natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Treska obecná (Gadus Morhua)
Norwegian waters south of 62° N
Nařízení Komise (EU) č. 1180/2014
Commission Regulation (EU) No 1180/2014
kterým se stanoví zákaz rybolovu tresky obecné v oblasti VIIa plavidly plujícími pod vlajkou Irska
establishing a prohibition of fishing for cod in area VIIa by vessels flying the flag of Ireland
Treska obecná (Gadus morhua)
Closing date
Oblast
COD/07A.
Datum ukončení
VIIa
Nařízení Komise (EU) č. 1181/2014
Commission Regulation (EU) No 1181/2014
kterým se stanoví zákaz rybolovu rejnokovitých ve vodách Unie oblasti VIa, VIb, VIIa–c a VIIe–k plavidly plujícími pod vlajkou Belgie
establishing a prohibition of fishing for skates and rays in Union waters of VIa, VIb, VIIa-c and VIIe-k by vessels flying the flag of Belgium
Rejnokovití (Rajiformes)
Union waters of VIa, VIb, VIIa-c and VIIe-k
Nařízení Komise (EU) č. 1182/2014
Commission Regulation (EU) No 1182/2014
kterým se stanoví zákaz rybolovu rejnokovitých ve vodách Unie oblastí VIa, VIb, VIIa-c a VIIe-k plavidly plujícími pod vlajkou Nizozemska
establishing a prohibition of fishing for skates and rays in Union waters of VIa, VIb, VIIa-c and VIIe-k by vessels flying the flag of the Netherlands
PŘÍLOHA
Netherlands
Nařízení Komise (EU) č. 1183/2014
Commission Regulation (EU) No 1183/2014
kterým se stanoví zákaz rybolovu jazyka obecného v oblasti VIIa plavidly plujícími pod vlajkou Belgie
establishing a prohibition of fishing for common sole in area VIIa by vessels flying the flag of Belgium
PŘÍLOHY
Belgium
Jazyk obecný (Solea solea)
Closing date
Oblast
SOL/07A.
Nařízení Komise (EU) č. 1184/2014
Commission Regulation (EU) No 1184/2014
kterým se stanoví zákaz rybolovu tresky tmavé v oblastech IIIa a IV, vodách Unie oblastí IIa, IIIb, IIIc a subdivizích 22–32 plavidly plujícími pod vlajkou Švédska
establishing a prohibition of fishing for saithe in IIIa and IV; Union waters of IIa, IIIb, IIIc and Subdivisions 22-32 by vessels flying the flag of Sweden
Treska tmavá (Pollachius virens)
IIIa and IV;
Oblast
Union waters of IIa, IIIb, IIIc and Subdivisions 22-32
IIIa a IV;
Closing date
vody Unie oblastí IIa, IIIb, IIIc a subdivize 22–32
POK/2A34.
Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1185/2014
Commission Implementing Regulation (EU) No 1185/2014
ze dne 3. listopadu 2014
of 3 November 2014
V Bruselu dne 3. listopadu 2014.
Done at Brussels, 3 November 2014.
Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1186/2014
Commission Implementing Regulation (EU) No 1186/2014
ze dne 3. listopadu 2014,
of 3 November 2014
kterým se stanoví dovozní cla v odvětví obilovin použitelná ode dne 4. listopadu 2014
fixing the import duties in the cereals sector applicable from 4 November 2014
Je třeba stanovit dovozní cla použitelná ode dne 4. listopadu 2014 až do doby, kdy budou stanovena nová dovozní cla a vstoupí v platnost.
Import duties should be fixed for the period from 4 November 2014 and should apply until new import duties are fixed and enter into force.
Počínaje dnem 4. listopadu 2014 jsou dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 1 odst. 1 nařízení (EU) č. 642/2010 stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
From 4 November 2014, the import duties in the cereals sector referred to in Article 1(1) of Regulation (EU) No 642/2010 shall be those fixed in Annex I to this Regulation on the basis of the information contained in Annex II.
L 187, 21.7.2010, s. 5).
Import duties on the products referred to in Article 1(1) of Regulation (EU) No 642/2010 applicable from 4 November 2014
Dovozní cla za produkty podle čl. 1 odst. 1 nařízení (EU) č. 642/2010 použitelná ode dne 4. listopadu 2014
Description
Mexický záliv–Rotterdam
Gulf of Mexico-Rotterdam
Kladná prémie 14 EUR/t zahrnuta [čl. 5 odst. 3 nařízení (EU) č. 642/2010].
Great Lakes-Rotterdam
Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1187/2014
Commission Delegated Regulation (EU) No 1187/2014
ze dne 2. října 2014,
of 2 October 2014
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy pro určování celkové expozice vůči klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů v případě transakcí s podkladovými aktivy
supplementing Regulation (EU) No 575/2013 of the European Parliament and of the Council as regards regulatory technical standards for determining the overall exposure to a client or a group of connected clients in respect of transactions with underlying assets
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 [1], a zejména na čl.
Having regard to Regulation (EU) No 575/2013 of the European Parliament and of the Council of 26 June 2013 on prudential requirements for credit institutions and investment firms and amending Regulation (EU) No 648/2012 [1], and in particular the third subparagraph of Article 390(8) thereof,
390 odst.
Whereas:
8 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
In order to identify the overall exposure to a particular obligor that results from the institution’s exposures to a transaction with underlying assets, the exposure value should be firstly identified separately for each of these exposures.
vzhledem k těmto důvodům:
The total exposure value should then be determined by the aggregate of these exposures, but should not be larger than the exposure value of the exposure formed by the underlying asset itself.
S cílem určit celkovou expozici vůči určitému dlužníkovi, která vyplývá z expozic instituce vůči určité transakci s podkladovými aktivy, by měly být nejprve určeny hodnoty expozice pro každou z těchto expozic odděleně.
Where exposures of other investors rank pari passu with the institution’s exposure, the exposure value of the institution’s exposure to an underlying asset should reflect the pro-rata distribution of losses amongst the exposures that rank pari passu.
Celková hodnota expozice by poté měla být určena jako souhrn těchto expozic, neměla by však být vyšší než hodnota expozice vzniklé ze samotného podkladového aktiva.
This results from the fact that if a default event has occurred for an underlying asset, losses are always distributed amongst the exposures that rank pari passu according to the pro-rata ratio of each of these exposures and the maximum loss to be suffered by the institution in case of a total loss on an underlying asset is limited to the portion according to the ratio of the institution’s exposure to the total of all the exposures that rank pari passu.
Pokud jsou expozice ostatních investorů rovnocenné expozici instituce, měla by hodnota expozice instituce vůči podkladovému aktivu odrážet poměrné rozdělení ztrát mezi rovnocenné expozice.
A distinction should be made between transactions where all investors rank pari passu such as collective investment undertakings, and other transactions, such as securitisations, which can involve tranching where exposures can rank differently in seniority.
To vyplývá ze skutečnosti, že pokud dojde u podkladového aktiva k selhání, ztráty jsou mezi rovnocenné expozice vždy rozděleny podle poměrného podílu každé z těchto expozic, a maximální výše ztráty, kterou instituce utrpí v případě úplné ztráty hodnoty podkladového aktiva, je tak omezena na podíl odpovídající poměru expozice instituce k celkové hodnotě všech rovnocenných expozic.
For the former, the resulting exposure to an underlying asset is solely dependent on the pro-rata ratio of the investor’s exposure in relation to the exposures of all investors.
Je třeba rozlišovat mezi transakcemi, v nichž mají všichni investoři rovnocenné postavení, jako je tomu u subjektů kolektivního investování, a jinými transakcemi, jako jsou například sekuritizace, které mohou zahrnovat rozdělení do tranší, v nichž mohou mít expozice různou senioritu.
For the latter, losses are attributed first to certain tranches depending on their seniority and then, in case of more than one investor into the same tranche, amongst the investors on a pro rata basis.
V prvním případě výsledná expozice vůči podkladovému aktivu závisí výlučně na poměrném podílu expozice investora ve vztahu k expozicím všech investorů.
All tranches in a securitisation should be treated equally as, in a worst case scenario, subordinated tranches may disappear very quickly.
Ve druhém případě jsou ztráty nejprve přiděleny určitým tranším v závislosti na jejich senioritě a následně, pokud do stejné tranše investoval více než jeden investor, poměrným dílem investorům.
In particular, the maximum loss to be suffered by all investors in a certain tranche in case of a total loss on an underlying asset should be recognised since no mitigation should be recognised from subordinated tranches.
Se všemi tranšemi v sekuritizaci by se mělo zacházet stejným způsobem, jelikož v případě pesimistického scénáře mohou podřízené tranše velmi rychle zaniknout.
The institution’s exposure to an underlying asset of a transaction should not exceed the total exposure value of this tranche (since the loss for an investor in a given tranche that stems from the default of an underlying asset can never be higher than the total exposure value of the tranche) and the exposure value of the exposure formed by the underlying asset (since the institution can never lose more than the amount of the underlying asset).
Zejména by se měla zaúčtovat maximální výše ztráty, kterou v případě úplné ztráty hodnoty podkladového aktiva utrpí všichni investoři v určité tranši, jelikož z podřízených tranší by nemělo být zaúčtováno žádné snížení.
This limitation of maximum loss should be reflected by using the lower of the two exposure values and then applying the procedure for recognising the pro-rata distribution of losses amongst all exposures that rank pari passu in this tranche, in case of more than one investor in this tranche.
Expozice instituce vůči podkladovému aktivu určité transakce by neměla překročit celkovou hodnotu expozice této tranše (jelikož ztráta investora z dané tranše, způsobená selháním podkladového aktiva, nemůže být nikdy vyšší než celková hodnota expozice tranše) a hodnotu expozice tvořené podkladovým aktivem (jelikož instituce nemůže nikdy ztratit více než hodnotu podkladového aktiva).
Although institutions are expected to identify all obligors of underlying assets of transactions in which they invest, there may be cases where this would create unjustifiable costs for institutions or where circumstances prevent institutions from identifying particular obligors As such, where an exposure to an underlying asset is sufficiently small to only immaterially contribute to the overall exposure to a certain client or group of connected clients, it should be sufficient to assign this exposure to the transaction as a separate client.
Toto omezení maximální ztráty by mělo být zohledněno použitím nižší z obou hodnot expozice a následným uplatněním postupu pro účtování poměrného rozdělení ztrát mezi veškeré expozice, jež mají v této tranši rovnocenné postavení, v případě, že má tato tranše více než jednoho investora.
The total of such exposures to underlying assets of the same transaction should then still be limited by the large exposures limit for this transaction.
Ačkoli se předpokládá, že instituce identifikují všechny dlužníky podkladových aktiv transakcí, do nichž investují, mohou se vyskytnout případy, kdy by to pro instituce znamenalo neúnosné náklady nebo kdy okolnosti brání instituci v identifikaci určitých dlužníků.
Immateriality of the contribution of an underlying asset to the overall exposure should be assumed where at least 100 exposures to underlying assets of a transaction are needed to reach the limit of 25 % of the institution’s eligible capital.
V takových případech, je-li expozice vůči podkladovému aktivu dostatečně malá, aby k celkové expozici vůči určitému klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů přispívala pouze nevýznamně, mělo by být dostatečné přiřadit tuto expozici k transakci jako samostatného klienta.
This would require that the exposure value does not exceed 0,25 % of the institution’s eligible capital.
Celkový objem takových expozic vůči podkladovým aktivům stejné transakce by měl poté být stále omezen limitem velkých expozic pro tuto transakci.
In order to prevent an unlimited overall exposure resulting from information deficiencies, it would be necessary to assign exposures — for which the exposure value exceeds 0,25 % of the institution’s eligible capital and for which information on the obligor is missing — to a hypothetical client (unknown client) to which the 25 % large exposures’ limit should apply.
Příspěvek podkladového aktiva k celkové expozici by měl být považován za nevýznamný, je-li k dosažení limitu 25 % způsobilého kapitálu instituce třeba nejméně 100 expozic vůči podkladovým aktivům transakce.
Where an institution is not able to distinguish between the underlying assets of a transaction in terms of their amount, there is a risk that the underlying assets of the transaction relate to the same obligor or group of connected clients.
To by vyžadovalo, aby hodnota expozice nepřekročila 0,25 % způsobilého kapitálu instituce.
In this case, in order to mitigate this risk, the institution should be required to assess the materiality of the total value of its exposures to the transaction before being able to assign it to the transaction as a separate client instead of the ‘unknown client’.
S cílem zamezit neomezené celkové expozici vzniklé nedostatkem informací je třeba přiřadit expozice, jejichž hodnota přesahuje 0,25 % způsobilého kapitálu instituce a u nichž chybí informace o dlužníkovi, hypotetickému klientovi (neznámý klient), na něhož by se měl vztahovat 25 % limit velkých expozic.
The structure of a transaction should not constitute an additional exposure where the circumstances of the transaction ensure that losses on an exposure to this transaction can only result from default events of underlying assets.
Pokud instituce není schopna rozlišit objem jednotlivých podkladových aktiv v rámci transakce, existuje riziko, že se podkladová aktiva transakce vztahují ke stejnému dlužníkovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů.
An additional exposure should be recognised where the transaction involves a payment obligation of a certain person in addition to, or at least in advance of, the cash flows from the underlying assets, given that investors could suffer additional losses in the event of default of this person although no default event has occurred for an underlying asset.
V takovém případě by instituce měla mít za účelem zmírnění tohoto rizika povinnost posoudit význam celkové hodnoty svých expozic v rámci transakce, než bude schopna přiřadit ji transakci jako samostatného klienta namísto „neznámého klienta“.
An additional exposure should also be recognised where the circumstances of the transaction enable cash flows to be redirected to a person who is not entitled to receive them as investors could suffer additional losses, although no default event for an underlying asset has occurred.
Struktura transakce by neměla představovat dodatečnou expozici, zajišťují-li okolnosti transakce, že ke ztrátám z expozice vůči této transakci může dojít pouze v důsledku selhání podkladových aktiv.
No additional exposure should be recognised for undertakings for collective investment in transferable securities (UCITS) as referred to in Directive 2009/65/EC of the European Parliament and of the Council [2], given that cash flows cannot be redirected to a person who is not entitled under the transaction to receive these cash flows.
Dodatečná expozice by se měla vykázat, pokud se transakce týká platební povinnosti určité osoby navíc k peněžním tokům (nebo přinejmenším před peněžními toky) z podkladových aktiv, vzhledem k tomu, že investorům by mohly v důsledku selhání této osoby vzniknout další ztráty, i když u podkladového aktiva k selhání nedojde.
This should also be assumed for entities that are subject to equivalent requirements pursuant to Union legislative acts or to legislation of a third country.
Dodatečná expozice by se rovněž měla vykázat, pokud okolnosti transakce umožňují přesměrování peněžních toků na osobu, která nemá nárok je obdržet, jelikož by investorům mohly vzniknout další ztráty, i když u podkladového aktiva k selhání nedošlo.
The existence and value of exposures to a client or group of connected clients resulting from exposures to transactions do not depend on whether the exposures to transactions are assigned to the trading book or the non-trading book.
Dodatečná expozice by se neměla vykazovat u subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES [2], jelikož peněžní toky nelze přesměrovat na osoby, které podle podmínek transakce nemají nárok tyto peněžní toky obdržet.
Therefore, the conditions and methodologies to be used for identifying exposures to transactions with underlying assets should be the same, irrespective of whether these exposures are assigned to the trading book or the non-trading book of the institution.
Stejný předpoklad by se měl uplatnit i u subjektů, na které se vztahují rovnocenné požadavky legislativních aktů Unie nebo třetí země.
This Regulation is based on the draft regulatory technical standards submitted by the European Banking Authority (EBA) to the Commission.
Existence a hodnota expozic vůči klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů vyplývající z expozic vůči transakcím nezávisí na tom, zda jsou expozice vůči transakcím přiřazeny obchodnímu nebo investičnímu portfoliu.
The EBA has conducted open public consultations on the draft regulatory technical standards on which this Regulation is based, analysed the potential related costs and benefits and requested the opinion of the Banking Stakeholder Group established in accordance with Article 37 of Regulation (EU) No 1093/2010 of the European Parliament and of the Council [3],
Podmínky a metodiky pro stanovení expozic vůči transakcím s podkladovými aktivy by proto měly být stejné bez ohledu na to, zda jsou tyto expozice přiřazeny obchodnímu nebo investičnímu portfoliu instituce.
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Komisi předložil Evropský orgán pro bankovnictví (EBA).
Article 1
EBA uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 [3],
Subject matter
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
This Regulation specifies the conditions and methodologies used to determine the overall exposure of an institution to a client or a group of connected clients in respect of exposures through transactions with underlying assets and the conditions under which the structure of transactions with underlying assets does not constitute an additional exposure.
Předmět
Definitions
Toto nařízení stanoví podmínky a metodiky pro stanovení celkové expozice instituce vůči klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů ve vztahu k expozicím prostřednictvím transakcí s podkladovými aktivy a podmínky, za kterých struktura transakcí s podkladovými aktivy nepředstavuje dodatečnou expozici.
For the purposes of this Regulation the following definitions shall apply:
Článek 2
‘transactions’ mean, transactions referred to in points (m) and (o) of Article 112 of Regulation (EU) No 575/2013 and other transactions where there is an exposure to underlying assets;
Definice
‘unknown client’ means a single hypothetical client to which the institution assigns all exposures for which it has not identified the obligor, provided that Article 6(2)(a) and (b) and Article 6(3)(a) of this Regulation are not applicable.
„transakcemi“ se rozumí transakce uvedené v čl.
Identification of exposures resulting from transactions
112 písm. m) a o) nařízení (EU) č. 575/2013 a jiné transakce, u nichž existuje expozice vůči podkladovým aktivům;
An institution shall determine the contribution to the overall exposure to a certain client or group of connected clients that results from a certain transaction in accordance with the methodology set out in Articles 4, 5 and 6.
„neznámým klientem“ se rozumí jeden hypotetický klient, jemuž instituce přiřazuje všechny expozice, u nichž nebyl identifikován dlužník, pokud se nepoužije čl.
The institution shall determine separately for each of the underlying assets its exposure to this underlying asset in accordance with Article 5.
6 odst.
An institution shall assess whether a certain transaction constitutes an additional exposure in accordance with Article 7.
2 písm. a) a b) a čl.
Article 4
6 odst.
Underlying exposures to transactions which themselves have underlying assets
3 písm. a) tohoto nařízení.
When assessing the underlying exposures of a transaction (transaction A) which itself has an underlying exposure to another transaction (transaction B) for the purpose of Articles 5 and 6, an institution shall treat the exposure to transaction B as replaced with the exposures underlying transaction B.
Článek 3
Paragraph 1 shall apply as long as the underlying exposures are exposures to transactions with underlying assets.
Identifikace expozic vzniklých z transakcí
Article 5
Instituce stanoví příspěvek k celkové expozici vůči určitému klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů, jenž vznikne z určité transakce, v souladu s metodikou uvedenou v článcích 4, 5 a 6.
Calculation of the exposure value
Instituce určí pro každé z podkladových aktiv samostatně svou expozici vůči tomuto podkladovému aktivu v souladu s článkem 5.
The exposure of an institution to an underlying asset of a transaction is the lower of the following:
Instituce posoudí, zda určitá transakce představuje dodatečnou expozici, v souladu s článkem 7.
the exposure value of the exposure arising from the underlying asset;
Článek 4
the total exposure value of the institution’s exposures to the underlying asset resulting from all exposures of the institution to the transaction.
Podkladové expozice vůči transakcím, jež mají samy podkladová aktiva
For each exposure of an institution to a transaction, the exposure value of the resulting exposure to an underlying asset shall be determined as follows:
Při posuzování podkladových expozic transakce (transakce A), jež má sama podkladovou expozici vůči jiné transakci (transakce B), pro účely článků 5 a 6 přistupuje instituce k expozici vůči transakci B, jako by byla nahrazena podkladovými expozicemi transakce B.
if the exposures of all investors in this transaction rank pari passu, the exposure value of the resulting exposure to an underlying asset shall be the pro rata ratio for the institution’s exposure to the transaction multiplied by the exposure value of the exposure formed by the underlying asset;
Odstavec 1 se použije, pokud jsou podkladové expozice expozicemi vůči transakcím s podkladovými aktivy.
in cases other than those referred to point (a) the exposure value of the resulting exposure to an underlying asset shall be the pro rata ratio for the institution’s exposure to the transaction multiplied by the lower of:
Článek 5
the exposure value of the exposure formed by the underlying asset;
Výpočet hodnoty expozice
the total exposure value of the institution’s exposure to the transaction together with all other exposures to this transaction that rank pari passu with the institution’s exposure.
Expozicí instituce vůči podkladovému aktivu transakce je nižší z těchto hodnot:
The pro rata ratio for an institution’s exposure to a transaction shall be the exposure value of the institution’s exposure divided by the total exposure value of the institution’s exposure together with all other exposures to this transaction that rank pari passu with the institution’s exposure.
hodnota expozice vyplývající z podkladového aktiva;
Article 6
celková hodnota expozic instituce vůči podkladovému aktivu vyplývající ze všech expozic instituce vůči transakci.
Procedure for determining the contribution of underlying exposures to overall exposures