance for the present case.
Provedení či výkon nálezu navíc nelze dále chápat jako „skryté“ poskytnutí státní podpory, jelikož nález neobnovuje zrušený režim podle nařízení č. 24, ale údajně přiznává náhradu škody v souvislosti s nezávislým rozhodnutím Rumunska, jehož obsahem bylo mj. zachovat nepřiměřené zatížení žalobců.
In their view, Lucchini establishes only that provisions of national law cannot frustrate the recovery of incompatible aid, and has no bearing on the implementation/execution of an arbitral award granting damages for the breach of a BIT.
Dále jsou argumenty Komise, které se týkají neslučitelnosti investiční dohody s právními předpisy Unie, podle žalobců nerelevantní, neboť spor, jenž vedl k rozhodčímu řízení a nakonec k nálezu, vznikl před přistoupením Rumunska k Unii.
Third, as regards the imputability of the implementation/execution of the Award to Romania, the claimants argue that the Commission’s assessment cannot rely on the imputability of EGO 24 itself.
Žalobci namítají, že argumentace Komise v rozhodnutí o zahájení řízení vychází z chybného spojení provedení/výkonu nálezu s neslučitelností režimu podle nařízení č. 24, a znovu zdůrazňují, že nález v žádném případě nepřiznal náhradu škody na základě rozhodnutí Rumunska dodržovat pravidla Unie týkající se státní podpory.
They maintain further that the implementation/execution of an ICSID award is an automatic and involuntary consequence of Romania’s obligations under the ICSID Convention.
Žalobci dále zpochybňují, že by rozhodnutí Soudního dvora EU ve věci Lucchini, na které Komise v rozhodnutí o zahájení řízení odkazuje, mělo pro tuto věc jakýkoli význam.
Any involuntary act is, according to the claimants, not imputable to the state and cannot constitute State aid.
Podle jejich názoru z věci Lucchini vyplývá pouze to, že ustanovení vnitrostátního práva nemohou bránit navrácení neslučitelné podpory, a na provedení/výkon rozhodčího nálezu, který přiznává náhradu škody za porušení investiční dohody, nemá uvedená věc žádný vliv.
They stress further that ICSID awards are not open to review by national courts and their enforcement cannot be blocked for reasons of domestic ordre public or incompatibility with Union law.
Zatřetí, pokud jde o to, zda lze Rumunsku provedení/výkon nálezu přičíst, nemůže se posouzení Komise podle žalobců opírat o skutečnost, že mu lze přičíst samotné nařízení č. 24.
The claimants further argue that Romania’s obligations under the ICSID Convention were not affected by Romania’s subsequent membership to the Union.
Dále trvají na tom, že provedení/výkon nálezu ICSID je automatickým a nedobrovolným důsledkem povinností Rumunska daných úmluvou ICSID.
They explain that since the alleged breach of the BIT and the institution of proceedings occurred before Romania acceded to the Union, EU law is not applicable to the present case.
Žádný nedobrovolný akt nelze podle žalobců přičítat státu a nemůže představovat státní podporu.
Fourth, with respect to selectivity, the claimants claim that implementation/execution of the Award is not selective, since BITs and the ICSID Convention establish a system of general liability that is equally applicable to any investor.
Dále zdůrazňují, že vnitrostátní soudy nemohou nálezy ICSID přezkoumávat a jejich výkonu nelze bránit z důvodu vnitrostátního veřejného pořádku nebo neslučitelnosti s právními předpisy Unie.
Damages awarded under this system are, accordingly, not selective.
Žalobci dále tvrdí, že následné členství Rumunska v Unii se jeho povinností podle úmluvy ICSID nedotklo.
In this context, the claimants also quote a statement allegedly made by the Commission that ‘BITs, although conferring a benefit by securing property rights abroad, technically cannot qualify as [S]tate aid prohibited by Article 107(1) [of the Treaty] since the benefit does not favour certain undertakings or the production of certain goods but is granted generally to all investors irrespective of the sector they operate in.’
Vysvětlují, že právní předpisy EU nejsou na tuto věc použitelné, neboť k údajnému porušení investiční dohody a zahájení řízení došlo před přistoupením Rumunska k Unii.
Finally, the claimants deny that implementing the Award would be liable to distort competition and affect trade between Member States.
Začtvrté, pokud jde o selektivnost, není provedení/výkon nálezu podle žalobců selektivní, neboť investiční dohody a úmluva ICSID zavádějí systém obecné odpovědnosti, který platí pro každého investora stejnou měrou.
They claim that the reasoning contained in the opening decision cannot apply to the Micula brothers, who are allegedly not engaged in any economic activity, with the consequence that any payments to them cannot distort competition or affect trade between Member States.
Náhrada škody přiznaná v rámci tohoto systému tedy není selektivní.
More generally, the claimants argue that implementing the Award would not grant the claimants an advantage, so that any effect on competition or trade can be excluded.
V této souvislosti také žalobci citují údajné prohlášení Komise, že „investiční dohody, ačkoli z nich plyne prospěch v důsledku zajištění majetkových práv v zahraničí, nelze technicky kvalifikovat jako státní podporu zakázanou čl.
Regarding the characterisation of the implementation/execution of the Award as new aid
107 odst.
The claimants further take issue with the characterisation of the implementation/execution of the Award as new aid.
1 [Smlouvy], neboť uvedený prospěch nezvýhodňuje určité podniky ani určitá odvětví výroby, ale poskytuje se obecně všem investorům bez ohledu na odvětví, ve kterém působí.“
They note that the only events that took place after Romania’s accession were the adoption of the Award itself and the execution thereof.
A konečně žalobci odmítají, že by provedením nálezu hrozilo narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy.
Romania’s execution in particular is said to be a mere automatic consequence of the Award, rather than the result of a distinct decision.