natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Připomínky norských orgánů
Comments from the Norwegian authorities
Norské orgány zastávají názor, že smlouva se společností NEAS byla uzavřena za tržních podmínek.
The Norwegian authorities are of the view that the contract with NEAS was concluded at market terms.
V první řadě zdůrazňují, že dohoda byla uzavřena, jelikož obec Narvik byla v obtížné finanční situaci a potřebovala likvidní kapitál.
They firstly emphasise that the agreement was concluded because Narvik’s finances were strained and it was in need of liquid capital.
Za druhé, bylo nutné, aby společnost NEAS prošla rekapitalizací za účelem restrukturalizace společnosti s cílem vytvořit z ní větší regionální společnost.
Secondly, NEAS needed to undergo recapitalization in order to restructure the company to create a larger regional company.
Za třetí, v době uzavření smlouvy prodávala obec koncesní energii se ztrátou, jelikož cena koncesní energie byla vyšší než cena tržní.
Lastly, at the time of the conclusion of the contract, the municipality had been selling concession power at a loss because the concession power price was higher than the price obtained in the market.
Například v období od dubna 1999 do prosince 1999 ztratil Narvik prodejem koncesní energie částku ve výši 2,3 milionu NOK.
By way of example, in the period April 1999 to December 1999, Narvik lost NOK 2,3 million on the sale of concession power.
Norské orgány tvrdí, že odpovídajícím tržním srovnávacím základem pro dohody o délce 50,5 roku je trvalý prodej elektráren a že po úpravě o příslušné rozdíly jsou ceny, které získala společnost NEAS, v souladu s cenovými úrovněmi u prodeje elektráren v tomtéž období.
The Norwegian authorities argue that the appropriate market benchmark for the 50,5 year agreement is a permanent sale of a power plant, and that adjusted for relevant differences, the prices obtained by NEAS was in line with the price levels for the sale of power plants in the same period.
Pokud jde o cenové údaje o prodeji elektráren v roce 2000, norské orgány se odvolávají na tzv. přezkum trhu s elektřinou v reálném čase, který byl za rok 2000 proveden společností Pareto (dále jen „přezkum Pareto“).
For price data about the sale of power plants in 2000, the Norwegian authorities refer to a so-called real time review of the electricity market for year 2000 carried out by Pareto (the ‘Pareto Review’).
Z tohoto přezkumu je patrné, že tržní ceny elektráren prodaných v roce 2000 se pohybovaly v rozmezí od 1,64 NOK do 1,77 NOK za KWh roční výrobní kapacity.
In that review, it appears that the market prices for power plants sold in 2000 varied between NOK 1,64 and 1,77 per KWh of annual production capacity.
Narvik dosáhl při prodeji nároku na koncesní energii ceny 1,00 NOK za KWh roční výrobní kapacity.
Narvik’s sale of entitlement to concession power equals approximately NOK 1,00 per KWh of annual production capacity.
Podle norských orgánů lze rozdíly mezi těmito údaji vysvětlit následujícími faktory.
According to the Norwegian authorities, the difference between these figures can be explained by the following factors.
Za prvé, v roce 2000 činily běžné provozní náklady včetně soustavných opětovných investic (bez odpisů) u nových elektráren přibližně 0,05 NOK za KWh za rok (plus náklady na dodání do sítě).
Firstly, in 2000, the typical operating costs including ongoing reinvestment (without depreciation) for a newer power plant was about NOK 0,05 per KWh per year (plus feeding costs).
Společnost NEAS očekávala, že probíhající platba bude mít dvě složky;
NEAS’ expected ongoing payment was twofold;
Podle scénáře na rok 2000 by tudíž čistý zisk majitele elektrárny činil 0,07 NOK za KWh oproti 0,02 NOK za KWh u koncesní energie.
Thus, the 2000 scenario would lead to a net profit of NOK 0,07 per KWh for a plant owner, compared to NOK 0,02 per KWh on the concession power.
V době uzavření smlouvy byla cena na rok 2010 odhadována na 0,20 NOK.
At the time of the conclusion of the contract, the estimated 2010 price was NOK 0,20.
Na základě tohoto odhadu by čistý zisk majitele elektrárny podle scénáře na rok 2010 činil 0,15 NOK za KWh oproti 0,10 NOK za KWh u koncesní energie.
On the basis of that estimate, the 2010 scenario would lead to a net profit of NOK 0,15 per KWh for a plant owner, compared to NOK 0,10 per KWh on the concession power.
Za druhé, norské orgány tvrdí, že prodejní ceny pěti elektráren zmíněných v přezkumu Pareto se při uplatnění míry kapitalizace ve výši 4 % musejí snížit přibližně o 10–15 %, aby se vyrovnal rozdíl mezi kapitalizací na neomezenou dobu (faktor kapitalizace 25) a na 50 let (faktor kapitalizace 21,48).
Secondly, the Norwegian authorities argue that the prices for the sale of the five power plants from the Pareto Review must be reduced by approximately 10-15 % when applying a capitalisation rate of 4 % to make up for the difference between the capitalisation over infinite time (capitalisation factor of 25) and 50 years (capitalization factor of 21,48).
Norské orgány dále doplnily, že na výpočet čisté současné hodnoty (NPV) mají největší vliv roky v počátečním období a že vysoké náklady majitele na opětovné investice obvykle vznikají v pozdější fázi, a tudíž mají na výpočet NPV jen malý vliv, pokud jde o její snížení.
The Norwegian authorities further add that the early years have the greatest impact on the NPV calculation and that heavy reinvestment costs of ownership typically comes at a later stage, and therefore has little reduction effect on the NPV calculation.
S ohledem na tuto skutečnost norské orgány tvrdí, že existuje úzká korelace mezi prodejem elektráren za přibližnou cenu 1,64 NOK – 1,77 NOK KWh roční výrobní kapacity na jedné straně a poplatky (platbami za přístup k elektřině po dobu 50,5 roku) ve výši přibližně 1,00 NOK za KWh koncesní energie na straně druhé.
Taking this into account, the Norwegian authorities argue that there is a close correlation between on the one hand, power plant sales at approximately NOK 1,64 – NOK 1,77 per KWh of annual production capacity, and on the other hand, rents (payment for electricity access for 50,5 years) of approximately NOK 1,00 per KWh of concession power.
Norské orgány tudíž tvrdí, že srovnání, které je upraveno podle těchto faktorů, dokládá, že cena, kterou společnost NEAS zaplatila za koncesní energii, byla srovnatelná s cenou elektráren prodaných v tomtéž období, a doplňují, že závěr ohledně cenové úrovně podporuje zpráva DT a obě zprávy DS, které byly vypracovány před datem uzavření dohody o prodeji nároku na koncesní energii na dobu 50,5 roku.
The Norwegian authorities thus argue that a comparison which adjusts for these factors demonstrates that the price NEAS paid for the concession power was comparable to the price of power plants sold in the same period, and add that the conclusion on the price level is supported by the DT report and the two DS reports predating the conclusion of the 50,5 years concession power agreement.
S odkazem na prvky pokynů Kontrolního úřadu ke státní podpoře týkající se prodeje pozemků a budov veřejnými orgány (dále jen „PPB“) [16] norské orgány tvrdí, že jedinou metodou, kterou Kontrolní úřad uznává pro určení tržních cen při prodeji veřejného majetku, je konkurenční a bezpodmínečné nabídkové řízení.
In reference to the Authority’s Guidelines for state aid elements in sales of land and buildings by public Authorities (‘the SOL’) [16], the Norwegian authorities argue that a competitive and unconditional tender procedure is only one method recognized by the Authority to determine market prices on the sale of public assets.
Norské orgány zdůrazňují, že v pokynech PPB Kontrolní úřad rovněž uznává, že tržní cenu, která není ovlivněna podporou, lze stanovit na základě nezávislého odborného posudku.
The Norwegian authorities emphasise that in the SOL, the Authority also recognises that an aid free market price can be established on the basis of an independent expert evaluation.
Norské orgány podotýkají, že zpráva DT a obě zprávy DS byly předloženy před uzavřením smlouvy na dobu 50,5 roku.
The Norwegian authorities note that the DT and the two DS reports were delivered before the 50,5 year contract was concluded.
Druhá zpráva DS určila hodnotu na základě „přímého průzkumu trhu“, který podle norských orgánů umožnil provést tržní test obdobný tržnímu testu v nabídkovém řízení.
The second DS report determined the value on the basis of ‘direct market research’, which according to the Norwegian authorities resulted in a market testing similar to that of a tender procedure.
Norské orgány rovněž podotýkají, že konečná cena se pohybovala na horních úrovní zmíněných tří ocenění.
The Norwegian authorities also note that the final price was within the upper level of the three valuations.
Norské orgány dále tvrdí, že je vhodné, aby do smlouvy nebylo začleněno ustanovení o úpravě ceny, jelikož kupní cena byla zaplacena jednorázově, nikoli průběžně.
The Norwegian Authorities further argue that it was appropriate for no price adjustment clause to be included, since the purchase price was paid as a lump sum, and not on an ongoing basis.
Norské orgány tvrdí, že jelikož byl prodej vyrovnán formou zálohové platbou – částečně v hotovosti, částečně jako příspěvek ve formě věcného plnění – obdobně jako u trvalého prodeje elektrárny, je „nepřirozené a velmi neobvyklé“ začlenit do smlouvy mechanismus pro úpravu ceny.
The Norwegian authorities argue that the fact that the sale was settled up front – partly in cash and partly as a contribution in kind – similar to a permanent power plant sale, it is ‘unnatural and very unusual’ to include a price adjustment mechanism.
Norské orgány navíc tvrdí, že v rámci modelu, který využívá příspěvek ve formě věcného plnění, by podle ustanovení zákona o společnostech s ručením omezeným [17] byla následná úprava pravděpodobně také protiprávní.
The Norwegian authorities furthermore argue that by virtue of the contribution in kind model a subsequent adjustment would probably also have been illegal pursuant to the provisions of the Limited Liability Company Act [17].
Připomínky k rozhodnutí 393/11/KOL vznesla jediná třetí strana, společnost NEAS (nyní Nordkraft).
One third party, NEAS (now Nordkraft), submitted comments to Decision 393/11/COL.
Společnost NEAS se v zásadě shoduje s názory norských orgánů.
NEAS essentially concurs with the views of the Norwegian authorities.
Z uvedeného ustanovení vyplývá, že má-li se jednat o státní podporu, musí opatření poskytovat příjemci hospodářskou výhodu.
It follows from this provision that, for state aid to be present, the measure must confer an economic advantage on the recipient.
V následujícím textu Kontrolní úřad posuzuje otázku existence hospodářské výhody v daném případě.
In the following, the Authority assesses the question of the presence, in the case at hand, of such an economic advantage.
Soudní dvůr Evropské unie uvedl, že aby bylo možné potvrdit, zda státní opatření představuje podporu, je třeba stanovit, zda přijímající podnik získá hospodářskou výhodu, kterou by za obvyklých hospodářských podmínek nezískal [18].
The Court of Justice of the European Union has stated that in order to confirm whether a state measure constitutes aid, it is necessary to establish whether the recipient undertaking receives an economic advantage, which it would not have obtained under normal market conditions [18].
Aby bylo možné posoudit existenci hospodářské výhody, Kontrolní úřad uplatňuje zásadu (hypotetického) investora v prostředí tržního hospodářství [19].
In order to assess the presence of an economic advantage, the Authority applies the principle of a (hypothetical) market economy investor [19].
Pokud byla dotčená transakce provedena v souladu se zásadou investora v prostředí tržního hospodářství, tedy pokud obec prodala nárok na koncesní energii za její tržní hodnotu a cena a podmínky transakce by byly pro obezřetného soukromého investora v tržním hospodářství přijatelné, transakce by společnosti NEAS neposkytla hospodářskou výhodu, a tudíž by v jejím průběhu nebyla poskytnuta státní podpora.
If the transaction in question was carried out in accordance with the market economy investor principle, i.e., if the municipality sold the entitlement to concession power for its market value, and the price and terms of the transaction would have been acceptable for a prudent private investor operating in a market economy, the transaction would not confer an economic advantage on NEAS and thus not involve the grant of state aid.
Naopak by se v případě transakce mohlo jednat o státní podporu, pokud by transakce nebyla provedena za tržní cenu.
On the contrary, state aid could be involved if the transaction was not carried out at market price.
Při tvorbě tohoto posouzení nemůže Kontrolní úřad nahradit obchodní úsudek Narviku svým vlastním, což znamená, že je na obci jakožto majiteli nároku na koncesní energii, aby dle vlastního uvážení zvolila způsob, jímž bude provozovat svoji činnost za obvyklých podmínek hospodářské soutěže.
In making this assessment, the Authority cannot replace Narvik’s commercial judgement with its own, which implies that the municipality, as the owner of the concession power entitlement, enjoys a margin of discretion to choose the manner in which it operates under normal competitive conditions.
Posouzení ceny a podmínek smlouvy mezi obcí a společností NEAS by mělo vycházet z informací, které měl Narvik k dispozici v době uzavření smlouvy.
An assessment of the price and terms of the contract between the municipality and NEAS should be based on the information available to Narvik at the time of the conclusion of the contract.
Obecně by k vyloučení státní podpory stačilo informované posouzení ex ante, a to i v případě, že se zpětně ukáže, že předpoklady, z nichž posouzení vycházelo, byly špatné.
Generally, an informed ex ante assessment would be sufficient to exclude the presence of state aid, even if the assumptions used in the assessment prove to be wrong with hindsight.
V následujícím textu tudíž Kontrolní úřad posuzuje, zda Narvik jednal jako soukromý tržní investor, když uzavřel smlouvu o prodeji svého nároku na koncesní energii.
In the following, the Authority therefore assesses whether Narvik acted as a private market investor when it entered into a contract to sell its entitlement to concession power.
Kontrolní úřad si je vědom souvislostí, za nichž k transakci došlo.
The Authority is mindful of the context in which the transaction was entered into.
Z informací poskytnutých norskými orgány Kontrolní úřad vyrozuměl, že v době, kdy byla smlouva uzavřena, se obec nacházela v situaci, kdy potřebovala jak přístup k likviditě (aby dostála svým dluhovým závazkům), tak i kapitál, který by vložila do společnosti NEAS.
From the information provided by the Norwegian authorities, the Authority understands that at the time the contract was entered into the municipality was in a situation where it needed both access to liquidity (in order to meet its loan obligations), as well as capital to inject into NEAS.
Kromě toho se podotýká, že zákon o společnostech s ručením omezeným omezil možnost začlenit do smlouvy mechanismus pro úpravu ceny, je-li poskytován příspěvek ve formě věcného plnění.
In addition, it is noted that the Limited Liability Company Act restricted the possibility of incorporating a price adjustment mechanism in the contract when making a contribution in kind.
V roce 1999, před uzavřením dohody o prodeji v roce 2000, Narviku navíc vznikly ztráty při prodeji koncesní energie.
In 1999, prior to the conclusion of the sales agreement in 2000, Narvik had furthermore incurred losses on its sale of concession power.
Obec se proto rozhodla, že odprodá svůj nárok na koncesní energii na delší období, čímž zároveň dodrží svoji strategii maximalizace zisku z koncesní energie.
The municipality had therefore decided to sell off its entitlement to concession power for a longer term whilst at the same time complying with its expressed strategy of maximising its return on the concession power.
Norské orgány tvrdily, že by Kontrolní úřad měl být schopen vyloučit existenci výhody tím, že na dotčený případ uplatní zásady PPB.
The Norwegian authorities have argued that the Authority should be able to exclude the presence of an advantage by applying the principles of the SOL to the case at hand.
Kontrolní úřad podotýká, že ačkoli se zásady PPB nevztahují na prodej nároků na nákup koncesní energie, předepisují dvě metody, jimiž mohou veřejné orgány obvykle získat tržní cenu pro účely prodeje veřejných pozemků a budov, a tím zaručit, že při prodeji nedošlo k poskytnutí státní podpory.
The Authority notes that, although the SOL does not apply to the sale of entitlements to buy concession power, the SOL does indeed prescribe two methods with which public authorities normally can obtain a market price for the sale of publicly owned land and buildings and consequently ensure that the sale does not involve state aid.
První metodou, jíž lze vyloučit státní podporu, je prodej prostřednictvím bezpodmínečného nabídkového řízení.
The first method to exclude an aid element is the sale through an unconditional bidding procedure.
Druhou je prodej za cenu stanovenou při nezávislém odborném hodnocení provedeném v souladu s obecně přijatými normami oceňování.
The second, the sale at a price established by an independent expert evaluation made in accordance with generally accepted valuation standards.
Kontrolní úřad podotýká, že prodej majetku prostřednictvím bezpodmínečného nabídkového řízení zpravidla přítomnost výhody vyloučí.
The Authority notes that the sale of an asset through an unconditional bidding procedure normally will exclude the presence of an advantage.
A to alespoň ve skutečně otevřených řízeních, jichž se zúčastní více než jeden zájemce [20].
At the least in genuinely open procedures where there is more than one bidder [20].
Nárok Narviku na koncesní energii však v rámci bezpodmínečného nabídkového řízení prodán nebyl.
Narvik’s entitlement to concession power was however, not sold through an unconditional bidding process.
Na druhé straně jak Narvik, tak společnost NEAS zadaly externím poradcům vypracování dvou posudků, jak je popsáno v bodech 26 až 29 výše.
On the other hand, Narvik and NEAS each commissioned two assessments from external advisors, as described in paragraphs (26) to (29) above.
Zprávy DS1, DS2 ani AA však důkladně neobjasňují, jaká metoda je použita k ocenění hodnoty.
However, neither the DS1, the DS2 nor the AA reports thoroughly clarify what method is used to determine the value assessments.
Jelikož Kontrolní úřad nemá k dispozici další vysvětlení, nemůže posoudit, zda byla tržní hodnota oceněna v souladu s obecně přijatými tržními ukazateli a normami oceňování.
In the absence of further clarifications, the Authority is not in the position to assess whether the market value assessments have been made in accordance with generally accepted market indicators and valuation standards.
Proto zastává Kontrolní úřad názor, že zprávy DS1, DS2 a AA mají při oceňování hodnoty nároku na koncesní energii omezenou váhu.
Therefore the view of the Authority is that the DS1, the DS2 and the AA reports are of limited value in assessing the value of the entitlement of the concession power.
Na druhé straně zpráva DT podrobně vysvětluje ocenění, která jsou v ní uvedena.
On the other hand, the DT report does provide a detailed explanation of its assessments.
Výsledky lze proto prozkoumat a ověřit.
Consequently its results can be tested and verified.
Kontrolní úřad tudíž považuje zprávu DT za nejvíce důvěryhodnou.
The Authority therefore finds that the DT report is the most credible report.
Podle názoru Kontrolního úřadu však skutečnost, že všechny čtyři zprávy docházejí k obdobným výsledkům [21], podporuje výsledky zprávy DT a pravděpodobně také výsledky ostatních tří zpráv.
In the view of the Authority, the fact that all of the four reports give similar results [21] however strengthens the results of the DT report and arguably also those of the three other reports.
Kontrolní úřad podotýká, že ačkoli lze mít za to, že cena určená nezávislým oceňovatelem hodnoty vylučuje existenci výhody při prodeji snadno ocenitelných běžných pozemků a budov, které již byly předmětem řady transakcí, nemusí tomu tak nutně být v případě pozemků a budov, které mají ojedinělejší vlastnosti nebo u nichž okolnosti prodeje vzbuzují pochybnosti o tom, zda odborné hodnocení odráží skutečnou tržní hodnotu majetku [22].
The Authority notes that although a price determined by an independent value assessor normally can be held to exclude the presence of an advantage in the sale of easily appraisable generic land or buildings that have been subject to numerous transactions, this is not necessarily the case for land and buildings with more unique qualities or where the circumstances surrounding the sale are liable to cast doubt on whether the expert evaluation reflect the actual market value of the property [22].
Jak je vysvětleno v následujícím textu, smlouvy o dodávce energie za pevně stanovené ceny, jejichž doba trvání přesahuje 6 let, jsou neobvyklé a nejsou běžné.
As explained in the following, fixed price power supply contracts of a duration exceeding 6 years are unusual and not commonly observed.
Vzhledem k tomu, že neexistuje trh, na němž lze pozorovat srovnatelné ceny, a kvůli volatilitě cen elektrické energie je odborné hodnocení méně vhodné jakožto nástroj k určení tržní ceny u smlouvy, v níž je cena pevně stanovena na dobu 50,5 roku [23].
Due to the lack of a market where comparable prices can be observed and due to the volatility of electricity prices, an expert evaluation is less suitable as an instrument to determine the market price of a fixed price 50,5 year power contract [23].
Kontrolní úřad v každém případě připomíná, že k posouzení otázky, zda smlouva o energii uzavřená veřejným orgánem poskytuje určitému podniku výhodu, lze použít test opírající se o zásadu investora v tržním prostředí, nikoli o zásady PPB, jež se týkají prodeje veřejných pozemků a budov.
In any event, the Authority recalls that it is the market economy investor test, and not the SOL, which concerns sale of public land and buildings, that is the applicable test to assess whether a power contract concluded by a public authority involves an advantage ‘favouring’ an undertaking.
Skutečnost, že se na dlouhodobé smlouvy vztahuje obecná zásada investora v tržním prostředí, byl vskutku potvrzen Tribunálem ve věci Budapesti Erőmű Zrt v Komise, v němž Tribunál potvrdil přístup Evropské komise (dále jen „Komise“) ve věci týkající se dlouhodobých smluv o prodeji energie uzavřených maďarskými orgány [24].
Indeed, that the general market economy investor principle applies to long term power contracts, has been confirmed by the General Court in Budapesti Erőmű Zrt v Commission where the General Court endorsed the approach taken by the European Commission (‘the Commission’) in a case concerning long term power contracts concluded by the Hungarian authorities [24].
V uvedeném případě Komise určila hlavní postupy komerčních hospodářských subjektů na evropských trzích s elektřinou, které mají význam z hlediska analýzy, a posoudila, zda byla ujednání v daném případě v souladu s uvedenými postupy nebo zda byly smlouvy uzavřeny za podmínek, které by nebyly přijatelné pro hospodářský subjekt, který jedná čistě z komerčních pohnutek [25].
In that case the Commission identified the main practices of commercial operators on European electricity markets that were relevant for the purposes of its analysis and assessed whether the agreements in the case at hand were in line with those practices, or whether the contracts were concluded on terms that would not have been acceptable to an operator acting purely on commercial grounds [25].
Komise zjistila, že na evropských trzích jsou zřídkakdy uzavírány dlouhodobé smlouvy o energii, jejichž doba trvání přesahuje 6 let [26].
The Commission found that long term power contracts with a duration of more than 6 years are rarely concluded on the European market [26].
Informace, které má k dispozici Kontrolní úřad, toto zjištění potvrzují.
The information available to the Authority confirms this finding.