natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vzhledem k značné velikosti banky má proto opatření dopad na strukturu bankovního trhu v Unii, a ovlivňuje tudíž obchod mezi členskými státy a narušuje hospodářskou soutěž.
Because of the bank’s considerable size, therefore, the measure affects the structure of the banking market in the Union and thus affects trade between Member States and distorts competition.
Komise proto vyvozuje závěr, že rekapitalizace společnosti Dexia SA zahrnuje státní podporu pro společnost Dexia.
The Commission consequently concludes that the recapitalisation of Dexia SA involves State aid for Dexia.
Podpora pro rozvojovou banku
Aid for the development bank
Komise se domnívá, že rozvojové bance, jejímž prostřednictvím má společnost DMA vykonávat své činnosti, je poskytnuta podpora:
The Commission considers that aid is being provided for the development bank through which DMA is to carry out its activities:
z důvodu kapitálu, který se akcionáři zavázali vložit, a
because of the capital which the shareholders have undertaken to inject; and
z důvodu likvidity, kterou se tíž akcionáři zavázali poskytnout společnosti NEC.
because of the liquidity which those same shareholders have undertaken to provide for the NEC.
Tato podpora je poskytnuta navíc k podpoře (zde zpochybněné), kterou společnost DMA již obdržela jako subjekt skupiny Dexia.
This aid is on top of the aid — at issue here — which DMA has already received as an entity of the Dexia Group.
V rozhodnutí o rozšíření řízení se Komise domnívala, že podpora, která byla zjištěna v rámci transakce týkající se prodeje společnosti DMA, přinesla prospěch činnostem společnosti DMA a „nové struktuře poskytující hypoteční úvěry“ [128], jinými slovy podniku vzniklému z prodeje společnosti DMA, který jako právní subjekty zahrnuje rovněž společnost NEC a společný podnik.
In its decision to extend the procedure, the Commission considered that the aid identified in the DMA sale operation was intended for the benefit of DMA’s activities and the ‘new mortgage lending structure’ [128], in other words the undertaking resulting from the DMA sale operation, which would also include the NEC and the JV as legal entities.
V reakci na uvedenou skutečnost dotyčné členské státy [129] a společnost Dexia [130] ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení a francouzské orgány ve svém memorandu ze dne 4. prosince 2012 o transakci týkající se společnosti DMA [131] uvedly, že žádná „nová struktura poskytující hypoteční úvěry“ jakožto hospodářský subjekt neexistuje a že by tato struktura každopádně neobdržela žádnou podporu.
In response, the Member States concerned [129] and Dexia [130] respectively stated in their comments in response to the opening decision, and the French authorities in their memorandum of 4 December 2012 on the DMA operation [131], that there was no ‘new mortgage lending structure’ as an economic entity and that in any event such a structure would not receive any aid.
V memorandu ze dne 4. prosince 2012 o transakci týkající se společnosti DMA francouzské orgány v této souvislosti zmiňují existenci „ „různých hospodářských činností“, které vykonávají společnosti NEC a DMA na straně jedné a společný podnik na straně druhé“ [133].
On this point, in their memorandum of 4 December 2012 on the DMA operation of 4 December 2012, the French authorities allude to the existence of ‘ ‘different economic activities’ carried out by the NEC and DMA on the one hand, and by the JV on the other’ [133].
Komise na úvod připomíná, že se pravidla hospodářské soutěže stanovená ve Smlouvě o fungování Evropské unie, zejména pravidla státní podpory, týkají podniků, a nikoli společností či jiných právních subjektů ve formě fyzických nebo právnických osob.
As a preliminary point, the Commission would recall that the competition rules set out in the Treaty on the Functioning of the European Union, particularly those relating to State aid, concern undertakings and not companies or other legal entities in the form of natural or legal persons.
Z judikatury Soudního dvora je zřejmé, že se pravidla právních předpisů v oblasti hospodářské soutěže v Evropské unii vztahují na podniky a že pro účely těchto pravidel odpovídá podnik soudržné, jednotné hospodářské entitě, která zahrnuje různé osobní, hmotné a nehmotné složky a která dlouhodobě sleduje určitý hospodářský cíl, bez ohledu na právní postavení této hospodářské entity [134].
It is clear from the case law of the Court of Justice that the rules of competition law in the European Union apply to undertakings and that an undertaking corresponds, for the purpose of those rules, to a coherent, unified economic entity incorporating different personal, tangible and intangible elements, and pursuing the same given long-term economic objective, regardless of the legal status of that economic unit [134].
Za účelem uplatňování pravidel státní podpory lze za jednu hospodářskou entitu považovat dva či více samostatných právních subjektů.
Two or more separate legal entities may be regarded as forming a single economic unit for the purpose of applying the rules on State aid.
Pak se má za to, že tato hospodářská entita představuje dotyčný podnik.
That economic unit is then deemed to be the undertaking at issue.
Za tímto účelem Soudní dvůr zkoumá, zda jeden z těchto subjektů vlastní většinový podíl ve druhém subjektu a zda mezi nimi existují organické, ekonomické a funkční vazby [135].
In order to do this, the Court of Justice looks at whether one of the entities has a controlling shareholding in the other and whether there are functional, economic and organic links between them [135].
Komise se z níže uvedených důvodů domnívá, že společnosti DMA, NEC a společný podnik tvoří jeden a týž podnik.
The Commission believes, for the reasons set out below, that DMA, the NEC and the JV constitute one and the same undertaking.
Sledují dlouhodobě stejný hospodářský cíl (odstranění zjištěného selhání trhu pro financování francouzských místních orgánů a veřejných nemocnic), i když při sledování tohoto společného cíle hraje každá společnost individuální a doplňkovou úlohu.
They are pursuing the same given long-term economic objective (remedying a market shortfall identified in the financing of French local authorities and public hospitals), even though each company plays an individual and complementary role in the pursuit of that shared objective.
Podle francouzského práva (článek L.515-22 měnového a finančního zákoníku) musí správu a vymáhání půjček a podobných pohledávek, cenných papírů a dluhopisů v držení společnosti poskytující hypoteční úvěry společně s dluhopisy či jinými zdroji, které dostává, vykonávat zvláštní úvěrová instituce, která má se společností poskytující hypoteční úvěry uzavřenou smlouvu.
Under French law (Article L.515-22 of the Monetary and Financial Code), the administration and recovery of loans and similar receivables, securities and bonds held by a mortgage lending company, together with bonds or other resources which it receives, must be carried out by a separate credit institution bound to the mortgage lending company by contract.
Důvod tohoto rozlišování mezi právnickými osobami není ekonomický, nýbrž v zásadě právní.
The justification for making this distinction between legal persons is not economic, but essentially legal.
Podle francouzského práva mají zaměstnanci nárok na přednostní vypořádání v případě, je-li na jejich společnost uvalena nucená správa nebo je-li zlikvidována.
In French law, employees are given preferred status if their company is put into administration or wound up.
Podle článku L.515-19 měnového a finančního zákoníku mají rovněž dluhopisy vydané společností poskytující hypoteční úvěry nárok na přednostní vypořádání.
Under Article L.515-19 of the Monetary and Financial Code, bonds issued by the mortgage lending company also have preferred status.
Na základě tohoto nároku na přednostní vypořádání musí být veškerá aktiva společnosti poskytující hypoteční úvěry přidělena nejprve na splacení jejích hypotečních dluhopisů.
Under the terms of that preferred status, all of the mortgage lending company’s assets must be allocated first to the payment of its mortgage bonds.
Pokud by neexistovaly právní předpisy, které vyžadují, aby úvěrová instituce (se zaměstnanci) řídila společnost poskytující hypoteční úvěry (bez zaměstnanců), existoval by konflikt těchto výsad.
There would be a conflict of privileged statuses if there were no legislation requiring a credit institution (with employees) to manage a mortgage lending company (with no staff).
Společnost DMA, jakožto společnost poskytující hypoteční úvěry, by tudíž nemohla bez společnosti NEC fungovat.
Thus, DMA, as a mortgage lending company, could not function without the NEC.
Samotná společnost DMA netvoří podnik, jelikož francouzské právo neumožňuje, aby se řídila sama.
DMA does not in itself constitute an undertaking because French law does not allow it to manage itself.
Podle článku L.515-13-I měnového a finančního zákoníku je jediným cílem společností poskytujících hypoteční úvěry poskytování nebo získávání zaručených půjček, expozic vůči veřejnoprávním subjektům a cenných papírů a prioritních dluhopisů a emise prioritních hypotečních dluhopisů podle článku L.515-19 k financování těchto aktiv.
Furthermore, under Article L.515-13-I of the Monetary and Financial Code, the sole objective of mortgage lending companies is to grant or acquire guaranteed loans, exposures on public legal entities and securities and bonds with preferred status, and to issue mortgage bonds with preferred status under Article L.515-19 to finance those assets.
Podle oznámení francouzských orgánů o prodeji společnosti DMA má společný podnik uvádět na trh půjčky způsobilé pro soubor zajišťovacích aktiv společnosti DMA, které jsou refinancovány hypotečními dluhopisy vydanými společností DMA.
According to the notification of the DMA sale operation by the French authorities, it is the JV which is to market the eligible loans in DMA’s cover pool, refinanced by the mortgage bonds issued by DMA.
Společný podnik bude mít pouze postavení zprostředkovatele bankovních transakcí a nebude moci vykazovat ve své rozvaze půjčky, které „vytvoří“ a které budou „účtovány“ v rozvaze společnosti DMA.
The JV will merely have the status of banking transaction intermediary and will not be able to enter in its balance sheet loans which it will ‘originate’ and will then be ‘charged’ to DMA’s balance sheet.
Společný podnik bude tudíž jednat pouze jako zprostředkovatel, který společnosti DMA jakožto společnosti poskytující hypoteční úvěry umožňuje dodržet právní definici stanovenou v článku L.515-13-I měnového a finančního zákoníku.
The JV will thus act simply as an intermediary enabling DMA, as a mortgage lending company, to satisfy the legal definition laid down in Article L.515-13-I of the Monetary and Financial Code.
Bez společného podniku by společnost DMA nedosáhla svého cíle „poskytovat nebo získávat půjčky“ v souladu s podmínkami stanovenými v uvedeném článku.
Without the JV, DMA would not meet its objective of ‘granting or acquiring loans’ in line with the conditions laid down in that article.
Komise rovněž podotýká, že společnost NEC má působit jako poskytovatel služeb pro společný podnik při produkci půjček pro místní veřejný sektor, včetně půjček pro veřejná zdravotnická zařízení.
The Commission would also point out that the NEC is to act as a service provider for the JV for the production of loans to the local public sector, including loans for public health establishments.
Tyto služby budou zahrnovat zejména pomoc při uvádění půjček na trh a jejich správě, pomoc s aktivní správou necitlivých půjček a služby v oblasti financování a rizik.
These services will cover, in particular, loan marketing and management assistance, assistance with the active management of non-sensitive loans, and financial and risk services.
Způsob, jakým francouzské orgány formulovaly znění svých závazků, naznačuje, že mají za to, že společnosti NEC a DMA náležejí do téhož podniku.
Furthermore, the way in which the French authorities worded their commitments suggests that they regard the NEC and DMA as belonging to the same undertaking.
V bodě 13 závazků týkajících se společnosti DMA se uvádí, že úroveň likvidity, kterou se akcionáři (stát a společnosti CDC a La Banque Postale) zavazují poskytnout společnosti NEC, odpovídá výši, která je „pro společnosti NEC a DMA“ nezbytná.
Point 16 of the commitments relating to DMA states that the level of liquidity which the shareholders (the State, the CDC and La Banque Postale) undertake to supply to the NEC is what is necessary ‘for the NEC and DMA’.
Společnosti DMA, NEC a společný podnik mají stejné akcionáře (stát a společnosti CDC a La Banque Postale), i když výše jejich podílů je různá.
DMA, the NEC and the JV have the same ultimate shareholders (the State, the CDC and La Banque Postale), albeit with different sizes of holdings.
Ačkoli francouzské orgány v oznámení o prodeji společnosti DMA uvedly, že „při odkazování na různé hospodářské činnosti vykonávané společnostmi NEC a DMA na straně jedné a společným podnikem na straně druhé budou používat pojem „rozvojová banka“ “ [137], Komise podotýká, že francouzské orgány tvrdí, že tato transakce – a zejména nižší ziskovost činností v oblasti financování francouzských místních orgánů – je v souladu s pravidly státní podpory, jelikož „společnosti DMA, NEC a společný podnik … budou společně tvořit rozvojovou banku“ [138], a potvrzují jejich „hodnocení“ jako rozvojové banky [139].
Furthermore, although the French authorities stated in their notification of the DMA sale operation that ‘they will use the term ‘development bank’ to refer to the various economic activities carried out by the NEC and DMA on the one hand and by the JV on the other’ [137], the Commission notes that they claim that the operation — and particularly the reduced profitability of the financing activities for French local authorities — complies with the rules on State aid because ‘DMA, the NEC and the JV … will together constitute a development bank’ [138], and they endorse their ‘classification’ as a development bank [139].
Podle názoru Komise nemohou dotyčné členské státy zpochybnit, že podpora je poskytnuta na činnosti společnosti DMA a nové „struktury poskytující hypoteční úvěry“ (na niž se v tomto rozhodnutí a v oznámeních odkazuje jako na „rozvojovou banku“), a tvrdit, že takovýto podnik nebude existovat, přičemž současně [140] používají pojem nová struktura poskytující hypoteční úvěry nebo rozvojová banka, což odpovídá podniku, aby Komisi přesvědčily, že transakce týkající se společnosti DMA je v souladu s pravidly státní podpory.
In the Commission’s view, the Member States concerned cannot try to dispute that aid is being provided for DMA’s activities and the new ‘mortgage lending structure’ (referred to as ‘development bank’ in this Decision and the notifications) by claiming that such an undertaking will not exist, while at the same time [140] using the term new mortgage lending structure or development bank, which corresponds to an undertaking, in order to persuade the Commission that the operation relating to DMA complies with the rules on State aid.
Podle názoru Komise četné odkazy na pojem „rozvojová banka“ [141] – zahrnující společnosti DMA, NEC a společný podnik – v oznámení francouzských orgánů o prodeji společnosti DMA prokazují, že tyto tři právní subjekty představují tři strany téže hospodářské entity neboli podniku.
In the Commission’s view, the numerous references to the term ‘development bank’ [141] — covering DMA, the NEC and the JV — in the French authorities’ notification of the DMA sale operation show that these three legal entities represent three sides of the same economic unit or undertaking.
Pokud by tomu tak nebylo, dotyčné členské státy by mohly popsat a objasnit důvody prodeje společnosti DMA, aniž by používaly zastřešující pojem zahrnující tři samostatné právní subjekty.
If that were not the case, the Member States concerned could have described and explained the reasons for the DMA sale operation without having to use an umbrella term covering three separate legal entities.
V oznámení francouzských orgánů o prodeji společnosti DMA se stejně tak často používá výraz „společnosti DMA, NEC a společný podnik“, což naznačuje zapojení do společného podniku a hospodářské činnosti [142].
Likewise, the French authorities’ notification of the DMA sale operation frequently uses the expression ‘DMA, the NEC and the JV’, which suggests involvement in a common undertaking and economic activity [142].
Rovněž závazky související s prodejem společnosti DMA odkazují na „společnosti DMA, NEC a společný podnik“ [143], zejména „celkový obchodní plán společností NEC, DMA a společného podniku“ [144].
The commitments linked to the DMA sale operation also refer to ‘DMA, the NEC and the JV’ [143], particularly ‘NEC, DMA and JV’s global business plan’ [144].
I kdyby neexistoval žádný podnik ve formě „rozvojové banky“, do něhož náležejí společnosti DMA, NEC a společný podnik, Komise se domnívá, že společnost DMA bude mít prospěch z níže popsané podpory (závazek týkající se poskytnutí kapitálu), jelikož z těchto opatření zahrnujících státní prostředky získá výhodu, neboť bez této podpory či nezávisle na společnosti NEC by nemohla fungovat (viz 470.–471. bod odůvodnění).
Alternatively, even if there were no ‘development bank’ undertaking to which DMA, the NEC and the JV belonged, the Commission considers that DMA will benefit from the aid described below (commitment to provide capital) because it will gain an advantage from these measures involving State resources, in that it will not be able to operate without this aid or independently from the NEC (see recitals 470-471).
Tato selektivní výhoda by narušila hospodářskou soutěž na evropské úrovni ze stejných důvodů jako v případě rozvojové banky.
This selective advantage would distort competition at European level for the same reasons as the development bank.
Závazek týkající se poskytnutí kapitálu společnostem NEC a DMA
Commitment to provide capital for the NEC and DMA
Rekapitalizace francouzským státem jednoznačně představuje přidělení státních prostředků.
Recapitalisation by the French State clearly entails the allocation of public resources.
Totéž platí pro kapitálové injekce uskutečněné společnostmi CDC nebo La Banque Postale.
The same is true of injections of capital by the CDC or La Banque Postale.
Podle judikatury [145] není pouhý fakt, že určitý hospodářský subjekt je pod státní kontrolou, dostačující pro to, aby opatření přijatá dotyčným subjektem bylo možno přičíst státu.
In accordance with the case law [145], the mere fact that an economic operator is under State control is not sufficient for measures taken by that operator to be imputed to the State.
Z judikatury však rovněž vyplývá, že jelikož z důvodu přednostních vztahů mezi společnostmi CDC a La Banque Postale na straně jedné a francouzským státem na straně druhé je pro Komisi velmi složité, aby v daném případě prokázala, že rozhodnutí o nabytí společnosti DMA za oznámených podmínek (opatření č. 1) a o pokrytí finančních potřeb nové úvěrové instituce a společnosti DMA (opatření č. 4) byla skutečně přijata na příkaz orgánů veřejné moci, lze přičitatelnost těchto opatření státu odvodit ze souhrnu nepřímých důkazů vyplývajících z okolností, za nichž byla toto opatření přijata.
However, it also follows from the case law that, since it is very difficult for the Commission, because of the privileged relationship that exists between the CDC and La Banque Postale on the one hand and the French State on the other, to prove that in the present case the decisions to acquire DMA under the conditions notified (measure 1) and to cover the financing requirements of the new credit institution and DMA (measure 4) were indeed taken on the instructions of the public authorities, the imputability to the State of these measures may be inferred from a set of indicators arising from the circumstances in which the measures were taken.
Pro vyvození závěru, že opatření podpory přijaté veřejným podnikem lze přičíst státu, mohou být důležité rovněž nepřímé důkazy, jako zejména „začlenění [podniku] do struktur veřejné správy, povaha jeho činností a jejich výkon na trhu v rámci běžných podmínek hospodářské soutěže se soukromými subjekty, právní postavení podniku (zda se na něj vztahuje veřejné právo nebo běžné korporátní právo), intenzita dohledu vykonávaného orgány veřejné moci nad vedením podniku nebo jakýkoliv jiný nepřímý důkaz, který by svědčil o účasti orgánů veřejné moci při přijetí dotyčného opatření nebo nepravděpodobnosti toho, že se přijetí neúčastnily, rovněž s ohledem na rozsah tohoto opatření, jeho obsah nebo podmínky“ [146].
Indicators such as, in particular, ‘[the] integration [of the undertaking] into the structures of the public administration, the nature of its activities and the exercise of the latter on the market in normal conditions of competition with private operators, the legal status of the undertaking (in the sense of its being subject to public law or ordinary company law), the intensity of the supervision exercised by the public authorities over the management of the undertaking, or any other indicator showing, in the particular case, an involvement by the public authorities in the adoption of a measure or the unlikelihood of their not being involved, having regard also to the compass of the measure, its content or the conditions which it contains’ may also be relevant to concluding that an aid measure taken by a public undertaking is imputable to the State [146].
V daném případě je třeba uvést, že společnost CDC je veřejná instituce, na kterou se podle francouzského finančního zákona ze dne 28. dubna 1816 vztahuje dohled a záruka zákonodárce a která plní úkoly ve veřejném zájmu (zejména financování subjektů poskytujících veřejné služby), řídí se právními a správními předpisy a jejího generální ředitele a ostatní ředitele jmenuje prezident Francouzské republiky a francouzská vláda [147].
In the present case, it should be noted that the CDC is a public establishment placed by the French Finance Law of 28 April 1816 under the supervision and guarantee of the legislature, which performs tasks in the public interest (financing of public service bodies, in particular), is governed by statutory and regulatory rules, and its Director-General and other directors are appointed by the President of the French Republic and the French Government [147].
Co se týká tvrzení dotyčných členských států, že postoj Komise potvrzený Soudem prvního stupně v rozsudku ve věci Air France z roku 1996 již není relevantní vzhledem k následné judikatuře (Stardust Marine) a změnám statusu společnosti CDC, Komise za prvé podotýká, že podle článku L.518-2 a dalších článků francouzského měnového a finančního zákoníku ve znění zákona o modernizaci hospodářství [148] je společnost CDC i nadále „skupinou ve vlastnictví státu poskytující služby v obecném zájmu země, která „nanejvýš zvláštním způsobem“ podléhá dohledu a záruce zákonodárných orgánů“.
As for the argument of the Member States concerned that the Commission’s position, confirmed by the Court of First Instance in the Air France judgment of 1996, is no longer relevant in the light of subsequent case law (Stardust Marine) and changes to the CDC’s status, the Commission notes first of all that, according to Articles L.518-2 et seq. of the French Monetary and Financial Code as amended by the Law on the modernisation of the economy [148], the CDC still constitutes ‘a public group in the service of the country’s general interest’ which is ‘placed, in a most exceptional manner, under the supervision and guarantee of the legislative authorities’.
Komise rovněž uvádí, že podle následné citované judikatury je však třeba při posuzování, zda lze dotyčná opatření přičíst státu, vzít tyto faktory v úvahu a že tyto faktory jsou navíc podpořeny souhrnem nepřímých důkazů popsaných ve 490.–493. bodě odůvodnění.
The Commission also notes that, in the light of the subsequent case law cited, these factors must nevertheless be taken into account when examining whether the measures concerned are imputable to the State, and that they are, moreover, corroborated by a set of additional indicators described in recitals 490-493.