natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Proto skutečnost, že provozovatelé přenosové soustavy jsou soukromé subjekty, nemůže sama o sobě vyloučit existenci státních prostředků.
Concerning Germany's argument that the EEG-surcharge never enters or transits through the State budget, it is sufficient to recall, as was already done in recital 100, that the mere fact that the advantage is not financed directly from the State budget is not sufficient to exclude that State resources are involved, as long as the State has designated or established a body to administer the funds.
Soudní dvůr mimoto konstatoval, že „rozlišení mezi podporami poskytovanými státem a podporami poskytovanými ze státních prostředků má za cíl zahrnout do pojmu podpora nejen podpory poskytované přímo státem, ale rovněž podpory poskytované veřejnými či soukromými subjekty, které byly určeny nebo zřízeny státem“ [58].
Germany has stressed that the EEG-surcharge payments which the electricity suppliers have to make to the TSOs are of a private nature, given that the TSOs have no authority or powers stemming from public law to enforce their claim for compensation against the suppliers.
V rozsudku ve věci Sloman Neptun [59] Soudní dvůr konstatoval, že státní prostředky jsou využity tehdy, pokud se dotyčný systém snaží prostřednictvím svého záměru a obecné struktury vytvořit výhodu, která by pro stát nebo pro veřejné subjekty určené nebo zřízené státem představovala další zátěž [60].
Rather, like any other private undertaking, they have to rely on the civil courts.
Aby se jednalo o využití státních prostředků, proto postačuje, že výhoda snižuje prostředky, na něž má soukromý subjekt nárok.
However, this analysis fails to take into account that the payments in question are not based on freely negotiated contracts between the parties concerned, but on legal obligations (gesetzliche Schuldverhältnisse) which the State has imposed on them.
Nižší příplatek EEG, který mají hradit uživatelé s vysokou spotřebou energie, má přesně tento účinek, tj. snížení částek, které dodavatelé elektřiny vyberou od uživatelů s vysokou spotřebou energie.
The TSOs are therefore bound by law to recover the EEG-surcharge from the electricity suppliers.
Skutečnost, že dodavatelé elektřiny nejsou povinni přenést příplatek EEG na spotřebitele elektřiny, nevede ke zjištění, že vybrané příjmy jsou soukromé, pokud mají dodavatelé elektřiny podle zákona EEG z roku 2012 povinnost platit příplatek provozovatelům přenosové soustavy.
In that respect, it is settled case-law [57] that the entities designated to administer the aid can be either public or private bodies.
Tato povinnost se opět nezakládá na smlouvě, kterou by hospodářské subjekty uzavřely svobodně, nýbrž se jedná o právní povinnost (gesetzliches Schuldverhältnis) vyplývající přímo ze státních právních předpisů.
Therefore, the fact that the TSOs are private operators cannot as such exclude the existence of State resources.
Jak je uvedeno v 100. bodě odůvodnění, původně soukromá povaha prostředků nebrání tomu, aby se pokládaly za státní prostředky.
Moreover, the Court has found that ‘[t]he distinction between aid granted by the State and aid granted through State resources serves to bring within the definition of aid not only aid granted directly by the State, but also aid granted by public or private bodies designated or established by the State’ [58].
Na rozdíl od věci PreussenElektra, kde soukromé hospodářské subjekty musely k uhrazení kupní ceny za dotyčný produkt použít vlastní prostředky, byli provozovatelé přenosové soustavy společně určeni za účelem správy příplatku, který musí dodavatelé elektřiny platit, aniž by dostali odpovídající protiplnění.
In Sloman Neptun [59], the Court of Justice found that State resources are involved when the system at issues seeks, through its object and general structure, to create an advantage which would constitute an additional burden for the State or for the private bodies designated or established by the State [60].
Podle Německa zkoumaly některé vnitrostátní soudy příplatek EEG a peněžní prostředky získané jeho prostřednictvím a dospěly k závěru, že stát nad nimi nemá žádnou kontrolu.
Therefore it is enough for the advantage to reduce the resources a private body is entitled to for State resources to be involved.
V jednom případě, na nějž Německo poukázalo [61], vnitrostátní soud konstatoval, že vytvořením samostatného systému pro sledování cíle veřejné politiky musel německý stát do jisté míry svěřit financování podpory na energii z obnovitelných zdrojů soukromým hospodářským subjektům.
The reduced EEG-surcharge to be paid by the EIUs has exactly this effect of reducing the amounts collected from the EIUs by the electricity suppliers.
Z tohoto důvodu se vnitrostátní soud domníval, že příplatek EEG nepředstavuje zvláštní příspěvek (Sonderabgabe) ve smyslu německého ústavního práva, jelikož výnosy plynoucí z příplatku EEG nebyly přiděleny do státního rozpočtu a orgány veřejné moci nemají finanční prostředky k dispozici, a to ani nepřímo.
The fact that electricity suppliers are not obliged to pass on the EEG-surcharge to electricity consumers does not lead to the finding that the collected revenues are private, as long as the electricity suppliers themselves are under an obligation, stemming from the EEG-Act 2012, to pay the surcharge to the TSOs.
Komise proto poznamenává, že závěr vnitrostátního soudu byl omezen na použití německého ústavního práva, a zejména na výklad právního pojmu „zvláštní příspěvek“.
Again, this obligation is not based on a contract into which the operators could enter freely, but is a legal obligation (gesetzliches Schuldverhältnis) stemming directly from the State's legislation.
Vnitrostátní soud se nezabýval otázkou, zda zákon EEG z roku 2012 zahrnoval státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
Moreover, as stated in recital 100, the originally private nature of the resources does not prevent them from being regarded as State resources.
Ačkoli mezi kritériem, které použil vnitrostátní soud pro účely německého ústavního práva, a posouzením, které musí Komise provést podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy, může existovat určitá podobnost, z judikatury Soudního dvora vyplývá, že prostředky nemusí plynout do státního rozpočtu ani být ve vlastnictví státu, aby se pokládaly za státní prostředky.
Unlike in PreussenElektra, where private operators had to use their own resources to pay the purchase price for a product, the TSOs have been collectively designated to administer a surcharge which the electricity suppliers are obliged to pay without receiving anything equivalent in return.
Jelikož o využití státních prostředků se může jednat i v případě, je-li za účelem správy finančních prostředků zřízen nebo určen veřejný či soukromý subjekt, je pojem „státní prostředky“ širší než kritérium, které použil vnitrostátní soud podle německého ústavního práva [62].
According to Germany, some national courts have examined the EEG-surcharge and the monies collected through it and have actually concluded that the State has no control over them.
Určení provozovatelů přenosové soustavy za účelem správy příplatku
In one case Germany is referring to [61], the national court noted that by creating a self-sustaining system for the pursuit of a public policy objective, the German State had to a certain extent outsourced the financing of RES support to private operators.
Německo zpochybnilo zjištění Komise, že provozovatelé přenosové soustavy byli společně určeni za účelem správy státních prostředků.
For this reason, the national court considered that the EEG-surcharge did not constitute a special contribution (Sonderabgabe) within the meaning of German constitutional law because the proceeds from the EEG-surcharge were not allocated to the State budget and because the public authorities did not have the funds at their disposal, even indirectly.
Podle Německa neudělil stát provozovatelům přenosové soustavy žádné pověření.
The Commission therefore notes that the national court's conclusion was limited to the application of national constitutional law, and in particular to the interpretation of the legal concept of the ‘special contribution’.
Jednotlivé subjekty, na něž se zákon EEG z roku 2012 vztahuje, pouze vzájemně vypořádávají soukromé pohledávky vyplývající z práv, která jim přiznávají právní předpisy, stejně jako všechny ostatní hospodářské subjekty.
The national court did not address the question whether the EEG-Act 2012 involved State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Komise se však domnívá, že zákon EEG z roku 2012 provozovatelům přenosové soustavy v souvislosti se systémem EEG jednoznačně svěřuje řadu povinností a úkolů v oblasti monitorování, takže představují těžiště fungování systému (viz 106. bod odůvodnění).
While there may be similarities between the test applied by the national court for the purposes of German constitutional law and the assessment which the Commission has to carry out under Article 107(1) of the Treaty, it follows from the case-law of the Court of Justice that resources do not need to flow into the State budget or be the property of the State to be considered State resources.
Každý ze čtyř německých provozovatelů přenosové soustavy soustředí ve své oblasti veškerou elektřinu podle zákona EEG a veškeré náklady vyplývající z pořízení této elektřiny a vyplácení tržních prémií a náklady spojené se správou příplatku EEG.
Given that State resources can also be present when a public or private body has been established or appointed to administer them, the concept of State resources is wider than the test applied by the national court under German constitutional law [62].
Tito provozovatelé soustředí rovněž výnosy z příplatku EEG za jejich oblast.
Designation of the TSOs to administer the surcharge
Je proto zřejmé, že provozovatele přenosové soustavy nejenže vzájemně vypořádávají soukromé pohledávky, nýbrž plní i právní povinnosti podle zákona EEG z roku 2012.
Germany disputes the Commission's finding that the TSOs have been collectively designated to administer a State resource.
Monitorování ze strany státu, konkrétně agentury BNetzA
According to Germany, the TSOs are not subject to any entrustment by the State.
Německo a zúčastněné strany dále uvedly, že funkce orgánů veřejné moci, zejména agentury BNetzA a úřadu BAFA, jsou příliš omezené, než aby jim umožňovaly významnou míru kontroly nad příplatkem EEG.
Rather the different operators that are covered by the EEG-Act 2012, like all operators in the economy, merely settle private claims amongst themselves arising from the rights offered to them by law.
Agentura BNetzA a úřad BAFA pouze dohlížejí na zákonnost opatření dotčených soukromých hospodářských subjektů a v případě potřeby ukládají správní sankce (BNetzA), nebo ověřují nárok uživatele s vysokou spotřebou energie na nižší příplatek (úřad BAFA).
However, the Commission considers that the EEG-Act 2012 clearly entrusts TSOs with a series of obligations and monitoring tasks in relation to the EEG system making them the central point in the functioning of the system (see recital 106).
Nemohou ovlivnit finanční toky ani nerozhodují o výši příplatku EEG.
Each of the four German TSOs centralises, for its own area, all the EEG electricity and all the costs resulting from the acquisition of EEG electricity and the payment of market premiums, and the costs resulting from the administration of the EEG-surcharge.
Podle Německa má skutečnost, že zákon EEG z roku 2012 stanoví způsob výpočtu příplatku a požadavky na transparentnost, a dohled, který vykonává agentura BNetzA, pouze zabránit bezdůvodnému obohacení některého ze soukromých hospodářských subjektů v souvislosti s platbou.
They also centralise each the proceeds of the EEG-surcharge for their area.
Soukromé hospodářské subjekty však toto musí vymáhat tím, že zahájí řízení u civilních soudů.
Therefore, it is clear that the TSOs do not just settle private claims between themselves, but are implementing their legal obligations under the EEG-Act 2012.
V rozporu s tvrzeními Německa a soukromých stran vydává úřad BAFA při stanovení nároku na omezenou výši příplatku EEG u uživatelů s vysokou spotřebou energie správní rozhodnutí na základě žádosti podané potenciálními příjemci.
Monitoring by the State, notably the BNetzA
Proti tomuto rozhodnutí lze podat opravný prostředek pouze u německých správních soudů, a nikoli civilních soudů, a rozhodnutí má přímý účinek.
Germany and interested parties further contend that the attributions of the public authorities, notably the BNetzA and the BAFA, are too limited to give them any significant measure of control over the EEG-surcharge.
Agentura BNetzA má mimoto podle zákona EnWG významné donucovací pravomoci, které může využít k uložení pokut všem hospodářským subjektům podílejícím se na systému a k prosazování dodržování zákona EEG z roku 2012.
The BNetzA and the BAFA only supervise the legality of actions of the private operators involved and if necessary impose administrative sanctions (BNetzA), or ascertain an EIU's right to benefit from a reduced surcharge (BAFA).
Soudní dvůr mimoto nedávno v rozsudku ve věci Elcogás potvrdil, že státní prostředky jsou využity i v případě, kdy státní subjekt, který byl pověřen rozdělováním vybraných částek, nemá v tomto ohledu žádnou rozhodovací pravomoc [63].
They cannot influence the financial flows and they do not decide the level of the EEG-surcharge.
Jak však již bylo uvedeno v 43. bodě odůvodnění, § 6 odst. 3 předpisu AusglMechAV prokazuje, že agentura BNetzA může přijímat vykonatelná rozhodnutí upravující výši příplatku.
However, this then has to be enforced by the private operators by bringing proceedings before the civil courts.
Mimoto není podstatné, nakolik agentura BNetzA tuto pravomoc využívá, jelikož důležité je, že ji má.
Contrary to the assertions of Germany and the interested parties, the BAFA issues an administrative decision when establishing the entitlements to a capped EEG-surcharge for EIUs following the application from the potential beneficiaries.
Agentura BNetzA nemusela jednoduše pokládat za nezbytné přijmout vykonatelná rozhodnutí.
That decision can only be challenged before German administrative courts and not before civil courts, and is self-executing.
Zjištění týkající se státní kontroly obecně
Furthermore, the BNetzA has important enforcement powers under the EnWG, which it can use to fine all operators involved in the system and enforce compliance with the EEG-Act 2012.
Německo a několik zúčastněných stran kritizovaly Komisi za to, že údajně neuvážila náležitě jednotlivé kroky a vztahy v systému EEG jako celku a tvrdila, že tento systém je kontrolován státem.
Moreover, the Court of Justice recently confirmed in Elcogás that State resources are involved even when the State body that was entrusted with the distribution of the collected amounts, does not enjoy discretion in this regard [63].
Uvádělo se, že pokud by Komise posoudila jednotlivé kroky zvlášť a v určitém okamžiku se zaměřila pouze na jeden soubor vztahů (výrobce elektřiny podle zákona EEG – provozovatel distribuční/přenosové soustavy; provozovatel přenosové soustavy – agentura BNetzA; provozovatel přenosové soustavy – dodavatel; dodavatel – spotřebitel), musela by dospět k závěru, že stát nevykonává žádnou kontrolu.
More specifically, contrary to what the Commission held in recital 134 of the Opening Decision, Germany and interested parties argue that the BNetzA cannot set the level of the EEG-surcharge.
Úloha úřadu BAFA je údajně omezena na posuzování způsobilosti a tento úřad nemá v tomto ohledu žádnou diskreční pravomoc.
However, as was already established in recital 43, § 6(3) AusglMechAV shows that the BNetzA can take enforceable decisions to correct the level of the surcharge.
Právě takováto situace existuje v případě systému EEG.
Moreover, the extent to which the BNetzA has exercised its powers is irrelevant as long as it had them.
Zákon EEG z roku 2012 a pravomoci a opatření BNetzA, BAFA, UBA a Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung vykazují tak úzké vazby, že je nutné je považovat za neoddělitelné.
The BNetzA may simply not have considered it necessary to take any enforceable decisions.
Německo rovněž uvedlo, že Komise nesprávně odvodila kontrolu ze strany státu ze způsobu, jakým jsou na účtu EEG spravovány přebytky a schodky.
The finding of State control in general
Německo za prvé poznamenalo, že mezi účtem EEG a státním rozpočtem neexistuje žádná spojitost.
Germany and several interested parties have criticised the Commission for allegedly unduly considering the different steps and relationships in the EEG-system as a whole in order to argue that the system was under State control.
Stát nevyrovnává schodek na účtu EEG ani (jak tomu bylo ve věci Essent) nepřevádí případné přebytky do státního rozpočtu.
They claim that, had the Commission examined the steps separately and focused only on one set of relationships at a time (EEG electricity producer — DSO/TSO; TSO — BNetzA; TSO — supplier; supplier — consumer), the Commission would have had to conclude that there was no State control.
Schodky i přebytky ve skutečnosti určují výši příplatku EEG v následujícím roce.
Allegedly, the BAFA's role is limited to assessing eligibility, and the BAFA has no ability to exercise discretion in this.
Mezi dotčenými soukromými hospodářskými subjekty jsou proto vzájemně vyrovnány.
To the contrary, it is Germany and the interested parties which err by assuming a too fragmented view of the financing system set up by the EEG-Act 2012.
Stát nemá v tomto ohledu žádné slovo.
In Bouygues, the Court held: ‘As State interventions take various forms and have to be assessed in relation to their effects, it cannot be excluded […] that several consecutive measures of State intervention must, for the purposes of Article 107(1) TFEU, be regarded as a single intervention.’ [64].
Komise se však domnívá, že kontrola státu nad prostředky neznamená, že musí existovat toky z a do státního rozpočtu [66] zahrnující příslušné prostředky.
The Court went on to state that this ‘could be the case in particular where consecutive interventions, especially having regard to their chronology, their purpose and the circumstances of the undertaking at the time of those interventions, are so closely linked to each other that they are inseparable from one another’ [65].
Aby stát vykonával kontrolu nad prostředky, postačuje, aby plně upravoval to, co se má stát v případě schodku nebo přebytku na účtu EEG.
This is exactly the situation of the EEG-system.
Rozhodujícím prvkem je to, že stát vytvořil systém, v jehož rámci jsou náklady vynaložené provozovateli sítě plně nahrazeny prostřednictvím příplatku EEG a dodavatelé elektřiny mohou tento příplatek přenést na spotřebitele.
The EEG-Act 2012, and the powers and actions of BNetzA, BAFA, UBA and Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung are so very closely interlinked and dependant on each other that they can only be viewed as inseparable.
Německo rovněž podotklo, že regulace a kontrola toků soukromých peněžních prostředků nemůže představovat státní podporu.
Germany also contends that the Commission has wrongly inferred State control from the way surpluses and deficits are managed in the EEG account.
Německo srovnává systém zřízený zákonem EEG z roku 2012 s jinými oblastmi hospodářské regulace, jako je ochrana spotřebitele v bankovnictví, povinnost řidičů uzavřít pojištění vozidla nebo cenová regulace v telekomunikačním odvětví a ve zdravotnictví.
First, Germany notes that there is no connection between the EEG account and the State budget: the State does not compensate for a deficit in the EEG account, nor — as was the case in Essent — are any surpluses allocated to the State budget.
Německo tvrdí, že regulace soukromé hospodářské činnosti jako taková neznamená státní kontrolu.
In fact, both deficits and surpluses determine the level of the EEG-surcharge in the following year.
Podle Německa má agentura BNetzA pouze zajistit ochranu spotřebitele.
They are therefore equalised between the private operators involved.
Mezi oblastmi, v nichž stát pouze stanoví rámec ochrany spotřebitele, a dotyčnou situací však existuje značný rozdíl.
The State has no say in this.
Stát přijal zvláštní právní předpis, zákon EEG z roku 2012, jehož hlavním účelem není ochrana spotřebitele.
However, the Commission considers that State control over the resources does not mean that there have to be flows from and to the State budget [66] involving the respective resources.
Stát tudíž zajišťuje nepřetržitý tok peněžních prostředků v odvětví, který má sloužit politickým cílům tohoto právního předpisu.
In order for the State to exercise control over the resources, it is enough that it fully regulates what is supposed to happen in the event of a deficit or a surplus in the EEG account.
V souladu s ustálenou judikaturou [67] je mimoto třeba finanční prostředky, které pocházejí z povinných příspěvků uložených právními předpisy členského státu a jsou spravovány a rozdělovány v souladu s těmito právními předpisy, považovat za státní prostředky ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy i v případě, že jsou spravovány institucemi, které jsou od orgánů veřejné moci oddělené.
The decisive element is that the State has created a system where the costs incurred by the network operators are fully compensated by the EEG-surcharge and where the electricity suppliers are empowered to pass on the surcharge to consumers.
Zákon EEG z roku 2012 proto nelze srovnávat s opatřeními, která stát neovlivňuje nebo pro něž nezajišťuje financování.
Germany also points out that regulation and supervision of flows of private money alone cannot constitute State aid.
Podle Německa je situace srovnatelná se situací ve věci Doux Élevage.
Germany compares the system established by the EEG-Act 2012 to other fields of economic regulation, such as consumer protection in banking, the obligation of drivers to subscribe to car insurance, or price regulation in telecoms and health.
V rozsudku ve věci Doux Élevage Soudní dvůr konstatoval, že příjmy pocházející z příspěvků neprocházejí státním rozpočtem, stát se nevzdal příjmů, finanční prostředky byly vždy soukromé a že v případě nezaplacení je nutno se obrátit na civilní soud [68].
Germany argues that the regulation of a private economic activity as such does not as such entail State control.
Příspěvky nebyly mimoto „neustále pod veřejnou kontrolou“, nebyly tudíž „k dispozici příslušným státním orgánům“ [69], a ve skutečnosti nemohly orgány veřejné moci podrobit příspěvky „jiné kontrole, než je řádnost a soulad se zákonem“ [70].
The BNetzA does no more, according to Germany, than ensuring consumer protection.
Navzdory tvrzení Německa není daný případ s případem Doux Élevage srovnatelný.
However, there is a significant difference between those fields where the State merely provides a protective framework for consumers and the situation at hand.
Rozdíl spočívá ve skutečnosti, že ve věci Doux Élevage „o použití těchto prostředků, které v plné míře slouží ke splnění cílů, které určuje dotčená mezioborová organizace sama, rozhoduje tato organizace“ [71].
Here, the State has enacted a separate piece of legislation, the EEG-Act 2012, the primary purpose of which is not consumer protection.
V daném případě byl účel příplatku EEG stanoven státem a jeho uplatňování plně kontroluje stát.
Here, the State ensures a continuous flow of money across the sector in order to serve the policy goals of that legislation.
Zatímco ve věci Doux Élevage se francouzské orgány omezily na stanovení již existujícího dobrovolného příspěvku jako povinného pro všechny hospodářské subjekty v příslušných oborech, v daném případě stanovil stát celý mechanismus výpočtu a vyrovnávání nákladů mezi soukromými hospodářskými subjekty.
Moreover, it is settled case-law [67] that funds financed through compulsory charges imposed by the legislation of a Member State, managed and apportioned in accordance with the provisions of that legislation, must be regarded as State resources within the meaning of Article 107(1) of the Treaty even if they are managed by entities separate from the public authorities.