natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Z údajů o udělování licencí v oblasti norského kontinentálního šelfu v posledních třech řízeních (konaných v letech 2011–2012), které poskytla norská vláda, vyplývá, že počet žádostí se zvýšil na devět společností na každou oznámenou licenci.
Figures received from the Norwegian Government on the award of licences in the three last licensing rounds on the NCS (held in 2011 – 2012) show that the number of applications have been up to nine companies for each announced licence.
V období 2008–2012 byla udělena licence na produkci třinácti novým účastníkům trhu v oblasti norského kontinentálního šelfu.
In the period from 2008 – 2012, 13 new entrants were awarded a production licence on the NCS.
Počet společností, kterým se uděluje licence v oblasti norského kontinentálního šelfu, je tedy značný [28].
Thus, the number of companies being awarded a licence on the NCS is considerable [28].
Na základě výše uvedených skutečností je tedy třeba charakterizovat stupeň koncentrace na celosvětovém trhu pro průzkum ropy a zemního plynu jako nízký.
On the basis of the elements above, the degree of concentration on the worldwide market for exploration of crude oil and natural gas must be characterised as low.
Je pravděpodobné, že společnosti působící na tomto trhu podléhají značnému konkurenčnímu tlaku.
It is likely that companies active in this market are subject to considerable competitive pressure.
Nic nenaznačuje tomu, že by toto odvětví nefungovalo podle zásad trhu.
There is nothing to indicate that the sector is not functioning in a market-driven fashion.
Kontrolní úřad proto vyvozuje závěr, že trh pro průzkum ropy a zemního plynu je přímo vystaven hospodářské soutěži ve smyslu směrnice 2004/17/ES.
The Authority therefore concludes that the market for exploration of crude oil and natural gas is directly exposed to competition within the meaning of Directive 2004/17/EC.
Produkce ropy
Production of crude oil
Ropa je globální komoditou a její cenu určuje celosvětová nabídka a poptávka.
Crude oil is a global commodity and its price is determined by supply and demand on a worldwide basis.
Podle ustálené praxe Evropské komise [29] tvoří rozvoj a produkce ropy samostatný výrobkový trh celosvětového zeměpisného rozsahu.
According to the established practice of the European Commission [29], the development and production of crude oil is a separate product market, the geographical scope of which is worldwide.
Norská vláda v otázce vymezení trhu souhlasí [30].
The Norwegian Government agrees with this market definition [30].
Pro účely tohoto rozhodnutí zachovává Kontrolní úřad stejnou definici trhu.
The Authority maintains the same market definition for the purposes of this Decision.
Pokud jsou objevena ložiska ropy (nebo zemního plynu), jsou držitelé licence, pokud se rozhodnou v dané lokalitě působit, povinni předložit norskému ministerstvu pro ropu a energii ke schválení plán rozvoje a provozu dané lokality.
When a discovery of crude oil (or natural gas) is made, the licensees are, if they decide to develop the field, obliged to submit a Plan for Development and Operation (a “PDO”) of the field to the Norwegian Ministry of Petroleum and Energy for approval.
Níže jsou uvedeny lokality v oblasti norského kontinentálního šelfu, které primárně produkují ropu [31] a pro něž byl během posledních pěti let předložen a schválen plán rozvoje a provozu:
Fields on the NCS that are primarily producing oil [31] and for which a PDO has been submitted and approved during the last five years are as follows:
(název lokality a číslo licence)
(Field name and licence)
Držitel licence
Awarded to
V období 2008–2012 byly tedy přijaty plány rozvoje a provozu pro produkci ropy, které se týkají celkem 20 společností.
Thus, PDOs for the production of oil covering in total 20 companies have been accepted in the period from 2008 – 2012.
Vedle toho přijalo ministerstvo pro ropu a energii v roce 2010 plány rozvoje a provozu, které se týkají tří nových účastníků trhu [32].
Moreover, a PDO covering three new market entrants was accepted by the Ministry of Petroleum and Energy in 2010 [32].
Ze seznamu je patrné, že vedle společností vlastněných norským státem jsou držiteli licence i velké ropné společnosti, jakož i menší společnosti.
Apart from the Norwegian state-owned companies, the list shows that the licensees are large oil companies as well as smaller companies.
Norská vláda připouští, že většina ropných společností působících v oblasti norského kontinentálního šelfu je součástí korporací s diverzifikovaným celosvětovým obchodním portfoliem.
The Norwegian Government submits that most of the oil companies on the NCS are part of corporations with a diversified global business portfolio.
Vyprodukovaná ropa se proto do značné míry prodává přidruženým společnostem.
Produced petroleum is therefore to a considerable extent sold to associated companies.
Více než polovina produkce se však prodává na promptním trhu.
However, more than half of the production is sold in the spot market.
Obrázek níže znázorňuje objem prodeje ropy pocházející z norského kontinentálního šelfu v roce 2009.
The figure below shows the volume of sale of crude oil in 2009 from the NCS.
Objem prodeje ropy pocházející z norského kontinentálního šelfu v roce 2009:
Volume of sale of crude oil in 2009 from the NCS:
Obrázek.
Figure.
Celková celosvětová denní produkce ropy v roce 2011 činila 83576 tisíc barelů.
The total daily production of oil worldwide in 2011 amounted to 83576 thousand barrels.
V roce 2011 se v Norsku vyprodukovalo celkem 2039 tisíc barelů denně.
In 2011, a total of 2039 thousand barrels per day were produced in Norway.
Toto množství představovalo 2,3 % celosvětové produkce [33].
This amounted to 2,3 % of worldwide production [33].
Pokud jde o produkci ropy v oblasti norského kontinentálního šelfu, dosáhla nejvyššího podílu v roce 2011 společnost Statoil.
In terms of production of crude oil on the NCS, Statoil accounted for the highest share in 2011.
K ostatním producentům v oblasti norského kontinentálního šelfu patřily velké mezinárodní ropné společnosti, jako např. ExxonMobil, Total, ConocoPhillips, Marathon, Shell, BP a Eni.
Other producers on the NCS included large international oil companies such as ExxonMobil, Total, ConocoPhillips, Marathon, Shell, BP and Eni.
Evropská komise ve svých rozhodnutích podle směrnice 2004/17/ES uvedla, že globalizovaný trh pro produkci ropy je poznamenán silnou konkurencí mezi mnoha zúčastněnými subjekty [35].
The European Commission has in its decisions under Directive 2004/17EC considered that the globalised market of the production of oil is characterised by strong competition among a number of players [35].
Nic nenasvědčuje tomu, že by se tato situace v průběhu posledních let změnila.
There are no indications that this should have changed during recent years.
Na základě výše uvedených úvah vyvozuje Kontrolní úřad závěr, že nic nenasvědčuje tomu, že by toto odvětví nefungovalo podle zásad trhu, a trh pro rozvoj a produkci ropy je tedy přímo vystaven hospodářské soutěži ve smyslu směrnice 2004/17/ES.
In the light of the elements above, the Authority concludes that there is nothing to indicate that the sector is not functioning in a market-driven fashion, and therefore, that the market for development and production of crude oil is directly exposed to competition within the meaning of Directive 2004/17/EC.
Produkce zemního plynu
Production of natural gas
Evropská komise posoudila trh pro rozvoj, produkci a velkoobchodní prodej plynu podle nařízení EU o spojování [36] v řadě rozhodnutí, v nichž dospěla k názoru, že existuje jeden trh pro navazující dodávky zemního plynu (zahrnující rovněž rozvoj a produkci plynu) spotřebitelům v EHP (tj. plyn vyprodukovaný na nalezištích plynu a prodaný spotřebitelům – včetně vnitrostátních zavedených provozovatelů – v EHP) [37].
The market for the development, production and wholesale of gas has been examined by the European Commission under the EU Merger Regulation [36] in a number of decisions in which it has considered that there is one market for the upstream supply of gas (comprising also the development and production of gas) to customers in the EEA (i.e. gas produced at the gas fields and sold to customers – including the national incumbents – in the EEA) [37].
Zkapalněný zemní plyn vůči plynu vedenému potrubím
LNG versus piped gas
Zemní plyn může být přepravován prostřednictvím navazujících plynovodů nebo – v podobě zkapalněného zemního plynu – loděmi.
Natural gas can be transported through up-stream gas pipelines or by vessels in the form of Liquefied Natural Gas (“LNG”).
Vývoz norského plynu za rok 2012 dosáhl přibližně 112 miliard metrů krychlových, z toho 107 miliard metrů krychlových představovalo plyn vedený potrubím a 5 miliard metrů krychlových bylo vyvezeno loděmi ve formě zkapalněného zemního plynu. [38]
Norway’s gas export for 2012 was approximately 112 billion cubic meters, of which 107 billion cubic meters was piped gas and 5 billion cubic meters was shipped as LNG [38].
Norská vláda připouští, že dodávky zkapalněného zemního plynu jsou nahraditelné a přímo konkurují plynu vedenému potrubím.
The Norwegian Government submits that LNG supplies are substitutable and compete directly with piped gas.
Jakmile je zkapalněný zemní plyn opět uveden do plynného stavu, může být veden plynovodní sítí střídavě s plynem, který je dodáván plynovody z navazujících lokalit.
Once the LNG is regasified it can enter the natural gas pipeline grid interchangeably with the gas that is supplied through pipelines from the upstream fields.
Jako příklad lze uvést Zeebrugge v Belgii: jakmile projde plyn vedený potrubím z norského kontinentálního šelfu přístavním terminálem a zkapalněný zemní plyn je v příslušném terminálu v Zeebrugge opět uveden do plynného stavu, jsou oba zdroje plynu naprosto zaměnitelné.
Zeebrugge in Belgium is mentioned as an example: once the piped gas from the NCS has passed through the landing terminal and the LNG has been regasified at Zeebrugge LNG terminal, both sources of gas are completely substitutable.
Kapacita pro opětné uvádění do plynného stavu v posledních letech značně vzrostla, a to i přestože infrastruktura pro opětné uvedení do plynného stavu není k dispozici ve všech státech EHP.
Although regasification infrastructure is not present in all EEA States, regasification capacity has been growing strongly over the recent years.
Kapacita pro opětné uvedení do plynného stavu v EHP dosahuje téměř 200 miliard metrů krychlových.
Regasification capacity in the EEA is approaching 200 billion cubic metres.
Díky rozšiřování plynovodní sítě je zkapalněný zemní plyn k dispozici rostoucímu počtu spotřebitelů v EHP.
With the expansion of the pipeline network, LNG is becoming available to an increasing number of EEA customers.
Otázku, zda je třeba rozlišovat mezi dodávkami zkapalněného zemního plynu a dodávkami plynu vedeného potrubím, ponechala Evropská komise v nedávných rozhodnutích nevyřešenou [39].
The European Commission has in recent decisions left open the question whether LNG supplied gas should be distinguished from supplies of piped gas [39].
Pro účely tohoto rozhodnutí se Kontrolní úřad domnívá, že otázku, zda je třeba rozlišovat mezi plynem vedeným potrubím a zkapalněným zemním plynem, lze ponechat otevřenou.
For the purpose of the present Decision, the Authority finds that the question of whether a distinction should be made between piped gas and LNG can likewise be left open.
Vysoce výhřevný plyn vůči málo výhřevnému plynu
High Calorific Value versus Low Calorific Value
Na nižších stupních řetězce existují oddělené sítě pro distribuci jak vysoce výhřevného, tak málo výhřevného plynu a koneční uživatelé jsou připojeni na příslušnou dodavatelskou síť.
Downstream there are separate networks in place for the distribution of HCV gas and LCV gas and end-users are connected to the appropriate grid for their supply.
Vysoce výhřevný plyn lze přeměnit na málo výhřevný plyn a naopak.
HCV gas can be converted to LCV gas and vice versa.
Norští producenti plynu dodávají vysoce výhřevný plyn.
Norwegian gas producers supply gas of the HCV type.
Norská vláda připouští, že ze stupně zaměnitelnosti mezi vysoce výhřevným plynem a málo výhřevným plynem by mělo vyplývat, že z pohledu vyššího stupně řetězce tyto výrobky spadají do stejného trhu dodávek plynu.
The Norwegian Government submits that the level of substitutability between LCV gas and HCV gas should imply that these products fall within the same gas supply market from an upstream perspective.
Norská vláda rovněž uvádí, že dodávky málo výhřevného plynu představují poměrně malou část celkových dodávek plynu do EHP, a sice zhruba 10 %.
It is also submitted that the supply of LCV gas make up a relatively small part of the total supply of gas to the EEA: some 10 %.
Pro účely tohoto rozhodnutí se Kontrolní úřad domnívá, že otázku, zda je třeba rozlišovat mezi vysoce výhřevným plynem a málo výhřevným plynem, lze ponechat otevřenou.
For the purpose of the present Decision, the Authority finds that the question of whether a distinction should be made between HCV gas and LCV gas can be left open.
Závěr týkající se vymezení výrobkového trhu
Conclusion on product market definition
Pokud jde o vymezení výrobkového trhu pro účely tohoto rozhodnutí, Kontrolní úřad se domnívá, že existuje jeden trh pro navazující dodávky zemního plynu (zahrnující rovněž rozvoj a produkci plynu).
With respect to the product market definition, for the purposes of this Decision, the Authority considers that there is one market for the upstream supply of gas (comprising also the development and production of gas).
Otázky, zda je zkapalněný zemní plyn či málo výhřevný plyn začleněn do relevantního výrobkového trhu, jsou pro výsledky tohoto rozhodnutí irelevantní.
The questions whether LNG or LCV gas are included in the relevant product market are immaterial to the outcome of this Decision.
Norská vláda připouští, že příslušné tři směrnice upravující trh s plynem vytvořily v severozápadní Evropě liberalizovaný a integrovaný trh se zemním plynem.
The Norwegian Government submits that the three gas market directives have created a liberalised and integrated natural gas market in North-West Europe.
Předpokládá se, že jakmile dosáhne plyn hranic evropského vnitřního trhu, bude na základě nabídky a poptávky volně dopravován tam, kde je ho třeba.
Once the gas has reached the border of the European internal market, it is submitted, it will flow freely to where it is needed according to the sources of supply and demand.
Z plynu vyvezeného z norského kontinentálního šelfu potrubím bylo asi 70 % přepraveno do přijímacích terminálů v Německu a Spojeném království. Zbývající část šla do terminálů v Belgii a Francii.
Of the pipeline export of gas from the NCS, some 70 % was transported to receiving terminals in Germany and the UK, the remaining share to terminals in Belgium and France.
Plyn vedený potrubím z Norska se navíc prostřednictvím plynovodních připojení a swapových dohod prodává dalším státům EHP, a sice celkem více než 10 státům EHP.
Pipeline gas from Norway is sold via pipeline connections and swap-agreements to an additional number of EEA States: more than 10 EEA States in total.
V minulosti se do EHP prodaly zhruba dvě třetiny zkapalněného zemního plynu vyprodukovaného na norském kontinentálním šelfu.
Of the LNG production from the NCS, some two-thirds has historically been sold to the EEA.
To znamená, že téměř veškerý norský plyn se vyváží do EHP.
This means that almost all Norwegian gas is exported to the EEA.
Kromě toho norská vláda připouští, že odběratelé plynu v EHP mají k dispozici řadu různých zdrojů dodávek.
Furthermore, the Norwegian Government submits that gas buyers in the EEA have a number of different supply sources available.
Mezi ně patří jak plyn z EU (obvykle Dánsko, Nizozemsko a Spojené království), tak i ze sousedních zemí (vedle Norska obvykle Rusko, Alžírsko, Libye) nebo ze vzdálenějších zemí (například země Středního východu nebo Nigérie, a to v podobě zkapalněného zemního plynu).
These include both gas from the EU (typically Denmark, Netherlands, and the UK) or from neighbouring countries (typically Russia, Algeria, and Libya in addition to Norway) or from countries further afield (for example, the Middle East countries or Nigeria, in the form of LNG).
Norská vláda rovněž uvádí, že uzly ve Spojeném království i na evropském kontinentu se stále více zaměřují na kapalný plyn, a z tvorby cen v různých uzlech vyplývá, že bylo dosaženo značné míry integrace.
The Norwegian Government also submits that hubs both in the UK and on the European continent are increasingly liquid and price formation on the different hubs show that a considerable level of integration has been reached.
Bez ohledu na zvažované vymezení zeměpisného trhu by uvedené spojení nevyvolalo obavy z narušení hospodářské soutěže na trhu pro navazující dodávky plynu.
Regardless of the geographic definition considered, that concentration would not give rise to competitive concerns in the market for upstream supply of gas.
Pro účely tohoto rozhodnutí se Kontrolní úřad z níže uvedených důvodů domnívá, že není nutné rozhodnout v otázce přesného rozsahu zeměpisného trhu se zemním plynem.
For the purpose of the present Decision, and for the reasons set out below, the Authority finds that it is not necessary to decide on the exact scope of the geographical market for natural gas.
Kontrolní úřad je toho názoru, že dotyčné odvětví je přímo vystaveno hospodářské soutěži bez ohledu na jakékoliv řádné vymezení zeměpisného trhu.
Under any reasonable geographic market delineation the Authority holds that the sector concerned is directly exposed to competition.
Pokud jsou objevena ložiska zemního plynu (nebo ropy), jsou držitelé licence, pokud se rozhodnou v dané lokalitě působit, povinni předložit norskému ministerstvu pro ropu a energii ke schválení plán rozvoje a provozu dané lokality.
When a discovery of natural gas (or crude oil) is made, the licensees are, if they decide to develop the field, obliged to submit a Plan for Development and Operation (a “PDO”) of the field to the Norwegian Ministry of Petroleum and Energy for approval.
Níže jsou uvedeny lokality v oblasti norského kontinentálního šelfu [41], které primárně produkují plyn a pro něž byl během posledních několika let předložen a schválen plán rozvoje a provozu:
The fields that are primarily producing gas on the NCS [41], and for which a PDO has been submitted and approved the last few years, are as follows:
V období 2008–2012 byly přijaty plány rozvoje a provozu pro produkci plynu, které se týkají celkem 14 společností.
PDOs for the production of gas covering in total 14 companies have been accepted during the period from 2008 – 2012.
V období 2009–2011 byly přijaty plány rozvoje a provozu týkající se tří nových účastníků trhu [42].
PDOs covering three new entrants have been accepted in the period from 2009 – 2011 [42].
Plyn do EHP vyváží více než 25 společností na norském kontinentálním šelfu [43].
More than 25 companies on the NCS export gas to the EEA [43].
V roce 2011 činila produkce plynu v Norsku 101,4 miliardy metrů krychlových, což představuje 3,1 % celosvětové produkce [44].
In 2011, the production of gas in Norway amounted to 101,4 billion cubic meters representing 3,1 % of the world-wide production [44].
Více než 95 % produkce na norském kontinentálním šelfu se vyváží do EHP prostřednictvím plynovodních připojení, jež vyúsťují na šesti místech ve čtyřech zemích (Spojeném království, Německu, Belgii a Francii) [45].
More than 95 % of the production on the NCS is exported to the EEA via gas pipelines to six landing points in four countries (the UK, Germany, Belgium, and France) [45].
Přibližně 1,4 miliardy metrů krychlových (méně než 2 %) plynu vyprodukovaného na norském kontinentálním šelfu bylo spotřebováno na domácím trhu v Norsku.
Approximately 1,4 billion cubic meters (less than 2 %) of the gas produced on the NCS was consumed domestically in Norway.
Produkcí zemního plynu v oblasti norského kontinentálního šelfu se zabývá i mnoho nezávislých společností.
There are a number of independent companies who are active in the production of gas on the NCS.
Kromě toho jsou licence udělovány i novým společnostem.
Moreover, new companies are accepted as licensees.
K pěti největším společnostem produkujícím plyn na norském kontinentálním šelfu (měřeno roční mírou produkce) patří Petoro, Statoil, Exxon Mobil, Total a Shell.
The five largest gas producing companies on the NCS, measured in terms of annual production level, are: Petoro, Statoil, Exxon Mobil, Total and Shell.
Společnost Statoil je největší společností produkující plyn v oblasti norského kontinentálního šelfu.
Statoil is the largest gas-producing company on the NCS.
Souhrnný podíl tří největších společností produkujících plyn v oblasti norského kontinentálního šelfu nepřesahuje 50 % [46].
The three largest gas-producing companies’ combined share of total production of gas on the NCS does not exceed 50 % [46].
Členské státy EU spotřebují přibližně 500 miliard metrů krychlových plynu ročně.
The EU Member States consume about 500 billion cubic metres gas per year.
Podle organizace Eurogas [47] činily v roce 2011 dodávky plynu z členských států EU 33 % celkových čistých dodávek, poté následuje Rusko (24 %), Norsko (19 %) [48] a Alžírsko (9 %), přičemž se jedná o plyn vedený jak potrubím, tak ve formě zkapalněného zemního plynu.
According to Eurogas [47], in 2011, gas supplies from the EU Member States accounted for 33 % of total net supplies, followed by Russia (24 %), Norway (19 %) [48] and Algeria (9 %), delivered both by pipeline and as LNG.
Zbývajících 15 % tvoří jiné zdroje z různých částí světa.
Other sources from different parts of the world contributed the remaining 15 %.
Všichni držitelé licence v oblasti norského kontinentálního šelfu zodpovídají za prodej vlastního plynu sami.
All licensees on the NCS are responsible for selling their own gas.
Výrobní společnosti na norském kontinentálním šelfu mají s odběrateli v řadě členských států EU uzavřeny dohody o prodeji plynu.
Producing companies on the NCS have gas sales agreements with buyers in a number of EU Member States.
V roce 2011 byl podíl celkové spotřeby norského plynu ve všech šesti členských státech EU, které dováží většinu plynu z norského kontinentálního šelfu, následující [49]:
The share in 2011 of the total consumption of gas which was provided by Norwegian gas in each of the six EU Member States importing the most gas from the NCS was as follows [49]:
Vnitrostátní spotřeba plynu EHP – IHS CERA
EEA national gas consumption – IHS CERA
Stát EHP
EEA State
% spotřeby norského plynu Spojené království
% of consumption provided by Norwegian gas UK
Statoil je druhým největším dodavatelem plynu do EHP (po společnosti Gazprom) s přibližně 20 % [50] celkové spotřeby v EHP.
Statoil is the second largest gas supplier to the EEA after Gazprom with approximately 20 % [50] of total EEA consumption.
Jak je patrné z výše uvedené tabulky, čelí dodavatelé z norského kontinentálního šelfu v hlavních státech EHP, do nichž se dodává norský plyn, konkurenci dodavatelů, kteří své zdroje plynu získávají z jiných zeměpisných oblastí.
As can be seen from the table above, in the main EEA States to which Norwegian gas is supplied, the NCS suppliers face competition from suppliers who source their gas from other geographical areas.
Velkoobchodní odběratelé v těchto státech EHP mají tedy vedle dodávek plynu z norského kontinentálního šelfu k dispozici alternativní zdroje.
Consequently, buyers at the wholesale level in these EEA States have alternative sources of supply to gas from the NCS.
To dokládají i statistické údaje organizace Eurogas (viz tabulka níže), z nichž vyplývá, že kromě norského plynu získávají členské státy EU dodávky plynu z domácí produkce, Ruska, Alžírska, Kataru a dalších zdrojů:
This can be illustrated further by the statistics compiled by Eurogas (table below), which shows that in addition to Norwegian gas, EU Member States received gas supplies from indigenous production, Russia, Algeria, Qatar and other sources:
DODÁVKY ZEMNÍHO PLYNU V ČLENSKÝCH ZEMÍCH ORGANIZACE EUROGAS A EU, 2011 [51]Jednotky:
NATURAL GAS SUPPLIES IN EUROGAS MEMBER COUNTRIES AND EU, 2011 [51]Units: