natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rozvoj obchodu nesmí být dotčen v míře, která by byla v rozporu se zájmem smluvních stran.“
The development of trade must not be affected to such an extent as would be contrary to the interests of the Contracting Parties’.
Soudní dvůr Evropských společenství ve dvou případech uznal, že vysílání lze považovat za „služby obecného hospodářského zájmu“ podle čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES [5].
The Court of Justice of the European Communities has acknowledged in two cases that the broadcast of television services can be regarded as ‘services of general economic interest’ under Article 86(2) of the EC Treaty [5].
Evropský soudní dvůr zdůraznil, že tyto služby podléhají ustanovením o hospodářské soutěži, pokud se neprokáže, že používání těchto pravidel by bylo neslučitelné s plněním jejich úkolů [6].
The European Court of Justice has stressed that these services are subject to the competition provisions unless it is demonstrated that to apply those rules would be incompatible with the performance of their tasks [6].
Usnesení o veřejnoprávním vysílání vzalo v úvahu zvláštní povahu odvětví vysílání a uvedlo zásady a podmínky, podle kterých by se ustanovení Smlouvy o založení Evropského společenství měla používat na toto odvětví:
The Resolution on public service broadcasting, taking the particular nature of the broadcasting sector into account, stated the principles and conditions according to which the provisions of the Treaty establishing the European Communities should be applied to this sector:
„Ustanovení Smlouvy o založení Evropského společenství se nedotýkají pravomocí členských států financovat veřejnoprávní vysílání, pokud je takové financování poskytováno organizacím pro veřejnoprávní vysílání k plnění veřejných služeb, jak jsou svěřeny, vymezeny a organizovány v každém členském státě, a pokud takové financování neovlivňuje obchodní podmínky a hospodářskou soutěž ve Společenství v míře, která by byla v rozporu se společným zájmem, přičemž se přihlíží k plnění veřejné služby.“
‘The provisions of the Treaty establishing the European Community shall be without prejudice to the competence of Member States to provide for the funding of public service broadcasting insofar as such funding is granted to broadcasting organisations for the fulfillment of the public service remit as conferred, defined and organised by each Member State, and insofar as such funding does not affect trading conditions and competition in the Community to an extent which would be contrary to the common interest, while the realisation of the remit of that public service shall be taken into account’.
Jelikož je usnesení včleněno do Dohody o EHP jako akt, který berou smluvní strany na vědomí [7], byly by v EHP použitelné podobné zásady jako ty, které byly citovány.
As the Resolution is incorporated into the EEA Agreement as an act which the Contracting Parties shall take note of [7], similar principles as those quoted would be applicable in the EEA.
Usnesení o veřejnoprávním vysílání dále znovu zdůraznilo význam veřejnoprávního vysílání pro společenský, demokratický a kulturní život.
The Resolution on public service broadcasting further reaffirmed the importance of public service broadcasting for social, democratic and cultural life.
„Přístup široké veřejnosti, bez diskriminace a na základě rovných příležitostí, k různým kanálům a službám je nezbytným předpokladem pro plnění zvláštního závazku veřejnoprávního vysílání.“ Veřejnoprávní vysílání navíc musí „využívat technologický pokrok“, přinášet „veřejnosti výhody nových audiovizuálních a informačních služeb a nových technologií“ a podílet se na „vývoji a diverzifikaci činností v digitálním věku“.
‘Broad public access, without discrimination and on the basis of equal opportunities, to various channels and services is a necessary precondition for fulfilling the special obligation of public service broadcasting’. Moreover, public service broadcasting needs to ‘benefit from technological progress’, bring ‘the public the benefits of the new audiovisual and information services and the new technologies’ and to undertake ‘the development and diversification of activities in the digital age’.
A konečně, „veřejnoprávní vysílání musí být schopno nadále poskytovat široké programové spektrum v souladu se svým posláním, jak bylo vymezeno členskými státy, aby oslovovalo společnost jako celek; v této souvislosti je pro veřejnoprávní vysílání legitimní usilovat o dosažení vysoké sledovanosti“.
Finally, ‘public service broadcasting must be able to continue to provide a wide range of programming in accordance with its remit as defined by the Member States in order to address society as a whole; in this context it is legitimate for public service broadcasting to seek to reach wide audiences’.
Vzhledem k této charakteristice, která je pro odvětví vysílání příznačná, lze pověření k veřejnoprávní službě zahrnující „široké programové spektrum v souladu s jejím posláním“, jak je uvedeno v usnesení o veřejnoprávním vysílání, považovat za legitimní, jelikož se zaměřuje na vyváženou a různorodou tvorbu programů schopnou udržet pro veřejnoprávní vysílací organizace určitou úroveň sledovanosti, a tak zajišťuje plnění pověření, tj. uspokojování demokratických, společenských a kulturních potřeb společnosti a zaručování pluralismu.
Given these characteristics, which are peculiar to the broadcasting sector, a public service mandate encompassing ‘a wide range of programming in accordance with its remit’, as stated by the Resolution on public service broadcasting, can in principle be considered as legitimate, as aiming at a balanced and varied programming, capable of preserving a certain level of audience for public broadcasters and, thus, of ensuring the accomplishment of the mandate, i.e. the fulfilment of the democratic, social and cultural needs of the society and the guaranteeing of pluralism.
Je třeba poznamenat, že soukromé vysílací společnosti, z nichž celá řada podléhá požadavkům na veřejné služby, také hrají úlohu při dosahování cílů usnesení o veřejnoprávním vysílání do té míry, že přispívají k pluralismu, obohacují kulturní a politickou diskusi a rozšiřují výběr programů.
It should be noted that commercial broadcasters, of whom a number are subject to public service requirements, also play a role in achieving the objectives of the Resolution on public service broadcasting to the extent that they contribute to pluralism, enrich cultural and political debate and widen the choice of programmes.
Právní rámec
The legal context
Použití pravidel o státní podpoře na veřejnoprávní vysílání musí brát v úvahu celou řadu různých prvků.
The application of the State aid rules to public service broadcasting has to take into account a wide number of different elements.
Dohoda o EHP obsahuje článek 61 o státní podpoře i čl. 59 odst. 2 o použití pravidel Dohody o EHP a zvlášť pravidel hospodářské soutěže na služby obecného hospodářského zájmu.
The EEA Agreement includes Article 61 on State aid as well as Article 59(2) on the application of the rules of the EEA Agreement and the competition rules, in particular, to services of general economic interest.
Protokol 3 k dohodě o kontrole a soudu stanoví pravidla postupu v případech státní podpory.
Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement establishes the rules of procedure in State aid cases.
Pro Evropská společenství zavedla Amsterodamská smlouva zvláštní ustanovení (článek 16 Smlouvy o ES) o službách obecného hospodářského zájmu a výkladový protokol o systému veřejnoprávního vysílání.
For the European Communities, the Treaty of Amsterdam introduced a specific provision (Article 16 of the EC treaty) on services of general economic interest and an interpretative protocol on the system of public service broadcasting.
Již Maastrichtská smlouva zavedla článek, který vymezuje úlohu Společenství v oblasti kultury (článek 151 Smlouvy o ES) a doložku o možné slučitelnosti státní podpory určené na pomoc kultuře (čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy o ES).
The Treaty of Maastricht had already introduced an Article which defines the role of the Community in the field of culture (Article 151 of the EC Treaty) and a possible compatibility clause for State aid aimed at promoting culture (Article 87(3)(d) of the EC Treaty).
Dohoda o EHP neobsahuje „kulturní výjimku“ podobnou čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy o ES.
The EEA Agreement does not contain a ‘cultural exemption’ similar to Article 87(3)(d) of the EC Ttreaty.
To však neznamená, že je výjimka pro tato opatření vyloučena.
However, this does not mean that an exemption for such measures is excluded.
Jak úřad uznal v předchozích případech, mohla by být takováto podpůrná opatření schválena z kulturních důvodů na základě čl. 61 odst. 3 písm. c) Dohody o EHP [8].
As accepted by the authority in previous cases, such support measures might be approved on cultural grounds on the basis of article 61(3)(c) of the EEA Agreement [8].
Směrnice 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání [9], pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/36/ES [10], byla včleněna do přílohy X Dohody o EHP [11].
Directive 89/552/EEC of 3 October 1989 on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities [9] as amended by Directive 97/36/EC [10], has been incorporated into Annex X of the EEA Agreement [11].
Směrnice 80/723/EHS ze dne 25. června 1980 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky [12], pozměněná směrnicí Komise 2000/52/ES ze dne 26. července 2000 [13], byla včleněna do právního rámce Dohody o EHP rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 6/2001 [14].
Directive 80/723/EEC of 25 June 1980 on the transparency of financial relations between Member States and public undertakings as well as on financial transparency within certain undertakings [12], as amended by Directive 2000/52/EC [13] of 26 July 2000, was incorporated into the legal framework of the EEA Agreement by EEA Joint Committee Decision No 6/2001 [14].
Tyto předpisy podléhají výkladu soudního dvora ESVO v rámci „pilíře ESVO“ a Evropského soudního dvora a Evropského soudu prvního stupně v rámci „pilíře Společenství“.
These rules are subject to interpretation by the EFTA Court within the ‘EFTA pillar’ and by the European Court of Justice and the European Court of First Instance within the ‘Community pillar’.
Úřad také přijal několik pokynů k používání pravidel státní podpory, které odpovídají podobným sdělením vydaným Komisí ES.
The Authority has also adopted several guidelines on the application of the State aid rules which correspond to similar communications issued by the EC Commission.
Použitelnost čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP
Applicability of Article 61(1) of the EEA Agreement
Charakter státní podpory u státního financování veřejnoprávních vysílacích organizací
The State aid character of State financing of public service broadcasters
Ustanovení čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP uvádí: „Nestanoví-li tato dohoda jinak, jsou podpory poskytované v jakékoli formě členskými státy ES, státy ESVO nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi smluvními stranami, neslučitelné s fungováním této dohody.“
Article 61(1) of the EEA Agreement states: ‘Save as otherwise provided in this Agreement, any aid granted by EC Member States, EFTA States or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, insofar as it affects trade between the Contracting Parties, be incompatible with the functioning of this Agreement’.
Rozhodujícím prvkem při každém posuzování obsahu státní podpory podle čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP je dopad státního zásahu, ne jeho účel.
The effect of State intervention, not its purpose, is the decisive element in any assessment of its State aid content under Article 61(1) of the EEA Agreement.
Státní financování veřejnoprávních vysílacích organizací je obvykle nutné považovat za státní podporu, pokud splňuje výše uvedená kritéria.
State financing of public service broadcasters is normally to be regarded as State aid, inasmuch as it meets the above criteria.
Veřejnoprávní vysílací organizace jsou obvykle financovány ze státního rozpočtu nebo poplatkem od držitelů televizních přijímačů.
Public service broadcasters are normally financed out of the State budget or through a levy on TV-set holders.
Za určitých zvláštních okolností stát poskytuje kapitálové příspěvky nebo promíjí dluhy veřejnoprávních vysílacích organizací.
In certain specific circumstances, the State makes capital injections or debt cancellations in favour of public service broadcasters.
Tato finanční opatření obvykle pocházejí od orgánů veřejné moci a zahrnují převod státních prostředků.
These financial measures are normally attributable to the public authorities and involve the transfer of State resources.
A navíc pokud tato opatření nevyhoví kritériu investora v tržním hospodářství v souladu s kapitolou 19 pokynů úřadu ke státní podpoře pro veřejnoprávní holdingy a s kapitolou 20 o použití ustanovení o státní podpoře na veřejné podniky ve výrobním odvětví [15], ve většině případů zvýhodňují pouze některé vysílací organizace, čímž mohou narušovat hospodářskou soutěž.
Moreover, and to the extent that such measures fail to satisfy the market economy investor test, in accordance with Chapter 19 of the Authority’s State Aid Guidelines on public authorities’ holdings and Chapter 20 concerning the application of State aid provisions to public enterprises in the manufacturing sector [15], they favour in most cases only certain broadcasters and may thereby distort competition.
Existence státní podpory bude muset být přirozeně posuzována případ od případu a závisí také na konkrétní povaze financování [16].
Naturally, the existence of State aid will have to be assessed on a case-by-case basis, and depends also on the specific nature of the funding [16].
Jak upozornil Evropský soudní dvůr: „Když podpora poskytnutá státem nebo ze státních prostředků posílí postavení podniku v porovnání s ostatními podniky soutěžícími na vnitřním trhu Společenství, musí být tento trh považován za ovlivněný touto podporou [17].“ Státní financování veřejnoprávních vysílatelů lze tedy obecně považovat za skutečnost ovlivňující obchod mezi smluvními stranami.
As the European Court of Justice has observed: ‘When aid granted by the State or through State resources strengthens the position of an undertaking compared with other undertakings competing in intra-Community trade the latter must be regarded asaffected by that aid’ [17]. Thus, State financing of public service broadcasters can generally be considered to affect trade between the Contracting Parties.
To jednoznačně platí pro nákup a prodej programových práv, k nimž často dochází na mezinárodní úrovni.
This is clearly the position as regards the acquisition and sale of programme rights, which often takes place at an international level.
Také reklama v případě veřejnoprávních vysílacích organizací, které smějí prodávat vysílací čas pro reklamu, má přeshraniční důsledky, zvlášť pro homogenní jazykové oblasti přesahující národní hranice.
Advertising, too, in the case of public broadcasters who are allowed to sell advertising space, has a cross-border effect, especially for homogeneous linguistic areas across national boundaries.
Vlastnická struktura soukromých vysílacích organizací se navíc může vztahovat na více než jeden stát EHP.
Moreover, the ownership structure of commercial broadcasters may extend to more than one EEA State.
Podle judikatury Evropského soudního dvora a Soudu prvního stupně [18] se musí na jakýkoliv převod státních zdrojů do některého podniku obecně pohlížet jako na státní podporu (za předpokladu, že jsou splněny všechny podmínky pro použití čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES).
According to the case-law of the European Court of Justice and the Court of First Instance [18], in general any transfer of State resources to a certain undertaking has to be regarded as State aid (provided that all the conditions for the application of Article 87(1) of the EC Treaty are fulfilled).
Avšak jak rozhodl Evropský soudní dvůr ve věci Altmark Trans GmbH [19] (dále jen „rozsudek ve věci Altmark“), že „jestliže musí být státní opatření považována za kompenzaci za služby poskytované přijímajícími podniky za účelem plnění povinností veřejné služby, tak tyto podniky nepožívají skutečné finanční výhody, nezískají tedy příznivější konkurenční pozici než podniky, které s nimi soutěží, nevztahuje se na toto opatření čl. 92 odst. 1 [nyní čl. 87 odst. 1] Smlouvy o ES.“
However, as the European Court of Justice has decided in its judgment concerning Altmark Trans GmbH [19] (hereinafter referred to as the Altmark judgment) that ‘where a State measure must be regarded as compensation for the services provided by the recipient undertakings in order to discharge public service obligations, so that those undertakings do not enjoy a real financial advantage and the measure thus does not have the effect of putting them in a more favorable competitive position than the undertakings competing with them, such a measure is not caught by Article 92(1) [now Article 87(1) of the EC Treaty]’.
Podle rozsudku Evropského soudního dvora ve věci Altmark však musí být splněny čtyři níže uvedené podmínky, aby takováto kompenzace nespadala do klasifikace státní podpory:
According to the Altmark judgment of the European Court of Justice, the four conditions below must however be satisfied for such a compensation to escape the classification as State aid:
za prvé, přijímající podnik musí mít skutečně za úkol plnit povinnosti veřejné služby a tyto povinnosti musí být jasně definovány,
first, the recipient undertaking must actually have public service obligations to discharge, and the obligations must be clearly defined,
za druhé, parametry, na jejichž základě se kompenzace vypočítává, musí být stanoveny předem objektivně a transparentně, aby se předešlo poskytnutí hospodářské výhody, která může přijímající podnik zvýhodňovat před konkurenčními podniky,
second, the parameters on the basis of which the compensation is calculated must be established in advance in an objective and transparent manner, to avoid it conferring an economic advantage which may favour the recipient undertaking over competing undertakings,
za třetí, kompenzace nemůže překročit částku nutnou k pokrytí všech nákladů nebo jejich části vzniklých při plnění povinností veřejné služby s ohledem na příslušné příjmy a přiměřený zisk za plnění těchto povinností,
third, the compensation cannot exceed what is necessary to cover all or part of the costs incurred in the discharge of public service obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit for discharging those obligations,
za čtvrté, jestliže ve zvláštním případě není podnik, který má plnit povinnosti veřejné služby, vybrán podle postupu zadávání veřejných zakázek, který by umožnil výběr účastníka schopného poskytovat společnosti tyto služby za nejnižší cenu, musí být výše potřebné kompenzace určena na základě analýzy nákladů, které by vznikly při plnění těchto povinností typickému podniku, dobře řízenému a adekvátně vybavenému dopravními prostředky, aby byl schopen plnit nezbytné požadavky na veřejnou službu, s ohledem na příslušné příjmy a přiměřený zisk za plnění těchto povinností.“
fourth, where the undertaking which is to discharge public service obligations, in a specific case, is not chosen pursuant to a public procurement procedure which would allow for the selection of the tenderer capable of providing those services at the least cost to the community, the level of compensation needed must be determined on the basis of an analysis of the costs which a typical undertaking, well run and adequately provided with means of transport so as to be able to meet the necessary public service requirements, would have incurred in discharging those obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit for discharging the obligations’.
Úřad vezme tento výklad Evropského soudního dvora v úvahu, až bude posuzovat platby kompenzací za veřejné služby podle čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.
The Authority will take this interpretation of the European Court of Justice into account, when it assesses public service compensation payments under Article 61(1) of the EEA Agreement.
Státní podpora, která splňuje výše uvedená kritéria, tedy netvoří státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP a nemusí být úřadu oznamována.
State support which fulfills the above mentioned criteria, does therefore not constitute State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement and does not need to be notified to the Authority.
Povaha podpory: existující podpora oproti podpoře nové
Nature of the aid: existing aid as opposed to new aid
Režimy financování existující v současné době ve většině států ESVO jsou zavedeny již dlouho.
The funding schemes currently in place in most of the EFTA States were introduced a long time ago.
Jako první krok musí tedy úřad určit, zda lze tyto režimy považovat za „existující podporu“ ve smyslu čl. 1 odst. 1 v části I Protokolu 3 k dohodě o kontrole a soudu [20].
As a first step, therefore, the Authority must determine whether these schemes may be regarded as ‘existing aid’ within the meaning of Article 1(1) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [20].
Existující podporu upravuje čl. 1 odst. 1 v části I Protokolu 3 k dohodě o kontrole a soudu, který uvádí, že: „Kontrolní úřad ESVO ve spolupráci se státy ESVO průběžně zkoumá všechny režimy podpor existující v těchto státech.
Existing aid is regulated by Article 1(1) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement which states that: ‘The EFTA Surveillance Authority shall, in cooperation with the EFTA States, keep under constant review all systems of aid existing in those States.
Navrhuje těmto státům příslušná opatření vyžadovaná postupným vývojem nebo fungováním Dohody o EHP.“
It shall propose to the latter any appropriate measures required by the progressive development or by the functioning of the EEA Agreement’.
Podle čl. 1 písm. b) bodu i) v části II Protokolu 3 k dohodě o kontrole a soudu existující podpora zahrnuje „veškerou podporu, která existovala před vstupem Dohody o EHP v příslušných státech ESVO v platnost, tj. režimy podpory a individuální podporu, která byla zavedena před vstupem Dohody o EHP v platnost a je po jejím vstupu v platnost stále platná“.
Pursuant to Article 1(b)(i) in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, existing aid includes ‘all aid which existed prior to the entry into force of the EEA Agreement in the respective EFTA States, that is to say, aid schemes and individual aid which were put into effect before, and are still applicable after, the entry into force of the EEA Agreement’.
Podle čl. 1 písm. b) bodu v) v části II Protokolu 3 k dohodě o kontrole a soudu stávající podpora také zahrnuje „podporu, která je považována za stávající podporu, protože lze dokázat, že v době zavedení netvořila podporu a následně se stala podporou v důsledku vývoje Evropského hospodářského prostoru, aniž by ji daný stát ESVO měnil (…).“
Pursuant to Article 1(b)(v) in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, existing aid also includes ‘aid which is deemed to be an existing aid because it can be established that at the time it was put into effect it did not constitute an aid, and subsequently became an aid due to the evolution of the European Economic Area and without having been altered by the EFTA State (…)’.