natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kromě toho měl zákon podpořit rovnost práv v otázkách bydlení tím, že umožní poskytovat finanční prostředky na konkrétní účel, tedy na to, aby lidé mohli za přijatelných podmínek snadněji získat nebo si pronajmout bydlení.
Furthermore, it was to promote equal rights as regards housing by provision of funds for the specific purpose of increasing people’s chances of acquiring or renting housing on manageable terms.
Na základě zákona č. 97/1993 zajišťovaly fungování systému bydlení čtyři různé veřejné subjekty: státní agentura pro bydlení, státní rada pro bydlení, státní fond pro výstavbu a fond pro bydlení pracovníků.
Under the terms of Act No 97/1993 four different public bodies operated in the housing system, namely: the State Housing Agency, the State Housing Board, the State Building Fund and the Workers’ Housing Fund.
Státní agentura pro bydlení a státní rada pro bydlení
The State Housing Agency and the State Housing Board
Právní základ státní agentury pro bydlení byl stanoven v článku 2 zákona.
The legal basis for the State Housing Agency was laid down in Article 2 of the Act.
Podle tohoto ustanovení byla agentura státní institucí, která podléhala samostatné radě ředitelů (státní rada pro bydlení) spadající pod správní pravomoc ministra sociálních věcí, který nesl za otázky bydlení svrchovanou odpovědnost.
According to that provision, the Agency was a state institution subject to a separate board of directors (the State Housing Board) within the administrative purview of the Minister of Social Affairs, who was in supreme charge of matters relating to housing.
Agentura měla řídit a vykonávat funkce spojené s bydlením, které jsou na základě zákona svěřeny veřejným orgánům.
The Agency was to manage and implement the functions relating to housing entrusted to public authorities by the Act.
Ministrovi sociálních věcí bylo povoleno vydat předpis, v němž měl podrobněji vymezit strukturu agentury, viz článek 3 zákona.
The Minister of Social Affairs was permitted to issue a regulation to decide in greater detail on the structure of the Agency (cf. Article 3 of the Act).
Ministr byl rovněž oprávněn spojit celkové řízení, operace a lidské zdroje dvou či více útvarů, oddělení a fondů stanovených zákonem.
The Minister was also given authorisation to merge the overall management, operations and human resources of two or more divisions, departments and funds provided for in the Act.
Náklady na provoz státní agentury pro bydlení měly být rozděleny mezi fondy provozované agenturou, a to s ohledem na rozsah jejich činnosti a zůstatky aktiv na konci rozpočtového roku.
Costs of the operation of the State Housing Agency was to be divided between the funds operated by the Agency, having taken into account the scope of their operation and outstanding assets at the close of the fiscal year.
Státní agentura pro bydlení byla spravována státní radou pro bydlení (dále jen „rada“), která se skládala ze sedmi členů volených parlamentem po každých parlamentních volbách, viz článek 4 zákona.
The State Housing Agency was governed by the State Housing Board (the Board) that was composed of seven members elected by Parliament following each Parliamentary election (cf. Article 4 of the Act).
Podle článku 5 zákona měla rada spravovat finanční prostředky a řídit provoz a další činnosti státní agentury pro bydlení, státního fondu pro výstavbu a fondu pro bydlení pracovníků.
According to Article 5 of the Act, the Board was to manage the finances, operations and other activities of the State Housing Agency, the State Building Fund and the Workers’ Housing Fund.
Měla také zaručit, že agentura provádí své činnosti v souladu s platnými zákony a správními ustanoveními.
It should also ensure that the Agency conducted its activities in accordance with the prevailing law and administrative provisions.
Rada navíc mimo jiné nesla odpovědnost za přidělování finančních prostředků stavebním společnostem na výstavbu sociálního bydlení.
Moreover, the Board was, inter alia, given the responsibility of allocating funds to developers for social housing.
Státní rada pro bydlení byla také zmocněna, aby na základě schválení ministra sociálních věcí vytvářela nové kategorie půjček, viz čl. 11 odst. 2.
The State Housing Board was also empowered, subject to approval by the Minister of Social Affairs, to create new lending categories (cf. paragraph 2 of Article 11).
Další specifikace týkající se půjček byly stanoveny v článcích 12 až 15 zákona.
Further specifications regarding the loans were laid down in Articles 12 to 15 of the Act.
Státní fond pro výstavbu
State Building Fund
Úloha a úkol státního fondu pro výstavbu byly stanoveny v článku 8 zákona č. 97/1993.
The role and task of the State Building Fund was laid down in Article 8 of Act No 97/1993.
Podle uvedeného ustanovení měl fond v souladu s ustanoveními zákona a právními předpisy stanovenými na jeho základě vykonávat činnosti v oblasti půjček a transakcí dluhopisů na bydlení.
According to that provision, the Fund was to engage in lending activities and housing bond transactions in accordance with the provisions of the Act and regulations set pursuant to the Act.
Fond byl také odpovědný za půjčky a úvěry, které byly v souvislosti s fondem poskytnuty nebo o nich mohlo být v blízké budoucnosti rozhodnuto.
The Fund was also responsible for the borrowing and lending that had taken place with respect to the fund or that might be decided in the future.
Článek 9 zákona stanovil, jak má být státní fond pro výstavbu financován:
Article 9 of the Act laid down how the State Building Fund was to be financed, as follows:
z výnosů kapitálu fondu, tj. ze splátek, úroků a plateb při indexaci cen v souvislosti s poskytnutými půjčkami;
By returns on the Fund’s own capital, i.e. instalments, interests and price indexation payments on granted loans.
z ročních příspěvků státního rozpočtu, jak stanoví zákon o rozpočtu;
Through the annual State Treasury contributions as provided for in the Budget Act.
z prodeje dluhopisů fondu pojištění v nezaměstnanosti, penzijním fondům podle dohody mezi státní agenturou pro bydlení a fondy a z jakýchkoli jiných půjček, o nichž může být kdykoli podrobněji rozhodnuto v investičním a úvěrovém plánu.“
Through the sale of bonds to the Unemployment Insurance Fund, to pension funds as agreed between the State Housing Agency and the funds, and by any other borrowing as may be decided in further detail in the investment and credit plan applicable at any time.’
Článek 11 zákona umožnil, aby státní fond pro výstavbu poskytoval půjčky následujících kategorií za předpokladu, že byly z rozpočtu fondu na příslušný rok vyčleněny prostředky:
Article 11 of the Act allowed the State Building Fund to grant loans in the following categories, provided that funding had been made available in its budget for the relevant year:
půjčky na výstavbu domovů pro starší lidi a pečovatelských ústavů pro děti a starší lidi;
Loans for the construction of homes for the elderly and day-care institutions for children and the elderly.
zvláštní půjčky pro osoby se zvláštními potřebami;
Special loans for those with special needs.
půjčky nebo granty na technické inovace a další reformy ve stavebním odvětví.“
Loans or grants for technical innovations and other reforms in the construction industry.’
Všechny půjčky poskytnuté státním fondem pro výstavbu měly být plně indexované, viz článek 16 zákona.
All loans from the State Building Fund were to be fully indexed (cf. Article 16 of the Act).
Každá půjčka měla být zajištěna hypotékou prvního nebo druhého stupně na bydlení, na které byla půjčka poskytnuta.
Each loan should be secured by a first- or second-rank mortgage in the housing for which the loan had been granted.
Kromě toho bylo přípustné požadovat, aby poskytnutá půjčka či hypotéka nepřesahovaly konkrétní část kupní ceny, odhadu ceny nemovitosti nebo ohodnocení rizika při pojištění pro případ požáru.
Moreover, it was permissible to require that the granted loan and mortgage should not exceed a particular proportion of the purchase price, real estate assessment or fire insurance valuation.
Dluhopisy na bydlení
Housing Bonds
Podle článku 19 zákona je úkolem útvaru pro dluhopisy na bydlení:
According to Article 19 of the Act, the role of the Housing Bonds Divisions was:
vydávat jménem státního fondu pro výstavbu kategorie zpeněžitelných dluhopisů, dále jen „dluhopisy na bydlení“, a to za podmínek stanovených v tomto zákoně nebo v nařízení;
To issue categories of marketable bonds in the name of the State Building Fund, hereafter referred to as housing bonds, subject to the terms and conditions laid down in this Act, or by regulation.
vyměňovat dluhové cenné papíry zajištěné zástavním právem k obytnému domu vydaným v souvislosti s nákupem nemovitosti, výstavby nového bytu či obytného domu nebo rozsáhlými přístavbami, zlepšeními či obnovou používaného obytného domu […];
To exchange debt instruments secured by mortgage upon residential housing issued in connection with the purchase of real estate, construction of new housing, or extensive additions or improvements to, or renovation of, used residential housing […].
neustále podporovat prodejnost dluhopisů na bydlení na trhu.“
To promote the saleability of housing bonds in the market at all times.’
Systém dluhopisů na bydlení nebyl tradičním systémem hypotečních půjček, ale systémem výměny dluhopisů, v němž kupující požádal útvar pro dluhopisy na bydlení o vydání hypotečního zástavního listu, jenž byl zajištěn nemovitostí, kterou hodlal koupit.
The housing bond system was not a traditional mortgage loan system, but a bond swap system, meaning that homebuyers applied to the Housing Bonds Division to issue a mortgage bond, which was secured against the property to be bought.
Útvar pro dluhopisy na bydlení pak tento zástavní list od kupující koupil a zaplatil jej tím, že prodávajícímu vydal dluhopisy na bydlení.
The Housing Bonds Division then bought this bond from the homebuyer and paid for it by issuing housing bonds to the seller.
S těmito dluhopisy na bydlení pak bylo možné volně obchodovat na trhu s cennými papíry.
These housing bonds could then be freely traded in the securities market.
Prodávající mohl dluhopisy prodat na trhu s cennými papíry, použít je jako prostředek k platbě nebo si je nechat.
The seller could sell the bonds on the securities market, use them as means of payment or keep them.
Podle článku 21 zákona bylo útvaru pro dluhopisy na bydlení povoleno, aby uplatnil nárok na úrokové rozpětí, a pokryl tak své provozní výdaje a odhadované ztráty z nesplacených půjček.
According to Article 21 of the Act, the Housing Bonds Division was permitted to claim an interest margin to cover its operating expenses and estimated losses from outstanding loans.
Úroveň úrokového rozpětí měl určit ministr sociálních věci na základě návrhu státní rady pro bydlení.
The Minister of Social Affairs was to determine the level of the interest margin following the proposal of the State Housing Board.
Hypoteční nástroje nakupované útvarem pro dluhopisy na bydlení měly být vydány na maximální dobu trvání půjčky 25 let, viz článek 26 zákona.
The mortgage instruments purchased by the Housing Bonds Division were to be issued for a maximum loan period of 25 years (cf. Article 26 of the Act).
Podle článku 27 mohly být tyto hypoteční nástroje vyměněny za dluhopisy na bydlení až do výše 75 % přiměřeně odhadnuté ceny nemovitosti.
According to Article 27, these mortgage instruments could be exchanged for housing bonds amounting to a maximum of 75 % of a property’s reasonably assessed price.
Ministr sociálních věcí byl zmocněn, aby rozhodl o maximálním procentním podílu prostřednictvím nařízení, jímž mohl rozhodnout o vyšším procentním podílu pro novou výstavbu a první koupi obytného domu či bytu.
The Minister of Social Affairs was empowered to decide on the maximum percentage through a Regulation whereby he could decide on a higher percentage for new construction and the first-time purchase of residential housing.
Podle článku 29 zákona měl útvar pro dluhopisy na bydlení podporovat prodejnost dluhopisů na bydlení na trhu.
According to Article 29 of the Act, the Housing Bonds Division was to promote the saleability of the housing bonds on the market.
Za tím účelem se měl útvar snažit spolupracovat s bankami, penzijními fondy a jinými subjekty na finančním trhu.
For that purpose the Division was to seek cooperation with banks, pension funds and other entities on the financial market.
Kromě toho mohl státní fond pro výstavbu využít část svých prostředků na transakci dluhopisů na bydlení, aby podpořil tržní rovnováhu.
Furthermore, the State Building Fund was permitted to dispose of a proportion of its funds for transaction in housing bonds to promote equilibrium on the market.
Zákon sám o sobě neobsahoval žádná ustanovení o tom, kdo je pro půjčky v rámci systému dluhopisů na bydlení způsobilý.
The Act did not itself contain provisions on who was eligible for loans under the housing bonds system.
Místo toho byla tato pravidla stanovena v nařízení č. 467/1991 o útvaru pro dluhopisy na bydlení a transakcích dluhopisů na bydlení (um húsbréfadeild og húsbréfaviðskipti). Pokud jde o půjčky podnikům, nařízení stanovilo, že dodavatelé stavebních prací jsou pro půjčky v rámci systému způsobilí.
Instead, such rules were laid down in Regulation No 467/1991 on the Housing Bonds Division and housing bonds transactions (um húsbréfadeild og húsbréfaviðskipti).With regard to lending to undertakings the Regulation provided that building contractors qualified for loans from the system.
Dodavatel stavebních prací byl definován jako jakýkoli uznaný subjekt, který staví a prodává dokončené byty v souladu s příslušnou průmyslovou normou, viz článek 1 nařízení.
A building contractor was defined as any recognised entity building and selling completed apartments in accordance with the relevant industrial standard (cf. Article 1 of the Regulation).
Pravidla půjček na nové budovy byla stanovena v článku 10 nařízení a článek 25 kladl na dodavatele zvláštní požadavek, podle nějž měli předkládat záruku od finančního ústavu či obce.
Rules regarding loans for new buildings were laid down in Article 10 of the Regulation and Article 25 imposed a special requirement on contractors under which they were required to submit a guarantee from a financial institution or a municipality.
Fond pro bydlení pracovníků
Workers’ Housing Fund
Úlohou fondu bydlení pracovníků bylo poskytovat půjčky na sociální bydlení s cílem vyřešit otázky bydlení osob, které vyžadují zvláštní pomoc, viz článek 47 zákona.
The role of the Workers’ Housing Fund was to take care of the provision of loans for social housing with the aim of solving the housing needs of those who require special assistance thereto (cf. Article 47 of the Act).
Článek 48 se týkal financování fondu pro bydlení pracovníků, které bylo prováděno tímto způsobem:
Article 48 concerned the financing of the Workers’ Housing Fund, which was achieved as follows:
z výnosů vlastního kapitálu fondu, tj. ze splátek, úroků a plateb při indexaci cen z poskytnutých půjček;
by returns on the Fund’s own capital, i.e. instalments, interest and price indexation payments on granted loans;
z občasných ročních příspěvků státního rozpočtu, jak stanoví zákon o rozpočtu;
by annual State Treasury contributions as provided for in the Budget Act from time to time;
z půjček od obcí státní agentuře pro bydlení, viz článek 42;
by loans from municipalities to the State Housing Agency (cf. Article 42);
z prodeje dluhopisů penzijním fondům podle dohody mezi státní agenturou pro bydlení a penzijními fondy;
by the sale of bonds to pension funds in accordance with agreements made between the State Housing Agency and pension funds;
ze zvláštních půjček, o nichž je občas rozhodnuto v investičních a úvěrových plánech, nejsou-li disponibilní finanční prostředky podle písmen a) až d) pro rozvojové plány postačující.“
by special borrowings, decided in the investment and credit plans from time to time, when disposable funds pursuant to sub-paragraphs a to d are not sufficient for planned developments.’
Kategorie půjček z fondu pro bydlení pracovníků byly vyjmenovány v článku 50 zákona:
The loan categories of the Workers’ Housing Fund were listed in Article 50 of the Act and were the following:
Půjčky na koupi sociálního bydlení na leasing (na 90 % kupní ceny).
Loans for lease-purchase social housing (for 90 % of the purchase price).
Půjčky na sociální bydlení v soukromém vlastnictví (na 90 % kupní ceny).
Loans for privately owned social housing (for 90 % of the purchase price).
Půjčky na sociální bydlení v pronájmu (na 90 % kupní ceny).
Loans for rented social housing (for 90 % of the purchase price).
Půjčky na obecné bydlení na leasing (na 70 % a 20 % kupní ceny).
Loans for general lease-purchase housing (for 70 % and 20 % of the purchase price).
Půjčky na sociální bydlení byly státní radou pro bydlení poskytovány z fondu pro bydlení pracovníků, viz článek 52 zákona.
Loans for social housing were granted by the State Housing Board from the Workers’ Housing Fund (cf. Article 52 of the Act).
Půjčka mohla pokrýt až 90 % nákladů na výstavbu či kupní ceny, nesměla ale přesáhnout 90 % základu nákladů schváleného státní radou pro bydlení, který byl snížen o 3,5 % zvláštní příspěvek obcí na každý byt se sociální pomocí, viz čl. 42 odst. 2 zákona [11].
The loan could be up to 90 % of the construction cost or purchase price, however, not exceeding 90 % of the costs basis approved by the State Housing Board, less a 3,5 % special contribution of the municipalities for each social assistance apartment (cf. paragraph 2 of Article 42 of the Act) [11].
Pokud jde o nárok na sociální pomoc, článek 64 zákona stanovil, že právo na půjčku na soukromé sociální bydlení mají pouze osoby, které splňují tyto podmínky:
With regard to entitlement to social assistance, Article 64 of the Act stated that the right to loans for private owned social housing was limited to those who fulfilled the following conditions:
dosud nevlastní byt nebo srovnatelný majetek v jiné podobě;
Do not already own an apartment or a comparable asset in another form.
jejich průměrný příjem během posledních tří let před přidělením půjčky nepřesáhl […].
Have had an average income over the past three years before allocation takes place of an amount not exceeding […].
Tato omezení příjmů jsou na začátku každého roku […] určena státní radou pro bydlení;
These income limits shall be determined by the State Housing Board at the beginning of each year […].
prokázali platební schopnost, která je posouzena obecním výborem pro bydlení […].“
Demonstrate payment ability which is assessed by the housing committee of a municipality […].’
V článku 65 se stanoví, že žadatelé, kteří se ucházejí o nájemní byt, musejí splňovat podmínky uvedené v písmenech a) a b).
Article 65 provided that those applying for rental apartments had to fulfil the conditions in sub-paragraphs (a) and (b).
Majitel bytu se sociální pomocí, který má v úmyslu tento byt prodat, musel o tomto záměru informovat výbor pro bydlení nebo jinou stavební společnost, viz článek 85 zákona.
The owner of a social assistance apartment who intended to sell this apartment was to notify the housing committee or other developer of such intentions (cf. Article 85 of the Act).
Podle zákona a předpisů stanovených na jeho základě měla stavební společnost byt koupit a znovu jej prodat.
The developer was to purchase the apartment and resell it in accordance with the Act and regulations set pursuant to the Act.
Při koupi bytu měl být prodejci bytu vrácen příspěvek, který poskytl při koupi bytu, a splátky, které uhradil z půjčky z fondu pro bydlení pracovníků od okamžiku, kdy uzavřel smlouvu o koupi bytu.
On the purchase of an apartment, its seller should be refunded the contribution he provided on the purchase of the apartment and the instalments he had paid on the loan from the Workers’ Housing Fund from the time the purchase agreement was entered into.
Podle článku 86 byly za výpočet prodejní ceny sociálního bydlení odpovědné obce.
Article 86 entrusted the municipalities with the task of calculating the sales price of social housing.
Zákon o bydlení č. 44/1998
The Housing Act No 44/1998
Úvod – hlavní změny
Introduction — main changes
Zároveň byl zrušen výše uvedený zákon č. 97/1993 o státní agentuře pro bydlení.
At the same time the abovementioned Act No 97/1993 on the State Housing Agency was repealed.
Podle článku 1 zákona o bydlení je cílem zákona podpořit bezpečnost a rovná práva Islanďanů, pokud jde o bydlení, a to poskytováním půjček a uspořádáním otázek týkajících se bydlení a umožněním poskytování finančních prostředků na konkrétní účel, tedy na to, aby lidé mohli za přijatelných podmínek snadněji získat nebo si pronajmout bydlení.
According to Article 1 of the Housing Act, the purpose of the Act is to promote security and equal rights as regards housing to Icelanders, through the granting of loans and through organisation of matters relating to housing, and that funds are provided for the specific purpose of increasing people’s chances of acquiring or renting housing on manageable terms.
Jinými slovy, účel zákona je totožný s účelem, který byl stanoven ve výše uvedeném článku 1 zrušeného zákona č. 97/1993.
In other words, the purpose of the Act corresponds fully to that laid down in the abovementioned Article 1 of the former Act No 97/1993.
V návrhu, z něhož následně vznikl zákon o bydlení, byly hlavní změny popsány takto:
In the bill, which subsequently became the Housing Act, the main amendments were described in the following terms:
„Hlavní změny v návrhu se týkají systému sociálního bydlení.
‘The main changes contained in the bill concern the social housing system.
Nejdůležitější navrhovanou změnou je, že bude zastavena výstavba a nákup soukromých sociálních bytů a místo toho bude zřízen nový systém sociálních půjček.
The principal change being proposed is that the building and purchase of privately owned social apartments will be stopped and instead a new social lending system will be established.
Stávající ustanovení o výstavbě nájemních bytů zůstanou v platnosti, navrhuje se však, aby byly zrušeny články o koupi na leasing.
The current provisions on the building of rental apartments will remain in place but it is proposed that the Articles on lease-purchase be abolished.
Kromě výše uvedených skutečností bude vypracován samostatný návrh pro stavební a bytová družstva.
In addition to the abovementioned, an independent bill will concern building and housing cooperatives.
V jiných ohledech lze hlavní změny návrhu zjednodušeně rozdělit do tří skupin.
In other respects, the main changes in the bill may be simplified into three issues.
Za prvé se týkají sociální pomoci.
First, they concern social assistance.
Za druhé účasti obcí na takovéto pomoci, třetí skupina změn se týká organizačního uspořádání otázek bydlení.“
Second, the participation of municipalities in such assistance and third changes concerning the organisational set-up of housing affairs.’
Když ministr sociálních věcí předložil návrh zákona parlamentu, vysvětlil hlavní legislativní změny plánované v novém návrhu takto:
When the Minister of Social Affairs submitted the bill to Parliament, he explained the main legislative changes foreseen under the new bill in the following manner:
„Toto jsou hlavní body:
‘The main items are as follows:
Bude zrušena státní agentura pro bydlení.
The State Housing Agency will be abolished.
Státní fond pro výstavbu a fond pro bydlení pracovníků budou spojeny do fondu pro financování bydlení a součástí fondu se rovněž stanou aktiva státní agentury pro bydlení.
The State Building Fund and the Workers’ Housing Fund will be merged into the Housing Financing Fund and the assets of the State Housing Agency will also become part of the Fund.
Pokud jde o transakce v souvislosti s nemovitostmi na obecném trhu, zůstane systém dluhopisů na bydlení beze změn.
The housing bond system will remain unchanged as regards real estate transactions on the general market.
Fond pro financování bydlení se postupem času zcela osamostatní.
The Housing Financing Fund shall in the fullness of time become self-sustainable.