natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Provádí se ve třech krocích: první dva kroky se týkají pozitivních a třetí negativních účinků státní podpory, a následně se zvažují pozitivní a negativní účinky.
It operates in three steps; the first two steps address the positive effects of the State aid and the third addresses the negative effects and resulting balancing of the positive and negative effects.
Ověření vyváženosti má tuto strukturu:
The balancing test is structured as follows:
V kontextu těchto pokynů je významným cílem společného zájmu ochrana životního prostředí.
In the context of these Guidelines, the relevant common interest objective is the protection of the environment.
Je podpora dobře konstruována tak, aby zajistila splnění cíle společného zájmu, tj. řeší navrhovaná podpora selhání trhu nebo jiný cíl?
Is the aid well designed to deliver the objective of common interest that is to say, does the proposed aid address the market failure or other objective?
Je státní podpora vhodným nástrojem politiky?
is State aid an appropriate policy instrument?
Existuje zde motivační efekt, zejména mění podpora chování podniků?
is there an incentive effect, namely does the aid change the behaviour of undertakings?
Je opatření podpory přiměřené, tj. bylo by možno stejné změny chování dosáhnout s menší podporou?
is the aid measure proportional, namely could the same change in behaviour be obtained with less aid?
Ověření vyváženosti se použije při navrhování pravidel státní podpory i při posuzování jednotlivých případů.
This balancing test is applicable to the design of State aid rules as well as to the assessment of cases.
Cíl společného zájmu upravený v pokynech
The objective of common interest addressed by the Guidelines
V devátém bodě preambule k Dohodě o EHP se stanoví, že se státy ESVO zaměří na uchovávání, ochranu a zlepšování kvality životního prostředí a učiní udržitelný rozvoj jedním ze svých cílů.
The ninth recital of the Preamble to the EEA Agreement states the EFTA States’ determination to preserve, protect and improve the quality of the environment and stipulates that sustainable development is one of their objectives.
Prosazování ochrany životního prostředí proto představuje důležitý cíl společného zájmu.
Promoting environmental protection is thus an important objective of common interest.
Dále je v čl. 73 odst. 2 Dohody o EHP zmíněna potřeba začlenit ochranu životního prostředí do dalších politik států ESVO a stanoveno, že politika ochrany životního prostředí má být založena na zásadách prevence znečišťování, činnostech odvracejících ohrožení u zdrojů [10] a zásadě „znečišťovatel platí“.
In addition, Article 73(2) of the EEA Agreement mentions the need to integrate protection of the environment into the EFTA States’ other policies and it states that environment policy is to be based on the principles of prevention, rectifying pollution [10] at source and that the “polluter should pay”.
Tyto pokyny stanoví podmínky pro povolování státní podpory, aby se reagovalo na ta selhání trhu, která nevedou k optimální úrovni ochrany životního prostředí.
These Guidelines lay down the conditions for authorising the granting of State aid to address those market failures which lead to a sub-optimal level of environmental protection.
Nejčastější selhání trhu v oblasti ochrany životního prostředí souvisí s negativními externími faktory.
The most common market failure in the field of environmental protection is related to negative externalities.
Podniky jednající ve svém vlastním zájmu nejsou při rozhodování o konkrétní výrobní technologii nebo o objemu výroby nijak podporovány v tom, aby zohledňovaly záporné externí faktory, které vznikají při výrobě.
Undertakings acting in their own interest have no incentive to take the negative externalities arising from production into account either when they decide on a particular production technology or when they decide on the production level.
Jinými slovy jsou výrobní náklady, které nese podnik, nižší než náklady, které nese společnost.
In other words, the production costs that are borne by the undertaking are lower than the costs borne by society.
Podniky tak nejsou nijak motivovány k tomu, aby snižovaly míru znečišťování nebo přijímaly individuální opatření na ochranu životního prostředí.
Therefore undertakings have no incentive to reduce their level of pollution or to take individual measures to protect the environment.
Státy, které se musí s tímto selháním trhu vypořádat, většinou přijímají právní úpravu k tomu, aby zajistily přijetí odpovědnosti na záporné externí faktory vznikající při výrobě.
Governments confronted with this market failure tend to use regulation in order to ensure that the negative externalities arising from production are accounted for.
Podniky způsobující znečištění pak musí na základě zavedení norem, zdanění, hospodářských nástrojů a dalších právních předpisů uhradit společnosti náklady za znečišťování v souladu se zásadou „znečišťovatel platí“.
Through the introduction of standards, taxation, economic instruments and other regulation, the undertakings producing pollution have to pay for the cost to society of pollution in accordance with the PPP.
Promítnutí těchto záporných externích faktorů do vlastních nákladů podniků negativně ovlivní příjmy těchto podniků.
Internalising these negative externalities will consequently raise the private costs borne by those undertakings, thereby negatively affecting their revenue.
Vzhledem k tomu, že různá průmyslová odvětví a různé podniky nezpůsobují znečištění rovnoměrně, náklady na přijetí právní úpravy, která je příznivá pro životní prostředí, jsou rozdílné nejen mezi jednotlivými podniky, ale také mezi státy ESVO.
Moreover, since the generation of pollution is unevenly spread among industries and undertakings, the costs of any environmentally friendly regulation tend to be differentiated, not only between undertakings, but also between EEA States.
Jednotlivé státy ESVO navíc různě vnímají potřebu zavádět náročné cíle v oblasti životního prostředí.
EEA States may furthermore have a different appreciation of the need to introduce high environmental targets.
Vzhledem k chybějícím normám Společenství a tržně orientovaným nástrojům, které by zcela odrážely zásadu „znečišťovatel platí“ (selhání právních předpisů), se mohou státy ESVO jednostranně zasadit o uplatňování vyšší úrovně ochrany životního prostředí.
In the absence of Community standards and market-based instruments fully reflecting the PPP level (regulatory failure), EFTA States may thus decide unilaterally to pursue a higher level of environmental protection.
Pro podniky působící na jejich území to však může znamenat vznik dodatečných nákladů.
This may in turn create additional costs for the undertakings active in their territory.
Z tohoto důvodu mohou státy ESVO vedle právní úpravy využívat i státní podporu jako kladnou pobídku určenou k dosažení vyšší úrovně ochrany životního prostředí.
For that reason, in addition to regulation, EFTA States may use State aid as a positive incentive to achieve higher levels of environmental protection.
Mohou tak učinit dvěma způsoby:
They can do this in two ways:
Kladnými individuálními pobídkami ke snížení znečištění a dalších negativních dopadů na životní prostředí: Státy ESVO mohou poskytovat kladné pobídky na individuální úrovni (na úrovni podniku), aby bylo dosaženo vyšší úrovně ochrany, než je úroveň upravená normami Společenství [11].
positive individual incentives to reduce pollution and other negative impacts on the environment: First, EFTA States can create positive incentives on an individual level (at the level of the undertaking) to go beyond Community standards [11].
Příjemce podpory v takovém případě sníží míru znečišťování, protože získává podporu na to, aby změnil své chování, a ne proto, že musí platit náklady za znečištění.
In this case, the aid beneficiary reduces pollution because it receives aid to change its behaviour, and not because it has to pay for the costs of this pollution.
Cílem takové státní podpory je přímo reagovat na selhání trhu související s negativními důsledky znečišťování.
The objective of State aid here is to address directly the market failure linked with the negative effects of pollution;
Kladnými pobídkami určenými k zavedení vnitrostátní právní úpravy v oblasti životního prostředí, která je přísnější než normy Společenství: Státy ESVO mohou rovněž přijmout vnitrostátní právní úpravu, která je přísnější než normy Společenství.
positive incentives to introduce national environmental regulation going beyond Community standards: Second, EFTA States can impose national regulation going beyond the Community standards.
To však může v případě některých podniků vést ke vzniku dodatečných nákladů a může to ovlivnit jejich podmínky hospodářské soutěže.
However, this may lead to additional costs for certain undertakings, and thus affect their competitive conditions.
S ohledem na různou velikost podniků, jejich postavení na trhu, používané technologie a další specifika nemusí tyto náklady navíc představovat stejnou zátěž pro všechny podniky.
Moreover, such costs may not represent the same burden for all undertakings given their size, market position, technology and other specificities.
V tomto případě je možné, že státní podpora bude zapotřebí k tomu, aby zmenšila zatížení nejvíce dotčených podniků, a státům ESVO tak umožnila přijmout vnitrostátní právní úpravu v oblasti životního prostředí, která je přísnější než normy Společenství.
In this case, State aid may be necessary, to lessen the burden on the most affected undertakings and thereby enable EFTA States to adopt national environmental regulation that is stricter than Community standards.
Při zajištění vhodnější ochrany životního prostředí představuje důležitou úlohu zásah státu.
There is a role for government intervention to ensure more adequate environmental protection.
Právní úprava a tržně orientované nástroje jsou nejdůležitějšími nástroji určenými k plnění cílů v oblasti ochrany životního prostředí.
Regulation and market-based instruments are the most important tools to achieve environmental objectives.
Mírné nástroje, jako například dobrovolné ekoznačky a šíření technologií příznivých pro životní prostředí, mohou mít rovněž významnou úlohu.
Soft instruments, such as voluntary eco-labels, and the diffusion of environmentally friendly technologies may also play an important role.
I když však může být nalezení optimální skladby politických nástrojů složité, existence selhání trhu nebo politických cílů automaticky neodůvodňuje poskytnutí státní podpory.
However, even if finding the optimal mix of policy instruments can be complicated, the existence of market failures or political objectives does not automatically justify the use of State aid.
Znečišťovatel by podle zásady „znečišťovatel platí“ měl zaplatit všechny náklady za jím způsobené znečištění, včetně nepřímých nákladů, které nese společnost.
According to the PPP, the polluter should pay all the costs of its pollution, including the indirect costs borne by society.
Z tohoto důvodu může být právní úprava v oblasti životního prostředí užitečným nástrojem ke zvýšení zátěže, kterou nese znečišťovatel.
For this purpose, environmental regulation can be a useful instrument to increase the burden on the polluter.
Dodržování zásady „znečišťovatel platí“ teoreticky zajišťuje, aby byla napravena selhání trhu související se zápornými externími faktory.
Respect for the PPP ensures, in theory, that the market failure linked to negative externalities will be rectified.
Pokud by tedy byla plně uplatňována zásada „znečišťovatel platí“, nebylo by k dosažení výsledku, který by byl z tržního hlediska účinný, zapotřebí dalšího zásahu státu.
Consequently, if the PPP were fully implemented, further government intervention would not be necessary to ensure a market-efficient outcome.
Zásada „znečišťovatel platí“ i nadále představuje hlavní pravidlo a státní podpora je ve skutečnosti druhou nejlepší volbou.
The PPP remains the main rule and State aid is in fact a second-best option.
Využití státní podpory v souvislosti se zásadou „znečišťovatel platí“ by zbavilo znečišťovatele povinnosti uhradit náklady na znečištění, které způsobil.
Using State aid in the context of the PPP would relieve the polluter of the burden of paying the cost of its pollution.
V těchto případech tedy státní podpora nemůže být vhodným nástrojem.
Therefore, State aid may not be an appropriate instrument in such cases.
Zvláště kvůli nedostatečnému provádění zásady „znečišťovatel platí“ je však stávající úroveň ochrany životního prostředí často považována za neuspokojivou, a to z těchto důvodů:
However, on account, in particular, of incomplete implementation of the PPP, the existing level of environmental protection is often considered to be unsatisfactory for the following reasons:
za prvé, je obtížné vymezit přesné náklady na znečišťování.
first, the exact cost of pollution is not easy to establish.
Je technicky složité vypočítat zvláštní náklady společnosti pro všechny typy výroby a někdy může být rovněž neefektivní zohledňovat skutečnost, že jednotliví výrobci způsobují odlišnou úroveň znečištění, pokud jsou přidružené administrativní náklady příliš vysoké.
It is technically complicated to calculate the extra costs for society for all types of production, and it may sometimes be inefficient to take account of the fact that different producers have different levels of pollution if the associated administrative costs are very high.
Svoji úlohu rovněž hraje různá citlivost na změny ve spotřebitelských cenách (cenová pružnost).
Different sensitivities towards changes in consumer prices (price elasticity) also play a role.
Vyčíslení nákladů na znečištění se navíc může mezi jednotlivci i společnostmi lišit, a to v závislosti na společenské volbě týkající se například účinku stávajících politik na budoucí generace.
Furthermore, the valuation of the cost of pollution can differ among individuals and societies, depending on societal choices as regards, for instance, the effect of current policies on future generations.
Je navíc obtížné bez určité míry nejistoty vyjádřit některé náklady v penězích, jako například kratší předpokládanou délku života nebo poškození životního prostředí.
In addition, some costs are difficult to express without some uncertainty in monetary terms, such as shorter life expectancy or environmental damage.
Proto bude při výpočtech nákladů na znečištění vždy existovat určitá míra nejistoty;
There will therefore always be a degree of uncertainty involved in calculating the costs of pollution;
za druhé, náhlé zvýšení ceny řady (průmyslových) výrobků za účelem internalizace nákladů na znečištění může představovat vnější šok a způsobit narušení hospodářství.
second, raising the price of a series of (industrial) products too abruptly in order to internalise the cost of pollution may act as an external shock and create disturbances in the economy.
Vlády se proto možná rozhodnou postupovat opatrně, pokud jde o zahrnutí úplné ceny znečištění do některých výrobních postupů.
Governments may therefore consider it more desirable to progress with moderation towards integrating the full price of pollution into certain production processes.
V souvislosti s neuspokojivou úrovní ochrany životního prostředí může státní podpora, i když neřeší všechny výše uvedené problémy, podnikům poskytnout kladné pobídky, aby prováděly činnosti nebo realizovaly investice, které nejsou povinné a které by jinak nebyly společnostmi usilujícími o dosažení zisku prováděny.
In the context of an unsatisfactory level of environmental protection, State aid, although it does not resolve all the above-mentioned problems, may provide positive incentives for undertakings to carry out activities or make investments which are not mandatory and would otherwise not be undertaken by profit-seeking companies.
Kromě toho by státní podpora mohla být vhodným nástrojem, který by státům ESVO usnadnil přijetí přísnější vnitrostátní právní úpravy v oblasti životního prostředí, než jsou normy Společenství, a to tak, že se sníží zatížení podniků danou právní úpravou nejvíce dotčených, a tím bude umožněno přijetí uvedené právní úpravy.
In addition, State aid may be an appropriate instrument to enable EFTA States to adopt national environmental regulation going beyond Community standards, by lowering the burden on the undertakings most affected by that regulation, and thus making the regulation possible.
Státní podpora na ochranu životního prostředí musí vést k tomu, že její příjemce změní své chování tak, aby byla úroveň ochrany životního prostředí vyšší než v případě, že by podpora nebyla poskytnuta.
State aid for environmental protection must result in the recipient of the aid changing its behaviour so that the level of environmental protection will be higher than if the aid had not been granted.
Ovšem investice do lepší ochrany životního prostředí mohou zároveň znamenat i vyšší příjmy [12] nebo nižší náklady [13], a tak být z ekonomického hlediska výhodné samy o sobě.
However, investments which increase the level of environmental protection may at the same time increase revenues [12] and/or decrease costs [13] and thus be economically attractive in their own right.
Je proto nutné ověřit, zda by k dané investici nedošlo i bez poskytnutí státní podpory.
Therefore, it needs to be verified that the investment concerned would not have been undertaken without any State aid.
Cílem je se ujistit, že podnik by se bez poskytnutí podpory do stejné činnosti kvůli jejím skutečným výhodám nezapojil.
The objective is to be sure that undertakings would not, without the aid, engage in the same activity because of its intrinsic benefits.
Motivační účinek je zjištěn pomocí srovnávací analýzy, a to porovnáním míry zamýšlené aktivity s podporou a bez podpory.
The incentive effect is identified through counterfactual analysis, comparing the levels of intended activity with aid and without aid.
Klíčem k určení, zda státní podpora měla motivační účinek, je správné vymezení srovnávacího scénáře.
Correct identification of the counterfactual scenario is key to determining whether or not State aid has an incentive effect.
Je to rovněž nezbytné pro výpočet nákladů na dodatečné investice nebo výrobu, které byly vynaloženy k dosažení vyšší míry ochrany životního prostředí.
It is also essential for the calculation of the extra investment or production costs incurred to achieve the higher level of environmental protection.
Ke splnění závazných norem Společenství bude možná nutné provést další investice.
Investment may be necessary in order to meet mandatory Community standards.
Vzhledem k tomu, že by společnost musela tyto normy dodržet v každém případě, nelze státní podporu určenou na dosažení souladu s již platnými závaznými normami Společenství odůvodnit.
Since the company would have to comply with those standards in any event, State aid to meet mandatory Community standards that are already in force cannot be justified.
Má se za to, že podpora je přiměřená, pouze pokud by s nižší podporou nemohlo být stejného výsledku dosaženo.
Aid is considered to be proportional only if the same result could not be achieved with less aid.
Přiměřenost může rovněž záviset na stupni selektivity opatření.
In addition, proportionality may also depend on the degree of selectivity of a measure.
Částku podpory je především třeba omezit na minimální hodnotu, která je nutná k dosažení požadované ochrany životního prostředí.
In particular, the aid amount must be limited to the minimum needed to achieve the environmental protection sought.
Způsobilé náklady na investiční podporu proto vycházejí z pojmu dodatečných (čistých) nákladů, kterých je třeba k dosažení cílů v oblasti životního prostředí.
Therefore, eligible costs for investment aid are based on the notion of the extra (net) cost necessary to meet the environmental objectives.
Toto pojetí znamená, že aby bylo možné stanovit částku podpory, je v zásadě třeba od dodatečných investičních nákladů odečíst veškeré ekonomické výhody, které tato investice podniku přinese.
This concept implies that, in order to establish how much aid can be granted, all the economic benefits which the investment gives the company must in principle be subtracted from the additional investment costs.
Je ovšem obtížné plně zohlednit všechny ekonomické výhody, které další investice podniku přinese.
However, it is difficult to fully take into account all economic benefits which a company will derive from an additional investment.
Například metodika výpočtu způsobilých nákladů uvedených v bodech 80 až 84 počítá s provozními výhodami pouze v určitém počátečním období po uskutečnění investice.
For example, according to the methodology for calculating eligible costs set out in points 80 to 84, operating benefits are not taken into account beyond a certain initial period following the investment.
Podobně se v této souvislosti nepočítá ani s určitými druhy výhod, které nelze vždy snadno změřit – jako je tzv. „zelená image“ podpořená investicemi do životního prostředí.
Likewise, certain kinds of benefits which are not always easy to measure — such as the “green image” enhanced by an environmental investment — are not taken into account in this context either.
Kontrolní úřad se proto domnívá, že aby byla podpora přiměřená, musí být částka podpory nižší než způsobilé náklady na danou investici – viz příloha.
Consequently, in order for the aid to be proportionate, the Authority considers that the aid amount must normally be less than the eligible investment costs, see Annex.
Podpora může dosáhnout výše 100 % způsobilých investičních nákladů pouze v případě, že je poskytnuta na základě skutečně konkurenčního nabídkového řízení s jasnými, transparentními a nediskriminačními podmínkami účinně zajišťujícími, že částka podpory bude pouze taková, aby pokryla minimální požadavky nezbytné k dosažení cíle ochrany životního prostředí.
It is only in cases where investment aid is granted in a genuinely competitive bidding process on the basis of clear, transparent and non discriminatory criteria — effectively ensuring that the aid is limited to the minimum necessary for achieving the environmental gain — that the aid amount may reach 100 % of the eligible investment cost.
Za těchto okolností totiž lze předpokládat, že příslušné nabídky zohledňují veškeré možné výhody takové další investice.
This is because under such circumstances it can be assumed that the respective bids reflect all possible benefits that might flow from the additional investment.
V případě některých opatření navíc nelze při výpočtu částky podpory vycházet z dodatečných nákladů; to je případ podpory ve formě osvobození od daní nebo daňových úlev v oblasti životního prostředí a podpory ve formě systémů obchodování s povolenkami.
Moreover, for some measures, it is not possible to calculate the amount of aid on the basis of the extra costs; this is the case for aid in the form of environmental tax exemptions or reductions and aid in the form of tradable permit schemes.
Přiměřenost je v těchto případech třeba zajistit prostřednictvím podmínek a kritérií pro poskytnutí osvobození od daně nebo daňových úlev, které zabezpečí, že příjemce nezíská nadměrné výhody a že selektivita opatření bude omezena na úplné minimum.
In those cases, proportionality has to be ensured through conditions and criteria for granting the exemptions and reductions, which ensure that the beneficiary does not receive excessive advantages, and that the selectivity of the measure is limited to the strict minimum.
Relativní náklady na ochranu životního prostředí posuzované na základě rozsahu činnosti jsou často vyšší pro malé a střední podniky.
The cost of achieving environmental protection is often higher for small and medium-sized enterprises in relative terms compared to the size of their activity.
Schopnost malých a středních podniků nést tyto náklady navíc často omezují nedostatky kapitálového trhu.
In addition, the ability of small and medium-sized enterprises to bear such costs is often restricted by capital market imperfections.