natgillin/translations-raw huggingface dataset:
S OHLEDEM na protokol 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru (dále jen „protokol 3“), a zejména na čl. 1 odst. 2 v části I a čl. 4 odst. 4, článek 6, čl. 7 odst. 5 a článek 14 v části II,
HAVING REGARD to Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement (‘Protocol 3’), in particular to Article 1(2) of Part I and Articles 4(4), 6, 7(5) and 14 of Part II,
S OHLEDEM na konsolidované znění rozhodnutí Kontrolního úřadu č. 195/04/KOL ze dne 14. července 2004 o prováděcích ustanoveních uvedených v článku 27 v části II protokolu 3 (dále jen „rozhodnutí o prováděcích ustanoveních“) [1],
HAVING REGARD to the consolidated version of the Authority’s Decision No 195/04/COL of 14 July 2004 on the implementing provisions referred to under Article 27 of Part II of Protocol 3 (‘the Implementing Provisions Decision’) [1],
PO výzvě adresované zúčastněným stranám, aby předložily připomínky v souladu s výše uvedenými ustanoveními, a se zřetelem k jejich připomínkám,
HAVING called on interested parties to submit their comments pursuant to those provisions and having regard to their comments,
Dopisem ze dne 14. března 2007 zaslal Kontrolní úřad lichtenštejnským orgánům žádost o informace k daňovým výjimkám, jež podle lichtenštejnského daňového zákona zřejmě platí pro určité formy společností.
By letter dated 14 March 2007, the Authority sent a request for information to the Liechtenstein authorities, inquiring about various tax derogations for certain types of company apparently available under the Liechtenstein Tax Act.
V návaznosti na další korespondenci Kontrolní úřad dopisem ze dne 18. března 2009 lichtenštejnské orgány informoval, že se rozhodl zahájit řízení podle čl. 1 odst. 2 v části I protokolu 3, jehož předmětem je zdanění investičních podniků.
After various exchanges of correspondence, by letter dated 18 March 2009 the Authority informed the Liechtenstein authorities that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 1(2) of Part I of Protocol 3 in respect of the taxation of investment undertakings.
Připomínky došlé od zúčastněných stran předal Kontrolní úřad dopisem ze dne 26. ledna 2010 lichtenštejnským orgánům.
By letter dated 26 January 2010 the Authority forwarded these to the Liechtenstein authorities, which were given the opportunity to respond.
Tyto využily možnosti vyjádřit se k nim dopisem ze dne 17. března 2010.
This was done by letter dated 17 March 2010.
POPIS OPATŘENÍ, JEŽ BYLY PŘEDMĚTEM VYŠETŘOVÁNÍ
DESCRIPTION OF THE MEASURE INVESTIGATED
Předmětem vyšetřování byl daňový režim, jenž podle lichtenštejnského daňového zákona („Gesetz über die Landes- und Gemeindesteuern“) [3] (dále jen „daňový zákon“) platil v letech 1996–2006 pro investiční podniky.
The investigation concerned the treatment of investment undertakings under the Liechtenstein Tax Act (Gesetz über die Landes-und Gemeindesteuern) [3], (‘the Tax Act’) between 1996 and 2006.
Definice investičních podniků
Definition of investment undertakings
Lichtenštejnský zákon o investičních podnicích z roku 1996 („Gesetz über Investmentunternehmen“) (dále jen „zákon o investičních podnicích“) vymezoval investiční podniky jako:
The 1996 Liechtenstein Act on Investment Undertakings (Gesetz über Investmentunternehmen) (the ‘Investment Undertakings Act’) defined investment undertakings as:
„aktiva získaná od veřejnosti na základě veřejné výzvy pro účely kolektivního kapitálového investování, která jsou investována a spravována na společný účet investorů, zpravidla podle zásady rozložení rizika“ [4].
‘assets raised from the public following public advertising for the purpose of a collective capital investment which are invested and managed for the collective account of the individual investors usually according to the principle of risk-spreading’ [4].
Podle lichtenštejnského práva si mohl investiční podnik zvolit formu kolektivního trustu zvaného investiční fond („Anlagefonds“) [5] nebo právní formu investiční společnosti („Anlagegesellschaft“) [6].
Under Liechtenstein law, an investment undertaking could choose the form of a collective trust, called an investment fund (Anlagefonds) [5], or opt for the legal form of an investment company (Anlagegesellschaft) [6].
V případě investičního fondu vykonává správu fondu zvláštní subjekt (dále jen „vedení fondu“) [7].
In the case of an investment fund, the management of the fund is carried out by a separate entity (referred to as the ‘fund direction’) [7].
V obou případech provádějí subjekty pověřené výkonem správních funkcí hospodářskou činnost v podobě poskytování služeb za úplatu.
In both cases, the entities carrying out management functions undertake economic activities by providing services for a fee.
Bez ohledu na organizační formu musí být aktiva spravovaná jménem investorů odlišována od vlastních aktiv správcovské společnosti.
Regardless of the organisational form, the assets managed on behalf of investors must be differentiated from the own assets of the management company.
Jako protiplnění za své správcovské služby vybírá správcovská společnost správní poplatek, který zahrnuje do svých vlastních aktiv.
In return for management services, a management company is paid a management fee, which becomes part of its own assets.
Dále může správcovská společnost vybírat poplatky vázané na dosažení určitých hospodářských výsledků či poplatky jiné [8]; i ty by byly zahrnovány do jejích vlastních aktiv.
In addition, performance or other fees may be levied [8] which would also form part of a management company’s own assets.
DAŇOVÉ PŘEDPISY POUŽITELNÉ NA INVESTIČNÍ PODNIKY V LICHTENŠTEJNSKU
TAX PROVISIONS APPLICABLE TO INVESTMENT UNDERTAKINGS IN LIECHTENSTEIN
Zdanění právnických osob v Lichtenštejnsku
Liechtenstein corporate taxation
Oddíl 4 daňového zákona stanoví v kapitole A článcích 73–81 „Daně společností“ („Die Gesellschaftssteuern“) dvě formy zdanění právnických osob [9]: Daň z příjmů z podnikatelské činnosti („Ertragssteuer“), která se podle článku 77 daňového zákona vyměřuje z příjmů snížených o způsobilé výdaje (včetně odpisů).
Sections 73 to 81 in Part 4, heading A, ‘Company Taxes’ (Die Gesellschaftssteuern) of the Tax Act provide for two forms of corporate taxation [9]:A business income tax (Ertragssteuer), which according to Section 77 of the Tax Act is assessed on revenues less eligible expenditure (including write-offs).
Sazba daně z příjmů závisí na poměru čistého příjmu k zdanitelnému kapitálu a činí 7,5 % až 15 % [10].
The income tax rate depends on the ratio of net income to taxable capital and ranges between 7,5 % and 15 % [10].
Kapitálová daň („Kapitalsteuer“) je podle článku 76 daňového zákona vybírána ze splaceného základního, podílového nebo vkladového kapitálu a rezerv zahrnutých do vlastního kapitálu společnosti.
A capital tax (Kapitalsteuer), which according to Section 76 of the Tax Act is levied against paid-up capital stock, joint stock, share capital, and initial capital as well as the reserves of a company constituting company equity.
Podle článku 73 daňového zákona hradí daň z příjmů a kapitálovou daň právnické osoby, které v Lichtenštejnsku provozují podnikatelskou činnost.
According to Section 73 of the Tax Act, legal persons operating commercial businesses in Liechtenstein pay both income and capital tax.
Totéž platí pro zahraniční společnosti, jež mají v Lichtenštejnsku provozovnu.
The same applies to foreign companies operating a branch in Liechtenstein.
Daň z kupónu
Coupon tax
Daň z kupónu upravuje oddíl 5 daňového zákona.
Part 5 of the Tax Act provides for a coupon tax.
Podle čl. 88a odst. 1 uvedeného zákona vybírá Lichtenštejnsko daň z kupónů cenných papírů (či rovnocenných listin), jež vydal „rezident“.
According to Section 88(a)(1) of the Tax Act, Liechtenstein levies a tax on the coupons of securities (or documents equal to securities) issued by ‘a national’.
Tento pojem označuje osoby, jež mají v Lichtenštejnsku bydliště, trvalý pobyt nebo statutární sídlo.
This notion includes any person who has a place of residence, domicile or statutory seat in Liechtenstein.
Zahrnuje i podniky zapsané do lichtenštejnského veřejného rejstříku.
It also covers undertakings that are registered on the public register of Liechtenstein.
Daňové povinnosti u daně z kupónu podléhají společnosti, jejichž kapitál je rozdělen na podíly, například akciové společnosti či společnosti s ručením omezeným [11].
The coupon tax applies to companies the capital of which is divided into shares, for example, companies limited by shares and companies with limited liability [11].
Její sazba činí 4 % a je vybírána z vyplacených dividend či podílů na zisku (včetně výplat v podobě podílů).
It is levied at the rate of 4 % on any distribution of dividends or profit shares (including distributions in the form of shares).
Zdanění investičních podniků v letech 1996–2006
The taxation of investment undertakings between 1996 and 2006
Zdanění aktiv, jež jsou spravována jménem investorů
The taxation of the assets managed on behalf of investors
Od roku 1996, kdy byl do daňového zákona zapracován čl. 84 odst. 5, byla aktiva ve správě investičních podniků zdaňována stejně jako v případě domiciliačních společností, jež mají v Lichtenštejnsku pouze své sídlo („Sitzgesellschaften“) [12].
From 1996, with the introduction of Section 84(5) of the Tax Act, the assets managed by investment undertakings were taxed in the same way as domiciliary companies (Sitzgesellschaften) [12].
Jelikož domiciliační společnosti nehradily daň z příjmů, nepodléhala této dani ani aktiva ve správě investičních podniků.
As domiciliary companies did not pay income tax, the assets managed by investment undertakings were also not subject to income tax.
Podle čl. 84 odst. 1 daňového zákona podléhaly domiciliační společnosti pouze kapitálové dani se sníženou sazbou 1 ‰ (namísto 2 ‰) [13].
According to Section 84(1) of the Tax Act, only a reduced capital tax of 1 ‰ (instead of 2 ‰) was applied [13].
V souladu s čl. 85 odst. 2 daňového zákona [14] byla tato sazba dále snížena na 0,4 ‰ z kapitálu investičních podniků, jenž přesahoval limit 2 milionů CHF.
This rate was further reduced to 0,4 ‰ for the capital of investment undertakings exceeding CHF 2 million in accordance with Section 85(2) of the Tax Act [14].
Zdanění správcovské složky investičních fondů
The taxation of the management side of investment funds
Tak, jak tomu bylo i v případě všech dalších společností, jež v Lichtenštejnsku působily, podléhalo i vedení investičního fondu (správcovská složka fondu) v plném rozsahu dani z příjmů, kapitálové dani a dani z kupónu, jež byla vyměřována z jeho vlastních příjmů a kapitálu.
Like any other company operating in Liechtenstein, the fund direction of an investment fund (the management side of the fund) was fully liable to pay income, capital as well as coupon tax on its own income and capital.
Daňové povinnosti v plném rozsahu podléhalo vedení fondu i před rokem 1996, a to podle čl. 84 odst. 2 daňového zákona z roku 1961.
The fund direction had also been fully taxed prior to 1996 in accordance with Section 84(2) of the Tax Act 1961.
Zdanění správcovské složky investičních společností
The taxation of the management side of investment companies
V případě investičních společností se však pro daňové účely nerozlišovalo mezi vlastními aktivy správcovské společnosti a aktivy spravovanými.
In the case of investment companies, however, no distinction was made for tax purposes between the management company’s own assets and the managed assets.
Vlastní aktiva investičních společností se tak v souladu s čl. 84 odst. 2 daňového zákona řídila úpravou platnou pro domiciliační společnosti.
The investment companies’ own assets were therefore also subject to the rules applying to domiciliary companies, in accordance with Section 84(2) of the Tax Act.
To znamenalo, že správcovské činnosti ani spravovaná aktiva dani z příjmu nepodléhaly, kapitálové dani podléhaly ve výši 1 ‰ namísto 2 ‰ (jež se podle čl. 85 odst. 2 dále snižovala v případě, že kapitál přesahoval limit 2 milionů CHF) a dani z kupónu nepodléhaly vůbec.
This meant that no income tax was levied on the management activities or on the managed assets; capital tax was payable at 1 ‰ instead of 2 ‰ (and reduced further for any capital exceeding CHF 2 million in accordance with Section 85(2) of the Tax Act); and no coupon tax was levied.
Daňový režim, jenž pro investiční fondy a investiční společnosti v období 1996–2006 platil, lze shrnout takto:
The tax situation from 1996 to 2006 for investment funds and investment companies can be illustrated as follows:
Investiční fond
Investment Fund
Vedení fondu (vlastní aktiva)
Fund direction (own assets)
Daň z příjmu
Income tax
Kapitálová daň v plné výši
Full capital tax
Kapitál fondu, tj. spravovaná aktiva
Fund capital, i.e. managed assets
Žádná daň z příjmu
No income tax
Snížená sazba kapitálové daně
Reduced capital tax
Žádná daň z kupónu
No coupon tax
Investiční společnost
Investment Company
Vlastní aktiva správcovské společnosti
Own assets of the management company
Situace od roku 2006 do dnešního dne
The situation from 2006 until today
Podle právních předpisů zavedených v roce 2005 měly investiční společnosti vést oddělenou evidenci o vlastních aktivech a aktivech spravovaných a tentýž požadavek platil pro správu tohoto majetku.
Legislation introduced in 2005 required investment companies to record and hold their own assets and managed assets separately.
Dále byl do daňového zákona v rámci novely zapracován nový čl. 73 písm. f, který vedení investičního fondu a investičním společnostem ukládá povinnost odvádět daň z příjmu, z kupónu a kapitálovou daň z jejich vlastních aktiv [16].
The Tax Act was also revised and a new Section 73(f) was inserted, which required both the fund direction of an investment fund and investment companies to pay income, capital, and coupon taxes in relation to their own assets [16].
Daňový režim, jemuž investiční fondy a investiční společnosti podléhají od roku 2006, lze shrnout takto:
The tax situation for investment funds and investment companies from 2006 onwards can be illustrated as follows:
Kapitálová daň
Capital tax
Nezdaněn
No taxation
Ve svém rozhodnutí zahájit formální vyšetřovací řízení vyjádřil Kontrolní úřad pochybnosti o tom, je-li uvedená daňová výjimka u vlastních aktiv investičních společností slučitelná s pravidly pro poskytování státní podpory.
In its decision opening the formal investigation, the Authority raised doubts regarding the compatibility with the State aid rules of the exemption from taxation of the own assets of investment companies.
Na rozdíl od argumentů, jež předložily lichtenštejnské orgány, vyjádřil Kontrolní úřad názor, že daňová legislativa poskytovala investičním společnostem selektivní výhodu, která narušovala hospodářskou soutěž a ovlivňovala obchod v EHP.
Contrary to the arguments brought forward by the Liechtenstein authorities, the Authority took the initial view that the tax legislation provided a selective advantage to investment companies which distorted competition and affected trade across the EEA.
Vzhledem k těmto skutečnostem nemohl Kontrolní úřad vyloučit, že daňová úprava platná pro vlastní aktiva investičních společností (úplné vynětí z daňové povinnosti v případě daně z příjmů a daně z kupónu a částečné vynětí z daňové povinnosti v případě kapitálové daně) představuje státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.
On this basis, the Authority could not exclude that the tax rules applicable to the own assets of investment companies (full exemption from payment of income and coupon tax and a partial exemption from payment of capital tax) constitute State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Kontrolní úřad měl rovněž pochybnosti, lze-li tato opatření považovat za slučitelná s ustanoveními o státní podpoře obsaženými v Dohodě o EHP, zejména v čl. 61 odst. 3 písm. c).
The Authority also had doubts that these measures could be considered compatible with the State aid provisions of the EEA Agreement, in particular Article 61(3)(c).
Připomínky třetích stran lze shrnout následujícím způsobem.
The comments from third parties can be summarised as follows:
S odkazem na rozhodnutí Evropské komise o irském režimu pro účast podniku [17] a o snížení daně z příjmů, jež plynou z určitých nehmotných aktiv ve Španělsku [18], vyslovily třetí strany názor, že investiční podnik mohla založit jakákoli fyzická či právnická osoba, a tím využít daňových výjimek; předmětná daňová výjimka tedy není selektivním opatřením.V roce 1996, kdy předmětné právní předpisy začaly platit, nebylo jasné, že se na daňová opatření budou vztahovat pravidla pro udělování státní podpory.
Referring to decisions of the European Commission on an Irish Company Holding Regime [17] and a tax reduction from revenue from certain intangible assets in Spain [18], the third parties argued that any natural or legal person could establish an investment undertaking and therefore benefit from the tax exemptions; on that basis the tax exemption does not constitute a selective measure.In 1996 when the legislation was enacted, it was not clear that the State aid rules would be applicable to tax measures.
Dojde-li Kontrolní úřad k závěru, že se u těchto výjimek jednalo o podporu, je nutno uvést, že tyto výjimky platí od roku 1996, a měly by tedy představovat existující opatření podpory.
If the Authority concludes that the exemptions were aid, they had been in place since 1996 and should constitute an existing aid measure.
S odkazem na článek 15 protokolu 3 (podle nějž se na vrácení podpory vztahuje 10letá promlčecí lhůta) třetí strany uvedly, že v daném případě nelze požadovat vrácení podpory, neboť předmětná daňová výjimka byla zavedena v roce 1996.
With reference to Article 15 of Protocol 3 (according to which recovery shall be subject to a limitation period of 10 years), the third parties argued that no recovery of aid can be required because the tax exemption was introduced in 1996.
Vrácení podpory by podle jejich názoru odporovalo zásadám legitimních očekávání a právní jistoty.
Recovery, it was argued, would contravene the principles of legitimate expectations and legal certainty.
V některých případech nelze vrácení podpory vyžadovat proto, že se na daňové výjimky s ohledem na jejich rozsah vztahuje pravidlo de minimis.
In some cases, no recovery could be required as the amount of the tax exemptions would fall within the de minimis rule.
V dopisech ze dne 17. března 2010 a 16. července 2010 uvedly lichtenštejnské orgány tyto připomínky:
In letters dated 17 March 2010 and 16 July 2010, the Liechtenstein authorities commented as follows:
Předmětná daňová výjimka nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP, neboť není svou povahou selektivní.
The tax exemption does not involve State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement as it is not selective in nature.
Na podporu tohoto tvrzení orgány opětovně poukázaly na dvě rozhodnutí Evropské komise k irskému režimu pro účast podniku a ke snížení daně z příjmů, jež plynou z určitých nehmotných aktiv ve Španělsku.
In support of this argument reference was again made to two decisions of the European Commission, on the Irish Company Holding Regime and a tax reduction from revenue from certain intangible assets in Spain.
Lichtenštejnské orgány dále vyjádřily alternativní názor, že vzhledem k 10leté promlčecí lhůtě podle čl. 1 písm. b) bodu iv) ve spojení s článkem 15 v části II protokolu 3 je případná podpora podporou existující. Stejný závěr lze vyvodit ze skutečnosti, že se předmětné opatření stalo podporou až v důsledku vývoje Evropského hospodářského prostoru (čl. 1 písm. b) bod v) v části II protokolu 3).
In the alternative it is argued that any aid is existing aid on the basis of the 10 year limitation period set out in Article 1(b)(iv) in conjunction with Article 15 of Part II of Protocol 3; and on the basis that the measure only became aid as a result of the evolution of the European Economic Area (Article 1(b)(v) of Part II of Protocol 3).
V neposlední řadě lichtenštejnské orgány uvedly, že pokud by Kontrolní úřad jejich argumenty neakceptoval, neměl by nařizovat vrácení podpory, neboť by to odporovalo obecným zásadám práva EHP, zejména zásadě ochrany legitimních očekávání a právní jistoty.
Finally the Liechtenstein authorities argue that if this is not accepted the Authority should not order recovery of aid on the basis that this would be contrary to general principles of EEA law, specifically the protection of legitimate expectations and legal certainty.
Podpora musí být poskytnuta státem nebo ze státních prostředků.
The aid measure must be granted by the State or through State resources.
Lichtenštejnské orgány se vzdávají příjmů, neboť v daném případě není vybírána daň z příjmu, z kupónu a kapitálová daň.
The Liechtenstein authorities forego revenue corresponding to the non-payment of income, capital and coupon taxes.
Z těchto důvodů se Kontrolní úřad domnívá, že je daňová úprava platná pro investiční společnosti spojena s poskytováním státních prostředků.
For these reasons, the Authority considers that the tax rules applicable to investment companies involve the use of State resources.
Opatření podpory musí jednak poskytovat příjemcům podpory výhody, které je zbavují nutnosti hradit výdaje, jež obvykle platí ze svého rozpočtu.
Firstly, the aid measure must confer on the beneficiaries advantages that relieve them of charges that are normally borne from their budgets.
Tím, že investiční společnosti neměly povinnost odvádět daň z příjmů a z kupónu a byly povinny hradit pouze sníženou kapitálovou daň ze svých vlastních aktiv, získaly zvýhodnění oproti ostatním podnikům, které podléhaly běžnému zdanění příjmů ze své podnikatelské činnosti.
By not being obliged to pay any income or coupon tax and only a reduced capital tax on their own assets, investment companies receive an advantage in comparison to other undertakings that are subject to ordinary taxation on revenues from their business activities.
Toto zvýhodnění je selektivní povahy, neboť bylo přiznáno pouze investičním podnikům ve formě investiční společnosti.
The advantage is selective as it was granted only to investment undertakings organised in the form of investment companies.
Kontrolní úřad neakceptuje argumentaci lichtenštejnských orgánů a třetích stran, podle níž si každý podnik, který v Lichtenštejnsku takovou hospodářskou činnost vyvíjí, může v zásadě zvolit nejvýhodnější právní formu, a následně tak profitovat z daňových úlev.
The Authority does not accept arguments put forward by the Liechtenstein authorities and third parties that each undertaking in Liechtenstein carrying out such economic activity is in principle free to choose the most advantageous legal form and consequently profit from the tax concessions.
Daňovou výhodu, jež je omezena na specifickou skupinu podniků, nelze charakterizovat jako obecné opatření s odůvodněním, že by každý zainteresovaný podnik mohl splněním konkrétních kritérií získat způsobilost pro využití této výhody, pokud by si zvolil konkrétní právní formu [20].Podle závěrů Soudního dvora ve věci GIL Insurance [21]„článek 87 odst. 1 ES ukládá povinnost určit, zda v rámci daného právního režimu může vnitrostátní opatření zvýhodňovat určité podniky nebo určitá odvětví výroby vůči ostatním, které se s ohledem na cíl sledovaný uvedeným režimem nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci“.
A tax benefit which is limited to a specified group of undertakings cannot be characterised as a general measure on the basis that any interested undertaking could fulfil specified criteria and qualify if it organised itself in a particular form [20].By reference to the European Court of Justice’s conclusions in the GIL Insurance [21] case, ‘Article 87(1) EC requires it to be determined whether, under a particular statutory scheme, a State measure is such as to favour “certain undertakings or the production of certain goods” in comparison with others which, in the light of the objective pursued by the system in question, are in a comparable legal and factual situation’.