natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Podle norských orgánů a podle názoru Kontrolního úřadu se zdá, že stěžovatel poukazuje na daňové předpisy týkající se příspěvků poskytovaných mezi společnostmi náležejícími do téže skupiny (dále jen „skupinové příspěvky“).
According to the Norwegian authorities, and in the Authority’s view, it appears that the complainant refers to the tax rules regarding contributions between companies belonging to the same group (group contributions).
Podnik AS Sporveisbussene zjevně převedl část svých zisků, a u převedené částky se tudíž vyhnul placení daně z příjmu.
AS Sporveisbussene has apparently transferred parts of its profits, thus avoiding the payment of income tax on the amount transferred.
Příslušná ustanovení norského daňového zákona
The relevant provisions of the Norwegian Tax Act
Podle norského daňového zákona [58] jsou společnosti ve skupině zdaněny jako jednotlivé subjekty; konsolidace skupin společností pro daňové účely neexistuje, což znamená, že si společnost může odpočítat pouze vlastní ztráty a musí odvést daň pouze z vlastních zisků.
According to the Norwegian Tax Act [58], companies within a group shall be taxed as single entities; there is, at the outset, no consolidation of groups of companies for tax purposes, which means that a company may only deduct its own losses and is liable to pay tax only on its own profits.
Za určitých podmínek však daňové předpisy umožňují, aby si společnost od svého zdanitelného příjmu odečetla jednostranné vložení kapitálu do jiné společnosti ve skupině jako tzv. „skupinový příspěvek“.
However, under certain conditions, the tax rules permit a company to deduct from its taxable income a unilateral contribution of capital made to another company within its group as a so called “group contribution”.
Skupinové příspěvky [59] jsou povoleny, jsou-li společnost, která příspěvek poskytuje, i společnost, která je jeho příjemcem, společnostmi s ručením omezeným [60] a patří-li do stejné skupiny [61].
Group contributions are allowed [59] when the granting company and the receiving company are limited liability companies [60] and belong to the same group [61].
Mateřská společnost musí mimoto vlastnit více než 90 % dceřiné společnosti a rovněž mít odpovídající podíl hlasovacích práv [62].
In addition, the parent company has to own more than 90 % of the subsidiary, as well as hold an equivalent share of the votes [62].
Norské orgány objasnily, že tyto požadavky musí být splněny na konci příslušného účetního období, v němž byl skupinový příspěvek poskytnut.
The Norwegian authorities have explained that these requirements must be met at the end of the relevant financial year in which the group contribution is made.
Společnosti, které příspěvek poskytují, i společnosti, které jsou jeho příjemci, musí v rámci svého každoročního přiznání k dani informovat o těchto příspěvcích daňové orgány, a to uvedením úplných informací v příslušných formulářích.
The granting and the receiving companies must, as part of their annual tax return, disclose the contributions to the tax authorities by submitting complete information on designated forms.
Skupinový příspěvek může mít podobu peněžních prostředků, provozního kapitálu či jiných finančních příspěvků [63].
A group contribution may consist of money, working capital or other financial contributions [63].
Skupinový příspěvek lze u společnosti, která jej poskytla, odečíst, je-li tento příspěvek pokryt jejím zdanitelným příjmem [64].
A group contribution is deductible for the granting company to the extent that the contribution is covered by its taxable income [64].
Pokud společnost poskytne skupinový příspěvek, který přesahuje její zdanitelný příjem, nemůže si nadměrnou částku odečíst [65].
When a company grants a group contribution exceeding its taxable income, it cannot deduct the excess amount [65].
Za odvod daně ze skupinového příspěvku odpovídá přijímající společnost [66], avšak nadměrná, neodpočitatelná částka nepředstavuje zdanitelný příjem na straně přijímající společnosti.
The receiving company, on the other hand, is liable for paying taxes on the group contribution [66], but the excess, non-deductible amount does not constitute a taxable income on the hand of the recipient company.
Tento příspěvek se u přijímající společnosti považuje za příjem v témže roce, kdy si společnost, která příspěvek poskytla, tento příspěvek odečte ze svého daňového výměru.
The contribution is considered as income for the receiving company in the same year as the granting company deducts the contribution in its tax assessment.
Pokud příjemce vykáže deficit, může být příspěvek započítán oproti případným ztrátám, a to i těm, které vznikly i v předchozích letech.
Provided that the recipient suffers a deficit, the contribution may be set off against any losses, also those incurred in previous years.
Mimoto musí být splněny požadavky týkající se výplaty dividend ze strany společnosti s ručením omezeným [67].
Moreover, the requirements related to a limited liability company’s distribution of dividends must be met [67].
Norské orgány objasnily, že pravidla týkající se skupinového příspěvku platí bez rozdílu pro všechny společnosti, které podléhají norské dani z příjmu.
The Norwegian authorities have explained that the group contribution rules apply indiscriminately to all corporate entities that are subject to Norwegian income tax.
Uplatňování pravidel nevyžaduje žádné povolení ze strany státu, oprávnění či podobné schválení orgánem veřejné moci.
The application of the rules does not require any form of government permit, licence or similar consent by any public authority.
Pravidla platí bez ohledu na to, kdo skupinu kontroluje, zda tuzemský či zahraniční subjekt nebo soukromý či veřejný subjekt.
The rules apply regardless of who controls the group, whether it is of domestic or foreign origin, or privately or publicly owned.
Odůvodnění pravidel týkajících se skupinového příspěvku
The rationale of the group contribution rules
Norské orgány uvedly, že účelem pravidel je zajistit stejné daňové zacházení a daňovou neutralitu mezi i) společnostmi organizovanými jako skupina a ii) společnostmi, které jako jedna společnost provozují několik podniků.
The Norwegian authorities have explained that the purpose of the rules is to establish similar tax treatment and tax neutrality between (i) companies organised as a group structure and (ii) companies that operate several businesses as a single company.
Tohoto účelu je dosaženo tím, že skupiny společností mohou započítat ztráty jedné (či několika) ze svých společností oproti ziskům dosaženým jinými společnostmi v téže skupině, a je tudíž umožněno zdanění skupiny na základě jejích konsolidovaných čistých zdanitelných zisků.
This purpose is attained by allowing groups of companies to offset the losses made by one (or several) of its companies against profits made by other companies in the same group, thus in effect allowing the taxation of the group on the basis of its consolidated net taxable profits.
Norské orgány objasnily, že účelem nebo cílem pravidel týkajících se skupinového příspěvku nebylo zvýhodnění určitých společností na základě toho, kdo tyto společnosti vlastní nebo v jaké oblasti podnikání působí.
The Norwegian authorities have explained that the purpose or aim of the group contribution rules has never been to provide benefits to particular businesses on the basis of who owns the companies or what kind of business the companies engage in.
Uplatňování pravidel týkajících se skupinového příspěvku ze strany skupiny Oslo Sporveier
Application of group contribution rules by the Oslo Sporveier Group
Norské orgány uvedly, že podnik AS Sporveisbussene poskytl v roce 2000 podniku AS Oslo Sporveier ve formě skupinových příspěvků částku ve výši 4068000 NOK a v roce 2001 pak částku ve výši 8365000 NOK, zatímco v letech 2002–2004 nebyly kvůli daňovým ztrátám poskytnuty žádné příspěvky [68].
The Norwegian authorities have explained that AS Sporveisbussene granted NOK 4068000 in group contributions in 2000 and NOK 8365000 in 2001 to AS Oslo Sporveier, whereas there were no contributions in the years 2002–2004 due to tax losses [68].
PŘIPOMÍNKY NORSKÝCH ORGÁNŮ K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
COMMENTS TO THE OPENING DECISION FROM THE NORWEGIAN AUTHORITIES
Podrobnější faktické informace a zpráva společnosti Asplan Viak
More detailed factual information and the Asplan Viak Report
Ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení poskytly norské orgány více faktických informací, jež byly důležité pro posouzení opatření, která byla předmětem formálního vyšetřovacího řízení.
In their comments to the opening decision the Norwegian authorities provided more factual information relevant for the assessment of the measures subject to the formal investigation.
Tyto informace byly začleněny do výše uvedených oddílů.
This information has been incorporated in the sections above.
Kromě těchto skutečností předložily norské orgány Kontrolnímu úřadu zprávu ze dne 25. května 2012 o efektivnosti podniku AS Sporveisbussene v letech 1999 a 2002, kterou norské orgány zadaly nezávislé poradenské společnosti s názvem Asplan Viak AS (dále jen „zpráva společnosti Asplan Viak“) [69].
In addition to those facts, the Norwegian authorities have provided the Authority with a report dated 25 May 2012 on the efficiency of AS Sporveisbussene for the years 1999 and 2002 commissioned by the Norwegian authorities from an independent consultant by the name of Asplan Viak AS (“the Asplan Viak Report”) [69].
Ve své zprávě porovnala společnost Asplan Viak AS náklady podniku AS Sporveisbussene s náklady jiných provozovatelů pravidelné autobusové dopravy v Norsku.
In the report, Asplan Viak AS compared the costs of AS Sporveisbussene to the costs of other scheduled bus operators in Norway.
Zpráva dospěla k závěru, že pro roky 1999 a 2002 byly náklady podniku AS Sporveisbussene na stejné nebo nižší úrovni než náklady běžného, řádně řízeného poskytovatele služeb pravidelné autobusové dopravy v Norsku, který disponuje odpovídajícími prostředky [70].
The report concludes that for the years 1999 and 2002, the costs of AS Sporveisbussene were at the level of, or below, the costs of a typical well run and adequately equipped provider of scheduled bus transport services in Norway [70].
Norské orgány poskytly Kontrolnímu úřadu informace o finanční životaschopnosti komerčních aktivit v oblasti autobusové dopravy.
The Norwegian authorities have provided the Authority with information about the financial viability of the commercial bus operations.
Právní argumenty
Legal arguments
Režim
A scheme
Norské orgány tvrdí, že financování místní pravidelné autobusové dopravy v Oslu se uskutečňovalo na základě režimu podpor podle předpisů CTA a CTR.
The Norwegian authorities maintain that the financing of local scheduled bus transport in Oslo has been carried out on the basis of an aid scheme based on the CTA and the CTR.
Norské orgány za prvé zdůrazňují, že je jasně vymezen účel grantů podle § 22 CTA – vyrovnávací platbu lze poskytnout pouze k uhrazení ztrát vzniklých při provozování pravidelné dopravy, kterou zadá okres.
They firstly stress that the purpose for which grants under Article 22 CTA can be given is clearly defined – compensation can only be awarded to cover the loss incurred on operating scheduled transport services that the county commissions.
V tomto ohledu norské orgány uvedly, že se dotyčné opatření liší od finského opatření, které Evropská komise posuzovala ve věci Åland Industrihus [71].
In that regard, the Norwegian authorities argue that the measure at hand differs from the Finnish measure assessed by the European Commission in Åland Industrihus [71].
Norské orgány za druhé zdůrazňují, že rozhodovací pravomoc města Oslo při výpočtu vyrovnávací platby za veřejnou službu je omezena vnitrostátními pokyny podle předpisu CTR.
Secondly, they stress that the discretion of Oslo Municipality in calculating the public service compensation is limited by the national guidelines under the CTR.
Norské orgány tvrdí, že toto omezení rozhodovací pravomoci okresu ze strany státu podporuje závěr, že vyrovnávací platba je poskytována na základě režimu podpor.
The Norwegian authorities’ reasoning is that this limitation of county discretion by the government supports the conclusion that the compensation is granted on the basis of an aid scheme.
Vyrovnávací platba pochází do značné míry ze státních prostředků (na rozdíl od prostředků okresu) a ministerstvo dopravy i) má pravomoc vydat pokyny k obsahu a zveřejňování jízdních řádů pro jednotlivé trasy, ii) má pravomoc schvalovat ceny jízdného, iii) stanoví celostátní slevy, i) může vydávat pokyny k používání systémů prodeje jízdenek a v) je oprávněno schvalovat obecné podmínky pravidelné dopravy.
The compensation to a large extent stems from State (as opposed to county) funds, and the Ministry of Transport (i) has the power to give guidelines on the content and publication of route schedules, (ii) has the power to approve tariffs, (iii) sets national rebates, (iv) can give guidelines for the use of ticketing systems, and (v) has the authority to approve general terms and conditions for scheduled transport.
Norské orgány rovněž tvrdí, že ustálená správní praxe v Oslu prokazuje, že podpora byla vyplácena na základě režimu.
Finally they argue that the consistent administrative practice in Oslo demonstrates that the aid has been disbursed on the basis of a scheme.
Systém bonusů/malusů za kvalitu
The quality bonus/malus system
Norské orgány tvrdí, že systém bonusů/malusů za kvalitu je součástí celkové vyrovnávací platby za veřejnou službu spočívající v zajišťování místní pravidelné autobusové dopravy v Oslu, a že je tudíž nedílnou součástí režimu podpor.
The Norwegian authorities argue that the quality bonus/malus system is part of the general public service compensation for the provision of local scheduled bus transport in Oslo, and that consequently, it is an integrated part of the aid scheme.
Norské orgány dodávají, že v roce 2004 činil vyplacený bonus 3,9 milionu NOK, což představuje 0,8 % příjmů podniku AS Sporveisbussene v tomto roce (483,5 milionu NOK).
They add that the bonus payment of 2004 amounted to NOK 3,9 million, which represents 0,8 % of the revenue of AS Sporveisbussene that year (NOK 483,5 million).
Norské orgány mimoto rovněž tvrdí, že to každopádně představuje součást přiměřeného zisku podniku AS Sporveisbussene.
It is additionally argued that this, in any event, represents a part of the reasonable profit on the hand of AS Sporveisbussene.
Rozvrhování společných nákladů a služeb v rámci skupiny
Allocation of common costs and intra-group services
Kontrolní úřad má za to, že na základě poskytnutých informací norské orgány tvrdí, že rozvrhování společných nákladů a plateb za služby v rámci skupiny nezahrnuje žádnou státní podporu, jelikož transakce mezi společnostmi ve skupině a v menším rozsahu mezi společnostmi ve skupině a podnikem AS Oslo Sporveier jsou založeny na běžných obchodních podmínkách a zásadách.
The Authority understands that, on the basis of the information provided, the Norwegian authorities claim that there is no state aid involved as regards the allocation of common costs and the payment of intra-group services, given that the transactions between the companies of the group and to a lesser extent between companies of the group and AS Oslo Sporveier are based on normal commercial terms and principles.
Kapitálový vklad související s komerčními aktivitami
Commercial activities capital injection
Norské orgány tvrdí, že část kapitálového vkladu z roku 2004 ve výši přibližně 430300 NOK, která byla určena na uhrazení nákladů na důchody, které souvisely s čistě komerčními aktivitami nespadajícími do poslání v oblasti veřejné služby (kapitálový vklad související s komerčními aktivitami), nepředstavuje státní podporu, nýbrž investici za tržních podmínek v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
The Norwegian authorities argue that the approximate NOK 430300 part of the 2004 capital injection that went to cover the pension costs related to purely commercial activities outside the public service remit (the commercial activities capital injection), does not represent state aid, but rather an investment on market terms in accordance with the market economy investor principle (“MEIP”).
Na tomto základě a s odkazem na kritérium investora v tržním hospodářství, jak Kontrolní úřad uvedl v rozhodnutí o zahájení řízení [73], norské orgány tvrdí, že kapitálový vklad související s komerčními aktivitami byl celkově ziskovější než likvidace společnosti a investování stejné částky jinde, a to kvůli vysokým nákladům spojeným s touto likvidací, jež by byly značně vyšší než náklady na kapitálový vklad.
On this basis, and with reference to the market economy investor test as drawn up by the Authority in the opening decision [73], the Norwegian authorities argue that the commercial activities capital injection was globally more profitable than liquidating the company and investing the same amount elsewhere, given the high costs involved in such liquidation that would well exceed the cost of the capital injection.
Ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení norské orgány mimoto vysvětlily, že zaměstnanci podílející se na činnostech v oblasti veřejné služby i zaměstnanci podílející se na komerčních aktivitách byli zaměstnáni stejným právním subjektem a byli účastníky stejného penzijního fondu.
In their observations to the opening decision, the Norwegian authorities furthermore explain that both the employees engaged with the public service activities and the ones engaged with the commercial activities were employed in the same legal entity and were members of the same pension fund.
Podle norských právních předpisů nelze při pokrytí schodku v penzijním fondu určité účastníky tohoto fondu vyloučit.
Also, under Norwegian law, it is not allowed to exclude certain members of a pension fund when covering the deficit in that fund.
Podle norských orgánů to dokládá, že by soukromý investor v téže situaci musel provést stejné navýšení kapitálu.
According to the Norwegian authorities, this substantiates that a private investor in the same situation would have had to implement the same capital increase.
Norské orgány dále tvrdí, že kapitálový vklad určený na komerční aktivity nepředstavuje státní podporu, jelikož je nižší než prahová hodnota podpory de minimis.
The Norwegian authorities furthermore argue that the capital injection for the commercial activities does not constitute state aid as it falls below the de minimis threshold.
Zdanění skupiny Oslo Sporveier
Taxation of the Oslo Sporveier Group
Z připomínek norských orgánů se vyvozuje, že pravidla týkající se skupinového příspěvku vylučují státní podporu kvůli skutečnosti, že se vztahují na všechny společnosti, které mají své sídlo v Norsku, a jejich cílem je dosažení daňové konsolidace v rámci skupiny.
It is inferred from the comments submitted by the Norwegian authorities that the group contribution rules exclude any state aid, due to the fact that these rules apply to all companies that have their residence in Norway and aim to achieve tax consolidation within the group.
Slučitelná podpora
Compatible aid
Norské orgány tvrdí, že vyrovnávací platby za poskytování veřejné služby nevedly k nadměrné náhradě, a jsou proto slučitelné podle článku 49 Dohody o EHP.
The Norwegian authorities argue that the compensation granted for the provision of the public service has not led to overcompensation and is therefore compatible under Article 49 of the EEA Agreement.
Kontrolní úřad obdržel připomínky dvou zúčastněných stran, stěžovatele (Konkurrenten.no AS) a společnosti Risdal Touring AS, sesterské společnosti stěžovatele.
The Authority received comments from two interested parties, the complainant (Konkurrenten.no AS) and Risdal Touring AS, a sister company of the complainant.
Stěžovatel poukazuje na řadu dokumentů předložených Kontrolnímu úřadu a Soudnímu dvoru ESVO, v nichž je vysvětlen jeho postoj k danému případu.
The complainant refers to a series of documents submitted to the Authority and the EFTA Court in which it has explained its position on the case at hand.
Stěžovatel vznesl námitky týkající se toho, že Kontrolní úřad i) vychází téměř výhradně z informací, které norské orgány poskytly neoficiálně, ii) rozdělil opatření, která uvedl stěžovatel, na dva různé případy a iii) údajně odepřel stěžovateli přístup ke spisu.
The complainant objects to the Authority, (i) relying almost exclusively on information provided by the Norwegian authorities, provided in an informal manner, (ii) separating the measures identified by the complainant in two different cases, and (iii) allegedly rejecting the complainant public access to the case file.
Stěžovatel zpochybňuje ochotu Kontrolního úřadu provést nestranné a zevrubné šetření.
The complainant calls into question the Authority’s willingness to conduct an impartial and exhaustive investigation.
Společnost Risdal Touring AS je součástí téže skupiny společností jako stěžovatel.
Risdal Touring AS is part of the same corporate group as the complainant.
Připojuje se k obavám, které uvedl žadatel.
It accedes to the concerns raised by the complainant.
Společnost zejména vyjádřila politování nad údajným rozhodnutím Kontrolního úřadu odepřít veřejnosti přístup ke spisu a délkou řízení v daném případě.
In particular, the company expresses its regret concerning the Authority’s alleged decision to deny public access to the case file and the length of the proceedings in the case at hand.
Společnost zdůrazňuje, že tyto okolnosti zpochybňují schopnost a ochotu Kontrolního úřadu provést nestranné a zevrubné šetření.
The company stresses that these circumstances call into question the Authority’s ability and willingness to conduct an impartial and exhaustive investigation.
Kontrolní úřad za prvé posoudí, zda opatření týkající se skupinového zdanění zahrnuje státní podporu.
Firstly, the Authority assesses whether the group taxation measure involves state aid.
Za druhé Kontrolní úřad posoudí, zda má kapitálový vklad související s komerčními aktivitami charakter státní podpory.
Secondly, the Authority assesses the state aid nature of the commercial activities capital injection.
Jak bylo objasněno výše, tento vklad je součástí většího opatření (kapitálový vklad z roku 2004, který se uskutečnil k nápravě nedostatku finančních prostředků na důchodových účtech).
As explained above, this is a part of a larger measure (the 2004 capital injection that was injected to remedy the underfunding of the pension accounts).
Na rozdíl od ostatní části kapitálového vkladu z roku 2004 byl kapitálový vklad související s komerčními aktivitami určen k úhradě nákladů nesouvisejících s veřejnou službou, a to nedostatku finančních prostředků na důchodových účtech zaměstnanců podílejících se na komerčních aktivitách podniku AS Sporveisbussene.
However, in contrast to the rest of the 2004 capital injection, the commercial activities capital injection went to cover non-public service costs, namely the underfunding of the pension accounts of the employees in the commercial arm of AS Sporveisbussene.
Za účelem posouzení, zda mají obě části kapitálového vkladu z roku 2004 charakter státní podpory, je třeba obě tyto části rozlišit vzhledem k rozdílným právním základům, podle nichž musí být posouzeny.
For the purposes of assessing the state aid nature of both parts of the 2004 capital injection, a distinction needs to be drawn between them, given the different legal bases they have to be assessed on.
Zatímco opatření týkající se vyrovnávací platby za veřejnou službu jsou posouzena podle zásad, které Evropský soudní dvůr (dále jen „Soudní dvůr“) vyvodil v rozsudku ve věci Altmark [74], posouzení opatření, která nepředstavují vyrovnávací platbu za veřejnou službu, není založeno na těchto zásadách.
Thus, whilst public service compensation measures are assessed on the basis of the principles drawn up by the European Court of Justice (the “Court of Justice”) in the Altmark judgment [74], the assessment of measures that do not constitute public service compensation is not based on those principles.