natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pokud nejsou tyto informace k dispozici, lze od dodavatelů jako Eurostat získat komplexní a pravidelně aktualizované statistické informace o míře recyklace a další relevantní parametry [113].
If this information is not available, comprehensive and regularly updated statistical information on recycling rates and other relevant parameters can be obtained from suppliers such as Eurostat [113].
„recyklační (nebo opakovaně použitý) podíl materiálu“ je část materiálu v produktu, který bude recyklován (nebo opakovaně použit) v následném systému.
“recycling (or reuse) fraction of material”, is the proportion of the material in the product that will be recycled (or re-used) in a subsequent system.
Pokud nejsou tyto informace k dispozici, lze od dodavatelů jako Eurostat (83) získat komplexní a pravidelně aktualizované statistické informace o míře recyklace a další relevantní parametry.
If this information is not available, comprehensive and regularly updated statistical information on recycling rates and other relevant parameters can be obtained from suppliers such as Eurostat (83).
Není-li to možné nebo praktické, měly by se použít obecné údaje (viz například „referenční elementární toky ELCD“ [114] a databáze ELCD v části Zpracování na konci životnosti / recyklace energie [115])
If this is not possible or feasible, generic data should be used (see, for example, the “ELCD Reference elementary flows” [114], and the ELCD database under EoL treatment / Energy recycling [115]).
Pokud nejsou tyto informace k dispozici, měly by se použít obecné údaje (viz například Zpracování na konci životnosti / recyklace energie v databázi ELCD).
If this information is not available, generic data should be used (see, for example EoL treatment / Energy recycling in the ELCD database).
Qs kvalita sekundárního materiálu, tj. kvalita recyklovaného (nebo opakovaně použitého) materiálu (viz upozornění níže).
Qs quality of the secondary material, i.e. the quality of the recycled (or re-used) material (see note below).
emisí a pohlcení biogenního uhlíku použitého v rámci produkce potravin a krmiva (například spalování biomasy jako paliva), kde se biogenní uhlík nestává součástí produktu,
emissions and removals of biogenic carbon used in the production of food and feed (e.g. in burning biomass for fuel) where that biogenic carbon does not become part of the product; non-CO2 emissions arising from degradation of waste food and feed and enteric fermentation;
Odpovídající pojmy použité v této příručce pro stanovení environmentální stopy organizace
Correspondent terms used in this OEF Guide Time-related coverage
(ES-JRC-IES, 2011b)
(EC-IES-JRC, 2011b)
Cílové publikum
Target audiences
B2B, B2C, podniky zúčastněným stranám prostřednictvím veřejného podávání zpráv.
B2B, B2C, Business to interested stakeholder through public reporting.
Uvádí emisní faktory (pokud jsou k dispozici, měly by se použít konkrétnější místní údaje).
Provides emission factors (more site specific data should be used if available).
Mohou se využít údaje z EUTS, CCA a CRC.
May use EUTS, CCA and CRC data.
Žádné pokyny Možnost podávání zpráv na ekonomickém nebo fyzickém základě.
No guidance. Option of reporting on an economic or physical basis.
Analysis of Existing Environmental Footprint Methodologies for Products and Organizations: Recommendations, Rationale, and Alignment. http://ec.europa.eu/environment/eussd/corporate_footprint.htm.
Analysis of Existing Environmental Footprint Methodologies for Products and Organizations: Recommendations, Rationale, and Alignment. http://ec.europa.eu/environment/eussd/corporate_footprint.htm
http://ec.europa.eu/environment/eussd/product_footprint.htm.
http://ec.europa.eu/environment/eussd/product_footprint.htm
Například organizace vyrobí ročně 40000 triček a 20000 kalhot s environmentální stopou produktu X/trička a Y/kalhoty.
For example, a company produces 40000 T-shirts and 20000 trousers per year with a product environmental footprint of respectively X/T-shirt and Y/trousers.
Environmentální stopa organizace se rovná Z/rok.
The OEF of the company equals Z/year.
Úniky jsou emise do vzduchu a vypouštění do vody a půdy.
Releases are emissions to air and discharges to water and soil.
Tento požadavek musí platit do konce roku 2015.
This requirement shall apply until the end of 2015.
Od roku 2016 bude vyžadována plná shoda s metodikou stanovení environmentální stopy organizace a lze tedy pro výpočet DQR ve vzorci 1 (tj. M = 1) předpokládat velmi dobrou kvalitu.
From 2016 onwards, full compliance with the OEF methodology will be required and can then be assumed to be of very good quality in order to calculate the DQR in formula 1 (i.e., M = 1).
Jednotkový proces je nejmenší zvažovaný prvek v profilu využívání zdrojů a emisí, pro který jsou kvantifikovány vstupní a výstupní údaje (na základě ISO 14040:2006).
A unit process is the smallest element considered in the Resource Use and Emissions Profile for which input and output data are quantified. (based on ISO 14040:2006)
Environmentální mechanismus je definován jako systém fyzikálních, chemických a biologických procesů dané kategorie dopadu environmentální stopy, který dává do souvislosti výsledky profilu využívání zdrojů a emisí a indikátory kategorií environmentální stopy (na základě ISO 14040:2006).
An environmental mechanism is defined as a system of physical, chemical and biological processes for a given EF impact category linking the Resource Use and Emissions Profile results to EF category indicators. (based on ISO 14040:2006)
Porovnávací tvrzení jsou environmentální tvrzení týkající se nadřazenosti nebo rovnosti organizace a konkurenční organizace nabízející stejné produkty na základě výsledků studie ke stanovení environmentální stopy organizace a příslušných OEFSR (na základě ISO 14040:2006).
Comparative assertions are an environmental claim regarding the superiority or equivalence of an organisation versus a competing organisation providing the same products, based on the results of an OEF study and supporting OEFSRs. (based on ISO 14040:2006).
Analýzy citlivosti jsou systematické postupy pro odhad vlivů provedených výběrů týkajících se metod a údajů na výstupy studie ke stanovení environmentální stopy organizace (na základě ISO 14040:2006).
Sensitivity analyses are systematic procedures for estimating the effects of the choices made regarding methods and data on the outcome of an OEF study. (based on ISO 14040: 2006)
Například prof. A pracuje na univerzitě B na částečný úvazek od ledna 2005 do prosince 2010 a na částečný úvazek v rafinérské společnosti.
For example, Prof A works in University B part-time from Jan 2005 until Dec 2010 and part-time at a refinery organisation.
Prof. A může spočítat roky zkušeností v soukromém sektoru jako 3 roky a 3 roky pro veřejný sektor (univerzitu).
Prof A can count years of experience in the private sector as 3 years and 3 years for the public sector (university).
o společných zásadách pro prostředky kolektivní právní ochrany týkající se zdržení se jednání a náhrady škody v členských státech v souvislosti s porušením práv přiznaných právem Unie
on common principles for injunctive and compensatory collective redress mechanisms in the Member States concerning violations of rights granted under Union Law
Unie si stanovila cíl zachovávat a rozvíjet prostor svobody, bezpečnosti a práva, mimo jiné tím, že zlepší přístup ke spravedlnosti, a dala si rovněž za cíl zajišťovat vysokou úroveň ochrany spotřebitele.
The Union has set itself the objective of maintaining and developing an area of freedom, security and justice, inter alia, by facilitating access to justice, as well as the objective of ensuring a high level of consumer protection.
Moderní ekonomika občas vytváří situace, ve kterých velká skupina osob může být poškozena stejnou nezákonnou praktikou související s porušením práv přiznaných právem Unie ze strany jednoho nebo několika obchodníků či jiných osob („událost hromadné škody“).
The modern economy sometimes creates situations in which a large number of persons can be harmed by the same illegal practices relating to the violation of rights granted under Union law by one or more traders or other persons (‘mass harm situation’).
Tyto dotčené osoby proto mohou usilovat o zastavení takových praktik nebo o náhradu škody.
They may therefore have cause to seek the cessation of such practices or to claim damages.
V roce 2005 Komise přijala zelenou knihu o žalobách o náhradu škody způsobené porušením antimonopolních pravidel [1] a v roce 2008 bílou knihu, která obsahovala politické plány týkající se kolektivní právní ochrany v oblasti antimonopolních pravidel [2].
The Commission adopted a Green Paper on antitrust damages actions in 2005 [1] and a White Paper in 2008, which included policy suggestions on antitrust-specific collective redress [2].
V roce 2008 Komise zveřejnila zelenou knihu o kolektivním odškodnění spotřebitelů [3].
In 2008 the Commission published a Green Paper on consumer collective redress [3].
V roce 2011 provedla Komise veřejnou konzultaci s názvem „Směrem k soudržnému evropskému přístupu k hromadné žalobě“ [4].
In 2011 the Commission carried out a public consultation ‘Towards a more coherent European approach to collective redress’ [4].
Dne 2. února 2012 přijal Evropský parlament usnesení „Směrem k soudržnému evropskému přístupu ke kolektivnímu odškodnění“, v němž žádal, aby všechny návrhy v oblasti kolektivního odškodnění měly podobu horizontálního rámce, který bude zahrnovat společný soubor zásad a který v Unii zajistí jednotný přístup ke spravedlnosti prostřednictvím kolektivní právní ochrany, přičemž se bude zaměřovat zejména, ale ne výlučně, na řešení porušení práv spotřebitelů.
On 2 February 2012 the European Parliament adopted the resolution ‘Towards a Coherent European Approach to Collective Redress’, in which it called for any proposal in the field of collective redress to take the form of a horizontal framework including a common set of principles providing uniform access to justice via collective redress within the Union and specifically but not exclusively dealing with the infringement of consumer rights.
Evropský parlament rovněž zdůraznil, že je třeba vzít v úvahu právní tradice a právní řády jednotlivých členských států a posílit koordinaci osvědčených postupů mezi členskými státy [5].
The Parliament also stressed the need to take due account of the legal traditions and legal orders of the individual Member States and enhance the coordination of good practices between Member States [5].
Dne 11. června 2013 vydala Komise sdělení „Směrem k evropskému horizontálnímu rámci pro kolektivní právní ochranu“ [6], které mapuje dosud učiněná opatření, názory zúčastněných osob a Evropského parlamentu a představuje stanovisko Komise k některým ústředním otázkám souvisejícím s kolektivní právní ochranou.
On 11 June 2013 the Commission issued a Communication ‘Towards a European Horizontal Framework for Collective Redress’ [6], which took stock of the actions to date and the opinions of stakeholders and of the European Parliament, and presented the Commission’s position on some central issues regarding collective redress.
Je základním úkolem veřejnoprávního prosazování práva předcházet porušování práv přiznaných právem Unie a případná porušování trestat.
It is a core task of public enforcement to prevent and punish the violations of rights granted under Union law.
Skutečnost, že soukromé osoby mohou uplatňovat nároky vyplývající z porušení těchto práv soukromoprávními prostředky, veřejnoprávní prosazování práva doplňuje.
The possibility for private persons to pursue claims based on violations of such rights supplements public enforcement.
Tam, kde toto doporučení odkazuje na porušení práv přiznaných právem Unie, vztahuje se na všechny situace, ve kterých porušení pravidel stanovených na úrovni Unie způsobilo nebo pravděpodobně způsobí škodu fyzickým či právnickým osobám.
Where this Recommendation refers to the violation of rights granted under Union Law, it covers all the situations where the breach of rules established at Union level has caused or is likely to cause prejudice to natural and legal persons.
Mezi oblasti, ve kterých má význam doplňkové soukromoprávní prosazování práv přiznaných právem Unie ve formě kolektivní právní ochrany, patří ochrana spotřebitele, hospodářská soutěž, ochrana životního prostředí, ochrana osobních údajů, finanční služby a ochrana investic.
Amongst those areas where the supplementary private enforcement of rights granted under Union law in the form of collective redress is of value, are consumer protection, competition, environment protection, protection of personal data, financial services legislation and investor protection.
Zásady stanovené v tomto doporučení by se měly na tyto oblasti použít horizontálně a stejně, ale měly se rovněž použít na všechny další oblasti, kde má význam uplatňování kolektivních nároků na zdržení se jednání či nároků na náhradu škody v souvislosti s porušení práv přiznaných právem Unie.
The principles set out in this Recommendation should be applied horizontally and equally in those areas but also in any other areas where collective claims for injunctions or damages in respect of violations of the rights granted under Union law would be relevant.
Obvyklými prostředky pro řešení sporů ohledně předcházení vzniku škody a rovněž ohledně náhrady škody jsou individuální žaloby, např. spory v oblasti ochrany spotřebitele projednávané v řízení o drobných nárocích.
Individual actions, such as the small claims procedure for consumer cases, are the usual tools to address disputes to prevent harm and also to claim for compensation.
Vedle individuální právní ochrany zavedly všechny členské státy různé druhy prostředků kolektivní právní ochrany.
In addition to individual redress, different types of collective redress mechanisms have been introduced by all Member States.
Tyto prostředky slouží k tomu, aby bylo možné předcházet nezákonným praktikám a zastavovat je a rovněž získat náhradu škody za újmu způsobenou při událostech hromadné škody.
These measures are intended to prevent and stop unlawful practices as well as to ensure that compensation can be obtained for the detriment caused in mass harm situations.
Možnost spojit nároky a vymáhat je kolektivně může být vhodnější způsob, jak zajistit přístup ke spravedlnosti, a to zejména pokud by náklady související s individuální žalobou odrazovaly poškozené osoby od podání žaloby.
The possibility of joining claims and pursuing them collectively may constitute a better means of access to justice, in particular when the cost of individual actions would deter the harmed individuals from going to court.
Cílem tohoto doporučení je usnadnit přístup ke spravedlnosti v souvislosti s porušením práv přiznaných právem Unie a doporučit všem členským státům, aby na vnitrostátní úrovni zavedly systém kolektivní právní ochrany, který by v celé Unii vycházel ze stejných zásad a současně by zohledňoval právní tradice členských států a obsahoval pojistky proti jeho zneužívání.
The aim of this Recommendation is to facilitate access to justice in relation to violations of rights under Union law and to that end to recommend that all Member States should have collective redress systems at national level that follow the same basic principles throughout the Union, taking into account the legal traditions of the Member States and safeguarding against abuse.
Co se týče žalob zdržovacích, Evropský parlament a Rada již přijaly směrnici 2009/22/ES o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů [7].
In the area of injunctive relief, the European Parliament and the Council have already adopted Directive 2009/22/EC on injunctions for the protection of consumers’ interests [7].
Směrnicí zavedené řízení však neumožňuje, aby ti, kteří tvrdí, že jim byla v důsledku nezákonné praktiky způsobena škoda, získali náhradu škody.
The injunction procedure introduced by the Directive does not, however, enable those who claim to have suffered detriment as a result of an illicit practice to obtain compensation.
V některých členských státech byla v různé míře zavedena řízení pro kolektivní uplatnění nároků na náhradu škody.
Procedures to bring collective claims for compensatory relief have been introduced in some Member States, and to differing extents.
Tato řízení se však mezi členskými státy značně rozcházejí.
However, the existing procedures for bringing claims for collective redress vary widely between the Member States.
Toto doporučení předkládá soubor zásad pro soudní i mimosoudní kolektivní právní ochranu, které by se měly uplatňovat v celé Unii při současném respektování různých právních tradic členských států.
This Recommendation puts forward a set of principles relating both to judicial and out-of-court collective redress that should be common across the Union, while respecting the different legal traditions of the Member States.
Tyto zásady by měly zajistit zachovávání základních procesních práv účastníků řízení a odpovídajícími pojistkami systém chránit před zneužitím.
These principles should ensure that fundamental procedural rights of the parties are preserved and should prevent abuse through appropriate safeguards.
Toto doporučení se zabývá jak prostředky kolektivní právní ochrany týkajícími se náhrady škody, tak rovněž, nakolik je to u konkrétních zásad vhodné a relevantní, i prostředky kolektivní právní ochrany týkajícími se zdržení se jednání.
This Recommendation addresses both compensatory and — as far as appropriate and pertinent to the particular principles — injunctive collective redress.
Tímto doporučením nejsou dotčeny stávající odvětvové žaloby zdržovacích, které upravuje právo Unie.
It is without prejudice to the existing sectorial mechanisms of injunctive relief provided for by Union law.
Prostředky kolektivní právní ochrany by měly zachovávat procesní pojistky a záruky účastníků občanského soudního řízení.
Collective redress mechanisms should preserve procedural safeguards and guarantees of parties to civil actions.
Aby se předešlo vzniku kultury zneužívání soudních sporů při událostech hromadné škody, měly by vnitrostátní prostředky kolektivní právní ochrany obsahovat základní pojistky vymezené v tomto doporučení.
In order to avoid the development of an abusive litigation culture in mass harm situations, the national collective redress mechanisms should contain the fundamental safeguards identified in this Recommendation.
Právním tradicím většiny členských států jsou cizí prvky, jako je náhrada škody plnící penální funkci, dalekosáhlé zpřístupňování důkazů před řízením a stanovení nároku na náhradu škody porotou, a proto by tyto prvky neměly být obecným pravidlem.
Elements such as punitive damages, intrusive pre-trial discovery procedures and jury awards, most of which are foreign to the legal traditions of most Member States, should be avoided as a general rule.
Účinným způsobem, jak získat nápravu při událostech hromadné škody, může být alternativní řešení sporů.
Alternative dispute resolution procedures can be an efficient way of obtaining redress in mass harm situations.
Prostředky alternativního řešení sporů by měly být k dispozici vždy vedle kolektivní soudní ochrany, případně jako její dobrovolný prvek.
They should always be available alongside, or as a voluntary element of, judicial collective redress.
Aktivní legitimace k podání kolektivní žaloby v členských státech závisí na druhu prostředku kolektivní právní ochrany.
Legal standing to bring a collective action in the Member States depends on the type of collective redress mechanism.
U některých druhů kolektivních žalob, jako jsou skupinové žaloby, kde žalobu mohou společně podat ti, kdo tvrdí, že jim vznikla škoda, je otázka aktivní legitimace vcelku jasná, to však neplatí u reprezentativních žalob, kde je třeba otázku aktivní legitimace vyjasnit.
In certain types of collective actions, such as group actions where the action can be brought jointly by those who claim to have suffered harm, the issue of standing is more straightforward than in the context of representative actions, where accordingly the issue of legal standing should be clarified.
V případě reprezentativní žaloby by aktivní legitimace pro její podání měla být omezena na subjekty certifikované ad hoc, určené zastupující subjekty, které splňují určitá zákonem stanovená kriteria, nebo na orgány veřejné moci.
In the case of a representative action, the legal standing to bring the representative action should be limited to ad hoc certified entities, designated representative entities that fulfil certain criteria set by law or to public authorities.
Zastupující subjekty by měly prokázat, že mají administrativní a finanční kapacitu k tomu, aby byly schopny odpovídajícím způsobem zastupovat zájmy žalujících.
The representative entity should be required to prove the administrative and financial capacity to be able to represent the interest of claimants in an appropriate manner.
Dostupnost financování soudních sporů v rámci kolektivní právní ochrany by měla být zajištěna způsobem, který nevede ke zneužívání systému nebo ke střetu zájmů.
The availability of funding for collective redress litigation should be arranged in such a way that it cannot lead to an abuse of the system or a conflict of interest.
Aby se zamezilo zneužívání systému a v zájmu řádného výkonu spravedlnosti, by kolektivní žaloba měla být přípustná pouze v případech, kdy jsou splněny zákonem stanovené podmínky přípustnosti.
In order to avoid an abuse of the system and in the interest of the sound administration of justice, no judicial collective redress action should be permitted to proceed unless admissibility conditions set out by law are met.
Klíčovou roli při ochraně práv a zájmů všech účastníků řízení o kolektivních žalobách by měly zastávat soudy, které by měly projednávat kolektivní žaloby efektivně.
A key role should be given to courts in protecting the rights and interests of all the parties involved in collective redress actions as well as in managing the collective redress actions effectively.
V oblastech práva, kde má orgán veřejné moci pravomoc přijmout rozhodnutí o porušení práva Unie, je důležité zajistit, aby existoval soulad mezi konečným rozhodnutím o tomto porušení a výsledkem řízení o kolektivní žalobě.
In fields of law where a public authority is empowered to adopt a decision finding that there has been a violation of Union law, it is important to ensure consistency between the final decision concerning that violation and the outcome of the collective redress action.
V případě kolektivních žalob navazujících na rozhodnutí orgánu veřejné moci (navazující žaloby) lze navíc předpokládat, že daný orgán při svém rozhodování o existenci porušení práva Unie již zohlednil veřejný zájem a potřebu předcházet možnému zneužití.
Moreover, in the case of collective actions following a decision by a public authority (follow-on actions), the public interest and the need to avoid abuse can be presumed to have been taken into account already by the public authority as regards the finding of a violation of Union law.
Co se týče práva na ochranu životního prostředí, toto doporučení zohledňuje ustanovení čl. 9 odst. 3, 4 a 5 Úmluvy OSN/EHK o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí („Aarhuská úmluva“), která vybízí k širokému přístupu k právní ochraně v oblasti životního prostředí, stanovují podmínky pro příslušné postupy (mimo jiné jejich včasnost a nenákladnost) a řeší poskytování informací veřejnosti a zavedení vhodných podpůrných mechanismů.
With regard to environmental law, this Recommendation takes account of the provisions of Article 9(3), (4) and (5) of the UN/ECE Convention on Access to Information, Public Participation in Decision-Making and Access to Justice in Environmental Matters (‘the Aarhus Convention’) which, respectively, encourage wide access to justice in environmental matters, set out criteria that procedures should respect, including criteria that they be timely and not prohibitively expensive, and address information to the public and the consideration of assistance mechanisms.