natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Po zahájení formálního šetření ze strany Komise bylo italské opatření daňových úlev pro digitální projekci uskutečněno v souladu s režimem zavedeným na základě dočasného referenčního rámce Unie a v mezích limitů de minimis [6].
Moreover, it noted that aid for installing digital projection equipment could indirectly benefit the US film majors (in the case of DCI-compliant equipment).
Po schválení Komisí mají italské orgány v úmyslu opatření plně provést nad rámec limitů de minimis.
The increased demand from the proposed aid might raise the price of the limited supply of projection equipment.
Návrhy prováděcích předpisů, na jejichž základě chtějí italské orgány podporu plně provést (nad rámec limitů de minimis), se od původního oznámení liší v řadě důležitých bodů.
Taken together, the Commission doubted that the potential distortions of competition would be balanced by the social and cultural advantages of the aid.
Zaprvé: ze změněných prováděcích předpisů byla odstraněna podmínka, že střední a malá kina musí do programové nabídky zařadit určitý počet italských a evropských uměleckých filmů, aby získala podporu.
Modifications to the proposed measure since the opening of the procedure
V posledních letech měly italské orgány problémy s monitorováním dodržování této podmínky u střednícha velkých kin.
Following the opening of the investigation procedure by the Commission, the Italian digital cinema tax credit measure has been implemented within the de minimis thresholds [6].
Kromě toho tvrdí, že zrušení této povinnosti je nezbytné k obnovení rovných podmínek hospodářské soutěže mezi velkými kiny, která podporu potřebují, a velkými sítěmi kin, které ovládají italský kinematografický trh (viz 37. bod odůvodnění).
Subject to approval by the Commission, the Italian authorities seek to fully implement the measure beyond the de minimis thresholds.
Zadruhé (a vzhledem k výše uvedenému): změněné prováděcí předpisy stanoví limit 60 kinosálů.
The Italian authorities estimate that the budget of the measure will amount to approximately EUR 7,5 million for the period 2014-2015.
Provozovatelé kin, kteří vlastní nebo spravují více kinosálů, jsou z režimu daňových úlev vyloučeni.
The period covered by this decision runs until 31 December 2022.
Italské orgány tvrdí, že je to dobrá alternativa k povinnosti spojené s programem, která byla původně uložena proto, aby se zaručilo, že opatření splní svůj účel, a aby byly vyloučeny ty tržní subjekty, které by díky své tržní síle měly být s to přejít na novou technologii bez podpory.
The Italian authorities expect that the tax credit will be used most intensively in the years 2014 and 2015.
Zatřetí: nové prováděcí předpisy vyžadují prohlášení příjemce, které má zamezit příliš vysoké podpoře nebo jejímu přesměrování v případě, že je daňová úleva kombinována s komerčními modely (poplatky za virtuální kopie).
The draft implementing regulations that the Italian authorities seek to implement in full (beyond the de minimis thresholds) differ on a number of important points from the original notification.
Začtvrté: změněné normy umožňují kumulaci podpor až do maximální intenzity podpory ve výši 75 % celkových nákladů.
First, the requirement for medium and large cinemas to screen a certain amount of Italian and European cultural films as a condition for obtaining the aid has been removed from the modified implementing regulations.
U kin s jedním nebo dvěma kinosály činí maximální kumulovaná intenzita podpory 90 %.
In recent years, the Italian authorities have found it difficult to monitor compliance with this requirement in the case of medium to large cinemas.
Kromě těchto změn mohou příjemci od roku 2012 postoupit daňovou úlevu na digitální zařízení dodavatelům digitálních zařízení, bankám, finančním zprostředkovatelům a pojišťovnám (viz 56. bod odůvodnění).
Moreover, they state that removing this requirement is necessary to restore a level playing field between the larger cinemas that need aid and the maxi-circuits that dominate the Italian cinema market (cf. recital 37).
PŘIPOMÍNKY ZAINTERESOVANÝCH STRAN
Second, and linked to this, a threshold of 60 screens is introduced in the modified implementing regulations.
V reakci na veřejnou konzultaci ohledně podpory, která proběhla v roce 2009, obdržela Komise připomínky zhruba od 20 zainteresovaných stran.
Cinema exhibitors that own or manage a higher number of screens are excluded from the tax credit.
Připomínky předložily:
The Italian authorities consider this a sound alternative to the programming requirements initially imposed as a way of ensuring that the measure reaches its objectives and excluding those market players that, because of their market strength, should be able to make the transition without aid.
italské a evropské odvětvové organizace zastupující distributory a kina, francouzská Commission Supérieure Technique de l'Image et du Son (CST) a Evropské fórum pro digitální kinematografii,
Third, the modified implementing regulations require a declaration from the beneficiary in order to ensure that overcompensation or redirection of aid is avoided if the tax credit is combined with commercial (VPF) models.
francouzské orgány, fondy na podporu kinematografie z Německa a Spojeného království a síť evropských regionálních fondů pro audiovizuální průmysl (Cineregio).
Fourth, the modified regulations allow for the combination of aid up to a maximum aid intensity of 75 % of the total costs.
Některé předložené připomínky se týkaly rovněž souvisejících publikací Ředitelů evropských filmových agentur (EFAD) [7],některé podniky, odborníci z oboru kinematografie a občané Francie, Itálie, Spojeného království a Švýcarska.
For cinemas of one or two screens, the maximum cumulative aid intensity is 90 %.
Kromě toho byl na toto téma v říjnu 2009 v Římě uspořádán seminář.
On top of these changes, since 2012 it has been possible for beneficiaries to transfer the digital tax credit benefits to suppliers of digital equipment, banks, financial intermediaries and insurance agencies (cf. recital 56).
Co se týče nezbytnosti podpory, ve všech obdržených příspěvcích se upozorňovalo na nezbytnost státní podpory pro přechod k digitální projekci, považované za nevyhnutelný vývoj.
COMMENTS FROM INTERESTED PARTIES
Jak vysvětlily francouzské orgány i celostátní organizace Spojeného království z oboru kinematografie (UK Film Council), obecný přínos digitální kinematografie je provázen nerovnoměrným rozdělením nákladů (které nesou provozovatelé kin) a přímými finančními výhodami (pro distributory) plynoucími z přechodu.
The Commission received around 20 submissions from interested third parties in response to the public consultation on the aid measure that was held in 2009.
Tato nevyvážená situace ztěžuje včasné dokončení přechodu bez využití externí podpory.
The responses were submitted by:
V tomto ohledu třetí strany, které předložily své připomínky, upozornily na očividné riziko, že pokud by digitální projekční systémy nebyly přístupnější a cenově dostupnější, mnoho malých evropských nezávislých kin nebo kin nacházejících se v odlehlých oblastech by zmizelo z trhu.
European and Italian trade organisations representing distributors and cinemas, the French Commission Supérieure Technique de l'Image et du Son (CST), and the European Digital Cinema Forum (EDCF),
V prohlášení EFAD ze září 2009 se tvrdí, že 30 % evropských kin hrozí uzavření.
the French authorities, German and UK film funds, and the network of European regional film funds (Cineregio); several contributions also referred to the EFAD publications on the subject [7],a number of businesses, film sector professionals and individuals from Italy, France, Switzerland and the UK.
Francouzské orgány i německá spolková rada pro kinematografii zdůraznily, že neposkytováním podpory by utrpělo nejen promítání, ale i distribuce filmů.
Moreover, a workshop on the subject was held in Rome in October 2009.
Dlouhé přechodné období a paralelní distribuce analogových a digitálních filmů by se mohly ukázat jako příliš nákladné, zejména pro menší distributory filmů.
Regarding the necessity of the aid, all contributions underlined the need for State aid in the transition to digital cinema, which was seen as an inevitable development.
Mnozí respondenti naopak zdůraznili, že náklady mohou být mnohem vyšší, například je třeba projekční kabinu podstatným způsobem zrekonstruovat, což může být případ zejména malých kin.
In this context, the contributors identified a clear risk that many of Europe's smaller, independent and/or remote cinemas would leave the market if digital projection systems were not made more accessible and affordable.
Někteří respondenti však uznávají, že ceny digitálních projekčních zařízení mají klesající tendenci.
In its Statement of September 2009 the EFAD said that 30 % of European screens were at risk of disappearing.
V mnoha předložených připomínkách bylo uvedeno, že i kdyby byly náklady na přechod mnohem vyšší než dostupná státní podpora (jako je tomu pravděpodobně u daňových úlev v Itálii), nic to nemění na tom, že státní podpora doplňuje jiné zdroje příjmů, například poplatky za virtuální kopie či vlastní zdroje provozovatelů kin.
Both the French authorities and the German Federal Film Board emphasised that, in the absence of aid, not only the exhibition of films but also their distribution would suffer.
Pokud jde o přiměřenost podpory, některé zainteresované strany daňovou úlevu kritizovaly, neboť se domnívaly, že by jí se vší pravděpodobností více využívala větší kina.
A long transition, with the parallel circulation of analogue and digital film copies, would prove too costly, especially for the smaller film distributors.
Jiné subjekty možnost poskytnout podporu velkým kinům podpořily, případně pod podmínkou povinností spojených s programem.
Ultimately, the absence of aid would have a significant negative impact on European film circulation, cultural diversity and the access of European citizens to culture.
Některé příspěvky však potvrdily prohlášení EFAD s tím, že je důležité nezavádět rozdílné zacházení vyplývající například (v konkrétním případě italské daňové úlevy) z různé úrovně daní odváděných kiny, ale obecněji i z omezení přístupu daného programem, velikostí a geografickou polohou kin.
All contributions also stressed that the so-called DCI standards were wide ly accepted as the common standard for digital cinema.
Mezinárodní federace sdružení filmových distributorů (FIAD) zdůraznila, že na dnešním kinematografickém trhu a za celkové hospodářské situace by dokonce ani největší provozovatelé kin nemuseli být považováni za ziskové.
The promotion of one global standard was seen as a positive element rather than a disadvantage for cinemas because it created a level playing field.
Názory na dostupnost operačních komerčních modelů pro přechod a jejich použitelnosti na menší kina se mírně různí.
With regard to the costs of installing digital projection equipment, EUR 100000 per screen was generally not seen as an exaggerated estimate.
Někteří uvedli, že existují standardní operační modely pro přechod na digitální projekci.
Instead, several contributors contended that costs could be much higher, for instance when substantial work on the projection booth was required, which could be the case especially for small cinemas.
Jiní tvrdili, že hodně kin nemůže podepsat dohody o poplatcích za virtuální kopii nabízené zprostředkovateli („integrátory“) (viz též poznámka pod čarou 5) z důvodu povahy a rozsahu své programové nabídky (dosažená výše poplatků za virtuální kopie se liší podle počtu filmů na programu během prvního týdne od premiéry nebo podle počtu kinosálů v příslušném kině).
Some contributions nevertheless identified a downward trend in the pricing of digital cinema equipment.
Europa Distribution vyjádřila přesvědčení, že operační komerční modely platí pouze pro nejziskovější kina a významné komerční distributory.
Several contributions argued that, even if the costs of conversion were much higher than the State support available (as seemed to be the case for the Italian tax credit), the State aid should be seen as complementary to other sources of revenue, for example virtual print fees and exhibitors' own funds.
Na základě diskusního dokumentu EFAD bylo pouze ve zhruba 10000 evropských kinosálů z celkových 30000 možné modernizovat zařízení prostřednictvím modelu poplatků za virtuální kopie.
Regarding the proportionality of the aid, some of the interested parties criticised the tax credit as they expected larger cinemas to be most likely to benefit from the aid.
V jednom příspěvku se tvrdilo, že komerční model poplatků za virtuální kopie je vhodný i pro menší kina.
Others argued that aid for larger cinemas could be appropriate, possibly on the basis of programming obligations.
Francouzské orgány každopádně upozornily na to, že komerční modely pro přechod nepokrývají všechny náklady na přechod kin k digitální projekci (jako je modernizace promítacích kabin) a kromě toho vždy počítají s příspěvkem provozovatelů kin.
Some contributions however echoed the EFAD Statement and stressed that it was important not to introduce differences in treatment, for instance (in the specific Italian tax credit case) arising from the different level of tax liabilities of the cinemas involved, but also (more generally) arising from a restriction of access on the basis of the programming, size and location of cinemas.
I v těchto případech by státní podpora mohla plnit zásadní doplňkovou funkci.
The International Federation of Film Distributors' Associations (FIAD) argued that even major exhibitors might not be considered profitable in the current cinema market and general economic context.
Co se týče vhodnosti podpory, zainteresované strany uvedly, že obecně by státní podpora pomohla malým kinům čelit silné konkurenci velkých multikin a nastolila by rovné podmínky pro všechny.
On the availability of commercial business models for the transition and their applicability to smaller cinemas, opinions diverged somewhat.
Podle odhadů by instalace digitálních projekčních zařízení znamenala širší výběr pro diváky.
Some argued that there was no standard business model for the digital cinema transition.
V příspěvcích byly rovněž zdůrazněny výhody spojené s digitální projekcí, například její kvalita, flexibilita programové nabídky a nižší náklady na distribuci.
Others argued that a large number of cinemas could not access the VPF deals offered by third-party integrators (cf. also footnote 5) because of the nature and volume of their programming (the volume of virtual print fees generated depended on the number of films programmed in their first week of release and/or the number of screens the cinema had).
Francouzské orgány tvrdily, že by se přiměřenost podpory pro digitální projekci neměla posuzovat z hlediska větší rozmanitosti programové nabídky, ale spíše z hlediska schopnosti zabránit uzavření kin.
Europa Distribution argued that the commercial business models worked only for the more profitable cinemas and big, commercial distributors.
Podle nich může právě digitalizace různých typů filmů zaručit jejich rozmanitou nabídku.
According to the EFAD background paper, only approximately 10000 European screens out of a total of 30000 could be equipped through the VPF model.
Evropské fórum pro digitální kinematografii vyjádřilo názor, že pokud lze daňové úlevy kompenzovat prostřednictvím DPH, mohla by italské opatření využívat i méně zisková kina.
One contribution claimed that the commercial VPF models were equally suited for smaller cinemas.
Některé příspěvky upozorňovaly na krátkodobou povahu daňové úlevy vzhledem k dlouhodobým výzvám, které přináší přechod k digitální kinematografii.
In any case, the French authorities argued that the available commercial transition models did not cover all the costs of digital cinema conversion (such as the upgrade of projection booths) and moreover always required a contribution by the cinema exhibitor as well.
Jiné však zdůrazňovaly, že normy jsou dostatečně konsolidované na to, aby byla zaručena jejich platnost alespoň na deset let, nebo že zatím nelze určit životnost digitálních projekčních zařízení.
Public support could play a crucial complementary role in these cases too.
Německá spolková rada pro kinematografii upozornila, že by podpora na přechod k digitální projekci představovala menší zátěž než náklady související s rekonstrukcí kin a s kulturní rozmanitostí po zániku provozovatelů, kteří nejsou schopni přechod sami financovat.
Regarding the adequacy of the aid, interested parties said that, in general, State aid would help smaller cinemas to face the strong competition of large multiplex cinemas and would create a level playing field.
Německo dále zdůraznilo, že specifické podmínky v každé zemi a regionu vyžadují specificky koncipovanou podporu v odpovídající formě.
The installation of digital cinema equipment was expected to result in a wider choice for audiences.
Prohlášení EFAD tento názor podpořilo a upozornilo na neexistenci jediného obecně platného řešení.
Contributors also emphasised other advantages associated with digital cinema, such as the quality of the projection, the programming flexibility and the lower distribution costs.
Evropské fórum pro digitální kinematografii rovněž potvrdilo, že případné dodatečné provozní náklady příslušných kin lze hradit z nových zdrojů příjmů.
The French authorities argued that the adequacy of digital cinema support should be looked at not in terms of an increase in programming diversity, but rather in terms of preventing the closure of cinemas.
Europa Distribution ve svých připomínkách zdůraznila, že nedodržování normy pro toto odvětví by mohlo vést k uzavření mnoha kin.
The European Digital Cinema Forum argued that, if the tax credits could be offset against VAT, even the less profitable cinemas would be able to benefit from the Italian measure.
V řadě příspěvků se rovněž zdůrazňovalo, že zařízení vyhovující specifikaci DCI by se mohla využívat i k promítání filmů odpovídajících jiným (nižším) digitálním normám, zatímco naopak (promítání filmů splňujících normu DCI například na projektorech 1,3k) to nelze.
However, it was also argued that the standards were sufficiently established to guarantee that they would last for at least a decade, or that the lifespan of digital cinema equipment could not yet be determined.
V předložených připomínkách se nepoukazovalo na riziko zvyšování cen, ty by naopak postupem času měly klesat.
The German Federal Film Board said that support for the digital cinema transition would be less costly than the costs associated with rebuilding cinemas and cultural diversity that would be needed after the disappearance of those players that were unable to finance the transition themselves.
V této souvislosti se v příspěvku francouzských orgánů a v diskusním dokumentu EFAD zdůrazňovalo, že opatření podpory by měla být navržena tak, aby znemožňovala narušení hospodářské soutěže na trhu digitálních zařízení.
Germany also emphasised that the specific national and regional context of each Member State would require a specifically designed aid measure and a tailored form of aid.
Opatření podpory by se proto měla opírat o hodnocení nákladů na digitální zařízení a podpora by podle těchto odhadů měla být omezena.
The EFAD Statement echoed this sentiment and emphasised that there was no one-size-fits-all solution.
Italská federace experimentálních kin vyzdvihla omezený zeměpisný dosah kin, a tudíž zanedbatelný narušující dopad opatření na hospodářskou soutěž.
The Italian association of cinema exhibitors (ANEC) expected that the context would have changed sufficiently by the end of th e lifespan of the digital equipment to make replacement less of a challenge.
PŘIPOMÍNKY ITÁLIE
The European Digital Cinema Forum moreover stated that any additional running costs might be offset by new revenue streams for the cinemas concerned.
Nezbytnost podpory
Regarding the economic, social and cultural impact of the aid, the contributions generally emphasised the need for one digital cinema standard and the wide recognition of DCI standards.
Odhaduje se, že v Itálii existuje celkem 3936 kinosálů v 1872 kinech, jež lze rozdělit do čtyř kategorií:
Europa Distribution's contribution warned that failure to follow the industry standard would lead to the closure of many cinemas.
velké sítě [8] kin s více než 60 kinosály – existují pouze dvě takové sítě: UCI a The Space, které mají 787 kinosálů v 76 lokalitách;
In any case, ANEC confirmed that cinemas were free under the measure to invest in the standard of their choice.
malé sítě kin – těch je 15 a každá z nich má celkem maximálně 60 kinosálů.
Several contributions argued that DCI-compliant equipment could also be used to screen alternative programmes of different (lower) digital standards, whereas the reverse (screening DCI-compliant film copies on, e.g. 1,3K equipment) was not possible.
Kina v této třídě čítají celkem 513 kinosálů ve 104 lokalitách;
The contributors did not identify a risk of price increases.
malá komerční kina – 1287 kinosálů v 351 kinech;
Instead, prices were expected to fall over time.
nejmenší kina – kategorie, do které spadají téměř výhradně kina s jedním promítacím sálem (90 %) a sezónní nebo církevní kina.
Both the contribution of the French authorities and the EFAD background paper emphasised in this respect that any aid measure should be designed with a view to avoiding the distortion of competition in the digital equipment market.
Jedná se o 1340 lokalit s přibližně 1500 kinosály.
Any aid measure should therefore be based on an evaluation of digital equipment costs and the aid should be capped in line with those cost estimates.
Zatímco největší sítě kin (uvedené pod písmenem a)) představují 40 % vnitrostátního trhu, kina pod písmenem d) se na trhu podílejí pouze 5–10 %.
The Commission's concern that State aid might accelerate the switch-over and with it the closure of cinemas (cf. recital 16) was not reflected in the contributions.
Režim daňových úlev je určen pro kina uvedená v písmenech b), c) a d).
Instead, State aid was put forward as a sustainable solution to the digital cinema challenge.
Zejména vzhledem k dominantnímu postavení dvou velkých sítí kin na trhu se italské orgány domnívají, že k dokončení digitálního přechodu těchto provozovatelů kin, jež jsou všichni malými nebo středními podniky, je nezbytná státní podpora.
The Italian federation of arthouse cinemas drew attention to the limited geographic reach of cinemas, which it said meant that the distortive effects on competition would be small.
Podle údajů poskytnutých ministerstvem pro kulturní dědictví, kulturní činnosti a cestovní ruch požádalo v období 2010–2013 o daňové úlevy pro digitální film 1603 kinosálů (údaje z dubna 2014).
COMMENTS FROM ITALY
Toto opatření, které bylo zavedeno ve smyslu nařízení de minimis, mělo úspěch okamžitě po svém zavedení v roce 2010 (kdy ho využilo více než 671 kinosálů).
Necessity of aid
Provádění opatření podpory ve smyslu nařízení de minimis se ukázalo jako nedostatečné pro zvrácení této situace.
The Italian authorities have provided the Commission with information on the characteristics of the Italian cinema market (last updated in October 2013).
Zejména multikina střední velikosti byla schopna digitalizovat pouze část svých kinosálů.
The total number of Italian screens is estimated at 3936, located in 1872 cinema sites.
Italské orgány uvedly, že digitalizace kin v Itálii stále zaostává.
Four categories can be distinguished:
V říjnu 2013 dosahovala míra digitalizace přibližně 62 % [9] a podle odhadů poskytnutých italskými orgány v červnu 2014 je potřeba digitalizovat ještě nejméně 700 kinosálů.
big cinema networks [8] of more than 60 screens.
V důsledku toho je ohrožen značný počet kin, především malých a středních.
There are only two such networks, UCI and The Space.
Jejich zánik by znamenal nejen ztráty pracovních míst na úrovni provozovatelů kin, ale ovlivnil by i distribuci filmů a omezil výběr pro veřejnost.
They represent 787 screens in 76 sites;
Italské orgány zdůraznily zejména úlohu, již v Itálii hrají kina s jedním promítacím sálem a středně velká kina.
small cinema networks.