natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lichtenštejnské orgány se shodovaly se společností A RE, že se službami, které poskytují kaptivní pojišťovny, nelze obchodovat, jelikož pro některá rizika není dostupné „řešení na volném trhu“.
The Liechtenstein authorities concurred with Company A RE that the services provided by captives are not tradable since there is no ‘free market solution’ available for some risks.
Dotyčná opatření proto nenarušují hospodářskou soutěž, ani neovlivňují obchod mezi smluvními stranami Dohody o EHP.
Consequently, the measures in question neither distort competition nor affect trade between the Contracting Parties to the EEA Agreement.
Byla-li poskytnuta podpora, jedná se o podporu existující
If aid is present it is existing aid
Lichtenštejnské orgány tvrdily, že dotyčná opatření je nutno považovat za existující podporu ve smyslu čl. 1 odst. 1 části I a čl. 1 písm. b) bodu v) části II protokolu 3, pokud mají být vůbec považována za státní podporu.
The Liechtenstein authorities argued that the measures in question should be regarded as existing aid within the meaning of Article 1(1) of Part I and Article l(b)(v) of Part II of Protocol 3 if they are to be characterised as State aid at all.
V tomto ohledu přitom opět sdílejí stanovisko třetích stran.
In doing so, they again shared the opinion of third parties on that point.
Lichtenštejnské orgány tvrdily, že kaptivní pojišťovny jsou zdaňovány se sníženou sazbou kapitálové daně ve výši 0,1 % od roku 1989, tj. od doby, která předcházela přijetí zvláštních právních předpisů pro kaptivní pojišťovny.
They argued that captives have been taxed at a reduced capital tax of 0,1 % since 1989 before any specific legislation was enacted for captive insurance companies.
Lichtenštejnské orgány dále podpořily tvrzení, že se daňová opatření stala podporou v důsledku vývoje Dohody o EHP.
Further, the Liechtenstein authorities supported arguments that the tax measures became aid as a result of the evolution of the EEA Agreement.
Lichtenštejnské orgány souhlasily se společností F a domnívaly se, že vývoj, k němuž došlo na konci 90. let minulého století, nastal po zavedení zvláštních opatření pro kaptivní pojišťovny zákonem ze dne 18. prosince 1997.
Agreeing with Company F, the Liechtenstein authorities considered that the evolution which took place at the end of the 1990s occurred after the specific measures relating to captive insurance companies were introduced by the Act of 18 December 1997.
Navrácení podpory by nebylo slučitelné s obecnými zásadami práva Společenství
Recovery of aid would be incompatible with the general principles of Community law
Lichtenštejnské orgány souhlasily s tvrzením společností A a F a uvedly, že kaptivní pojišťovny nemohly při přijetí opatření v roce 1997 předvídat, že by tato opatření mohla být státní podporou, vzhledem k podobnostem mezi jejich situací a případy týkajícími se činností v rámci skupiny.
Agreeing with Company A and Company F’s statements, the Liechtenstein authorities submitted that the captives could not have anticipated that the measures, when adopted in 1997, could be State aid given the similarities between their position and cases on intra-group activities.
Všechny zúčastněné strany tvrdí, že v té době neexistovaly žádné náznaky, že jsou pravděpodobná či předvídatelná některá předběžná zjištění Kontrolního úřadu.
All interested parties claim that there were no indications at the time that any of the Authority’s preliminary findings were likely, or foreseeable.
V souladu s tvrzeními všech zúčastněných stran lichtenštejnské orgány vyslovily rovněž názor, že by navrácení podpory bylo v rozporu se zásadou právní jistoty.
In line with the statements of all interested parties, the Liechtenstein authorities also expressed their opinion that recovery would be in contravention of the principle of legal certainty.
Základní požadavek týkající se právní jistoty má zajistit, aby bylo uplatňování práva Evropské unie / EHP jisté a předvídatelné.
The fundamental requirement of legal certainty is to ensure that the application of European Union/EEA law is certain and foreseeable.
Rovněž tvrdily, že tento požadavek je třeba vymáhat o to důsledněji, pokud existují finanční důsledky.
It is also argued that this necessity must be enforced all the more strictly where there are financial consequences.
Lichtenštejnské orgány uvedly, že když Lichtenštejnsko přistoupilo v roce 1995 k Dohodě o EHP, neoznačovalo acquis communautaire (včetně rozhodovací praxe Komise v oblasti státních podpor) zdanění činností v rámci skupiny jako státní podporu a mezi rokem 1995 a 1997 (kdy byla opatření přijata) nedošlo k žádnému vývoji, který by naznačoval, že se tento postoj změní.
It is submitted that when Liechtenstein joined the EEA Agreement in 1995 the acquis communautaire (including the Commission’s State aid decision practice) did not designate the taxation of intra-group activities as State aid, and that there were no developments between 1995 and 1997 (when the measures were adopted) to suggest that this position would change.
Podpora musí být poskytnuta státem nebo ze státních prostředků.
The aid measures must be granted by the State or through State resources.
Ačkoliv je sazba kapitálové daně v Lichtenštejnsku v současnosti stanovena na 0,2 %, pro kaptivní pojišťovny platí nižší sazba ve výši 0,1 % (a 0,075 % v případě kapitálu přesahujícího 50 milionů CHF a 0,05 %, pokud kapitál přesáhne 100 milionů CHF).
While the capital tax rate in Liechtenstein is currently set at 0,2 %, captive insurance companies are subject to a reduced rate of 0,1 % (and 0,075 % for capital exceeding CHF 50 million and 0,05 % for capital in excess of CHF 100 million).
Kaptivní pojišťovny jsou rovněž zcela vyňaty z daňové povinnosti v případě daně z příjmů a daně z kuponu.
Captive insurance companies are also fully exempted from payment of income tax and the coupon tax.
Přiznání částečné nebo úplné daňové výjimky znamená ztrátu daňových příjmů státu, která odpovídá spotřebě státních prostředků ve formě fiskálních (daňových) výdajů [19].
The granting of a full or partial tax exemption involves a loss of tax revenues for the State which is equivalent to consumption of State resources in the form of fiscal (tax) expenditure [19].
Státní podporu lze udělit pouze podnikům, které vykonávají hospodářskou činnost.
State aid can only be granted to undertakings that are engaged in economic activity.
Podle Evropského soudního dvora zahrnuje pojem podnik ve smyslu článku 87 Smlouvy o ES (nyní článek 107 Smlouvy o fungování Evropské unie), který odpovídá čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP, „jakýkoliv subjekt vykonávající hospodářskou činnost nezávisle na právním postavení tohoto subjektu a způsobu jeho financování“ [20].
According to the European Court of Justice, the notion of an undertaking within the meaning of Article 87 EC (now Article 107 of the Treaty on the Functioning of the European Union), which corresponds to Article 61(1) of the EEA Agreement, encompasses ‘every entity engaged in an economic activity, regardless of the legal status of the entity and the way in which it is financed’ [20].
Podle ustálené judikatury Soudního dvora představuje „hospodářskou činnost jakákoli činnost spočívající v nabízení zboží nebo služeb na daném trhu“ [21]. Poskytování pojištění je služba, která je ve své podstatě hospodářskou činností [22].
The Court has further ‘consistently held that any activity consisting in offering goods or services on a given market is an economic activity’ [21].Providing insurance is a service, which in principle is an economic activity [22].
Kaptivní pojišťovny nabízejí pojistné služby na daném trhu za pojistné.
Captive insurance companies offer insurance services for a premium on a given market.
Skutečnost, že jejich klienti jsou omezeni pouze na podniky ve stejné skupině, do níž náleží, nemá na tento závěr vliv.
The fact that their clients are restricted only to undertakings of the same group to which they belong does not affect this conclusion.
Podniky ve skupině, do níž kaptivní pojišťovna náleží, se rozhodly pořídit pojištění u jiné společnosti v téže skupině, která takovéto služby poskytuje, namísto jejich pořízení u třetí strany.
The undertakings of the group to which the captive belongs have chosen to purchase insurance from another company within its group which provides such services instead of purchasing from a third party insurance company.
Jak je uvedeno níže, Kontrolní úřad proto zastává názor, že služby poskytované kaptivními pojišťovnami představují alternativu pořízení pojištění u třetí strany.
As referred to below, the Authority is of the view, therefore, that the services provided by captive insurers are an alternative to purchasing insurance from a third party.
Skutečnost, že kaptivní pojišťovny uspokojují poptávku určitých podniků po pojištění, postačuje k vyvození závěru, že nabízejí služby na trhu.
The fact that captive insurance companies supply demand for insurance from certain undertakings is sufficient to conclude that they offer their services on the market.
Založením kaptivní pojišťovny je pojištění těchto rizik vázáno na jednu společnost ve skupině, což znamená, že o pojištění rizik dané skupiny nebude moci soutěžit žádná jiná pojišťovna působící na trhu.
By establishing a captive, the insurance of these risks is ‘captive’ to one company of the group, which means that none of the other insurance companies active in the market will be able to compete for the insurance of the risks of the group.
Tato rizika by byla obvykle pojištěna výběrem jiného komerčního poskytovatele pojištění, v tomto případě však službu místo toho poskytuje kaptivní pojišťovna, kterou založila skupina.
The insurance of these risks would normally be undertaken by choosing another commercial provider but here the service is provided by the captive insurance company formed by the group instead.
Kaptivní pojišťovna je v Lichtenštejnsku založena jako jakákoli jiná společnost v podobě samostatného právního subjektu.
A captive insurance company is established as a separate legal entity in Liechtenstein and set up like any other company.
Služby, které poskytuje, jsou placenými službami, riziko je na ni přenášeno za tržních podmínek, společnost vede oddělené účetnictví a podléhá dani podle vnitrostátního práva.
The services it provides are paid for, risk is transferred to it on an arm’s length basis, it keeps separate accounts and is liable to tax under national law.
Kaptivní společnosti ve skutečnosti podléhají dani v prvé řadě v Lichtenštejnsku, jelikož jsou podniky, které vykonávají hospodářskou činnost v jeho jurisdikci.
Captive insurance companies are indeed subject to taxation in Liechtenstein in the first place as they are undertakings that are engaged in economic activity within the jurisdiction.
Založení zvláštní společnosti je úmyslnou volbou ze strany společností, které se rozhodnou založit kaptivní pojišťovnu, a je běžnou praxí umístit kaptivní pojišťovnu do jurisdikce s nízkými daněmi s cílem využít nižších sazeb daně.
Forming a separate company is a deliberate choice on the part of companies which decide to form captives, and it is common practice to locate the captive in a low tax jurisdiction in order to benefit from lower rates of taxation.
Pokud by (obecně řečeno) nebyla založena nová, samostatná společnost a rizika by byla pokryta samopojištěním v rámci stávající struktury společností, projevila by se nákladová výhoda plynoucí z rozhodnutí neplatit komerčním pojistitelům pouze v nižších nákladech, a tudíž vyšších ziscích, přičemž by byla placena běžná sazba v rámci domovské daňové jurisdikce společnosti.
If a new, separate company was not created, and the risks were self-insured within the existing company structure, generally speaking, the cost benefit from deciding not to pay commercial insurers would merely be reflected in lower costs — and therefore higher profits, paid at the normal rate within the company’s home tax jurisdiction.
Založení společnosti a její umístění do zahraničí znamená, že pojistné služby lze poskytovat mimo domovskou daňovou jurisdikci (jurisdikce) společnosti, což skupině umožní využít (kromě jiných způsobů [23] nižší zdanění zisku dosaženého na základě rozhodnutí o samopojištění [24].V průběhu formálního vyšetřovacího řízení některé dotčené strany tvrdily, že kaptivní pojišťovny nejsou podniky, jelikož za prvé poskytují pojistné služby pouze „interně“ a poskytované služby nejsou za druhé nabízeny na volném trhu, jelikož se týkají běžných, často se vyskytujících rizik, které si obvykle ponechávají společnosti, nebo složitých rizik s vysokou hodnotou, která nelze na trhu pojistit, nebo je lze pojistit pouze s prohibitivními náklady.
Creating a company and locating it offshore means that the insurance services can be provided outside the company’s home tax jurisdiction(s), enabling the group to benefit (among other ways [23]) from lower taxation on the profits made from the decision to self-insure [24].During the formal investigation some of the parties involved argued that captives are not undertakings, firstly, because they only provide insurance services ‘in-house’, and, secondly, because the services provided are not offered by the open market mainly as they concern common high frequency risks commonly retained by companies, or complex, high value risks that cannot be insured on the market or can only be insured at prohibitive cost.
„Interní“ poskytování služeb
‘In-house’ provisions
Jak bylo uvedeno výše, v průběhu šetření byly uvedeny konkrétní odkazy na rozhodnutí Kontrolního úřadu týkající se Norské správy silnic, okresního úřadu Møre og Romsdal.
As stated above, specific references were made during the investigation to the Authority’s decision concerning the Norwegian Road Administration Møre and Romsdal District Office.
Norská správa silnic byla v roce 1995 reorganizována a rozdělena na okresní úřady, přičemž každý z nich má výrobní oddělení, které odpovídá za výstavbu a údržbu silnic, tunelů a mostů, a správní oddělení, které je pověřeno objednáváním prací a řízením veřejných zakázek.
The Norwegian Road Administration was reorganised in 1995 and split into district offices, each with a production department responsible for construction and maintenance of roads, tunnels and bridges, and an administrative department in charge of ordering works and administering public tenders.
Výrobní oddělení plní úkoly spadající do kompetence Norské správy silnic podle platných norem kvality a rámcových podmínek, nevykonávají však práci, která nespadá do kompetence Norské správy silnic, například na volném trhu.
The production departments carried out tasks falling within the responsibilities of the Road Administration according to applicable quality standards and framework conditions, but was not engaged in any work falling outside the responsibilities of the Road Administration, for example on the open market.
Jelikož výrobní oddělení okresního úřadu Møre og Romsdal vykonávalo své činnosti omezené na státní sféru „interně“, dospěl Kontrolní úřad k závěru, že tyto činnosti nesoutěží na trhu s ostatními účastníky trhu.
Since the Production Department of the Møre and Romsdal District Office carried out its activities confined to the State ‘in-house’, the Authority concluded that those activities did not compete on a market with other market players.
Oddělení se proto nepovažovalo za podnik a jeho financování nepředstavovalo státní podporu.
Accordingly, the Department was not considered to be an undertaking, and its funding, therefore, was not State aid.
Zúčastněné strany tvrdily, že by stejná logika měla platit i pro kaptivní pojišťovny.
Interested parties have argued that the same reasoning should apply to captive insurance companies.
Kontrolní úřad s tímto stanoviskem nesouhlasí.
The Authority does not concur with such a position.
V souladu s judikaturou [25] jsou zásady uvedené v rozhodnutí týkajícím se Norské správy silnic použitelné v případě orgánů veřejné správy, které uplatňují své právo poskytovat veřejné služby samy, aniž by byla zakázka nabídnuta na volném trhu.
Consistent with case-law [25], the principles referred to in the Norwegian Road Administration decision are applicable in the case of public authorities exercising their right to undertake public services themselves without offering a contract to tender on the open market.
Jak uvedl Soudní dvůr v rozsudku ve věci Stadt Halle [26]: „Veřejný orgán, který je zadavatelem, má možnost vykonat úkoly veřejného zájmu, které mu přísluší, svými vlastními prostředky, správními, technickými a jinými, aniž by byl povinen obrátit se na vnější subjekty nenáležející k jeho organizačním útvarům“. Soudní dvůr poukázal na rozdíl mezi takovýmto scénářem a scénářem týkajícím se soukromého podniku a uvedl, že „je třeba ... uvést, že … vztah mezi veřejným orgánem, který je zadavatelem, a jeho vlastními organizačními útvary se řídí úvahami a požadavky specifickými pro dosahování cílů veřejného zájmu. Naopak jakákoli investice soukromého kapitálu do podniku je podřízena úvahám specifickým pro soukromé zájmy a její cíle jsou odlišné povahy.“
As referred to by the Court of Justice in the Stadt Halle judgment [26]: ‘A public authority which is a contracting authority has the possibility of performing the tasks conferred on it in the public interest by using its own administrative, technical and other resources, without being obliged to call on outside entities not forming part of its own departments.’ Referring to the difference between such a scenario and one involving a private undertaking, the Court went on to say that ‘it must be observed … that the relationship between a public authority which is a contracting authority and its own departments is governed by considerations and requirements proper to the pursuit of objectives in the public interest. Any private capital investment in an undertaking, on the other hand, follows considerations proper to private interests and pursues objectives of a different kind.’
Kontrolní úřad se v souladu s touto logikou domnívá, že se právní a skutková situace kaptivních pojišťoven velmi liší od situace orgánů veřejné správy poskytujících služby, které potřebuje veřejnost.
The Authority, in line with such reasoning, considers the legal and factual position of captive insurance companies to be very different from that of public authorities providing services in the public need.
Kaptivní pojišťovny poskytují komerční služby soukromým podnikům a nenacházejí se ve srovnatelné situaci – a jakoukoli podporu, kterou jim stát poskytne prostřednictvím daňových výjimek, je nutno posoudit v tomto kontextu.
Captive insurance companies provide commercial services to private undertakings and are not in a comparable position — and any assistance provided to them by the State through tax exemptions must be considered within that context.
Kaptivní pojišťovny poskytují služby, které nejsou dostupné u poskytovatelů komerčního pojištění
Captives providing services that are not available from commercial insurance providers
Evropská komise nedávno dokončila odvětvové šetření týkající se evropského pojišťovnictví.
The European Commission recently completed a sectoral investigation into the European insurance industry.
Ve své předběžné zprávě [27] Komise objasnila, že pojišťovny lze klasifikovat různými způsoby, například [28]:
In its interim report [27], the Commission explained that insurance undertakings can be classified in various ways, for example [28]:
podle toho, zda se jedná o akciové pojišťovny (proprietary insurance companies) nebo o vzájemné pojišťovny,
according to whether they are proprietary insurance companies or mutual insurers,
podle odvětví pojištění, které poskytují,
according to the line(s) of insurance they write,
podle toho, zda se jedná o přímé pojistitele nebo zajistitele,
according to whether they are direct (primary) insurers or reinsurers,
podle toho, zda jsou nezávislé na konkrétním pořizovateli pojištění nebo v úzkém spojení s konkrétním pořizovatelem pojištění či skupinou pořizovatelů (jako v případě kaptivních pojistitelů nebo zajistitelů).
according to whether they are independent of any particular buyer of insurance or closely affiliated to a particular buyer or group of buyers (as in the case of captive insurers or reinsurers).
Hospodářská soutěž na pojistném trhu je ovlivněna dostupností alternativ tradičních pojistných produktů [29].
Competition in the insurance market is impacted upon by the availability of alternatives to taking out traditional insurance products [29].
Kontrolní úřad se domnívá, že existují tři hlavní alternativy: samopojištění, kaptivní pojištění a produkty alternativního přenosu rizik [30].
The Authority is of the view that there are three main alternatives: self-insurance, captive insurance and alternative risk transfer products [30].
Hlavním důvodem pro využití náhrady pojištění je každopádně možnost snížení nákladů.
In each case, the primary reason for using a substitute for insurance is the potential for reducing costs.
Kaptivní pojišťovna umožňuje ponechat investiční příjmy z pojistného ve skupině a případně zajišťuje větší pružnost ve struktuře pojistného.
A captive insurance company enables investment income on the premiums to be retained within the group and potentially allows for more flexibility in the pattern of premiums.
Ačkoliv tyto produkty nejsou nutně dokonalými náhradami pojištění, na pojistném trhu představují určitý konkurenční tlak.
Although these are not necessarily perfect substitutes for insurance, they pose a degree of competitive restraint on the insurance market.
Kaptivní pojišťovny jsou proto považovány za alternativu pojištění poskytovaného třetí stranou, jež je k dispozici na trhu.
Captive insurance companies are, therefore, considered to be an alternative to the third party insurance available on the market.
Podle zprávy Komise „velcí komerční klienti (kteří jsou stále větší, jelikož mnoho z nich vzniklo v důsledku spojování a nabývání podniků) mohou nyní využívat svou velikost k odůvodnění toho, že pořizují spíše méně pojištění než více. Ponechávají si více rizik, přijímají větší spoluúčast a dávají stále více přednost kaptivním pojišťovnám a jiným korporátním strukturám před plně komerčním pojištěním.“
According to the Commission’s Report, ‘large commercial clients (and they are increasingly large, since many are themselves the product of M&A activity) may now use their size to justify buying less insurance rather than more. They retain more exposures, take bigger deductibles, and increasingly use captives and other corporate vehicles in preference to full commercial insurance.’
Ve zprávě Komise se uvádí, že hlavním cílem založení kaptivní pojišťovny je:
The Commission’s report states that the main objectives in establishing a captive are:
získat plně výhodu plynoucí ze způsobů řízení rizik mateřské společnosti / skupiny placením pojistného na základě vlastních zkušeností,
to obtain the full benefit of the parent company/group’s risk control techniques by paying premiums based on its own experience,
vyhnout se režijním a administrativním nákladům přímých pojistitelů,
to avoid the direct insurers’ overheads and administrative costs,
ponechat co nejvíce pojistného a investičního příjmu z pojistného ve skupině,
to retain as much of the premiums, and the investment income on them, as possible within the group,
získat daňové výhody a dosáhnout nižších nákladů na (méně přísnou) regulaci v zahraničí,
to obtain tax advantages and the lower cost of (less rigorous) regulation in an offshore base,
docílit nižší úrovně rizikového pojistného pořízením zajištění „na velkoobchodním základě“ a za nižší cenu, než požaduje běžný nebo přímý pojistitel.
to obtain a lower overall risk premium level by purchasing reinsurance ‘wholesale’ and at lower cost than that required by the conventional or direct insurer.
Kontrolní úřad nesouhlasí s tvrzeními některých třetích stran, že služby poskytované kaptivními pojišťovnami nepředstavují alternativy komerčního pojištění.
The Authority disagrees with the contentions of certain third parties that the services provided by captives are not alternatives to commercial insurance.