natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kaptivní pojišťovny pojišťují rizika, pro něž neexistuje žádný trh, a příjem z těchto činností by proto neměl být zdaněn.
Captives take insurance policies for risks for which there is no market and income from these activities should, therefore, not be taxed.
Společnost tvrdila, že by bylo v rozporu se zásadou právní jistoty očekávat, že podnik zpochybní právní předpisy, které platily více než 10 let.
The company argued that it would contradict the principle of legal certainty to expect an undertaking to question legislation that had applied for more than 10 years.
Společnost uvedla, že legitimně věřila v legalitu daňových opatření, a tvrdila, že pokud Kontrolní úřad dospěje k závěru, že se jedná o státní podporu, jsou tato opatření způsobilá jako existující podpora, nebo by (alternativně) navrácení podpory bylo v rozporu se základními zásadami práva.
It stated that it had legitimately trusted the legality of the tax measures and contended that should the Authority come to the conclusion that State aid is involved, the measures qualify as existing aid, or (alternatively) recovery would contravene fundamental principles of law.
Společnost J poukázala rovněž na finanční krizi a její dopad na posuzování státní podpory.
Finally, Company J referred to the financial crisis and how it has had an impact on the assessment of State aid.
Podle jejího názoru nebude mít mnoho opatření, jež přijala řada členských států Evropské unie, dočasnou povahu, nýbrž se stane trvalými opatřeními.
In its view, many of the measures adopted by several Member States of the European Union will not have a temporary character but will become permanent.
Vzhledem k tomu společnost J očekávala, že Kontrolní úřad nebude požadovat změnu lichtenštejnských daňových právních předpisů vztahujících se na kaptivní pojišťovny.
Against this background, Company J expected that the Authority will not request the amendment of the Liechtenstein tax legislation applicable to captives.
Připomínky společnosti K
Comments from Company K
Společnost tvrdila, že by případný příkaz k navrácení podpory odporoval zásadě právní jistoty (s poukazem na to, že v lichtenštejnském právu je pro případ napadení daňových povinností stanovena 5letá promlčecí lhůta).
It argued that any order to repay aid would contravene the principle of legal certainty (pointing out that Liechtenstein law has a limitation period of five years for challenging tax liabilities).
Společnost K vysvětlila historii založení společnosti, která by byla ve Švýcarsku vyňata z daňové povinnosti a která pojišťuje pouze rizika v rámci skupiny společnosti K. Společnost není zisková, pojišťuje rizika, která nejsou na pojistném trhu pokryta či nejsou pokryta plně, a její pojistné je vypočítáváno na základě údajů o minulých pojistných událostech a zkušeností.
Company K explained the history of the foundation of the company, which would be tax exempted in Switzerland and only insures risks within the Company K group. It is not profit making, it insures also risks that are not or not fully covered in the insurance market and its premiums are calculated on the basis of the claims history/experience.
Pokud by Kontrolní úřad dospěl k závěru, že byla poskytnuta neslučitelná státní podpora, společnost K se domnívá, že by její navrácení porušilo zásady právní jistoty, homogenity a legitimních očekávání.
Should the Authority conclude that incompatible State aid was granted, the Company K considers that a recovery would violate the principles of legal certainty, homogeneity and legitimate expectations.
PŘIPOMÍNKY LICHTENŠTEJNSKÝCH ORGÁNŮ
COMMENTS BY THE LIECHTENSTEIN AUTHORITIES
V dopise ze dne 25. listopadu 2008 poukázaly lichtenštejnské orgány na vývoj v posuzování státní podpory v souvislosti se zdaněním podnikatelské činnosti od počátku 80. let minulého století až do vydání sdělení o použití předpisů o státní podpoře v případě přímého zdanění podnikatelské činnosti v roce 1998 a do vydání rozhodnutí Evropské komise na počátku tohoto desetiletí (například v případě belgických koordinačních center [15]).Lichtenštejnské orgány tvrdily, že kaptivní pojišťovny nepůsobí na volném trhu, jelikož jejich činnosti jsou omezeny na řízení rizik v rámci skupiny, tj. rizik vlastní skupiny společností.
In a letter dated 25 November 2008, the Liechtenstein authorities referred to the evolution of the assessment of State aid in the context of business taxation from the beginning of the 1980s to the issue of a notice on the application of the State aid rules to direct business taxation in 1998, and to the European Commission’s decisions in the early 2000s (for example on the Belgian coordination centres [15]).The Liechtenstein authorities argued that captive insurance companies are not active on an open market as their activities are limited to managing intra-group risks, i.e. the risks of its own corporate group.
Případný příjem, jehož kaptivní pojišťovna dosáhne prostřednictvím transakcí v rámci skupiny, není běžným příjmem, který by měl podléhat dani z příjmů, jelikož správa vlastních aktiv nepředstavuje obchodní činnost podléhající zdanění.
Any income generated by the captive insurance through transactions within the group is not ordinary income that should be subject to income taxation, as the administration of own assets does not constitute a commercial activity subject to taxation.
Podle jejich názoru nelze mít za to, že se subjekt, který nevykonává svou činnost na trhu v soutěži s jinými účastníky trhu, podílí na hospodářské činnosti jako podnik [16].
In their view, an entity that does not exercise its activity on a market in competition with other market players cannot be considered as engaging in economic activity as an undertaking [16].
I v případě, že by kaptivní pojišťovny poskytovaly služby na „volném“ trhu, lichtenštejnský systém zajišťuje, aby se na tyto činnosti na volném trhu vztahovaly běžné sazby daně.
Even if they were to provide services on the ‘free’ market, the Liechtenstein system ensures that the regular tax rates apply to these free market activities.
Podle názoru lichtenštejnských orgánů by se společnosti měly považovat za podniky pouze v rozsahu, v jakém se podílejí na těchto „volných“ činnostech.
In the opinion of the Liechtenstein authorities, it is only to the extent that the companies engage in those ‘free’ activities that they should qualify as undertakings.
Lichtenštejnské orgány uvedly, že kaptivní pojišťovny (stejně jako zajišťovny) představují odlišný trh od přímého pojištění kvůli alokaci rizik v rámci skupiny, jinému regulatornímu rámci a funkcím v oblasti správy, které kaptivní pojišťovny vykonávají v rámci skupiny, do níž náleží.
The Liechtenstein authorities argued that captive insurance companies (like reinsurance companies) constitute a separate market from direct insurance due to the risk allocation within a group, the different regulatory framework, and the management function captives undertake within the group to which they belong.
Kaptivní pojišťovny pojišťují pouze rizika vlastní skupiny (pro něž neexistuje žádný trh nebo náklady pojištění jsou příliš vysoké), a nikoliv rizika třetích stran.
Captive insurance companies only insure their own group’s risks (where there is no market or where costs are too high) and not the risks of third parties.
Pokud jde o selektivitu, lichtenštejnské orgány s odkazem na systém kaptivního pojištění na Alandách a irský režim pro účast podniku uvedly, že daňový režim vztahující se na kaptivní pojišťovny není selektivní z věcného hlediska.
As far as selectivity is concerned, with reference to the Åland captive insurance system and the Irish Company Holding Regime, the Liechtenstein authorities submitted that the tax regime applicable to captive insurance companies is not materially selective.
Důvodem je to, že podmínky stanovené pro tyto společnosti mají horizontální povahu a může je splnit kterýkoli podnik, tj. od podniků se nevyžaduje žádná zvláštní hospodářská síla, aby mohly založit kaptivní pojišťovnu, vztahují se proto na všechny druhy společností.
This is because the conditions for these companies are horizontal in nature and could be achieved by any undertaking, i.e. no specific economic strength is required from undertakings to set up a captive insurance company and it, therefore, applies to all sorts of companies.
Na tomto základě může být pro snížení daně prostřednictvím vlastnictví kaptivní pojišťovny způsobilá kterákoli právnická osoba (bez ohledu na činnost nebo rozsah operací).
On that basis any legal person, irrespective of the sector of activity or size of operations, could qualify for the tax reduction through ownership of a captive insurance company.
V souladu s judikaturou ve věci Gil Insurance [17] lichtenštejnské orgány alternativně tvrdily, že opatření jsou odůvodněna povahou a vnitřním uspořádáním daňového systému, a uvedly, že: „Rozhodující je, zda je tato zřejmá výjimka skutečně v souladu s vnitřní logikou opatření. […] Daňové opatření je specifické pouze tehdy, pokud nepřiměřeně rozlišuje mezi situacemi, které jsou s ohledem na cíle daňového systému z právního a skutkového hlediska srovnatelné“. Podle lichtenštejnského práva je možno kaptivní pojišťovnu definovat jako účelově omezený pojišťovací subjekt zřízený se zvláštním cílem spočívajícím ve financování rizik plynoucích z jeho skupiny společností: „Jedná se tudíž o prostředek interního samopojištění. Kaptivní pojišťovnu tvoří vlastní prostředky skupin společností. Ze zásady, jíž se kaptivní pojišťovny řídí, lze tedy odvodit odlišné daňové zacházení s vlastními prostředky, jež jsou používány ke krytí závazků.“
In line with the Gil Insurance [17] case-law, the Liechtenstein authorities argued in the alternative that the measures are justified by the nature and general scheme of the tax system, arguing that: ‘What matters is whether the apparent exception is actually in line with the internal logic of the measure. […] A tax measure is specific only if it unreasonably discriminates between situations being legally and factually comparable in the light of objectives set by the tax system.’ Under Liechtenstein law, captive insurances may be defined as a limited-purpose insurance entity established with the specific objective of financing risks emanating from their corporate group: ‘Hence, it is an in-house self-insurance vehicle. The captive insurance is made out of the own means of its corporate groups. Hence, the captive insurance follows the principle that the coverage of liabilities out of own means should be treated differently for tax purposes.’
Lichtenštejnské orgány mimoto zdůraznily odlišné zacházení s kaptivními pojišťovnami v porovnání s běžnými pojišťovnami s odkazem na příklady právních předpisů Společenství/EHP podle směrnice o zajištění a směrnice Solventnost II.
Furthermore, the Liechtenstein authorities highlighted the different treatment of captive insurance companies in comparison with conventional insurance companies by reference to Community/EEA law examples under the reinsurance directive and the Solvency II directive.
Lichtenštejnské orgány uvedly, že tyto předpisy berou v úvahu zvláštní povahu kaptivních pojišťoven a zajišťoven.
These, it is said, take note of the specific nature of captive insurance and reinsurance undertakings.
Tvrdily, že se uznává, že se vzhledem k tomu, že tyto podniky pokrývají pouze rizika spojená s průmyslovou nebo obchodní skupinou, do níž náleží, přihlíží k jejich zvláštnímu (a odlišnému) postavení.
They argued that it is acknowledged that as those undertakings cover only risks associated with the industrial or commercial group to which they belong, account is taken of their specific (and different) position.
(Alternativně) měly lichtenštejnské orgány za to, že zákon o daních z roku 1997 představuje existující podporu, jelikož v době, kdy nabyl účinnosti, nepředstavoval podporu, následně se však podporou stal kvůli vývoji práva EHP.
Finally (in the alternative), the Liechtenstein authorities considered that the 1997 Tax Act constitutes existing aid because at the time it was put into effect it did not constitute an aid, but subsequently became aid due to the evolution of EEA law.
Pokud Kontrolní úřad považuje opatření za novou podporu, lichtenštejnské orgány uvedly, že existují dostatečné důvody pro nenavracení podpory.
If the Authority characterises the measures as new aid, they argued that there are sufficient grounds for not recovering the aid.
Důvody jsou dva.
This is for two reasons.
Prvním jsou legitimní očekávání při spoléhání se na přístup Komise v rozhodnutích týkajících se daňových pobídek pro finanční střediska v rámci skupiny ve Francii a daňových pobídek pro mezinárodní činnosti financování v Nizozemsku.
The first is legitimate expectations based on a reliance on the approach taken by the Commission in its decisions relating to the tax incentives for intra-group financial treasury centres in France and the tax incentives for international financial activities in the Netherlands.
Druhým je právní jistota, jelikož v době, kdy Lichtenštejnsko v roce 1995 vstoupilo do EHP, praxe Komise v oblasti státních podpor (která je součástí acquis communautaire) měla za to, že zdanění činností v rámci skupiny nepodléhá pravidlům státní podpory.
The second is legal certainty, since at the time Liechtenstein joined the EEA in 1995, the Commission’s State aid practice (which is part of the acquis communautaire) did not consider taxation of intra-group activities to be a matter subject to the State aid rules.
Připomínky k podáním třetích stran
Comments on third party submissions
Lichtenštejnské orgány zdůraznily, že připomínky v průběhu formálního vyšetřovacího řízení podaly téměř všechny kaptivní pojišťovny, které působí v Lichtenštejnsku, což odráží význam této záležitosti.
The Liechtenstein authorities stressed that nearly all captive insurance companies operating in Liechtenstein submitted comments during the formal investigation, reflecting the importance of the issue.
Lichtenštejnské orgány zdůraznily, že rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení bylo pro tyto společnosti překvapením, jelikož lichtenštejnský daňový režim byl přijat před více než 10 lety.
They emphasised that the decision to open a formal investigation came as a surprise to the companies since Liechtenstein’s tax regime had been adopted more than 10 years ago.
Lichtenštejnské orgány souhlasily s připomínkami třetích stran a uvedly toto:
Agreeing with the comments submitted by third parties, the Liechtenstein authorities argued that:
Kaptivní pojišťovny nejsou podniky
Captives do not qualify as undertakings
Lichtenštejnské orgány se domnívaly, že připomínky společnosti B podávají náležitý přehled o činnosti kaptivních pojišťoven.
The Liechtenstein authorities considered that the comments submitted by Company B provided a good overview of captive insurance operations.
Zejména souhlasí s tím, že ne pro všechny činnosti kaptivních pojišťoven existuje „likvidní pojistný trh“.
They agree, in particular, that there is no ‘liquid insurance market’ for all of the activities of captives.
V této souvislosti lichtenštejnské orgány poukázaly na dokument Mezinárodní asociace orgánů pro dohled v pojišťovnictví (IAIS) zabývající se otázkami kaptivního pojištění, v němž se uvádí:
In this context the Liechtenstein authorities referred to an International Association of Insurance Supervisors (IAIS) Captive Issues Paper stating that:
„Určité druhy rizik, například rizika související s odpovědností za škodu způsobenou vadou citlivého výrobku, poškození životního prostředí, odpovědnost farmaceutických společností a vybraná pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání, je bez ohledu na údaje o minulých pojistných událostech často mimořádně obtížné či dokonce nemožné pokrýt na tradičních trzích. Alternativně se požaduje vysoké pojistné nebo nepřijatelné podmínky, ačkoliv pojištěnec může mít přijatelnou historii, pokud jde o pojistné události.“
‘Certain types of risk such as sensitive product liability risks, environmental impairment, pharmaceutical liability and selected professional indemnity, regardless of the claims history, are frequently either extremely difficult or even impossible to place in traditional markets. Alternatively they demand either high premiums or unacceptable terms and conditions even though the insured may have an acceptable claims history.’
Lichtenštejnské orgány znovu zopakovaly, že se všechny kaptivní pojišťovny usazené v Lichtenštejnsku omezují pouze na řízení rizik v rámci skupiny.
The Liechtenstein authorities reiterated that all captives established in Liechtenstein are confined to managing intra-group risks only.
Rizika pojištěná kaptivními pojišťovnami nelze často přenést na jiné komerční pojistitele.
Further, the risks insured by captives are often not transferable to other commercial insurers.
Kaptivní pojišťovny jsou proto s to pokrýt rizika, pro něž tradiční pojistný trh nenabízí ekonomicky schůdná řešení.
Captives are therefore in a position to cover risks for which the traditional insurance market does not offer economically viable solutions.
Kaptivní pojišťovny se mimoto značně liší od společností poskytujících přímé pojištění, jelikož posledně uvedené pojišťovny pojišťují mnoho druhů rizik, a sdružují proto rizika za účelem vyrovnání nároků.
In addition, captives differ considerably from direct insurance companies as the latter insure many sorts of risks and therefore hold a risk pool to balance claims.
Kaptivní pojišťovna na druhou stranu pojišťuje pouze rizika vlastních společností a nemůže tato rizika vyvážit.
A captive on the other hand only insures its own companies’ risks and is not able to balance those risks.
Lichtenštejnské orgány proto tvrdí, že trh kaptivního pojištění je odlišný od činností na trhu tradičního pojištění a že kaptivní pojišťovny nesoutěží s tradičními pojišťovnami.
The Liechtenstein authorities argue, therefore, that the captive insurance market is distinct from conventional insurance market operations and that captive insurances do not compete with insurance companies.
Odkazovalo se rovněž na judikaturu Soudního dvora se závěrem, že subjekt, který nevykonává činnost na trhu „v soutěži s ostatními účastníky trhu“, nelze považovat za subjekt vykonávající hospodářskou činnost jako podnik, a na rozhodnutí Kontrolního úřadu týkající se Norské správy silnic, které (jak orgány tvrdily) prokazuje, že subjekty vykonávající pouze vnitropodnikové činnosti nejsou podniky, jelikož nevykonávají hospodářskou činnost.
Reference was also made to Court of Justice case-law concluding that an entity which does not exercise its activity on a market ‘in competition with other market players’ cannot be considered as operating an economic activity as an undertaking, and to the Authority’s decision in the Norwegian Road Administration case which — it is argued — shows that entities engaged only in in-house activities are not undertakings as they do not engage in economic activities.
Daňový režim pro kaptivní pojišťovny představuje obecné opatření
The tax treatment of captives constitutes a general measure
Lichtenštejnské orgány tvrdily, že daňový režim pro kaptivní pojišťovny není selektivní z věcného hlediska, jelikož tato možnost je dostupná všem a nevyžaduje určitou hospodářskou sílu.
The Liechtenstein authorities argued that the tax treatment of captives is not materially selective as it is an option available to all and does not require a certain economic strength.
Daňová opatření nejsou omezena na určitá odvětví, určité druhy společností nebo určité části území Lichtenštejnska, neexistují rovněž žádná omezení týkající se obratu, velikosti, počtu zaměstnanců nebo nutnosti být součástí mezinárodní skupiny.
The tax measures are not limited to certain sectors, certain types of companies, or certain parts of the Liechtenstein territory — there are also no restrictions regarding turnover, size, the number of employees or a necessity to be part of a multinational group.
Lichtenštejnské orgány proto tvrdí, že jejich daňové předpisy pro kaptivní pojišťovny nejsou selektivní z věcného hlediska.
They argue, therefore, that their tax provisions for captive insurance companies are not materially selective.
Na podporu tvrzení, že zdanění kaptivních pojišťoven v Lichtenštejnsku není selektivní z věcného hlediska, poukázaly lichtenštejnské orgány na rozhodnutí Evropské komise týkající se daňového systému pro kaptivní pojišťovny na Alandách a irského režimu účasti podniku, španělské snížené daně z nehmotných aktiv a nizozemské snížené daně z úroků ve skupině (Groepsrentebox) [18].
The Liechtenstein authorities referred to the European Commission’s Decisions regarding the Åland Islands captive insurance tax system, the Irish Company Holding Regime, the Spanish reduced tax from intangible assets, and the Dutch reduced tax on revenue from intra-group loans (Groepsrentebox) [18], in order to support the claim that the taxation of captive insurance companies in Liechtenstein is not materially selective.
Rozhodnutí týkající se Nizozemska bylo citováno následovně:
The Dutch decision was quoted as follows:
„Pokud jde o dluhové financování, společnosti ve spojení nejsou v právní a skutkové situaci srovnatelné se situací společností, které ve spojení nejsou. Důvodem je skutečnost, že na rozdíl od společností, jež nejsou ve spojení, se společnosti ve spojení, které se snaží získat úvěr nebo investici do vlastního kapitálu v rámci skupiny, neúčastní výlučně obchodní transakce. Mateřská společnost a dceřiná společnost mají stejné zájmy, zatímco u obchodní transakce s poskytovatelem finančních prostředků, který je třetí stranou, tomu tak není, protože v takovém případě se každá strana snaží maximalizovat svůj zisk na úkor druhé strany.“
‘With respect to debt financing activities, related companies are not in a comparable legal and factual situation as unrelated companies. The reason is that related companies are not engaged in a merely commercial transaction, unlike unrelated companies, when they try to obtain loan or equity financing within the group. The parent and the subsidiary share the same interest, which is not the case of a commercial transaction with a third party provider of finance, where each party tries to maximise its profits at the expense of the other.’
Odůvodnění na základě povahy a vnitřního uspořádání systému
Justification by the nature and general scheme of the system
I v případě, že by Kontrolní úřad měl za to, že dotyčná opatření jsou selektivní z věcného hlediska, lichtenštejnské orgány tvrdí, že jsou každopádně odůvodněna povahou a vnitřním uspořádáním lichtenštejnského daňového systému.
Even if the Authority were to consider the measures at stake to be materially selective, the Liechtenstein authorities argue that they are, in any event, justified by the nature and general scheme of the Liechtenstein tax scheme.
Přitom souhlasí s názory, které v tomto ohledu vyslovily třetí strany.
In doing so, they agree with the views expressed by third parties on this point.
Lichtenštejnské orgány podpořily tvrzení týkající se definice kaptivních pojišťoven a zacházení s těmito pojišťovnami podle směrnice EU o zajištění a směrnice Solventnost II a tvrdily, že kaptivní pojištění je nutno odlišit od tradičního pojištění.
The Liechtenstein authorities supported arguments relating to the definition and treatment of captive insurance companies under the EU Reinsurance and Solvency II Directives, claiming that captive insurance should be distinguished from classical insurance business.
Lichtenštejnské orgány souhlasily s tím, že rozdílné zacházení s kaptivními pojišťovnami je odůvodněno vzhledem k omezené oblasti činnosti kaptivních pojišťoven a jejich zvláštní vnitroskupinové povaze.
The Liechtenstein authorities agreed that different treatment of the captives is justified given the limited area of operation of captives and their specific intra-group nature.
Neexistence narušení hospodářské soutěže a neexistence ovlivnění obchodu mezi smluvními stranami
No distortion of competition and no effect on trade between Contracting Parties