natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V souladu s Protokolem 3 k dohodě o kontrole a soudu a s judikaturou Evropského soudního dvora [21] musí úřad ověřit, zda se právní rámec, podle kterého je podpora poskytována, od svého zavedení změnil, či ne.
In accordance with Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement and the case-law of the European Court of Justice [21], the Authority must verify whether or not the legal framework under which the aid is granted has changed since its introduction.
Úřad musí brát v úvahu všechny právní a hospodářské prvky související se systémem televizního vysílání daného státu ESVO.
The Authority must take into account all the legal and economic elements related to the broadcasting system of a given EFTA State.
Ačkoliv právní a hospodářské prvky relevantní pro takovéto hodnocení jsou ve všech státech EHP společné, je úřad přesvědčen, že individuální přístup je nejvhodnější.
Although the legal and economic elements relevant for such an assessment present common features in all EEA States, the Authority believes that a case-by-case approach is the most appropriate.
Posuzování slučitelnosti státní podpory podle čl. 61 odst. 2 a 3 Dohody o EHP
Assessment of the compatibility of State aid under Articles 61(2) and 61(3) of the EEA Agreement
Úřad se musí zabývat státní podporou veřejnoprávních vysílacích organizací, aby určil, zda ji lze považovat za slučitelnou s fungováním Dohody o EHP, či ne.
State aid to public broadcasters must be examined by the Authority in order to determine whether or not it can be found compatible with the functioning of the EEA Agreement.
Lze použít odchylky uvedené v čl. 61 odst. 2 a 3 Dohody o EHP.
The derogations listed in Article 61(2) and Article 61(3) of the EEA Agreement can be applied.
Dohoda o EHP neobsahuje ustanovení odpovídající čl. 151 odst. 4 Smlouvy o ES, které zavazuje Komisi ES, aby při svých krocích podle jiných ustanovení brala v úvahu kulturní hlediska, ani neobsahuje kulturní výjimku podobnou čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy o ES.
The EEA Agreement does not contain a provision corresponding to Article 151(4) of the EC Treaty which obliges the EC Commission to take cultural aspects into account in its actions under other provisions, nor does it contain a cultural exemption similar to Article 87(3)(d) of the EC Treaty.
To však neznamená, že použití pravidel státní podpory neponechává prostor pro zvážení kulturních aspektů.
This does not, however, mean that the application of the State aid rules does not leave any room for the consideration of cultural aspects.
V této souvislosti je třeba připomenout, že úřad v rozhodnutí o státní podpoře filmové výroby a činností souvisejících s filmem v Norsku stanovil, že opatření na podporu filmu lze schválit z kulturních důvodů v rámci použití čl. 61 odst. 3 písm. c) Dohody o EHP za předpokladu, že tento přístup bere dostatečně v úvahu kritéria vypracovaná Komisí ES a že se tento přístup neodchyluje od praxe Komise ES před přijetím čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy o ES.
In this respect, it should be recalled that the Authority established in a decision regarding State aid for film production and film-related activities in Norway, that film support measures might be approved on cultural grounds under the application of Article 61(3)(c) of the EEA Agreement, provided that this approach takes the criteria developed by the EC Commission sufficiently into account and that the approach does not deviate from the EC Commission’s practice prior to the adoption of Article 87(3)(d) of the EC Treaty.
Za druhé je třeba poznamenat, že Komise ES ve svém rozhodnutí NN 49/97 a N 357/99 o podpůrném balíčku pro irskou filmovou a televizní tvorbu výslovně zdůraznila, že zavedení čl. 151 odst. 1 a čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy o ES nutně neodráží změnu v politice Komise ES vůči kulturnímu sektoru.
Secondly, it should be noted that the EC Commission in its decision NN 49/97 and N 357/99 regarding a support package for Irish film and television production, explicitly stressed that the introduction of Articles 151(1) and 87(3)(d) of the EC Treaty did not necessarily reflect a change in the EC Commission’s policy towards the cultural sector.
Za třetí, s ohledem na televizní vysílání usnesení o veřejnoprávním vysílání uznává, že veřejnoprávní vysílání plní kulturní funkci a že použití pravidel hospodářské soutěže by mělo vzít v úvahu realizaci kompetencí veřejné služby.
Thirdly, with regard to broadcasting, the Resolution on public service broadcasting acknowledges that public service broadcasting fulfills a cultural function and that the application of the competition rules should take the realization of the remit of the public service into account.
Úřad musí rozhodnout o skutečném použití jakékoliv výjimky z ustanovení čl. 61 odst. 3 Dohody o EHP a o tom, jak by se kulturní hlediska měla brát v úvahu.
It is for the Authority to decide on the actual application of any exemption provision in Article 61(3) of the EEA Agreement and how cultural aspects should be taken into account.
Je třeba připomenout, že ustanovení udělující výjimku ze zákazu státní podpory se musí používat důsledně.
It should be recalled that the provisions granting exemption from the prohibition of State aid have to be applied strictly.
Proto se podle názoru Komise ES také pojem „kultura“ pro účely vynětí podpory ze zákazu státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy o ES musí vykládat restriktivně.
Therefore, in the EC Commission’s view also the notion of ‘culture’ for the purpose of exempting aid from the prohibition of State aid within the meaning of Article 87(3)(d) of the EC Treaty must be interpreted restrictively.
To samé platí, když úřad zkoumá, zda lze opatření z kulturních důvodů udělit výjimku podle čl. 61 odst. 3 písm. c) Dohody o EHP.
The same applies when the Authority is examining whether a measure can be exempted on cultural grounds under Article 61(3)(c) of the EEA Agreement.
Jak Komise ES uvedla ve svém rozhodnutí o kanálech Kinderkanal a Phoenix, vzdělávací a demokratické potřeby členského státu je nutno považovat za odlišné od podpory kultury [22].
As stated by the EC Commission in its Kinderkanal and Phoenix decision, the educational and democratic needs of a Member State have to be regarded as distinct from the promotion of culture [22].
V této souvislosti je třeba poznamenat, že existuje rozdíl mezi kulturními, společenskými a demokratickými potřebami každé společnosti.
In this respect, it should be noted that there is a distinction between the cultural, social and democratic needs of each society.
Vzdělávání samozřejmě může mít kulturní aspekt.
Education may, of course, have a cultural aspect.
Státní podpora veřejnoprávních vysílacích organizací mezi těmito třemi potřebami často nedělá rozdíl.
State aid to public service broadcasters often does not differentiate between those three needs.
Pokud tedy stát ESVO nestanoví samostatnou definici a neposkytne samostatné financování státní podpory na samotnou propagaci kultury, nelze tuto podporu na tomto základě obvykle schválit.
Consequently, unless an EFTA State provides for the separate definition and the separate funding of State aid to promote culture alone, such aid cannot generally be approved on that basis.
Lze ji však běžně posuzovat na základě čl. 59 odst. 2 Dohody o EHP o službách obecného hospodářského zájmu.
It can normally be assessed, however, on the basis of Article 59(2) of the EEA Agreement concerning services of general economic interest.
V každém případě, ať již je právní východisko pro posuzování slučitelnosti jakékoliv, provedl by úřad hmotnou analýzu na základě stejných kritérií, a to kritérií stanovených v těchto pokynech.
In any event, whatever the legal base for assessing compatibility, the substantive analysis would be conducted by the Authority on the basis of the same criteria, namely those set out in these Guidelines.
Posuzování slučitelnosti státní podpory podle čl. 59 odst. 2 Dohody o EHP
Assessment of the compatibility of State aid under Article 59(2) of the EEA Agreement
Evropský soudní dvůr trvale zastává názor, že článek 86 Smlouvy o ES [23] stanovuje odchylku, a proto se musí vykládat restriktivně.
The European Court of Justice has consistently held that Article 86 of the EC Treaty [23] provides for a derogation and must therefore be interpreted restrictively.
Evropský soudní dvůr objasnil, že aby opatření mohlo požívat této odchylky, je nutné, aby byly splněny všechny následující podmínky:
The European Court of Justice has clarified that in order for a measure to benefit from such a derogation, it is necessary that all the following conditions be fulfilled:
dotyčná služba musí být službou obecného hospodářského zájmu a musí být jako taková členským státem jasně vymezena (definice);
the service in question must be a service of general economic interest and clearly defined as such by the Member State (definition);
dotyčnému podniku musí členský stát poskytování této služby výslovně svěřit (pověření);
the undertaking in question must be explicitly entrusted by the Member State with the provision of that service (entrustment);
použití pravidel hospodářské soutěže Smlouvy (v tomto případě zákaz státní podpory) musí bránit v plnění konkrétních úkolů zadaných podniku a výjimka z těchto pravidel nesmí ovlivňovat rozvoj obchodu do takové míry, která by byla v rozporu se zájmy Společenství (kritérium přiměřenosti).
the application of the competition rules of the Treaty (in this case, the ban on State aid) must obstruct the performance of the particular tasks assigned to the undertaking and the exemption from such rules must not affect the development of trade to an extent that would be contrary to the interests of the Community (proportionality test).
Úřad musí posoudit, zda jsou tato kritéria splněna, když používá odpovídající čl. 59 odst. 2 Dohody o EHP v souvislosti se státy ESVO.
It is for the Authority to assess whether these criteria are satisfied when it applies the corresponding Article 59(2) of the EEA Agreement in relation to the EFTA States.
V konkrétním případě veřejnoprávního vysílání je nutno výše uvedený přístup přizpůsobit podle usnesení o veřejnoprávním vysílání, které odkazuje na „plnění veřejných služeb, jak jsou svěřeny, vymezeny a organizovány v každém členském státě“ (definice a pověření) a stanovuje odchylku od pravidel Smlouvy v případě financování veřejnoprávního vysílání, „v míře, v jaké je takové financování poskytováno organizacím pro veřejnoprávní vysílání pro plnění poslání veřejné služby … a … neovlivňuje obchodní podmínky a hospodářskou soutěž ve Společenství v míře, která by byla v rozporu se společným zájmem, přičemž přihlíží k plnění veřejné služby“ (přiměřenost).
In the specific case of public service broadcasting, the above approach has to be adapted in light of the Resolution on public service broadcasting which refers to the ‘public service remit as conferred, defined and organised by each Member State’ (definition and entrustment) and provides for a derogation from the Treaty rules in the case of the funding of public service broadcasting ‘in so far as such funding is granted to broadcasting organisations for the fulfilment of the public service remit … and … does not affect trading conditions and competition in the Community to an extent which would be contrary to the common interest, while the realisation of the remit of that public service shall be taken into account’ (proportionality).
Jak dokazuje nedávný případ řešený Komisí ES, opatření, které nesplňuje všechna kritéria podle rozsudku ve věci Altmark, stejně bude muset být analyzováno podle čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES, respektive čl. 59 odst. 2 Dohody o EHP [24].
As the EC Commission’s recent case practice demonstrates, a measure which does not fulfill all of the Altmark criteria, will still have to be analysed according to Article 86(2) of the EC Treaty, respectively Article 59(2) of the EEA Agreement [24].
Definice poslání veřejné služby
Definition of public service remit
Za účelem splnění podmínek uvedených v oddíle 24C.6 odst. 1 pro použití čl. 59 odst. 2 Dohody o EHP je nutné stanovit oficiální definici poslání veřejné služby.
In order to meet the condition mentioned in 24C.6(1) for application of Article 59(2) of the EEA Agreement, it is necessary to establish an official definition of the public service mandate.
Pouze pak může úřad s dostatečnou právní jistotou posoudit, zda je odchylka podle čl. 59 odst. 2 Dohody o EHP použitelná.
Only then can the Authority assess with sufficient legal certainty whether the derogation under Article 59(2) of the EEA Agreement is applicable.
Definice poslání veřejné služby spadá do pravomoci států ESVO, které mohou rozhodnout na vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni.
Definition of the public service mandate falls within the competence of the EFTA States, which can decide at national, regional or local level.
Obecně řečeno, při výkonu této pravomoci je nutno brát ohled na pojem „služby obecného hospodářského zájmu“.
Generally speaking, in exercising that competence, account must be taken of the concept of ‘services of general economic interest’.
Avšak vzhledem ke specifické povaze odvětví televizního vysílání lze za legitimní podle čl. 59 odst. 2 Dohody o EHP považovat „širokou“ definici svěřující dané vysílací organizaci úkol poskytovat vyvážené a různorodé programy v souladu s tímto posláním a zároveň zachovat určitou úroveň sledovanosti.
However, given the specific nature of the broadcasting sector, a ‘wide’ definition, entrusting a given broadcaster with the task of providing balanced and varied programming in accordance with the remit, while preserving a certain level of audience, may be considered legitimate under Article 59(2) of the EEA Agreement.
Tato definice by byla v souladu s cílem uspokojovat demokratické, společenské a kulturní potřeby konkrétní společnosti a zaručit pluralismus, včetně kulturní a jazykové rozmanitosti.
Such a definition would be consistent with the objective of fulfilling the democratic, social and cultural needs of a particular society and guaranteeing pluralism, including cultural and linguistic diversity.
Podobně by poslání veřejné služby mohlo zahrnovat některé služby, které nejsou „pořady“ v tradičním smyslu, například on-line informační služby, v rozsahu, v jakém s ohledem na rozvoj a diverzifikaci činností v digitálním věku uspokojují stejné demokratické, společenské a kulturní potřeby dotyčné společnosti.
Similarly, the public service remit might include certain services that are not ‘programmes’ in the traditional sense, such as on-line information services, to the extent that while taking into account the development and diversification of activities in the digital age, they are addressing the same democratic, social and cultural needs of the society in question.
Kdykoliv se rozsah veřejnoprávních kompetencí rozšíří na nové služby, měl by být podle toho upraven akt o definici a pověření v rámci omezení čl. 59 odst. 2 Dohody o EHP.
Whenever the scope of the public service remit is extended to cover new services, the definition and entrustment act should be modified accordingly, within the limits of Article 59(2) of the EEA Agreement.
Úkolem úřadu je ověřovat, zda státy ESVO ustanovení Dohody o EHP dodržují, či ne.
The Authority’s task is to verify whether or not the EFTA States respect the provisions of the EEA Agreement.
Pokud jde o definici veřejné služby v odvětví televizního vysílání, je úloha úřadu omezena na kontrolu očividných chyb.
As regards the definition of public service in the broadcasting sector, the role of the Authority is limited to checking for manifest error.
Úřadu nepřísluší rozhodovat, zda má být nějaký pořad poskytován jako služba v obecného hospodářského zájmu, ani zpochybňovat povahu nebo kvalitu některého produktu.
It is not for the Authority to decide whether a programme is to be provided as a service of general economic interest, nor to question the nature or the quality of a certain product.
Definice poslání veřejné služby by však byla očividně chybná, jestliže by zahrnovala činnosti, u kterých se nelze rozumně domnívat, že uspokojují „demokratické, společenské a kulturní potřeby každé společnosti“.
The definition of the public service remit would, however, be in manifest error if it included activities that could not reasonably be considered to meet the ‘democratic, social and cultural needs of each society’.
To by byla třeba situace v případě elektronického obchodu.
That would normally be the position in the case of e-commerce, for example.
V tomto kontextu je nutno připomenout, že poslání veřejné služby popisuje služby nabízené veřejnosti v obecném zájmu.
In this context, it must be recalled that the public service remit describes the services offered to the public in the general interest.
Otázka definice poslání veřejné služby se nesmí zaměňovat s otázkou mechanismu financování zvoleného pro poskytování těchto služeb.
The question of the definition of the public service remit must not be confused with the question of the financing mechanism chosen to provide these services.
Proto i když veřejnoprávní vysílací organizace mohou provozovat obchodní činnost, např. prodej reklamního času za účelem zisku, nelze tyto činnosti obvykle považovat za součást poslání veřejné služby.
Therefore, whilst public service broadcasters may perform commercial activities such as the sale of advertising space in order to obtain revenue, such activities cannot normally be viewed as part of the public service remit.
Definice poslání veřejné služby by měla být co nejpřesnější.
The definition of the public service mandate should be as precise as possible.
Neměla by ponechávat pochybnosti, zda některou činnost vykonávanou pověřeným subjektem zamýšlí stát ESVO zahrnout do poslání veřejné služby, či ne.
It should leave no doubt as to whether a certain activity performed by the entrusted operator is intended by the EFTA State to be included in the public service remit or not.
Bez jasné a přesné definice povinností uložených veřejnoprávní vysílací organizaci by úřad nemohl plnit své úkoly podle čl. 59 odst. 2 Dohody o EHP, a proto by podle tohoto ustanovení nemohl udělit žádnou výjimku.
Without a clear and precise definition of the obligations imposed upon the public service broadcaster, the Authority would not be able to carry out its tasks under Article 59(2) of the EEA Agreement and, therefore, could not grant any exemption under that provision.
Jasné označení činností spadajících do poslání veřejné služby je také důležité pro soukromé subjekty, aby mohly plánovat své činnosti.
Clear identification of the activities covered by the public service remit is also important for non-public service operators, so that they can plan their activities.
A konečně, podmínky poslání veřejné služby by měly být přesné, aby orgány států ESVO mohly účinně sledovat jejich dodržování, jak popisuje následující kapitola.
Finally, the terms of the public service remit should be precise, so that EFTA States’ authorities can effectively monitor compliance, as described in the following chapter.
Aby byla poslání veřejné služby udělena výjimka podle čl. 59 odst. 2 Dohody o EHP, mělo by být svěřeno jednomu nebo více podnikům prostřednictvím úředního aktu (například právním předpisem, smlouvou nebo zadávacími podmínkami).
In order to benefit from the exemption under Article 59(2) of the EEA Agreement, the public service remit should be entrusted to one or more undertakings by means of an official act (for example, by legislation, contract or terms of reference).
Nestačí však, aby byla veřejnoprávní vysílací organizace oficiálně pověřena poskytováním dobře vymezené veřejné služby.
It is not sufficient, however, that the public service broadcaster be formally entrusted with the provision of a well-defined public service.
Je také nutné, aby byla veřejná služba skutečně poskytována tak, jak je stanoveno v oficiální dohodě mezi státem a pověřeným podnikem.
It is also necessary that the public service be actually supplied as provided for in the formal agreement between the State and the entrusted undertaking.
Proto je žádoucí, aby její uplatňování sledoval příslušný orgán nebo jmenovaný subjekt.
It is therefore desirable that an appropriate authority or appointed body monitor its application.
Potřeba takovéhoto příslušného orgánu nebo subjektu pověřeného dohledem je zřejmá v případě norem jakosti uložených pověřenému subjektu.
The need for such an appropriate authority or body in charge of supervision is apparent in the case of quality standards imposed on the entrusted operator.
Normy jakosti nemá posuzovat Kontrolní úřad ESVO: ten musí být schopen spoléhat se na řádný dohled států ESVO.
It is not for the Authority to judge on the fulfilment of quality standards: it must be able to rely on appropriate supervision by the EFTA States.
Stát EHP má pravomoc zvolit mechanismus pro zajištění účinného dohledu nad plněním povinností veřejné služby.
It is within the competence of the EEA State to choose the mechanism to ensure effective supervision of the fulfilment of the public service obligations.
Úloha tohoto orgánu by se jevila jako účinná pouze tehdy, kdyby byl na pověřeném podniku nezávislý.
The role of such a body would seem to be effective only if the authority is independent from the entrusted undertaking.
Pokud by neexistovaly dostatečné a spolehlivé údaje o tom, že veřejná služba je skutečně poskytována tak, jak stanoví pověření, nemohl by úřad plnit své úkoly podle čl. 59 odst. 2 Dohody o EHP, a proto by podle tohoto ustanovení nemohl udělit žádnou výjimku.
In the absence of sufficient and reliable indications that the public service is actually supplied as mandated, the Authority would not be able to carry out its tasks under Article 59(2) of the EEA Agreement and, therefore, could not grant any exemption under that provision.
Financování veřejnoprávního vysílání a kritérium přiměřenosti
Funding of public service broadcasting and the proportionality test
Volba financování
The choice of funding
Povinnosti veřejné služby mohou být kvantitativní, kvalitativní nebo obojí.
Public service duties may be either quantitative, qualitative or both.
Bez ohledu na svou podobu by mohly kompenzaci odůvodnit, pokud s sebou nesou doplňkové náklady, které by vysílací organizaci normálně nevznikly.
Whatever their form, they could justify compensation, as long as they entail supplementary costs that the broadcaster would normally not have incurred.
Režimy financování lze rozdělit do dvou širokých kategorií: „jednotné financování“ a „dvojí financování“.
Funding schemes can be divided into two broad categories: ‘single-funding’ and ‘dual-funding’.
Kategorie „jednotné financování“ zahrnuje systémy, kdy je veřejnoprávní vysílání financováno pouze veřejnými prostředky v jakékoliv podobě.
The ‘single-funding’ category comprises those systems in which public service broadcasting is financed only through public funds, in whatever form.
Systémy „dvojího financování“ zahrnují celou škálu režimů, kdy je veřejnoprávní vysílání financováno různou kombinací státních prostředků a příjmů z komerčních činností, jako je prodej vysílacího času pro reklamu nebo pořadů.
‘Dual-funding’ systems comprise a wide range of schemes, where public service broadcasting is financed by different combinations of State funds and revenues from commercial activities, such as the sale of advertising space or programmes.
Jak stojí v usnesení o veřejnoprávním vysílání: „Ustanovení Smlouvy o založení Evropského společenství se nedotýkají pravomocí členských států financovat veřejnoprávní vysílání …“ Sem bude patřit volba režimu financování.
As stated by the Resolution ocanublic service broadcasting: ‘The provisions of the Treaty establishing the European Community shall be without prejudice to the competence of Member States to provide for the funding of public service broadcasting …’.