natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Společnost tvrdila, že na trhu panuje shoda ohledně úrovně rizik, jež si společnosti ponechávají, a že pod touto úrovní „nelze hovořit o likvidním pojistném trhu“.
The company contended that there is market consensus on levels of risk that companies keep and that below this level ‘one cannot speak of a liquid insurance market’.
Společnost C měla rovněž za to, že některá rizika jsou nepojistitelná, a společnosti si je proto ponechávají nuceně, a že v této oblasti nenahrazují kaptivní pojišťovny komerční pojistitele.
Company C also considered certain risks to be uninsurable and are therefore forcibly retained by companies, and that in this area captive insurance companies do not substitute commercial insurers.
Společnost C objasnila, že podle jejího názoru je založení kaptivních pojišťoven pouze jedním ze způsobů, jak v rámci společnosti formalizovat a zorganizovat ponechaná rizika, a že tato možnost není omezena na velké společnosti a neposkytuje hospodářskou výhodu v porovnání se společnostmi, které kaptivní pojišťovny nezakládají.
Company C explained that in its opinion forming captives is merely one way of formalising and organising retained risk within a company, and that it is not an option limited to large corporations, and does not confer an economic advantage in comparison to companies that do not form captives.
Ačkoliv společnost C uvedla, že se nejedná o možnost omezenou na velké společnosti, připustila rovněž, že větší společnosti mají nižší náklady na rizika (díky úsporám z rozsahu, struktuře kapitálu a diverzifikaci rizik) než menší společnosti a že s větší pravděpodobností vlastní kaptivní pojišťovny.
Although Company C stated that it is not an option limited to large companies, it also accepted, however, that larger companies have a lower cost of risk (due to economies of scale, capital structure and risk diversification) than smaller ones, and are more likely to own captive insurance companies.
Společnost C zdůraznila, že společnost B může fungovat pouze v rámci své skupiny společností a není účastníkem na trhu přímého komerčního pojištění.
Company C emphasised that Company B is only able to operate within its group of companies, and that it does not participate in the commercial direct insurance market.
Společnost C rovněž tvrdila, že její kaptivní pojišťovna nesoutěží s ostatními účastníky trhu a že vzhledem ke skutečnosti, že společnost C není s to pořizovat služby, které nabízí její kaptivní pojišťovna, u ostatních účastníků trhu, není ovlivněna přeshraniční hospodářská soutěž.
Finally, Company C contended that its captive does not compete with other market recipients, and, as Company C is unable to procure the services offered by its captive from other market recipients, there is no effect on cross-border competition.
Připomínky společnosti D
Comments from Company D
Společnost D se popsala jako přední správce kaptivního pojištění v Lichtenštejnsku, který poskytuje služby v oblasti správy 6 z celkem 12 kaptivních pojišťoven, které se v současnosti v knížectví nacházejí.
Company D described itself as the leading captive manager in Liechtenstein, providing management services to six of the 12 captive insurance companies currently located in the principality.
V dopise, který byl obdržen dne 11. května 2009, společnost D uvedla, že podle jejího názoru nenarušují daňová opatření týkající se kaptivních pojišťoven hospodářskou soutěž, jelikož tyto společnosti nemají konkurenty, a proto neexistuje žádný trh.
In its letter received on 11 May 2009, Company D stated that in its opinion the tax measures to which captive insurance companies are subject do not distort competition as the companies do not have competitors and there is, therefore, no market.
Společnost D potvrdila, že z hlediska nahraditelnosti na straně nabídky „může rizika, která pojišťují kaptivní pojišťovny, pojistit mnoho komerčních pojistitelů“, tvrdila však, že z hlediska nahraditelnosti na straně poptávky nepovažují pořizovatelé pojištění kaptivní pojišťovny a komerční pojistitele za alternativy, nýbrž za samostatné produkty.
Company D acknowledged that in terms of supply-side substitution, ‘many commercial insurers can insure the risks captives insure’, but contended that in terms of demand-side substitution, buyers of insurance do not view captives and commercial insurers as alternatives, but as separate products.
Důvodem je skutečnost, že se komerční pojištění nepovažuje za stejně efektivní nástroj řízení rizik jako využití kaptivního pojištění, že se pojistitelná rizika liší (produkty se spíše doplňují, místo aby byly vzájemně zaměnitelné) a že v některých zemích čelí komerční pojistitelé a kaptivní pojišťovny odlišným licenčním a regulatorním požadavkům (společnost D zastávala názor, že není vhodné považovat kaptivní pojišťovny za společnosti, které působí na stejném trhu jako komerční pojistitelé, nemají-li stejnou možnost účastnit se tohoto trhu).
This is because commercial insurance is considered not to be as effective a risk management tool as using a captive; as the insurable risks are different (the products being complementary rather than interchangeable); and because in some countries commercial insurers and captives face different licence and regulatory requirements (Company D was of the view that it is unreasonable to classify captives as operating in the same market as commercial insurers when they do not have the same opportunity to participate in that market).
Společnost D rovněž tvrdila, že by případné rozhodnutí Kontrolního úřadu nařizující navrácení protiprávní podpory kaptivními pojišťovnami v Lichtenštejnsku bylo v rozporu s obecnými zásadami práva, jelikož by mělo zpětnou účinnost a bylo by v rozporu s legitimním očekáváním společností, že se na ně nebude vztahovat vyšší daňová zátěž.
Company D also argued that any decision by the Authority ordering recovery of unlawful State aid from captives in Liechtenstein would be contrary to general principles of law, as it would be retrospective and in breach of the legitimate expectation of the companies that they would not be subject to an increased tax burden.
Připomínky společnosti E
Comments from Company E
Společnost E je kaptivní pojišťovna se sídlem v Lichtenštejnsku.
Company E is a captive insurance company located in Liechtenstein.
Ve svém dopise, který Kontrolní úřad obdržel dne 12. května 2009, společnost E uvedla, že Kontrolní úřad ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení vycházel z nesprávných předpokladů.
In its letter received by the Authority on 12 May 2009, Company E claimed that the Authority had made incorrect assumptions in its decision to open the formal procedure.
Společnost E tvrdila, že kaptivní pojišťovna nevyvažuje riziko pořízením zajištění, jak uvedla Evropská komise (a na což odkázal Kontrolní úřad) ve svém rozhodnutí týkajícím se podpory pro kaptivní pojišťovny na Alandách (Finsko) [11], a vysvětlila, že kaptivní pojišťovna nese veškerá rizika své mateřské společnosti.
Company E argued that a captive insurance company does not offset risk through the purchase of reinsurance as stated by the European Commission (and referred to by the Authority) in its decision concerning aid for captive insurance companies in Åland (Finland) [11] explaining that a captive carries all of the risks of its parent.
Společnost E rovněž uvedla, že pojištění prostřednictvím kaptivní pojišťovny nepředstavuje alternativu získání pojištění na „obecném trhu“ a že kaptivní pojišťovny jsou v porovnání s obecnými pojistiteli ve skutečnosti znevýhodněny, jelikož nemohou sdružovat rizika, a neměly by být srovnávány s obecnými pojistiteli, nýbrž s nepojištěnými riziky, která společnosti nesou.
Company E also argued that insurance through a captive is not an alternative to obtaining insurance on the ‘general market’, and indeed that captives are at a disadvantage compared to general insurers as they are unable to pool risks, and should be compared not with general insurers but with the uninsured risks that companies carry.
Společnost E uvedla, že v současnosti neposkytuje své skupině pojištění, které nelze pořídit na mezinárodním trhu.
Company E stated that it does not currently provide insurance to its group that cannot be bought on the international market.
Společnost E uvedla, že založení kaptivní pojišťovny znamená značné náklady a může být odůvodněno pouze komerčními důvody.
Company E stated that establishing a captive involves substantial costs and can only be justified on commercial grounds.
Jedním z důvodů (jak informovala Kontrolní úřad) založení společnosti v Lichtenštejnsku bylo to, že knížectví nebylo v porovnání s ostatními lokalitami z daňového hlediska „nevýhodné“, a změna daňového režimu „nepříznivě ovlivní životaschopnost Lichtenštejnska coby místa vhodného pro kaptivní pojišťovny“.
One of the reasons, it informed the Authority, that the company was formed in Liechtenstein was that the principality was ‘not disadvantageous’ in tax terms in comparison to other locations, and a change to the tax regime ‘will adversely affect the viability of Liechtenstein as a captive location’.
Připomínky společnosti F
Comments from Company F
Společnost F nejprve objasnila, jak jsou uspořádány kaptivní pojišťovny a zajišťovny, a konkrétně společnost F jako součást holdingu […].
Company F firstly explained how captive insurance and reinsurance companies, and in particular Company F as part of the […] Holding, are organised.
Společnost zdůraznila skutečnost, že kaptivní pojištění představuje sdružení rizik v rámci skupiny společností s cílem umožnit efektivní řízení rizik a financování.
It stressed the fact that captives constitute a pooling of risks within a company group to allow for efficient risk management and financing.
Domnívala se rovněž, že založení kaptivní pojišťovny zajišťuje větší průhlednost rizik v rámci skupiny.
It also considered that the establishment of a captive creates greater transparency of risks within the group.
Společnost F poukázala na menší požadavky integrace trhu, jež existují mezi státy ESVO, které jsou členy EHP, v porovnání s EU.
Company F referred to the lesser requirements of market integration that exist among the EFTA States of the EEA compared to the EU.
Odkázala zejména na článek 113, čl. 114 odst. 2 a článek 115 SFEU, pokud jde o sbližování právních předpisů v oblasti daní, přičemž v Dohodě o EHP obdobná ustanovení neexistují.
It referred in particular to Articles 113, 114(2), and 115 TFEU regarding approximation of laws in the area of taxation, which do not have analogous provisions in the EEA Agreement.
Společnost F tvrdila, že daňová opatření ve prospěch kaptivních pojišťoven v Lichtenštejnsku nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.
Company F argued that the tax measures in favour of captive insurance companies in Liechtenstein do not constitute State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Toto tvrzení se zakládalo na dvou důvodech: kaptivní pojišťovny nejsou podniky a daňová opatření neposkytují žádnému podniku selektivní výhodu.
This statement was based on two reasons: captives are not undertakings, and the tax measures do not selectively benefit any undertaking.
S odkazem na rozhodnutí Kontrolního úřadu týkající se Norské správy silnic, okresního úřadu Møre og Romsdal [12] společnost F tvrdila, že kaptivní pojišťovny nejsou podniky, jelikož poskytují pojistné služby pouze „interně“.
Referring to a decision of the Authority concerning the Norwegian Road Administration Møre and Romsdal District Office [12], Company F argued that captives are not undertakings because they only provide insurance services ‘in-house’.
Činnost, kterou vykonávají kaptivní pojišťovny, nemá mimoto hospodářskou povahu, jelikož je omezena výhradně na přenos interních rizik vyplývajících z činností zbytku holdingové skupiny […].
Moreover, the activity carried out by captive insurance companies does not have an economic nature as it is exclusively limited to the transfer of internal risks from the activities of the remainder of the […] Holding Group.
Společnost F nesouhlasila s tvrzeními Kontrolního dvora uvedenými v rozhodnutí o zahájení řízení a tvrdila, že důvodem pro založení kaptivní společnosti není to, že je to ekonomicky výhodné, nýbrž to, že to znamená sdružení rizik skupiny za účelem efektivnějšího řízení rizik a větší průhlednosti.
Disagreeing with the arguments put forward by the Authority in the opening decision, Company F contended that the reason for establishing a captive was not that it is economically advantageous but because it means that the risks of the group are pooled for more efficient risk management and increased transparency.
Tuto zvláštní funkci nemůže převzít „externí“ společnost, a proto pro tento zvláštní druh činností neexistuje žádný trh.
This specific function cannot be assumed by an ‘external’ company and in consequence there is no market for this specific type of activities.
Společnost F rovněž uvedla, že pro služby, které poskytuje, neexistuje na volném trhu žádná alternativa.
Company F also contended that there is no open market alternative to the service it provides.
Společnost F rovněž tvrdila, že odkaz na rozhodnutí Evropské komise týkající se Aland je sporný, jelikož Kontrolní úřad není rozhodnutími Komise vázán, nýbrž musí opatření posoudit nezávisle a výhradně na základě ustanovení Dohody o EHP.
Company F also argued that the reference to the Åland Decision of the European Commission is questionable since the Authority is not bound by the decisions of the Commission, but must assess the measures independently and solely based on the provisions of the EEA Agreement.
Společnost F taktéž uvedla, že daňová opatření nejsou spojena s určitým podnikem, nýbrž se zvláštní funkcí, a nejsou proto selektivní.
Company F also argued that the tax measures are not linked to a given undertaking but to a particular function and are, therefore, not selective.
Společnost F se domnívala, že selektivita nesouvisí s hospodářskou silou podniku, a tvrzení Kontrolního úřadu i Komise v případě Aland v souvislosti s otázkou, zdali by podnik mohl založit kaptivní pojišťovnu, nebyla správná.
Company F considered that selectivity does not relate to the economic strength of the undertaking and the question of whether it could establish a captive insurance company was wrongly argued both by the Authority and by the Commission in the Åland case.
Společnost F tvrdila, že v posledně uvedeném případě Komise neposoudila plně selektivitu, jelikož neposoudila, zda jsou opatření v souladu s povahou a logikou daňového systému.
Company F argued that in the latter case the Commission had not fully assessed selectivity as it did not assess whether the measures fell within the nature and logic of the tax system.
V této souvislosti společnost F odkázala na rozhodnutí Komise ve věci týkající se irského režimu pro účast podniku [13] a tvrdila, že Kontrolní úřad měl posoudit, zda se kaptivní pojišťovny nacházejí ze skutkového a právního hlediska ve srovnatelné situaci, a došla k závěru, že zvláštní regulatorní předpisy, které se na ně vztahují (zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/68/ES [14], která obsahuje definici kaptivních pojišťoven, jakož i směrnice Solventnost II), prokazují, že tomu tak není.
Referring in this context to the Commission’s Decision in the Irish Holding Company Regime case [13], Company F argued that the Authority should have assessed whether captive insurance companies are factually and legally in a similar situation and come to the conclusion that the specific regulatory provisions applicable to them (in particular Directive 2005/68/EC of the European Parliament and of the Council [14] which provides a definition of captive insurance companies, as well as the Solvency II Directive) prove that they are not.
S odkazem na judikaturu Soudního dvora ESVO společnost F tvrdila, že „jakákoli přímá nebo nepřímá diskriminace, která má být považována za odůvodněnou, musí být odvozena z vnitřní logiky všeobecného systému a vyplývat z objektivních podmínek v rámci tohoto všeobecného systému“.
With reference to the case-law of the EFTA Court, Company F argued that ‘any direct or indirect discrimination which is to be considered justified must derive from the inherent logic of the general system and result from objective conditions within that general system’.
Jako vedlejší tvrzení společnost F uvedla, že daňové opatření existovalo před vstupem Dohody o EHP v Lichtenštejnsku v platnost a že se na společnost od jejího založení v roce 1990 vztahovala stejná daňová pravidla.
As secondary arguments, Company F considered that the tax measure existed prior to the entry into force of the EEA Agreement in Liechtenstein, and that the company has been subject to the same tax rules since its establishment in 1990.
Tato pravidla se výslovně týkala kaptivních pojišťoven od roku 1998 a od té doby se podstatně nezměnila.
These rules were explicitly applicable to captive insurances companies from January 1998 and have not been substantially modified since.
Společnost F tvrdila, že důvodem toho, že se daňová opatření vztahující se na kaptivní pojišťovny v Lichtenštejnsku považují za státní podporu, je pouze vývoj pravidel EHP.
Company F contended that it is only the evolution of EEA rules that has led to the tax measures applicable to captives in Liechtenstein being considered to be State aid.
Podle rozhodovací praxe Komise v období od roku 1960 do roku 1990, během něhož Lichtenštejnsko režim zavedlo, se daňová opatření nepovažovala za státní podporu.
The decision-making practice of the Commission from 1960 to 1990, during which time the Liechtenstein scheme was introduced, did not consider tax measures to constitute State aid.
S odkazem na předchozí rozhodnutí Komise, z nichž některá nepovažovala podobná daňová opatření za státní podporu, se společnost F domnívala, že by v tomto případě nemělo být z důvodu právní jistoty a ochrany legitimních očekávání požadováno navrácení podpory.
Finally, referring to previous Commission decisions, some of which had considered similar tax arrangements not to constitute State aid, Company F considered that no recovery should be requested in this case because of legal certainty and the protection of legitimate expectations.
Připomínky společnosti G
Comments from Company G
V dopisech ze dne 1. prosince 2008 a 25. května 2009 vyjádřila společnost G s ohledem na šetření překvapení, jelikož po dobu více než 10 let věřila v legalitu lichtenštejnského daňového systému, a až dosud se neobjevily žádné náznaky, že by pravidla týkající se kaptivních pojišťoven mohla být státní podporou.
In letters dated 1 December 2008 and 25 May 2009, Company G expressed its surprise at the investigation given that it had trusted the legality of the Liechtenstein tax system for more than 10 years, and that to date there had been no indications that the rules applicable to captive insurance companies could be State aid.
Podle jejího názoru nelze očekávat, že podnik ověří, zda byly právní předpisy, které platí po dobu více než 10 let, oznámeny Kontrolnímu úřadu.
In its opinion, an undertaking cannot be expected to verify whether legislation in place for more than 10 years had been notified to the Authority.
Společnost dále uvedla, že placení daní se zpětným účinkem je z právního hlediska sporné a z hospodářského hlediska kontraproduktivní, zejména v současné finanční krizi.
Moreover, the retroactive payment of taxes, it said, is questionable from a legal perspective and counterproductive from an economic point of view, in particular in the context of the current financial crisis.
Společnost G poukázala rovněž na zásady týkající se legitimních očekávání a právní jistoty.
Company G referred also to the principles of legitimate expectations and legal certainty.
Připomínky společnosti H
Comments from Company H
V dopisech ze dne 17. října 2008 a 27. května 2009 společnost H vyjádřila obavu, že by daňové předpisy ve prospěch kaptivních pojišťoven v Lichtenštejnsku mohly být považovány za neslučitelnou státní podporu.
In letters dated 17 October 2008 and 27 May 2009, Company H expressed its concern that the tax legislation in favour of captive insurance companies in Liechtenstein could be considered incompatible State aid.
Společnost uvedla, že věřila v legalitu právních předpisů, které platily po dobu více než 10 let, a nebylo by reálné požadovat zajištění jejich souladu s pravidly státní podpory obsaženými v Dohodě o EHP.
The company stated that it had trusted the legality of the legislation in place for more than 10 years, and it would not be realistic to require it to ensure that it is compliant with the State aid rules of the EEA Agreement.
Zpětné získání daní by představovalo porušení zásad týkajících se legitimních očekávání a právní jistoty a odporovalo by zásadě rovného zacházení v EHP v době, kdy Evropská komise v zájmu zmírnění finanční krize schválila na státní podpory miliony EUR.
Recovery of taxes would violate the principles of legitimate expectations and legal certainty, and would contravene the principle of equal treatment within the EEA at time in which the European Commission has allowed millions of euro of State aid to alleviate the financial crisis.
Připomínky společnosti I
Comments from Company I
Společnost I vyjádřila obavu, že zdanění kaptivních pojišťoven v Lichtenštejnsku může představovat neslučitelnou státní podporu, a zdůraznila, že důvěřovala právním předpisům, které v Lichtenštejnsku platily po dobu 10 let.
Company I communicated its concern that the taxation of captive insurance companies in Liechtenstein may constitute incompatible State aid, and stressed its trust in the legislation applicable in Liechtenstein for 10 years.
To podle jejího názoru odůvodňuje uplatnění legitimních očekávání a právní jistoty v souvislosti s navrácením podpory.
This, in its opinion, justified the application of legitimate expectations and legal certainty in the context of recovery.
Připomínky společnosti J
Comments from Company J
V dopisech ze dne 13. listopadu 2008 a 20. dubna 2009 vyslovila společnost J své obavy ohledně možné neslučitelnosti zdanění kaptivních pojišťoven v Lichtenštejnsku s pravidly státní podpory.
Company J presented its concerns regarding the possible incompatibility of the Liechtenstein taxation for captive insurance companies with the State aid rules in letters dated 13 November 2008 and 20 April 2009.
Společnost J tvrdila, že zvláštní ustanovení v nových právních předpisech Solventnost II týkající se kaptivních pojišťoven naznačují, že kaptivní pojišťovny nepůsobí na stejném trhu a že se na ně nevztahují stejné regulační mechanismy jako na ostatní pojišťovny.
Company J argued that special provisions for captive insurance companies in new Solvency II legislation are an indication that captives are not active on the same market, and are not subject to the same regulatory mechanisms, as other insurance companies.
Společnost J rovněž uvedla, že kaptivní pojišťovnu může založit kterýkoliv podnik, a opatření proto není selektivní.
Company J also argued that any undertaking can establish a captive insurance company and in consequence the measure is not selective.
Společnost zastávala názor, že by obecné zdanění čistých příjmů kaptivních pojišťoven vedlo k nerovnému zacházení s podniky.
The company was of the view that taxing captive insurance companies ‘across the board’ on their net earnings would lead to unequal treatment of undertakings.
Společnost tvrdila, že kaptivní pojišťovny jsou nástrojem samopojištění a měly by být zdaněny pouze s ohledem na příjmy z odvětví pojištění souvisejících s povinným pojištěním v zemi pojistitele.
Captives, the company argued, are an instrument of self insurance and should only be taxed on their income from insurance branches liable for a legal insurance obligation in the country of the insurer.
Společnost uvedla, že v opačném případě na tom budou podniky, které založí kaptivní pojišťovnu, z daňového hlediska hůře než podniky, které kaptivní pojišťovnu nemají a rozhodly se nepojistit rizika, jež nemusí být pojištěna ze zákona.
Otherwise, it was said, undertakings that create a captive will be worse off from a tax point of view than those that do not have a captive insurance company, and choose not to insure risks which do not have to be insured by law.