natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tyto žaloby jsou zjevně závislé na vnitrostátních právních pravidlech.
Such challenges are obviously dependent on national legal rules.
Kontrolní úřad v tomto ohledu zdůrazňuje, že vnitrostátní soudy by měly využít všechny vhodné nástroje a opravné prostředky a uplatnit všechna příslušná ustanovení vnitrostátního práva, aby ve svém vnitrostátním právu uvedly v platnost provádění poslední věty čl. 1 odst. 3 části I protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru, a chránit práva, která jsou přiznávána jednotlivcům a hospodářským subjektům.
In this respect, the Authority emphasises that national courts should use all appropriate devices and remedies and apply all relevant provisions of national law to give effect to the national law implementing the last sentence of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement and protect rights which that law confers on individuals and economic operators.
Bez ohledu na možnost žalovat o náhradu škody podle vnitrostátního práva může porušení povinnosti nečinnosti v zásadě vést k žalobám o náhradu škody na základě judikatury soudu ESVO [64].
Irrespective of the possibility to claim damages under national law, breaches of the standstill obligation can in principle give rise to damages claims based on the case law of the EFTA Court [64].
Státy ESVO musí nahradit ztrátu a škodu způsobenou jednotlivcům v důsledku porušení povinností jak podle sekundárních aktů právních předpisů EHP, tak podle hlavní části Dohody o EHP [65].
EFTA States are required to compensate for loss and damage caused to individuals as a result of breaches of obligations under both secondary acts of the EEA legislation and the main part of the EEA Agreement [65].
Tato povinnost existuje, pokud: i) právní norma, která byla porušena, má přiznat práva jednotlivcům; ii) porušení normy je dostatečně závažné a iii) existuje přímá příčinná souvislost mezi porušením povinnosti členského státu a škodou, která vznikla poškozeným stranám [66].
Such liability exists where: (i) the rule of law infringed is intended to confer rights on individuals; (ii) the breach is sufficiently serious; and (iii) there is a direct causal link between the breach of the Member State’s obligation and the damage suffered by the injured parties [66].
Podle Kontrolního úřadu je první požadavek (povinnost podle práva EHP zaměřená na ochranu individuálních práv) ve vztahu k porušením čl. 1 odst. 3 části I protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru splněn.
The first requirement (EEA law obligation aimed at protecting individual rights) is, in the view of the Authority, met in relation to violations of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Soud ESVO rozhodl, že právní norma, která byla porušena, se považuje za normu přiznávající práva jednotlivcům, pokud je příslušné ustanovení bezpodmínečné a dostatečně přesné [67].
The EFTA Court has held that a rule of law infringed is considered to confer rights on individuals when the relevant provision is unconditional and sufficiently precise [67].
Jak je uvedeno v odstavci 22 výše, Kontrolní úřad se domnívá, že tato kritéria jsou splněna v čl. 1 odst. 3 části 1 protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru.
As stated in paragraph 22 above, the Authority considers this criteria to be fulfilled in Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
S ohledem na čl. 1 odst. 3 části 1 protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru je požadavek dostatečně závažného porušení práva EHP rovněž v zásadě splněn.
The requirement of a sufficiently serious breach of EEA law will also generally be met as regards Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Soud ESVO rozhodl, že to závisí na tom, zda smluvní strana EHP při výkonu svých legislativních pravomocí zjevně a vážně nerespektovala omezení vlastního uvážení.
The EFTA Court has held that this depends on whether, in the exercise of its legislative powers, a Contracting Party to the EEA Agreement has manifestly and gravely disregarded the limits on its discretion.
Aby bylo možné stanovit, zda je tato podmínka splněna, musí být zohledněny všechny faktory charakterizující danou situaci.
In order to determine whether this condition is met, all factors that characterise the situation must be taken into account.
S ohledem na čl. 1 odst. 3 části 1 protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru nemají orgány států ESVO žádnou možnost uvážení, zda oznámit opatření státní podpory.
However, with regard to Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, EFTA State authorities have no discretion not to notify state aid measures.
Mají v zásadě absolutní povinnost oznámit veškerá tato oznámení, a to před jejich provedením.
They are, in principle, under an absolute obligation to notify all such measures prior to their implementation.
Ačkoliv soud ESVO může přihlížet k ospravedlnitelnosti příslušného porušení práva EHP [69], v případě existence státní podpory by si orgány státu ESVO měly být vědomy této povinnosti a za obvyklých okolností nemohou tvrdit, že jim povinnost nečinnosti nebyla známa.
Although the EFTA Court may take the excusability of the relevant breach of EEA law into account [69], in the presence of state aid, EFTA State authorities should be fully aware of this obligation and cannot normally argue that they were not aware of the standstill obligation.
V případě pochybností mohou státy ESVO vždy opatření oznámit Kontrolnímu úřadu z důvodu právní jistoty [70].
In case of doubt, EFTA States can always notify the measure to the Authority for reasons of legal certainty [70].
Třetí požadavek, že porušení práva EHP musí žalobci způsobit skutečnou a určitou finanční škodu, může být splněn různým způsobem.
The third requirement that the breach of EEA law must have caused an actual and certain financial damage to the claimant can be met in various ways.
Žalobce bude často tvrdit, že podpora byla přímo odpovědná za ušlý zisk.
The claimant will often argue that the aid was directly responsible for a loss of profit.
Pokud se vnitrostátní soud setká s takovouto žalobou, měl by vzít v úvahu tyto aspekty:
When confronted with such a claim, the national court should take account of the following considerations:
Na základě požadavků práva EHP týkajících se rovnocennosti a efektivnosti [71] nesmějí ustanovení vnitrostátního práva vylučovat odpovědnost státu ESVO za ušlý zisk [72].
By virtue of the EEA law requirements of equivalence and effectiveness [71], national rules may not exclude an EFTA State’s liability for loss of profit [72].
Škoda podle práva EHP může existovat bez ohledu na to, zda porušení práva způsobilo žalobci zmenšení jeho aktiv nebo mělo za následek, že žalobce svoje aktiva nemohl zvětšit.
Damage under EEA law can exist regardless of whether the breach caused the claimant to lose an asset or whether it prevented the claimant from improving his asset position.
Pokud vnitrostátní právo obsahuje takovéto vyloučení, vnitrostátní soud nesmí ustanovení použít, co se týká žalob o náhradu škody podle čl. 1 odst. 3 části 1 protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru.
Should national law contain such an exclusion, the national court would need to leave the provision unapplied as regards damages claims under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Určování skutečné výše ušlého zisku bude snazší, jestliže protiprávní podpora příjemci umožnila získat zakázku nebo zvláštní obchodní příležitost místo žalobce.
Determining the actual amount of lost profit will be easier where the unlawful aid enabled the beneficiary to win over a contract or a specific business opportunity from the claimant.
Vnitrostátní soud může poté vypočítat příjem, jehož by na základě této zakázky žalobce pravděpodobně dosáhl.
The national court can then calculate the revenue which the claimant was likely to generate under this contract.
V případech, pokud již byla zakázka příjemcem provedena, by vnitrostátní soud přihlédl rovněž ke skutečně dosaženému zisku.
In cases where the contract has already been fulfilled by the beneficiary, the national court would also take account of the actual profit generated.
Složitější posouzení škody je nutné, jestliže podpora vedla pouze k celkovému snížení podílu na trhu.
More complicated damage assessments are necessary where the aid merely leads to an overall loss of market share.
Jedním z možných způsobů, jak řešit tyto případy, by bylo porovnání skutečného příjmu žalobce (na základě účtu zisků a ztrát) s hypotetickým příjmem, pokud by protiprávní podpora nebyla udělena.
One possible way for dealing with such cases could be to compare the claimant’s actual income situation (based on the profit and loss account) with the hypothetical income situation had the unlawful aid not been granted.
Mohou nastat případy, kdy škoda, která žalobci vznikla, překračuje ušlý zisk.
There may be circumstances where the damage suffered by the claimant exceeds the lost profit.
Tak tomu může být například v případě, kdy je v důsledku protiprávní podpory žalobce donucen zanechat podnikání (např. kvůli platební neschopnosti).
This could, for example, be the case where, as a consequence of the unlawful aid, the claimant is forced out of business (e.g. through insolvency).
Možnost žalovat o náhradu škody je v zásadě nezávislá na případném souběžném šetření Kontrolního úřadu týkajícím se téhož opatření podpory.
The possibility to claim damages is, in principle, independent of any parallel investigation by the Authority concerning the same aid measure.
Takovéto probíhající šetření nezbavuje vnitrostátní soud jeho povinnosti chránit individuální práva podle čl. 1 odst. 3 části 1 protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru [73].
Such an ongoing investigation does not release the national court from its obligation to safeguard individual rights under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [73].
Jelikož žalobce může být schopen prokázat, že mu vznikla ztráta v důsledku předčasného poskytnutí podpory, a zejména v důsledku protiprávní časové výhody příjemce, úspěšné žaloby o náhradu škody nejsou rovněž vyloučeny, pokud v době, kdy vnitrostátní soud vydává rozhodnutí, Kontrolní úřad již podporu schválil [74].
Since the claimant may be able to demonstrate that he suffered loss due to the premature implementation of the aid, and, more specifically, as a result of the beneficiary’s illegal time advantage, successful damages claims are also not ruled out where the Authority has already approved the aid by the time the national court decides [74].
Vnitrostátní procesní pravidla někdy vnitrostátnímu soudu umožňují vycházet za účelem stanovení skutečné náhrady škody, která má být žalobci přiznána, z přiměřených odhadů.
National procedural rules will sometimes allow the national court to rely on reasonable estimates for the purpose of determining the actual amount of damages to be granted to the claimant.
Je-li tomu tak a za předpokladu, že je dodržena zásada efektivnosti [75], by použití takových odhadů bylo možné rovněž ve vztahu k žalobám o náhradu škody podle čl. 1 odst. 3 části 1 protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru.
Where that is the case, and provided the principle of effectiveness [75] is respected, the use of such estimates would also be possible in relation to damages claims arising from Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
To může být užitečný nástroj pro vnitrostátní soudy, které se potýkají s problémy při výpočtu náhrady škody.
This can be a useful tool for national courts which face difficulties in relation to the calculation of damages.
Právní předpoklady žalob o náhradu škody podle práva EHP a otázky související s výpočtem náhrady škody mohou být rovněž předmětem žádostí o pomoc Kontrolního úřadu podle oddílu 2 této kapitoly.
The legal prerequisites for damages claims under EEA law and issues of damages calculation can also form the basis of requests for assistance from the Authority under section 2 of this Chapter.
Žaloby o náhradu škody proti příjemci podpory
Damages claims against the beneficiary
Jak bylo popsáno výše, možní žalobci jsou oprávněni podat žaloby o náhradu škody proti orgánu udělujícímu státní podporu.
As described above, potential claimants are entitled to bring damages claims against the state aid granting authority.
Mohou však existovat případy, kdy žalobce upřednostňuje podání žaloby o náhradu škody přímo proti příjemci.
However, there may be circumstances in which the claimant prefers to claim damages directly from the beneficiary.
Jelikož se v čl. 1 odst. 3 části 1 protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru neukládá příjemci státní podpory žádná přímá povinnost, právo EHP není základem pro tyto žaloby [76].
As Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement does not impose any direct obligation on the beneficiary of state aid, EEA law does not give any basis for such claims [76].
Tímto však není v žádném případě dotčena možnost úspěšné žaloby o náhradu škody proti příjemci podpory na základě hmotného vnitrostátního práva.
However, this does not in any way prejudice the possibility of a successful damages action against the beneficiary on the basis of substantive national law.
V této souvislosti se možní žalobci musí spoléhat na vnitrostátní pravidla upravující mimosmluvní odpovědnost [77].
In this context, potential claimants must rely on national rules governing non-contractual liability [77].
Povinnost vnitrostátních soudů vyvodit z porušení povinnosti nečinnosti nezbytné právní důsledky není omezena na konečné rozsudky.
The duty of national courts to draw the necessary legal consequences from violations of the standstill obligation is not limited to their final judgments.
Jako součást své úlohy podle čl. 1 odst. 3 části 1 protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru musí vnitrostátní soudy přijímat rovněž předběžná opatření, je-li to vhodné k ochraně práv jednotlivců [78] a zajištění efektivity čl. 1 odst. 3 části 1 protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru.
As part of their role deriving from Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, national courts are also required to take interim measures where this is appropriate to safeguard the rights of individuals [78] and the effectiveness of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Pravomoc vnitrostátních soudů přijímat předběžná opatření může mít pro zúčastněné strany zásadní význam, je-li nutná rychlá náprava.
The power of national courts to adopt interim measures can be of central importance to interested parties where fast relief is required.
Vzhledem k jejich schopnosti jednat proti protiprávní podpoře rychle, jejich blízkosti a široké paletě dostupných opatření jsou vnitrostátní soudy schopny přijímat předběžná opatření, pokud protiprávní podpora již byla nebo má být vyplacena.
Because of their ability to act swiftly against unlawful aid, their proximity and the variety of measures available to them, national courts are very well placed to take interim measures where unlawful aid has already been paid or is about to be paid.
Nejzřejmějšími případy jsou situace, kdy protiprávní podpora nebyla dosud vyplacena, hrozí však nebezpečí, že takovéto platby budou provedeny v průběhu řízení u vnitrostátních soudů.
The most straightforward cases are those where unlawful aid has not yet been disbursed, but where there is a risk that such payments will be made during the course of national court proceedings.
V těchto případech povinnost vnitrostátního soudu zamezit porušení čl. 1 odst. 3 části 1 protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru [79] může vyžadovat, aby vydal předběžný příkaz, který zakazuje proplacení protiprávní podpory, dokud nebude rozhodnuto o podstatě věci.
In such cases, the national court’s obligation to prevent violations of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [79] can require it to issue an interim order preventing the illegal disbursement until the substance of the matter is resolved.
Pokud k proplacení protiprávní podpory již došlo, úloha vnitrostátních soudů podle čl. 1 odst. 3 části 1 protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru obvykle vyžaduje, aby nařídily úplné navrácení (včetně úroků z protiprávní podpory).
Where the illegal payment has already been made, the role of national courts under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement usually requires them to order full recovery (including illegality interest).
Kvůli zásadě efektivity [80] nemůže vnitrostátní soud toto odkládat neoprávněným zdržováním řízení.
Because of the principle of effectiveness [80], the national court may not postpone this by unduly delaying proceedings.
Ve skutečnosti by takovéto prodlevy nejenže poškodily individuální práva, která čl. 1 odst. 3 části 1 protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru chrání, nýbrž rovněž přímo zvýšily narušení hospodářské soutěže vyplývající z protiprávně poskytnuté podpory.
Such delays would not only affect the individual rights which Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement protects, but also directly increase the competitive harm which stems from the unlawfulness of the aid.
Mohou však v rozporu s touto obecnou povinností existovat okolnosti, v jejichž důsledku vnitrostátní soud vynese rozhodnutí později.
However, in spite of this general obligation, there may nevertheless be circumstances in which the final judgment for the national court is delayed.
V těchto případech povinnost chránit individuální práva podle čl. 1 odst. 3 části 1 protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru znamená povinnost vnitrostátního soudu využít všech předběžných opatření, jichž je podle vnitrostátních procesních předpisů možno použít, alespoň pro ukončení účinků podpory narušujících hospodářskou soutěž na základě předběžného rozhodnutí („předběžné navrácení podpory“) [81].
In such cases, the obligation to protect the individual rights under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement requires the national court to use all interim measures available to it under the applicable national procedural framework to at least terminate the anti-competitive effects of the aid on a provisional basis (“interim recovery”) [81].
Použití národních procesních pravidel v těchto případech podléhá požadavkům přiměřenosti a efektivnosti [82].
The application of national procedural rules in this context is subject to the requirements of equivalence and effectiveness [82].
Pokud je na základě judikatury soudu ESVO a soudů Evropského společenství a rozhodovací praxe Kontrolního úřadu a evidentních důkazů vnitrostátní soudce přesvědčen o tom, že dané opatření zahrnuje protiprávní státní podporu, bude podle názoru Kontrolního úřadu podle vnitrostátního procesního práva nejúčelnější, aby protiprávní podpora a úroky z protiprávní podpory byly uloženy na vázaném účtu do doby, než bude rozhodnuto o podstatě věci.
Where, based on the case law of the EFTA Court and the European Community courts and the practice of the Authority, the national judge has reached a reasonable prima facie conviction that the measure at stake involves unlawful state aid, the most expedient remedy will, in the view of the Authority and subject to national procedural law, be to order the unlawful aid and the illegality interest to be put on a blocked account until the substance of the matter is resolved.
Ve svém konečném rozsudku poté vnitrostátní soud nařídí, aby byly finanční prostředky na vázaném účtu vráceny orgánu udělujícímu státní podporu, je-li potvrzena její protiprávnost, nebo nařídí, aby byly finanční prostředky uvolněny příjemci.
In its final judgment, the national court would then either order the funds on the blocked account to be returned to the state aid granting authority, if the unlawfulness is confirmed, or order the funds to be released to the beneficiary.
Předběžné navrácení podpory může být rovněž velmi účinným nástrojem v případech, kdy vnitrostátní soudní řízení probíhá souběžně s šetřením Kontrolního úřadu [83].
Interim recovery can also be a very effective instrument in cases where national court proceedings run parallel to an investigation by the Authority [83].
Takovéto probíhající šetření nezbavuje vnitrostátní soud jeho povinnosti chránit individuální práva podle čl. 1 odst. 3 části 1 protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru [84].
An ongoing investigation by the Authority does not release the national court from its obligation to protect individual rights under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [84].
Vnitrostátní soud proto nemůže jednoduše pozastavit vlastní řízení, dokud Kontrolní úřad nerozhodne, a ponechat mezitím práva žalobce podle čl. 1 odst. 3 části 1 protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru bez ochrany.
The national court may therefore not simply suspend its own proceedings until the Authority has decided and leave the rights of the claimant under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement unprotected in the meantime.
Pokud chce vnitrostátní soud před přijetím konečného a neodvolatelného inkasního příkazu vyčkat výsledku posouzení slučitelnosti ze strany Kontrolního úřadu, měl by z tohoto důvodu přijmout vhodná předběžná opatření.
Where the national court wishes to await the outcome of the Authority’s compatibility assessment before adopting a final and irreversible recovery order, it should therefore adopt appropriate interim measures.
Jako vhodný opravný prostředek se zde opět jeví příkaz vložit finanční prostředky na vázaný účet.
Here again, ordering the placement of the funds on a blocked account would seem an appropriate remedy.
V případech, kdy:
In cases where:
Kontrolní úřad prohlásí podporu za neslučitelnou, vnitrostátní soud nařídí, aby byly finanční prostředky na vázaném účtu vráceny orgánu udělujícímu státní podporu (podpora s připočtením úroků z protiprávní podpory).
the Authority declares the aid incompatible, the national court would order the funds on the blocked account to be returned to the state aid granting authority (aid plus illegality interest).
Kontrolní úřad prohlásí podporu za slučitelnou, vnitrostátní soud je zbaven své povinnosti podle práva EHP nařídit úplné navrácení [85].
the Authority declares the aid compatible, this would release the national court from its EEA law obligation to order full recovery [85].
Soud proto může s výhradou vnitrostátního práva [86] nařídit, aby byla vlastní částka podpory uvolněna příjemci.
The court may therefore, subject to national law [86], order the actual aid amount to be released to the beneficiary.
Jak je však popsáno v oddíle 1.2.3 této kapitoly, vnitrostátní soud má nadále povinnost podle čl. 1 odst. 3 části I protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru nařídit uhrazení úroků z protiprávní podpory [87].
However, as described in section 1.2.3 of this Chapter, the national court remains under the obligation to give effect to Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement by ordering the recovery of illegality interest [87].
Tyto úroky z protiprávní podpory musí být proto zaplaceny orgánu udělujícímu státní podporu.
This illegality interest will therefore have to be paid to the state aid granting authority.
Úloha vnitrostátních soudů při provádění zamítavých rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO nařizujících navrácení
Role of national courts in the implementation of negative decisions by the EFTA Surveillance Authority ordering recovery
Vnitrostátní soudy mohou čelit rovněž otázkám týkajícím se státní podpory v případech, kdy již navrácení podpory nařídil Kontrolní úřad.
National courts can also face state aid issues in cases where the Authority has already ordered recovery.