natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kladné účinky vertikálních dohod jsou popsány v pokynech k vertikálním omezením [59].
The positive effects of vertical agreements are described in the Guidelines on Vertical Restraints [59].
Dalším příkladem možných přínosů z hlediska efektivity jsou dohody, jejichž prostřednictvím vlastníci technologií sestaví soubor technologií za účelem udělování licencí třetím stranám.
A further example of possible efficiency gains is agreements whereby technology owners assemble a technology package for licensing to third parties.
Tyto technologické pooly mohou především snižovat transakční náklady, protože nabyvatelé licence nemusejí uzavírat zvláštní licenční dohodu s každým poskytovatelem licence.
Such pooling arrangements may in particular reduce transaction costs, as licensees do not have to conclude separate licence agreements with each licensor.
K udělení licence, které je prospěšné hospodářské soutěži, může dojít také s cílem zajistit svobodu konstrukčního řešení.
Pro-competitive licensing may also occur to ensure design freedom.
V odvětvích, kde existuje mnoho práv duševního vlastnictví a kde jednotlivé výrobky mohou porušovat řadu stávajících a budoucích vlastnických práv, licenční dohody, v nichž se smluvní strany zaváží neuplatňovat vůči sobě navzájem svá vlastnická práva, často podporují hospodářskou soutěž, protože stranám umožňují vyvíjet vlastní technologie bez rizika, že budou následně čelit nárokům kvůli porušení těchto práv.
In sectors where large numbers of intellectual property rights exist and where individual products may infringe upon a number of existing and future property rights, licence agreements whereby the parties agree not to assert their property rights against each other are often pro-competitive because they allow the parties to develop their respective technologies without the risk of subsequent infringement claims.
Při uplatňování kritéria nezbytnosti obsaženého v čl. 53 odst. 3 bude Kontrolní úřad ESVO především zkoumat, zda jednotlivá omezení umožňují vykonávat příslušnou činnost efektivněji, než jak by tomu bylo bez dotyčného omezení.
In the application of the indispensability test contained in Article 53(3) the EFTA Surveillance Authority will in particular examine whether individual restrictions make it possible to perform the activity in question more efficiently than would have been the case in the absence of the restriction concerned.
Toto posouzení musí vzít v úvahu podmínky na trhu a skutečné okolnosti, jejichž působení jsou smluvní strany vystaveny.
In making this assessment the market conditions and the realities facing the parties must be taken into account.
Podniky, které se odvolávají na čl. 53 odst. 3, nejsou povinny zvažovat hypotetické a teoretické alternativy.
Undertakings invoking the benefit of Article 53(3) are not required to consider hypothetical and theoretical alternatives.
Musejí však vysvětlit a doložit, proč by alternativy, které se jeví jako realistické a významně méně omezující, byly podstatně méně efektivní.
They must, however, explain and demonstrate why seemingly realistic and significantly less restrictive alternatives would be significantly less efficient.
Jestliže by volba alternativy, která se jeví jako realistická z obchodního hlediska a přitom méně omezující, vedla k významné ztrátě efektivity, považuje se dotyčné omezení za nezbytné.
If the application of what appears to be a commercially realistic and less restrictive alternative would lead to a significant loss of efficiencies, the restriction in question is treated as indispensable.
V některých případech může být nutné zkoumat také to, zda je k dosažení efektivity nezbytná dohoda jako taková.
In some cases, it may also be necessary to examine whether the agreement as such is indispensable to achieve the efficiencies.
Tak tomu může být například u technologických poolů, které obsahují doplňkové, ale postradatelné technologie [60], kdy je třeba zkoumat, do jaké míry z jejich zařazení do poolu vyplývá konkrétní zvýšení efektivity, nebo zda je to spíše tak, že by bylo bez významného snížení efektivity možné pool omezit na technologie, za něž neexistuje náhrada.
This may for example be so in the case of technology pools that include complementary but non-essential technologies [60], in which case it must be examined to what extent such inclusion gives rise to particular efficiencies or whether, without a significant loss of efficiencies, the pool could be limited to technologies for which there are no substitutes.
V případě prostého udělení licence mezi dvěma stranami obecně není nutné jít nad rámec zkoumání nezbytnosti jednotlivých omezení.
In the case of simple licensing between two parties it is generally not necessary to go beyond an examination of the indispensability of individual restraints.
Obvykle totiž neexistuje méně omezující alternativa než licenční dohoda jako taková.
Normally there is no less restrictive alternative to the licence agreement as such.
Z podmínky, že spotřebitelům musí být vyhrazen přiměřený podíl na výhodách, vyplývá, že spotřebitelé výrobků vyrobených v licenci musejí získat alespoň rovnocennou náhradu za záporné účinky dohody [61].
The condition that consumers must receive a fair share of the benefits implies that consumers of the products produced under the licence must at least be compensated for the negative effects of the agreement [61].
To znamená, že zvýšení efektivity musí plně vyrovnat pravděpodobný záporný dopad dohody na ceny, objem výroby a další relevantní činitele.
This means that the efficiency gains must fully off-set the likely negative impact on prices, output and other relevant factors caused by the agreement.
Toho může být dosaženo tak, že se změní struktura nákladů u dotyčných podniků, že budou motivovány ke snížení cen, nebo tím, že spotřebitelé získají přístup k novým či zdokonaleným výrobkům, což jim vynahradí jakékoli pravděpodobné zdražení [62].
They may do so by changing the cost structure of the undertakings concerned, giving them an incentive to reduce price, or by allowing consumers to gain access to new or improved products, compensating for any likely price increase [62].
Posouzení poslední podmínky stanovené v čl. 53 odst. 3, tedy že dohoda nesmí smluvním stranám umožnit vyloučení hospodářské soutěže ve vztahu k podstatné části dotčených výrobků, předpokládá analýzu zbývajících konkurenčních tlaků na trhu a dopadu dohody na tyto zdroje hospodářské soutěže.
The last condition of Article 53(3), according to which the agreement must not afford the parties the possibility of eliminating competition in respect of a substantial part of the products concerned, presupposes an analysis of remaining competitive pressures on the market and the impact of the agreement on such sources of competition.
Při použití poslední podmínky čl. 53 odst. 3 je nutné vzít v úvahu vztah mezi čl. 53 odst. 3 a článkem 54.
In the application of the last condition of Article 53(3) the relationship between Article 53(3) and Article 54 must be taken into account.
Použití čl. 53 odst. 3 nemůže zabránit použití článku 54 Dohody o EHP [63].
The application of Article 53(3) cannot prevent the application of Article 54 of the EEA Agreement [63].
Navíc vzhledem k tomu, že jak článek 53, tak článek 54 sleduje cíl zachování účinné hospodářské soutěže na trhu, je v zájmu jednotnosti nutné čl. 53 odst. 3 vykládat tak, že brání jakémukoli použití pravidla o výjimce u omezujících dohod, které představují zneužití dominantního postavení [64].
Moreover, since Articles 53 and 54 both pursue the aim of maintaining effective competition on the market, consistency requires that Article 53(3) be interpreted as precluding any application of the exception rule to restrictive agreements that constitute an abuse of a dominant position [64].
Skutečnost, že dohoda podstatně omezuje jeden rozměr hospodářské soutěže, nutně neznamená, že je hospodářská soutěž vyloučena ve smyslu čl. 53 odst. 3.
The fact that the agreement substantially reduces one dimension of competition does not necessarily mean that competition is eliminated within the meaning of Article 53(3).
Například technologický pool může vyústit ve vznik odvětvového standardu, a tedy vést k situaci, kdy je soutěž mezi technickými formáty velmi omezená.
A technology pool, for instance, can result in an industry standard, leading to a situation in which there is little competition in terms of the technological format.
Jakmile hlavní účastníci trhu přijmou určitý formát, síťové účinky mohou výrazně ztížit další uplatnění alternativních formátů.
Once the main players in the market adopt a certain format, network effects may make it very difficult for alternative formats to survive.
To ovšem neznamená, že vytvořením faktického odvětvového standardu je vždy vyloučena hospodářská soutěž ve smyslu poslední podmínky čl. 53 odst. 3.
This does not imply, however, that the creation of a de facto industry standard always eliminates competition within the meaning of the last condition of Article 53(3).
Dodavatelé totiž mohou v rámci standardu soutěžit prostřednictvím ceny, jakosti a vlastností výrobků.
Within the standard, suppliers may compete on price, quality and product features.
Avšak má-li být dohoda v souladu s čl. 53 odst. 3, musí být zajištěno, že nezpůsobí nepřiměřené omezení hospodářské soutěže ani budoucí inovace.
However, in order for the agreement to comply with Article 53(3), it must be ensured that the agreement does not unduly restrict competition and does not unduly restrict future innovation.
Použití článku 53 Dohody o EHP na různé typy licenčních omezení
The application of Article 53 of the EEA Agreement to various types of licensing restraints
Tento oddíl se zabývá různými typy omezení, která jsou běžnou součástí licenčních dohod.
This section deals with various types of restraints that are commonly included in licence agreements.
Vzhledem k jejich četnosti je užitečné nabídnout vodítko ohledně způsobu jejich posuzování mimo oblast bezpečného přístavu nařízení TTBER.
Given their prevalence it is useful to provide guidance as to how they are assessed outside the safe harbour of the TTBER.
Omezeními, kterým se věnují předchozí části pokynů, zejména body 4 a 5 oddílu III, se tento oddíl zabývá jen stručně.
Restraints that have already been dealt with in the preceding parts of these guidelines, in particular sections III.4 and III.5, are only dealt with briefly in the present section.
Tento oddíl se týká jak dohod mezi nesoutěžiteli, tak dohod mezi soutěžiteli.
This section covers both agreements between non-competitors and agreements between competitors.
U druhého typu dohod se v případě potřeby rozlišuje mezi vzájemnými a nevzájemnými dohodami.
In respect of the latter a distinction is made - where appropriate - between reciprocal and non-reciprocal agreements.
Pokud jde o dohody mezi nesoutěžiteli, toto rozlišení není nutné.
No such distinction is required in the case of agreements between non-competitors.
Jestliže podniky nejsou skutečnými ani potenciálními soutěžiteli na relevantním trhu technologií ani na trhu s výrobky obsahujícími licencovanou technologii, vzájemná licence se z praktického hlediska neliší od dvou samostatných licencí.
When undertakings are neither actual nor potential competitors on a relevant technology market or on a market for products incorporating the licensed technology, a reciprocal licence is for all practical purposes no different from two separate licences.
Dohody, jejichž prostřednictvím smluvní strany sestaví soubor technologií, na nějž pak udělí licence třetím stranám, jsou technologické pooly, kterým se věnuje bod 4 tohoto oddílu níže.
Arrangements whereby the parties assemble a technology package, which is then licensed to third parties, are technology pools, which are dealt with in Section 4 below.
Tato část pokynů se nezabývá těmi závazky v licenčních dohodách, které obecně neomezují hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 53 odst. 1.
This section does not deal with obligations in licence agreements that are generally not restrictive of competition within the meaning of Article 53(1).
K takovým závazkům mimo jiné patří:
These obligations include but are not limited to:
závazky zachování důvěrnosti;
confidentiality obligations;
závazky nabyvatelů licence neudělovat sublicence;
obligations on licensees not to sub-license;
závazky nepoužívat licencovanou technologii po skončení platnosti dohody, jestliže jsou práva k této technologii i nadále platná a účinná;
obligations not to use the licensed technology after the expiry of the agreement, provided that the licensed technology remains valid and in force;
závazky pomáhat poskytovateli licence s vymáháním licencovaných práv duševního vlastnictví;
obligations to assist the licensor in enforcing the licensed intellectual property rights;
závazky platit minimální licenční poplatky nebo vyrábět minimální množství výrobků obsahujících licencovanou technologii a
obligations to pay minimum royalties or to produce a minimum quantity of products incorporating the licensed technology; and
závazky používat obchodní známku poskytovatele licence nebo na výrobku uvádět název poskytovatele licence.
obligations to use the licensor’s trademark or indicate the name of the licensor on the product.
Závazky týkající se licenčních poplatků
Royalty obligations
Strany licenční dohody mají obvykle možnost svobodně určit výši i způsob platby licenčních poplatků hrazených nabyvatelem licence, aniž by se dostaly do působnosti čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP.
The parties to a licence agreement are normally free to determine the royalty payable by the licensee and its mode of payment without being caught by Article 53(1) of the EEA Agreement.
Tato zásada se týká jak dohod mezi soutěžiteli, tak dohod mezi nesoutěžiteli.
This principle applies both to agreements between competitors and agreements between non-competitors.
Licenční poplatky mohou mít například podobu paušálních plateb, procentního podílu z prodejní ceny nebo pevně stanovené částky za každý výrobek obsahující licencovanou technologii.
Royalty obligations may for instance take the form of lump sum payments, a percentage of the selling price or a fixed amount for each product incorporating the licensed technology.
V případech, kdy se licencovaná technologie týká vstupu, který je začleňován do konečného výrobku, je všeobecným pravidlem, které neomezuje hospodářskou soutěž, že se licenční poplatky počítají na základě ceny konečného výrobku, jestliže tento výrobek obsahuje licencovanou technologii.
In cases where the licensed technology relates to an input which is incorporated into a final product it is as a general rule not restrictive of competition that royalties are calculated on the basis of the price of the final product, provided that it incorporates the licensed technology.
U licencí na programové vybavení jsou licenční poplatky vycházející z počtu uživatelů a licenční poplatky stanovené na počítač všeobecně slučitelné s čl. 53 odst. 1.
In the case of software licensing royalties based on the number of users and royalties calculated on a per machine basis are generally compatible with Article 53(1).
Pokud jde o licenční dohody mezi soutěžiteli, je třeba připomenout, že závazky platit licenční poplatky se mohou v určitém omezeném počtu situací rovnat stanovení cen, což je tvrdé omezení (srov. čl. 4 odst. 1 písm. a)).
In the case of licence agreements between competitors it is recalled that in a limited number of circumstances royalty obligations may amount to price fixing, which is a hardcore restriction (cf. Article 4(1)(a)). It is a hardcore restriction under Article 4(1)(a) if competitors provide for reciprocal running royalties in circumstances where the licence is a sham, in that its purpose is not to allow an integration of complementary technologies or to achieve another pro-competitive aim.
Tvrdým omezením podle čl. 4 odst. 1 písm. a) je, jestliže si soutěžitelé stanoví vzájemné běžné licenční poplatky za okolností, kdy je licence fiktivní v tom smyslu, že jejím účelem není umožnit integraci doplňkových technologií ani dosáhnout jiného cíle prospěšného pro hospodářskou soutěž. O tvrdé omezení podle čl. 4 odst. 1 písm. a) a d) se jedná také tehdy, když se licenční poplatky vztahují i na výrobky vyrobené výlučně s využitím vlastní technologie nabyvatele licence.
It is also a hardcore restriction under Article 4(1)(a) and 4(1)(d) if royalties extend to products produced solely with the licensee’s own technology.
Na ostatní typy úprav licenčních poplatků mezi soutěžiteli se bloková výjimka vztahuje do prahu podílu na trhu ve výši 20 %, i když omezují hospodářskou soutěž.
Other types of royalty arrangements between competitors are block exempted up to the market share threshold of 20 % even if they restrict competition.
Mimo bezpečný přístav blokové výjimky může být čl. 53 odst. 1 použitelný, jestliže si soutěžitelé udělí křížovou licenci a uloží si povinnost platit běžné licenční poplatky, které jsou zjevně nepřiměřené ve srovnání s tržní hodnotou licence, a jestliže tyto licenční poplatky mají významný dopad na tržní ceny.
Outside the safe harbour of the block exemption Article 53(1) may be applicable where competitors cross license and impose running royalties that are clearly disproportionate compared to the market value of the licence and where such royalties have a significant impact on market prices.
Při posuzování otázky, zda jsou licenční poplatky nepřiměřené, je relevantní zohlednit licenční poplatky placené jinými nabyvateli licence působícími na trhu výrobků za stejné nebo náhradní technologie.
In assessing whether the royalties are disproportionate it is relevant to have regard to the royalties paid by other licensees on the product market for the same or substitute technologies.
V takových případech je splnění podmínek čl. 53 odst. 3 nepravděpodobné.
In such cases it is unlikely that the conditions of Article 53(3) are satisfied.
Čl. 53 odst. 1 se může použít také v případě, že se vzájemné běžné licenční poplatky za jednotku zvyšují s růstem výroby.
Article 53(1) may also apply where reciprocal running royalties per unit increase as output increases.
Pokud mají smluvní strany významný stupeň tržní síly, může být účinkem takovýchto licenčních poplatků omezování objemu výroby.
If the parties have a significant degree of market power, such royalties may have the effect of limiting output.
Navzdory tomu, že bloková výjimka platí jen po dobu platnosti a účinnosti práv k dané technologii, smluvní strany obvykle mohou sjednat závazky platit licenční poplatky i po skončení platnosti licencovaných práv duševního vlastnictví, aniž by jim vznikl problém s čl. 53 odst. 1.
Notwithstanding the fact that the block exemption only applies as long as the technology is valid and in force, the parties can normally agree to extend royalty obligations beyond the period of validity of the licensed intellectual property rights without falling foul of Article 53(1).
Jakmile platnost těchto práv vyprší, třetí strany mohou dotyčnou technologii zákonně využívat a soutěžit se stranami dohody.
Once these rights expire, third parties can legally exploit the technology in question and compete with the parties to the agreement.
Tato skutečná a potenciální hospodářská soutěž obvykle dostatečně zajistí, aby dotyčný závazek neměl výrazné záporné účinky na hospodářskou soutěž.
Such actual and potential competition will normally suffice to ensure that the obligation in question does not have appreciable anti-competitive effects.
V případě dohod mezi nesoutěžiteli se bloková výjimka vztahuje na dohody, podle nichž se při výpočtu licenčních poplatků vychází jak z výrobků vyrobených pomocí licencované technologie, tak z výrobků vyrobených pomocí technologií, na něž udělily licenci třetí strany.
In the case of agreements between non-competitors the block exemption covers agreements whereby royalties are calculated on the basis of both products produced with the licensed technology and products produced with technologies licensed from third parties.
Takové úpravy mohou usnadnit vyměřování licenčních poplatků.
Such arrangements may facilitate the metering of royalties.
Na druhé straně však mohou vést k uzavření trhu prostřednictvím zvýšení nákladů na využívání vstupů pocházejících od třetích stran, a tedy mohou mít podobné účinky jako závazky nesoutěžit.
However, they may also lead to foreclosure by increasing the cost of using third party inputs and may thus have similar effects as a non-compete obligation.
Jestliže se licenční poplatky platí nejen za výrobky vyrobené pomocí licencované technologie, ale také za výrobky vyrobené pomocí technologií třetích stran, budou tyto poplatky zvyšovat cenu na druhém místě uvedených výrobků a snižovat poptávku po technologiích třetích stran.
If royalties are paid not just on products produced with the licensed technology but also on products produced with third party technology, then the royalties will increase the cost of the latter products and reduce demand for third party technology.
Mimo oblast působnosti blokové výjimky je proto třeba zkoumat, zda toto omezení způsobuje uzavření trhu.
Outside the scope of the block exemption it must therefore be examined whether the restriction has foreclosure effects.
K tomuto účelu je vhodné použít analytický rámec uvedený v bodu 2.7 níže.
For that purpose it is appropriate to use the analytical framework set out in section 2.7 below.
Jestliže se projevují výrazné účinky způsobující uzavření trhu, pak se na takové dohody vztahuje čl. 53 odst. 1 a není pravděpodobné, že splní podmínky čl. 53 odst. 3, ledaže neexistuje jiný prakticky proveditelný způsob výpočtu a sledování úhrad licenčních poplatků.
In the case of appreciable foreclosure effects such agreements are caught by Article 53(1) and unlikely to fulfil the conditions of Article 53(3), unless there is no other practical way of calculating and monitoring royalty payments.
Výhradní licence a omezení prodeje
Exclusive licensing and sales restrictions
Pro účely těchto pokynů je užitečné rozlišovat mezi omezeními výroby v rámci daného území (výhradní nebo jediné licence) a omezeními prodeje výrobků obsahujících licencovanou technologii směrem do daného území a dané skupině zákazníků (omezení prodeje).
For the present purposes it is useful to distinguish between restrictions as to production within a given territory (exclusive or sole licences) and restrictions on the sale of products incorporating the licensed technology into a given territory and to a given customer group (sales restrictions).
Výhradní a jediné licence
Exclusive and sole licences
Licence se považuje za výhradní, pokud je nabyvatel licence jediný, kdo smí vyrábět na základě licencované technologie v rámci daného území.
A licence is deemed to be exclusive if the licensee is the only one who is permitted to produce on the basis of the licensed technology within a given territory.
Poskytovatel licence se tak zavazuje, že na daném území nebude vyrábět sám ani neudělí licenci pro výrobu jiným subjektům.
The licensor thus undertakes not to produce itself or license others to produce within a given territory.
Tímto územím může být celý svět.
This territory may cover the whole world.
Jestliže se poskytovatel licence pouze zaváže, že licence za účelem výroby na daném území neudělí třetím stranám, jedná se o jedinou licenci.
Where the licensor undertakes only not to licence third parties to produce within a given territory, the licence is a sole licence.
Udělení výhradní či jediné licence je často doprovázeno omezeními prodeje, která omezují místa, kde mohou smluvní strany prodávat výrobky obsahující licencovanou technologii.
Often exclusive or sole licensing is accompanied by sales restrictions that limit the parties in where they may sell products incorporating the licensed technology.
Vzájemné udělení výhradních licencí mezi soutěžiteli spadá do působnosti čl. 4 odst. 1 písm. c), které řadí sdílení trhu mezi soutěžiteli k tvrdým omezením.
Reciprocal exclusive licensing between competitors falls under Article 4(1)(c), which identifies market sharing between competitors as a hardcore restriction.
Na vzájemné udělení jediných licencí mezi soutěžiteli se bloková výjimka vztahuje do prahu podílu na trhu ve výši 20 %.
Reciprocal sole licensing between competitors is block exempted up to the market share threshold of 20 %.