natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pokud se zvažují opatření na záchranu aktiv, je třeba zohlednit úvahy dlouhodobějšího charakteru týkající se životaschopnosti bankovního sektoru a rozpočtové udržitelnosti. Je také nutno vzít v úvahu nezbytnost společného a koordinovaného přístupu k záchraně aktiv v rámci EHP, zejména aby se všem zajistily rovné podmínky.
At a general level, these issues include the rationale for asset relief as a measure to safeguard financial stability and underpin bank lending; the longer-term considerations of banking-sector viability and budgetary sustainability to be taken into account when considering asset-relief measures; and the need for a common and coordinated approach to asset relief within the EEA, notably to ensure a level playing field.
V souvislosti s takovýmto přístupem EHP tato kapitola také nabízí podrobnější pokyny o uplatňování pravidel pro poskytování státní podpory na záchranu aktiv, které se zaměřují na takové otázky, jako jsou i) transparentnost a poskytování informací, ii) sdílení nákladů státem, zúčastněnými subjekty a věřiteli, iii) sladění pobídek pro příjemce s cíli veřejného zájmu, iv) zásady pro navrhování opatření na záchranu aktiv, pokud jde o způsobilost, oceňování a správu znehodnocených aktiv, a v) vztah mezi záchranou aktiv, jinými vládními opatřeními podpory a restrukturalizací bank.
In the context of such an EEA approach, this Chapter also offers more specific guidance on the application of State aid rules to asset relief, focusing on issues such as (i) transparency and disclosure requirements; (ii) burden sharing between the State, shareholders and creditors; (iii) aligning incentives for beneficiaries with public policy objectives; (iv) principles for designing asset-relief measures in terms of eligibility, valuation and management of impaired assets; and (v) the relationship between asset relief, other government support measures and the restructuring of banks.
Záchrana aktiv jako opatření k zajištění finanční stability a na podporu úvěrové aktivity bank
Asset relief as a measure to safeguard financial stability and underpin bank lending
Bezprostředními cíli záchranných balíčků států EHP, které byly oznámeny v roce 2008, jsou zachování finanční stability a podpora poskytování úvěrů reálné ekonomice.
The immediate objectives of the EEA State rescue packages announced in 2008 are to safeguard financial stability and underpin the supply of credit to the real economy.
Je ještě brzy učinit konečné závěry, pokud jde o účinnost těchto balíčků, ale je jasné, že odvrátily riziko zhroucení finančního systému a podpořily fungování důležitých mezibankovních trhů.
It is too early to draw definitive conclusions on the effectiveness of the packages, but it is clear that they have averted the risk of financial meltdown and have supported the functioning of important inter-bank markets.
Na druhé straně byl vývoj v oblasti poskytování úvěrů reálné ekonomice od oznámení balíčků nepříznivý, kdy statistky z poslední doby ukazují prudký pokles růstu úvěrů [2].
On the other hand, the evolution in lending to the real economy since the announcement of the packages has been unfavourable, with recent statistics suggesting a sharp deceleration in credit growth [2].
V mnoha státech ESVO jsou nyní rozšířeny případy, kdy podniky oznamují, že jim byl odepřen přístup k bankovnímu úvěru, a zdá se, že omezení úvěrů překračuje rámec toho, co je odůvodněno konjunkturálními úvahami.
In many EEA States, reports of businesses being denied access to bank credit are now widespread and it would seem that the squeeze on credit goes beyond that justified by cyclical considerations.
Hlavním důvodem zjištěného nedostatečného úvěrového toku je nejistota ohledně ocenění a umístění znehodnocených aktiv, což je zdrojem problémů v bankovním sektoru od počátku krize.
A key reason identified for the insufficient flow of credit is uncertainty about the valuation and location of impaired assets, a source of problems in the banking sector since the beginning of the crisis.
Nejen, že nejistota týkající se učení hodnoty aktiv nadále podrývá důvěru v bankovním sektoru, ale také oslabuje účinek dosud přijatých vládních podpůrných opatření.
Uncertainty regarding asset valuations has not only continued to undermine confidence in the banking sector, but has weakened the effect of the government support measures taken so far.
Například rekapitalizace bank poskytla jistou formu ochrany před znehodnocením aktiv, ale velkou část této poskytnuté kapitálové rezervy spotřebovaly banky tím, že si vytvářely rezervy proti budoucímu znehodnocení aktiv.
For example, bank recapitalisation has provided a cushion against asset impairment but much of the capital buffer provided has been absorbed by banks in provisioning against future asset impairments.
Banky již podnikly kroky k řešení problému znehodnocených aktiv.
Banks have already taken steps to address the problem of impaired assets.
Zaúčtovaly podstatné odpisy hodnoty aktiv [3], podnikly kroky k omezení zbývajících ztrát reklasifikací aktiv v rámci svých rozvah a postupně ukládají stranou dodatečný kapitál, aby posílily svou solventnost.
They have recorded substantial write-downs in asset values [3], taken steps to limit remaining losses by reclassification of assets within their balance sheets and gradually put additional capital aside to strengthen their solvency positions.
Nicméně tento problém nebyl dostatečně vyřešen a neočekávaný rozsah zpomalení ekonomiky nyní poukazuje na další a rozsáhlejší zhoršení úvěrové kvality bankovních aktiv.
However, the problem has not been resolved to a sufficient degree and the unexpected depth of the economic slowdown now suggests a further and more extensive deterioration in credit quality of bank assets.
Záchrana aktiv by přímo řešila otázku nejistoty, pokud jde o kvalitu bankovních rozvah, a tím by pomohla oživit důvěru v tomto sektoru.
Asset relief would directly address the issue of uncertainty regarding the quality of bank balance sheets and therefore help to revive confidence in the sector.
Mohla by také pomoci vyhnout se riziku opakovaných rekapitalizací bank, protože rozsah znehodnocení aktiv roste se zhoršující se situací v reálné ekonomice.
It could also help to avoid the risk of repeated rounds of recapitalisation of banks as the extent of asset impairment increases amid a deteriorating situation in the real economy.
Z těchto důvodů několik států ESVO aktivně zvažuje záchranu znehodnocených bankovních aktiv jako doplněk k ostatním opatřením.
On this basis, several EEA States are actively considering relief for impaired bank assets as a complement to other measures.
Úvahy dlouhodobějšího charakteru: Obnovení životaschopnosti bankovního sektoru a udržitelnost veřejných financí
Longer-term considerations: A return to viability in the banking sector and sustainability of public finances
Opatření na záchranu aktiv musí být navržena a prováděna takovým způsobem, kterým lze nejúčinněji dosáhnout bezprostředních cílů, jimiž jsou zajištění finanční stability a podpora poskytování úvěrů ze strany bank.
Asset-relief measures must be designed and implemented in the manner that most effectively achieves the immediate objectives of safeguarding financial stability and underpinning bank lending.
Důležitou otázkou, kterou je třeba v této souvislosti řešit, je zajištění přiměřené účasti na opatřeních na záchranu aktiv, a to stanovením přiměřené ceny a podmínek, a pokud to bude považováno za nezbytné, stanovením povinné účasti.
An important issue to be addressed in this context is ensuring an adequate participation in the asset-relief measures by setting appropriate pricing and conditions and through mandatory participation if deemed necessary.
Nicméně navrhování a uplatňování opatření na záchranu aktiv by se nemělo soustředit pouze na tyto bezprostřední cíle.
However, the focus in designing and implementing asset-relief measures should not be limited to these immediate objectives.
Je důležité, aby byly také zohledněny úvahy dlouhodobějšího charakteru.
It is essential that longer-term considerations are also taken into account.
Pokud opatření na záchranu aktiv nejsou prováděna takovým způsobem, aby se omezilo nebezpečí vážného narušení hospodářské soutěže mezi bankami (jak v rámci států ESVO, tak i na přeshraničním měřítku) v souladu s pravidly pro poskytování státní podpory vyplývajícími z pokynů Kontrolního úřadu ESVO pro státní podporu, včetně případné restrukturalizace příjemců podpory, bude výsledkem strukturálně slabší bankovní sektor EHP, což bude mít negativní dopady na produkční potenciál ekonomiky jako celku.
If asset-relief measures are not carried out in such a way as to ring-fence the danger of serious distortions of competition among banks (both within EFTA States and on a cross-border basis) in compliance with the EFTA Surveillance Authority’s State Aid Guidelines, including where necessary the restructuring of beneficiaries, the outcome will be a structurally weaker EEA banking sector with negative implications for productive potential in the broader economy.
Kromě toho by to mohlo vést k tomu, že by opakovaně byly nutné vládní zásahy v tomto sektoru, což by s sebou neslo postupně se zvyšující zátěž pro veřejné finance.
Furthermore, it could lead to a recurrent need for government intervention in the sector, implying a progressively heavier burden on public finances.
Tato rizika jsou závažná vzhledem k pravděpodobnému rozsahu angažovanosti státu.
Such risks are serious given the likely scale of state exposure.
Aby se omezilo riziko takovýchto dlouhodobých škod, měly by být vládní zásahy v bankovním sektoru vhodně zacílené a doplněné o omezení týkající se chování bank, které zajistí soulad mezi pobídkami pro banky a cíli veřejného zájmu.
In order to limit the risk of such longer-term damage, government intervention in the banking sector should be appropriately targeted and accompanied by behavioural safeguards that align the incentives of banks with those of public policy.
Tato opatření by měla být součástí celkového úsilí o obnovení životaschopnosti bankovního sektoru, přičemž základem je nezbytná restrukturalizace.
These measures should form part of an overall effort to restore the viability of the banking sector, based on necessary restructuring.
Nutnost restrukturalizace bankovního sektoru jakožto doplňku vládní podpory je podrobněji popsána níže v oddílech 5 a 6 v souvislosti s pravidly pro poskytování státní podpory.
The need for restructuring in the banking sector as a counterpart of government support is discussed in more detail in the context of State aid rules later in Sections 5 and 6.
Při zvažování návrhu a provádění opatření na záchranu aktiv je také důležité, aby státy ESVO zohlednily rozpočtové hledisko.
In considering the design and implementation of asset-relief measures, it is also essential that EFTA States take account of the budgetary context.
Odhady celkových očekávaných odpisů aktiv poukazují na to, že rozpočtové náklady – skutečné, potenciální anebo obojí – záchrany aktiv by mohly být značné, a to jak vyjádřeno v absolutních číslech, tak i ve vztahu k HDP států ESVO.
Estimates of total expected asset write-downs suggest that the budgetary costs — actual, contingent or both — of asset relief could be substantial — both in absolute terms and relative to GDP in EFTA States.
Vládní pomoc ve formě záchrany aktiv (a dalších opatření) by neměla dosáhnout takového rozsahu, aby vzbuzovala obavy ohledně udržitelnosti veřejných financí, jako jsou předlužení nebo problémy s financováním.
Government support through asset relief (and other measures) should not be on such a scale that it raises concern about the sustainability of public finances such as over-indebtedness or financing problems.
Tyto úvahy jsou zejména důležité v současném kontextu prohlubování rozpočtových schodků, zvyšování úrovně veřejného dluhu a vzhledem k výzvám, kterým čelí vydávání státních dluhopisů.
Such considerations are particularly important in the current context of widening budget deficits, rising public debt levels and challenges facing sovereign bond issuance.
Zvláště rozpočtová situace států ESVO bude důležitým faktorem při volbě způsobu správy zachraňovaných aktiv, ať už půjde o odkoupení aktiv, pojištění aktiv, výměnu aktiv nebo variantu kombinující tato opatření [4].
More specifically, the budgetary situation of EFTA States will be an important consideration in the choice of management arrangement for assets subject to relief, namely asset purchases, asset insurance, asset swap or a hybrid of such arrangements [4].
Dopady na důvěryhodnost rozpočtu se zřejmě v případě jednotlivých přístupů k záchraně aktiv nebudou výrazně lišit, protože finanční trhy budou pravděpodobně počítat s případnými ztrátami na podobném základě [5].
The implications for budgetary credibility may not differ significantly between the various approaches to asset relief, as financial markets are likely to discount potential losses on a similar basis [5].
Nicméně přístup vyžadující přímý nákup znehodnocených aktiv by mohl mít okamžitý dopad na rozpočtové poměry a financování veřejného rozpočtu.
However, an approach requiring the outright purchase of impaired assets would have a more immediate impact on budgetary ratios and government financing.
Volba způsobu správy znehodnocených aktiv je odpovědností každého státu ESVO, lze však zvažovat kombinované přístupy, kdy jsou tzv. toxická aktiva oddělena z rozvahy bank a převedena do samostatné jednotky (buď v rámci banky, nebo mimo ni), která určitým způsobem požívá vládních záruk.
While the choice of management arrangement of impaired assets is the responsibility of each EFTA State, hybrid approaches whereby bad assets are segregated from the balance sheet of banks in a separate entity (either within or outside the banks) which benefits in some way from a government guarantee could be considered.
Tento přístup je zajímavý v tom smyslu, že poskytuje četné výhody přístupu spočívajícího v nákupu aktiv, pokud jde o obnovu důvěry v bankovní systém, přičemž se omezí bezprostřední dopady na rozpočet.
Such an approach is attractive as it provides many of the benefits of the asset purchase approach from the perspective of restoring confidence in the banking system, while limiting the immediate budgetary impact.
Vzhledem k omezeným rozpočtovým prostředkům by mohlo být vhodné zaměřit opatření na záchranu aktiv na omezený počet bank systémového významu.
In a context of scarce budgetary resources, it may be appropriate to focus asset-relief measures on a limited number of banks of systemic importance.
Pro některé státy ESVO by záchrana aktiv banky mohla být výrazně omezená vzhledem k jejich stávajícím rozpočtovým omezením a/nebo objemu rozvahy jejich bank v poměru k HDP.
For some EFTA States, asset relief for banks may be severely constrained, due to their existing budgetary constraints and/or the size of their banks’ balance sheet relative to GDP.
Nutnost společného a koordinovaného přístupu v rámci EHP
Need for a common and coordinated approach within the EEA
Při zvažování některých forem opatření na záchranu aktiv je třeba zajistit soulad mezi bezprostředními cíli finanční stability a poskytování úvěrů ze strany bank na jedné straně a na druhé straně nutnosti vyvarovat se dlouhodobého narušení bankovního sektoru v rámci EHP, trhu EHP i ekonomiky jako celku.
In considering some form of asset-relief measures, there is a need to reconcile the immediate objectives of financial stability and bank lending with the need to avoid longer-term damage to the banking sector within the EEA, to the EEA market and to the broader economy.
Toho je možné nejúčinněji dosáhnout pomocí společného a koordinovaného přístupu v rámci EHP, který bude sledovat tyto obecné cíle:
This can be achieved most effectively by a common and coordinated approach within the EEA, with the following broad objectives:
posílení důvěry trhu tím, že se projeví schopnost EHP účinně reagovat na finanční krizi a vytvoří se prostor pro vzájemné pozitivní dopady mezi státy EHP a na finančních trzích celkově,
boosting market confidence by demonstrating a capacity for an effective EEA level response to the financial crisis and creating the scope for positive spillovers among EEA States and on the wider financial markets,
omezení vzájemných negativních dopadů mezi státy EHP, kdy zavedení opatření na záchranu aktiv státem EHP, který reaguje jako první, vede ke vzniku tlaku na další státy EHP, aby jej následovaly, což může vést mezi státy EHP k soutěžení v poskytování finanční pomoci,
limiting negative spillovers among EEA States, where the introduction of asset-relief measures by a first-mover EEA State results in pressure on other EEA States to follow suit and risks launching a subsidy race between EEA States,
ochrana trhu finančních služeb EHP tím, že se zajistí konzistentnost opatření na záchranu aktiv zavedených státy EHP a zabrání se finančnímu protekcionismu,
protecting the EEA market in financial services by ensuring consistency in asset-relief measures introduced by the EEA States and resisting financial protectionism,
zajištění souladu s požadavky kontroly poskytování státní podpory a dalšími právními požadavky tím, že se zajistí i nadále koherence opatření na záchranu aktiv a dojde k minimalizaci narušení hospodářské soutěže a morálního hazardu.
ensuring compliance with State aid control requirements and any other legal requirements by further ensuring consistency among asset-relief measures, and by minimising competitive distortions and moral hazard.
Koordinace mezi státy EHP by měla být nutná pouze v obecné rovině a mohlo by jí být dosaženo při současném zachování dostatečné flexibility, pokud jde o přizpůsobení opatření specifickým situacím jednotlivých bank.
Coordination among EEA States would only be necessary at a general level and could be achieved while retaining sufficient flexibility to tailor measures to the specific situations of individual banks.
Pokud nebude existovat dostatečná předběžná koordinace (ex ante), řady těchto cílů bude možno dosáhnout pouze následným stanovením dodatečných kontrolních požadavků na poskytování státní podpory (ex post).
In the absence of sufficient coordination ex ante, many of these objectives will only be met by additional State aid control requirements ex post.
Společné pokyny týkající se základních rysů záchranných opatření by tedy mohly výrazně omezit nutnost oprav a úprav vyplývající z posouzení souladu s pravidly pro poskytování státní podpory.
Common guidance on the basic features of relief measures would, therefore, help to minimise the need for corrections and adjustments as a result of assessment under the State aid rules.
Tyto pokyny jsou uvedeny v následujících oddílech.
Such guidance is provided in the following sections.
Pokyny pro uplatňování pravidel pro poskytování státní podpory na opatření na záchranu aktiv
Guidelines on the application of State aid rules to asset-relief measures
Běžnou povinností bank je posoudit riziko spojené s aktivy, která nabývají, a ujistit se, že mohou pokrýt případné ztráty s nimi spojené [6].
It is the normal duty of banks to assess the risk of the assets they acquire and to make sure they can cover any associated losses [6].
Za účelem podpory finanční stability lze nicméně uvažovat o záchraně aktiv.
Asset relief may however be considered to support financial stability.
Veřejná opatření na záchranu aktiv představují státní podporu, pokud osvobozují banky, které jsou příjemci této podpory, od povinnosti vykázat buď ztrátu, nebo vytvořit rezervu pro případné ztráty vyplývající ze znehodnocených aktiv (nebo ji za to poskytnou kompenzaci) a/nebo uvolňují regulatorní kapitál k jinému použití.
Public asset-relief measures are State aid inasmuch as they free the beneficiary bank from (or compensate for) the need to register either a loss or a reserve for a possible loss on its impaired assets and/or free regulatory capital for other uses.
Tak by tomu bylo zejména v případě, kdy jsou znehodnocovaná aktiva nakupována nebo pojištěna v hodnotě, která je vyšší než tržní cena, nebo pokud cena záruky nekompenzuje stát pro případ potenciálního čerpání záruky v plné výši [7].
This would notably be the case where impaired assets are purchased or insured at a value above the market price, or if the price of the guarantee does not compensate the State for its possible maximum liability under the guarantee [7].
Podpora na záchranu aktiv by nicméně měla být v souladu s obecnými zásadami nezbytnosti, přiměřenosti a minimalizace narušení hospodářské soutěže.
Any aid for asset-relief measures should, however, comply with the general principles of necessity, proportionality and minimisation of the competition distortions.
Taková pomoc s sebou nese závažné narušení hospodářské soutěže mezi bankami, které jsou příjemci podpory, a bankami, které jejími příjemci nejsou, stejně jako mezi bankami, které jsou příjemci podpory, ale mají různé stupně potřeby.
Such assistance implies serious distortions of competition between beneficiaries and non-beneficiary banks and among beneficiary banks with different degrees of need.
Banky, které nejsou příjemci podpory a které jsou v zásadě zdravé, mohou pociťovat nutnost požádat o vládní intervenci, aby zachovaly své soutěžní postavení na trhu.
Non-beneficiary banks that are fundamentally sound may feel obliged to consider seeking government intervention to preserve their competitive position in the market.
Podobná narušení hospodářské soutěže mohou vzniknout mezi státy EHP, což by znamenalo riziko soutěžení v poskytování finanční pomoci mezi státy EHP (ve snaze zachránit své banky bez ohledu na dopady na banky v jiných státech EHP) a riziko posunu směrem k finančnímu protekcionismu a fragmentaci vnitřního trhu.
Similar distortions in competition may arise among EEA States, with the risk of a subsidy race between EEA States (trying to save their banks without regard to the effects on banks in other EEA States) and a drift towards financial protectionism and fragmentation of the internal market.
Účast v režimu záchrany aktiv by tedy měla být podmíněna jasně definovanými a objektivními kritérii, aby se zabránilo tomu, že určité banky získají neopodstatněná zvýhodnění.
Participation in the asset-relief scheme should therefore be conditioned upon clearly defined and objective criteria, in order to avoid that individual banks take unwarranted advantage.
Kontrolní úřad ESVO (dále jen „Kontrolní úřad“) stanovil zásady uplatňování pravidel pro poskytování státní podpory a zejména čl. 61 odst. 3 písm. b) Dohody o EHP na každé opatření pomoci bankám v souvislosti se světovou finanční krizí ve svých pokynech k finančním institucím [8].
The EFTA Surveillance Authority (hereinafter the ‘Authority’) established the principles governing the application of the State aid rules and, in particular, Article 61(3)(b) of the EEA Agreement to any support measure for banks in the context of the global financial crisis in its Guidelines on financial institutions [8].
Kontrolní úřad následně poskytl podrobnější pokyny pro praktické provádění těchto zásad v případě rekapitalizace v nové kapitole pokynů pro státní podporu [9].
The Authority subsequently provided more detailed guidance on the practical implementation of these principles to recapitalisation in a new Chapter to the State Aid Guidelines [9].
V témže duchu pokyny v tomto sdělení, založené na totožných zásadách, stanoví zásadní rysy opatření nebo režimů na záchranu aktiv, což umožňuje určit jejich efektivitu a zároveň jejich dopad na hospodářskou soutěž.
In the same vein, the following guidelines, based on the same principles, identify the key features of asset-relief measures or schemes, which determine their effectiveness as well as their impact on competition.
Tyto pokyny se použijí stejným způsobem na všechny banky, kterým je poskytnuta záchrana aktiv, bez ohledu na jejich individuální situaci. Nicméně praktické důsledky jejich uplatňování se mohou lišit v závislosti na rizikovém profilu a životaschopnosti příjemce podpory.
These guidelines apply equally to all banks that are granted asset relief irrespective of their individual situation but the practical implications of their application may vary depending on the risk profile and viability of a beneficiary.