natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Uvedený zvláštní právní předpis a náhrada vzniklých poplatků za dokumenty vyplývající z reorganizace hydroenergetických společností je výsledkem stejných úvah.
The special legislation and the reimbursement of accrued document duty resulting from the reorganisation of hydropower/electricity companies are a result of the same considerations.
V praxi tedy jde o obecné opatření, které podle zavedené judikatury nepředstavuje státní podporu ve smyslu článku 61 Dohody o EHP.“
Thus, the practice is a general measure, which according to well established case law does not constitute State aid within the meaning of Article 61 of the EEA Agreement.’
Argumenty předložené norskými úřady poté, co Kontrolní úřad zahájil formální vyšetřovací řízení
Arguments presented by the Norwegian authorities after the Authority opened the formal investigation procedure
V dopise Ministerstva obchodu a průmyslu ze dne 16. září 2004 předložily norské úřady připomínky k rozhodnutí Kontrolního úřadu zahájit formální vyšetřovací řízení.
In the letter from the Ministry of Trade and Industry dated 16 September 2004, the Norwegian authorities commented upon the Authority’s decision to open the formal investigation procedure.
Podle názoru norské vlády nebyla splněna žádná podmínka podle čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.
The view of the Norwegian Government was that none of the conditions of Article 61(1) of the EEA Agreement were fulfilled.
Proto neplacení spotřební daně společností Entra nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.
Hence, the non-payment for Entra of excise duty did not constitute State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Ministerstvo znovu zdůraznilo zaprvé svůj dřívější argument, že uvedené opatření neposkytuje společnosti Entra žádnou výhodu.
The Ministry reiterated, firstly, its previously presented argument that the measure did not constitute an advantage for Entra.
Nezměnila se kapitálová struktura, likvidita ani celková hodnota uvedené společnosti.
It did not change the capital structure, the solidity and the total value of the company.
Pokud by byly poplatky za dokumenty a registrační poplatky obsaženy v počáteční rozvaze, šlo by o alternativní počáteční rozvahu.
If document duties and registration fees were accrued in the opening balance sheet, there would have been an alternative opening balance.
Uvedlo, že podle názoru norské vlády by předmětné daňové opatření nemělo být striktně oddělováno od počáteční rozvahy společnosti.
It stated that it is the Norwegian Government’s opinion that the tax measure in question should not be distinctly separated from the opening balance of the company.
Kromě toho je účelem hlavního pravidla pro poplatky za dokumenty a registrační poplatky uložit daň na skutečné převody mezi různými ekonomickými subjekty.
Moreover, the purpose of the main rule on document duties and registration fees is to tax real transfers between different economic entities.
V případě, kdy jde pouze o zdánlivý převod a převádějící subjekt a nabývající subjekt jsou v podstatě stejné, by v norském právu podle ministerstva bylo hlavní zásadou nechat nabývající podnik, aby převzal právní postavení převádějícího podniku (zásada kontinuity).
Where the transfer is in appearance only and the entities transferring and acquiring are substantially the same, the main principle in Norwegian law, according to the Ministry, would be to let the acquiring undertaking keep the legal position of the transferring undertaking (continuity principle).
Ministerstvo je toho názoru, že zásada kontinuity není omezena na konkrétní převody, ale je považována za hlavní pravidlo v případě, že převádějící subjekt a nabývající subjekt jsou stejné.
The Ministry considers that the continuity principle is not restricted to specific transfers, but is regarded as the main rule where the transferring entity and the acquiring entity are substantially the same.
Proto podle norských úřadů nebyla Entra osvobozena od poplatku běžně hrazeného z jejich rozpočtu.
Entra was consequently not relieved from a charge normally borne from their budgets, according to the Norwegian authorities.
Za druhé, ministerstvo odkázalo na skutečnost, že převod vlastnického práva byl v předmětném případě podle odstavce 3 sporného zákona proveden ve formě změny názvu, a nikoli ve formě převodu vlastnického práva.
Secondly, the Ministry referred to the fact that the transfer of title in the case at hand by paragraph 3 of the contested Act was done as a change of name and not by transfer of title.
Společnost Entra tedy nebyla povinna zaplatit poplatek za dokumenty a podle norských úřadů nedošlo k žádné ztrátě daňových příjmů, a tedy k žádné spotřebě státních zdrojů.
Thus, the obligation on Entra to pay document duty was never released and there was, according to the Norwegian authorities, no loss of tax revenue and hence, no consumption of State resources.
Za třetí, norské úřady argumentovaly, že předmětné opatření nemá dopad na obchod mezi smluvními stranami.
Thirdly, the Norwegian authorities argued that the measure in question did not affect trade between the Contracting Parties.
Ministerstvo bylo toho názoru, že průzkum trhu může ukázat, zda trh s nemovitostmi v oblasti městských komerčních prostor v Norsku je čistě vnitrostátní povahy a není vystaven přeshraniční hospodářské soutěži.
The Ministry considered that a market survey can show whether the real estate market for urban business premises in Norway was of a purely national character and not subject to cross-border competition.
Ministerstvo mělo za to, že kromě zahraničních investic do finančních institucí nepůsobí na norském trhu s nemovitostmi žádní zahraniční investoři.
The Ministry considered that except for foreign investments in financial institutions, non-Norwegian investors have not operated in the Norwegian real estate market.
Za čtvrté, ministerstvo argumentovalo, že osvobození od poplatků za dokumenty a registračních poplatků nebylo selektivním opatřením.
Fourthly, the Ministry argued that the exemption from the document duties and registration fees was not a selective measure.
Ministerstvo odkázalo na skutečnost, že hlavním kritériem při použití čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP na určité daňové opatření je to, že dané opatření poskytuje výjimku z uplatnění daňového systému ve prospěch určitého podniku v daném státě ESVO.
The Ministry referred to the fact that a main criterion in applying Article 61(1) of the EEA Agreement to a tax measure is that the measure provides an exception to the application of the tax system in favour of certain undertakings in the EFTA State.
Měl by tedy být nejprve určen společný použitelný systém.
The common system applicable should thus first be determined.
Pokud se nějaké daňové opatření odchyluje od společného systému, je třeba prozkoumat, zda je odchylka oprávněná z hlediska povahy nebo obecného rámce daňového systému.
If a tax measure derogates from the common system, it must be examined whether the derogation is justified by the nature or general scheme of the tax system.
Ministerstvo mělo za to, že praxe změn názvu jako postupu pro převádění vlastnického práva není odchylkou od daňového systému.
The Ministry considered that the practice with name changes as a procedure for transferring property title did not constitute a derogation from the tax system.
V případě, že by Kontrolní úřad shledal, že tato praxe byla odchylkou od daňového systému, považovalo by ministerstvo odchylku za oprávněnou z hlediska povahy nebo obecného rámce daňového systému.
In case the Authority would find that the practice constituted a derogation from the tax system, the Ministry considered the derogation to be justified by the nature or general scheme of the tax system.
Nakonec ministerstvo odkázalo na rozhodnutí Komise C 27/99 ze dne 5. června 2002 [17] týkající se osvobození od daní z převodu nemovitostí v případě restrukturalizace určitých státních podniků na akciové společnosti v Itálii.
Finally, the Ministry referred to Commission decision C 27/99 of 5 June 2002 [17] regarding exemptions from transfer taxes in the case of restructuring of certain public undertakings into joint stock companies in Italy.
Podle názoru ministerstva byla faktická situace v italském případě podobná projednávanému případu a bylo by možno tento případ posuzovat stejně.
According to the Ministry, the factual situation in the Italian case was similar to the case in hand and that the same considerations could be made.
Ministerstvo dospělo k závěru, že výjimka byla oprávněná povahou nebo obecným rámcem uvedeného systému a nepředstavovala státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.V dopise ze dne 30. června 2005 Ministerstvo obchodu a průmyslu předložilo další argumenty ohledně toho, proč osvobození od poplatků za dokumenty a registračních poplatků neposkytuje společnosti Entra žádnou ekonomickou výhodu.
The Ministry concluded that the exemption was justified by the nature or general scheme of the system and did not constitute State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.By letter dated 30 June 2005, the Ministry of Trade and Industry submitted further arguments as to why the exemption from document duties and registration fees did not constitute an economic advantage for Entra.
Ministerstvo odkázalo na skutečnost, že počáteční rozvaha společnosti Entra byla zpracována s použitím metody čisté současné hodnoty.
The Ministry referred to the fact that the opening balance for Entra was prepared by using the Net Present Value method (NPV).
Budoucí očekávaný peněžní tok z každé budovy byl odhadnut a snížen o požadovanou návratnost.
The future expected cash flow from each building was estimated and discounted with a required rate of return.
Návratnost byla stanovena na základě použití modelu oceňování kapitálových aktiv po srovnání jiných konkurenčních realitních společností.
The rate of return was fixed by using the Capital Asset Pricing Model after having compared other competing real estate companies.
Vlastní jmění bylo stanoveno přibližně ve výši 40 %, což bylo srovnatelné s ostatními podobnými společnostmi.
The equity was fixed at approximately 40 %, which was comparable to other similar companies.
Ministerstvo považovalo vypočtenou hodnotu nemovitostí za nejlepší odhad toho, co by byl určitý investor, „který nemusel platit poplatky za dokumenty a registrační poplatky“, ochoten zaplatit za dané portfolio.
The Ministry considered that the calculated value of the properties was the best estimate of what an investor, ‘not having to pay the document duties and registration fees’, would have been willing to pay for the portfolio.
Pokud by musel kupující portfolia (v tomto případě společnost Entra) zaplatit poplatky za dokumenty a registrační poplatky, byla by cena, již by daný investor byl ochoten zaplatit, snížena o částku rovnající se poplatkům za dokumenty a registračním poplatkům.
If the buyer of the portfolio (in this case Entra) would have to pay the document duties and registration fees, the price the investor would be willing to pay would be reduced by the same amount as the document duties and registration fees.
Hodnota fixních aktiv nemovitostí v rozvaze by byla snížena o stejnou částku, zatímco finanční fixní aktiva by byla o stejnou částku zvýšena, takže celková hodnota majetku by byla stejná.
The fixed asset value of the properties in the balance sheet would have been reduced by the same amount, while financial fixed assets would have been increased by the same amount, so that the total value of the assets would have been the same.
Na straně pasív by se vlastní jmění a celkový dluh nezměnily, ačkoli by se krátkodobý dluh zvýšil o částku odpovídající hodnotě poplatků za dokumenty a registračních poplatků.
On the liability side, equity and total debt would not have changed although short-term debt would have increased corresponding to the value of the document duties and registration fees.
Ministerstvo dospělo k závěru, že finanční postavení společnosti Entra se v důsledku osvobození od poplatků za dokumenty a registračních poplatků nezměnilo.
The Ministry concluded that the financial position of Entra had not changed as a consequence of the exemption from the document duties and registration fees.
Ministerstvo uznalo, že nelze učinit obecný závěr, že to bude vždy prodávající nemovitosti, kdo de facto ponese břemeno spotřební daně, neboť to závisí na konkrétních okolnostech.
The Ministry acknowledged that one cannot draw a general conclusion that it will always be the seller of a property who de facto bears the burden of an excise duty, since this result is dependent on particular circumstances.
Avšak v projednávaném případě by toto břemeno nesl prodávající, neboť metoda určení hodnoty nemovitostí použitá pro počáteční rozvahu společnosti předpokládala, že „v takovém případě a při použití metody čisté současné hodnoty budou všechny typy nákladů souvisejících s nákupem odečteny od kupní ceny, neboť všechny složky jsou součástí samotné metody určení hodnoty, protože kupující jinak nezíská požadovanou návratnost …“ (neoficiální překlad Kontrolního úřadu)
However, in the case at hand, it would be the seller that carried the burden, as the method for the assessment of the real estate that was used in relation to Entra in the opening balance implied that (unofficial translation by the Authority): ‘In such a case, and when the NPV-method is used, all types of costs in connection to the purchase will be deducted from the purchase price, since all elements are a part of the value assessment method itself, as the buyer otherwise does not obtain the required rate of return … .).’
V dopise ze dne 4. května 2005 předložila právní společnost Selmer zastupující společnost Entra připomínky k rozhodnutí Kontrolního úřadu zahájit formální vyšetřovací řízení.
By letter dated 4 May 2005, the law Firm Selmer, representing Entra, submitted comments to the Authority’s decision to open the formal investigation procedure.
Selmer argumentovala, že osvobození od poplatků za dokumenty a registračních poplatků neposkytuje společnosti Entra výhodu a že tato výjimka nepřekročila rámec povahy a všeobecné logiky norského systému.
Selmer argued that the exemption from document duties and registration fees did not constitute an advantage for Entra and that the exemption was within the nature and general logic of the Norwegian system.
Selmer odkazovala za prvé na skutečnost, že bylo rozhodnuto založit společnost s vlastním jměním ve výši 40 % celkového kapitálu.
Firstly, Selmer referred to the fact that it was decided to establish the company with equity of 40 % of the total capital.
V důsledku toho, kdyby Entra musela zaplatit poplatky za dokumenty a registrační poplatky, byla by hodnota nemovitostí snížena o částku rovnající se výši poplatků za dokumenty a registrační poplatky a norský stát by do uvedené společnosti musel vložit stejnou částku, aby se vlastní jmění udrželo ve výši 40 %.
As a consequence of this, if Entra had to pay the document duties and registration fees, the value of the properties would have been reduced by the same amount as the document duties and registration fees and the Norwegian State would have to inject the same amount into the company, in order to keep the equity at 40 %.
Selmer je toho názoru, že toto nezměnilo ekonomickou situaci společnosti a že společnosti Entra nebyla poskytnuta žádná ekonomická výhoda.
Selmer considered that this did not change the economic situation of the company and that Entra did not receive any economic advantage.
Za druhé Selmer uvedla, že všechny reorganizace státních podniků proběhly důsledně na základě zásady kontinuity, a uvedla odkaz na reorganizace Norského státního rozhlasu (NRK), Telenor, Norských státních železnic (NSB), společností Posten Norge, Avinor, Mesta a Statkraft.
Secondly, Selmer stated that all state reorganisations have taken place in a consistent manner based on the continuity principle, and referred to the reorganisations of the Norwegian Broadcasting Corporation (NRK), Telenor, the National Rail Company (NSB), Posten Norge, Avinor, Mesta and Statkraft.
Firma Selmer je proto toho názoru, že osvobození od poplatků za dokumenty a registračních poplatků nepřekročilo rámec povahy a obecné logiky norského systému.
Selmer therefore considered that the exemption of document duties and registration fees was within the nature and general logic of the Norwegian system.
Norská legislativa týkající se poplatků za dokumenty a registračních poplatků za zápis převodu nemovitosti
The Norwegian legislation concerning document duty and registration fee on the registration of transfer of real estate
Z čeho vyplývá povinnost zaplatit poplatek za dokumenty a registrační poplatek?
What triggers the obligation to pay document duty and registration fee?
Všechny nemovitosti v Norsku jsou zapsány v katastru nemovitostí („Eiendomsregisteret“), který od roku 1995 obsahuje informace z „Tinglysingsregisteret/Grunnboken“ a „GAB-registeret (Grunneiendommer, Adresser og Bygninger)“ [18].
All real estate in Norway is identified in the Real Estate Registry (‘Eiendomsregisteret’), which, from 1995, onwards contains information from ‘Tinglysingsregisteret/Grunnboken’ and ‘GAB-registeret (Grunneiendommer, Adresser og Bygninger)’ [18].
Tinglysingsregisteret byl založen podle Zákona o registraci č. 2 z roku 1935 („Lov om tinglysing“).
Tinglysingsregisteret was established pursuant to the Registration Act 1935 No 2 (‘Lov om tinglysing’).
Každá nemovitost má v evidenci svou složku, do níž lze vkládat informace o vlastnictví, právním titulu a břemenech atd. Tato evidence obsahuje mimo jiné informace o různých právech a povinnostech týkajících se předmětné nemovitosti.
Every property is identified by registry identification under which information about the ownership, title and encumbrances etc. may be entered. The registry contains, inter alia, information on various rights and obligations to the property in question.
Zúčastněné strany jednající v dobré víře mají právo dané informace obsažené v katastru nemovitostí použít.
Interested parties acting in good faith are entitled to rely on the information contained in the Real Estate Registry.
Podle čl. 7 odst. 1 zákona č. 59 o poplatcích za dokumenty z roku 1975 („Lov om dokumentavgift“) je zápis převodu vlastnického práva („hjemmelsoverføring“) k nemovitosti spojen s povinností platit poplatky za dokumenty („dokumentavgift“).
Pursuant to Section 7(1) of the Act on Document Duty 1975 No 59 (‘Lov om dokumentavgift’), the registration of transfer of ownership title (‘hjemmelsoverføring’) to real estate property releases an obligation to pay document duties (‘dokumentavgift’).
Daňová sazba je stanovena ve výši 2,5 % prodejní hodnoty dané nemovitosti.
The tax rate is 2,5 % based on the sales value of the property.
Nový držitel vlastnických práv je odpovědný za zaplacení poplatku, viz čl. 2–6 Nařízení Ministerstva financí o poplatcích za dokumenty ze dne 16. září 1975 ve znění pozdějších předpisů.
The new title holder is responsible for paying the duty, cf. Section 2-6 of Regulation on Document Duty, Ministry of Finance, 16 September 1975 and later amendments.
Kromě toho zápis převodu vlastnického práva do katastru nemovitostí podléhá registračnímu poplatku („tinglysingsgebyr“) podle zákona o soudních poplatcích z roku 1982 č. 86 („Rettsgebyrloven“).
In addition, the registration of transfer of title in the Real Estate Registry is subject to a registration fee (‘tinglysingsgebyr’) pursuant to the Court Fee Act 1982 No 86 (‘Rettsgebyrloven’).
V době, kdy byla založena společnost Entra, byl tento poplatek stanoven ve výši 982 NOK (přibližně 123 EUR) za každý zapsaný dokument.
When Entra was established, this fee was fixed at NOK 982 (some EUR 123) per document registered.
Ustanovení týkající se podmínek uložení poplatku za dokumenty a registračního poplatku jsou stejná.
The provisions concerning the conditions for levying the document duty and registration fee are identical.
Jak bylo zmíněno výše, zápis převodu vlastnického práva na jiný právní subjekt je spojen s úhradou spotřební daně („hjemmelsoverføring“).
As mentioned above, the excise duty is released by the registration of the transfer of title to another legal entity (‘hjemmelsoverføring’).
Proto pokud nejde o převod vlastnického práva, ale pouze o změnu názvu téhož právního subjektu v katastru („grunnboken“), spotřební daň se neplatí.
Consequently, if there is no transfer of title to another legal entity, but only a change of name of the same legal entity in the registry (‘grunnboken’), no excise duty will be payable.
Neexistuje žádný právní závazek zápisu („tinglyse“) práv vztahujících se na nemovitost (vlastnictví atd.) do katastru.
There is no legal obligation to register (‘tinglyse’) rights related to real estate (ownership etc.) in the registry.
Není nutné zapsat převod vlastnického práva pro provedení jeho převodu.
It is not necessary to register transfer of title in order to affect the transfer of ownership.
Vlastník práv se však může rozhodnout pro zápis svých práv, aby tato práva chránil proti třetím osobám.
The holder of the rights may however choose to register his rights in order to protect his rights against third parties.
Kdy lze označení držitele vlastnických práv změnit bez povinnosti úhrady spotřební daně?
When can the designation of the title holder be changed without inferring excise duty?
Postup týkající se placení spotřebních daní od roku 1990 do 1. července 2005 – tedy v době, kdy byla založena společnost Entra – je popsán ve dvou souborech oběžníků, a to v oběžníku G-37/90 norského Ministerstva spravedlnosti ze dne 25. května 1990 a ročních oběžnících Ředitelství cel a spotřebních daní („Toll- og Avgiftsdirektoratet“) [19].
The practise with regard to the payment of excise duties from 1990 to 1 July 2005 — and thus at the time Entra was established — is described in two sets of circulars, namely Circular G-37/90 from 25 May 1990 from the Norwegian Ministry of Justice and the yearly circulars from the Norwegian Customs and Excise (NCE) (‘Toll- og Avgiftsdirektoratet’) [19].
Podle bodu 1.1 ročních oběžníků nebude udělena výjimka z kolkovného, pokud neexistuje přímý právní základ v zákoně o poplatcích za dokumenty nebo v rozhodnutích parlamentu [20].(i) Fúze
According to point 1.1 in the latter circulars, an exemption from stamp duty will not be granted unless there is a direct legal basis in the Act on Document Duty or by Parliamentary decisions [20].(i) Mergers
V případě fúzí nejde podle norského Ministerstva spravedlnosti o převod vlastnického práva pro účely zákona o poplatcích za dokumenty.
In the cases of mergers, there exists, according to the Norwegian Ministry of Justice, no transfer of title for the purpose of the Act on Document Duty.
Proto stačí fúzi zapsat do katastru nemovitostí na základě potvrzení, že se uvedená společnost spojila s jinou společností.
It is therefore sufficient that the merger be registered in the Real Estate Registry by confirming that the company has been merged with another.
Toto potvrzení může vydat Obchodní rejstřík a nevyplývá z něj povinnost uhradit registrační poplatek ani spotřební daň.
Such a confirmation can be issued by the Company Registry and does not trigger the payment of registration fee and excise duty.
To se vztahuje na fúze mezi společnostmi s ručením omezeným ve smyslu čl. 14 odst. 7 zákona č. 59 ze dne 4. června 1976 („Zákon o společnostech s ručením omezeným“) [21] a také na další fúze uskutečněné na základě kapitoly 14 téhož zákona a fúze mezi spořitelnami (kapitola 8 zákona č. 1 ze dne 24. května 1961; „Zákon o spořitelnách“) [22].(ii) Rozdělení společností podle zákona o společnostech s ručením omezením z roku 1976
This applies to mergers between limited liability companies within the meaning of Section 14(7) of Law No 59 of 4 June 1976 (the ‘limited liability Company Act’) [21], and also to other mergers undertaken on the basis of Chapter 14 in the same law and mergers between saving banks (Chapter 8 of Law No 1 of 24 May 1961; the ‘Saving Bank Act’) [22].(ii) Demergers under the Limited Liability Company Act of 1976