natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Za účelem doplnění chybějících údajů je přípustné pro každou zkoušenou látku provést nejvýše dvě doplňkové zkoušky („přezkoušení“).
To complement missing data, for each test chemical a maximum number of two additional tests is admissible (“retesting”).
Přesněji řečeno, jelikož v případě přezkoušení je nutno souběžně provést i zkoušky pozitivních a negativních kontrol, pro každou zkoušenou látku je možno uskutečnit nejvýše dvě doplňková provedení zkoušky.
More precisely, since in case of retesting also PC and NC have to be concurrently tested, a maximum number of two additional runs may be conducted for each test chemical.
Je možné, že se ani po přezkoušení nepodaří získat minimální počet tři platných provedení zkoušky pro každou srovnávací látku v každé zúčastněné laboratoři, což vede ke vzniku neúplné matice údajů.
It is conceivable that even after retesting, the minimum number of three valid runs required for each tested chemical is not obtained for every Reference Chemical in every participating laboratory, leading to an incomplete data matrix.
V takových případech by měla být splněna všechna tři následující kritéria, aby byly soubory údajů považovány za přijatelné:
In such cases the following three criteria should all be met in order to consider the datasets acceptable:
Všech 20 srovnávacích látek by mělo mít alespoň jednu úplnou sérii provedení zkoušky.
All 20 Reference Chemicals should have at least one complete run sequence.
V každé z nejméně tří zúčastněných laboratoří musí být dokončeno nejméně 85 % úplných sérií provedení zkoušky (pro 20 chemických látek, tzn. že v jedné laboratoři jsou povoleny nejvýše 3 neplatné série provedení zkoušky).
In each of at least three participating laboratories, a minimum of 85 % of the run sequences need to be complete (for 20 chemicals; i.e. 3 invalid run sequences are allowed in a single laboratory).
Nejméně 90 % všech možných sérií provedení zkoušky z nejméně tří laboratoří musí být úplných (pro 20 chemických látek zkoušených ve 3 laboratořích, tzn. že celkem je povoleno 6 neplatných sérií provedení zkoušky).
A minimum of 90 % of all possible run sequences from at least three laboratories need to be complete (for 20 chemicals tested in 3 laboratories; i.e. 6 invalid run sequences are allowed in total).
Výběr chemických látek je založen na těchto kritériích: i) látky jsou dostupné na trhu, ii) jsou reprezentativními zástupci celého rozsahu Draizeho škály dráždivosti (od nedráždivých až po silně dráždivé látky), iii) mají jasně definovanou chemickou strukturu, iv) jsou představitelem chemické funkčnosti používané ve validačním procesu a v) nejsou spojeny s mimořádně toxickým profilem (jako jsou např. karcinogenní látky nebo látky toxické pro reprodukční systém) a nejsou spojeny s neúnosnými náklady na likvidaci.
The chemical selection is based on the following criteria: (i) the chemicals are commercially available; (ii) they are representative of the full range of Draize irritancy scores (from non-irritant to strong irritant); (iii) they have a well-defined chemical structure; (iv) they are representative of the chemical functionality used in the validation process; and (v) they are not associated with an extremely toxic profile (e.g. carcinogenic or toxic to the reproductive system) and they are not associated with prohibitive disposal costs.
Chemické látky, které jsou dráždivé pro králíky, ale u nichž existují spolehlivé důkazy o tom, že jsou nedráždivé pro lidi (31) (32) (33).
Chemicals that are irritant in the rabbit but for which there is reliable evidence that they are non-irritant in humans (31) (32) (33).
V rámci systému GHS OSN, nikoli podle nařízení CLP Evropské unie.
Under the UN GHS, not in the EU CLP
Doplňují se další kapitoly, které znějí:
The following Chapters are added:
ZKOUŠKA IN VITRO NA PŘÍTOMNOST MIKROJADER V BUŇKÁCH SAVCŮ
IN VITRO MAMMALIAN CELL MICRONUCLEUS TEST
Zkouška in vitro na přítomnost mikrojader (MNvit) je zkouška genotoxicity pro zjišťování přítomnosti mikrojader v cytoplazmě interfázových buněk.
The in vitro micronucleus (MNvit) assay is a genotoxicity test for the detection of micronuclei (MN) in the cytoplasm of interphase cells.
Mikrojádra mohou pocházet z acentrických fragmentů chromozomů (tzn. fragmentů, jimž chybí centromera) nebo z celých chromozomů, které nejsou při buněčném dělení schopny se ve stádiu anafáze rozejít k pólům.
Micronuclei may originate from acentric chromosome fragments (i.e. lacking a centromere), or whole chromosomes that are unable to migrate to the poles during the anaphase stage of cell division.
Zkouška zjišťuje působení klastogenních a aneugenních chemikálií (látek a směsí) (1) (2) v buňkách, které prodělaly buněčné dělení během expozice nebo po expozici zkoušené látce.
The assay detects the activity of clastogenic and aneugenic chemicals (substances and mixtures) (1) (2) in cells that have undergone cell division during or after exposure to the test substance.
Tato zkušební metoda (ZM) umožňuje používat protokoly s inhibitorem polymerace aktinu, cytochalasinem B (cytoB), i bez něho. 5.
This Test Method (TM) allows the use of protocols with and without the actin polymerisation inhibitor cytochalasin B (cytoB).
Přidání cytoB před cílovou mitózou umožňuje identifikaci a selektivní analýzu četnosti výskytu mikrojader v buňkách, které prodělaly jednu mitózu, protože tyto buňky jsou dvoujaderné (3) (4).
The addition of cytoB prior to the targeted mitosis allows for the identification and selective analysis of micronucleus frequency in cells that have completed one mitosis because such cells are binucleate (3) (4).
Tato ZM rovněž umožňuje použití protokolů bez blokování cytokineze, pokud existují důkazy, že analyzovaná populace buněk prodělala mitózu.
This TM also allows the use of protocols without cytokinesis block, provided there is evidence that the cell population analysed has undergone mitosis.
Mikrojádra představují poškození přenesené na dceřiné buňky, zatímco chromozomové aberace zjištěné v metafázových buňkách se přenášet nemusí.
Micronuclei represent damage that has been transmitted to daughter cells, whereas chromosome aberrations scored in metaphase cells may not be transmitted.
Jelikož mikrojádra v interfázových buňkách lze posuzovat poměrně objektivně, laboratorní personál potřebuje pouze zjistit, zda buňky prošly dělením, či nikoli, a kolik buněk obsahuje mikrojádra.
Because micronuclei in interphase cells can be assessed relatively objectively, laboratory personnel need only determine whether or not the cells have undergone division and how many cells contain a micronucleus.
Díky tomu lze preparáty vyhodnotit poměrně rychle a analýzu lze automatizovat.
As a result, the preparations can be scored relatively quickly and analysis can be automated.
Proto je praktické hodnotit při každé zkoušce tisíce namísto stovek buněk, čímž se zvyšuje výkonnost této metody.
This makes it practical to score thousands instead of hundreds of cells per treatment, increasing the power of the assay.
A konečně, jelikož mikrojádra mohou vznikat z méně vyvinutých chromozomů, je možno zjišťovat látky, které vyvolávají aneuploidii, jež lze obtížně studovat za použití běžných zkoušek na chromozomové aberace, např. podle zkušební metodiky OECD č. 473 (kapitola B.10 této přílohy) (17).
Finally, as micronuclei may arise from lagging chromosomes, there is the potential to detect aneuploidy-inducing agents that are difficult to study in conventional chromosomal aberration tests, e.g. OECD Test Guideline 473 (Chapter B.10 of this Annex) (17).
Zkouška MNvit však neumožňuje odlišit chemické látky vyvolávající polyploidii od látek vyvolávajících klastogenicitu bez speciálních postupů, jako je například metoda FISH popsaná v odstavci 2.
However, the MNvit assay does not allow for the differentiation of chemicals inducing polyploidy from those inducing clastogenicity without special techniques such as FISH described under paragraph 2.
Zkouška MNvit je metoda in vitro, která obvykle využívá kultivované lidské buňky nebo buňky pocházející z hlodavců.
The MNvit assay is an in vitro method that typically uses cultured human or rodent cells.
Poskytuje komplexní základ pro vyšetřování potenciálu látek poškozovat chromozomy in vitro, protože jejím prostřednictvím lze detekovat aneugeny i klastogeny.
It provides a comprehensive basis for investigating chromosome damaging potential in vitro because both aneugens and clastogens can be detected.
Zkouška MNvit je robustní a účinná u široké škály různých typů buněk, za přítomnosti nebo nepřítomnosti cytoB.
The MNvit assay is robust and effective in a variety of cell types, and in the presence or absence of cytoB.
Existuje množství údajů potvrzujících platnost zkoušky MNvit za použití různých buněčných linií pocházejících z hlodavců (CHO, V79, CHL/IU a L5178Y) a také za použití lidských lymfocytů (18) (19) (20) (21) (22) (23) (24) (25) (26) (27) (28) (29) (30) (31).
There are extensive data to support the validity of the MNvit assay using various rodent cell lines (CHO, V79, CHL/IU, and L5178Y) and human lymphocytes (18) (19) (20) (21) (22) (23) (24) (25) (26) (27) (28) (29) (30) (31).
Patří mezi ně zejména mezinárodní validační studie koordinované společností Société Française de Toxicologie Génétique (SFTG) (18) (19) (20) (21) (22) a zprávy z Mezinárodního semináře o zkoušení genotoxicity (4) (16).
These include, in particular, the international validation studies coordinated by the Société Française de Toxicologie Génétique (SFTG) (18) (19) (20) (21) (22) and the reports of the International Workshop on Genotoxicity Testing (4) (16).
Dostupné údaje byly rovněž přehodnoceny v retrospektivní validační studii v rámci přístupu založeného na vážení důkazů, provedené Evropským střediskem pro validaci alternativních metod (ECVAM) Evropské komise, a zkušební metoda byla potvrzena jako vědecky platná vědeckým poradním výborem ECVAM (ESAC) (32) (33) (34).
The available data have also been re-evaluated in a weight-of-evidence retrospective validation study by the European Centre for the Validation of Alternative Methods (ECVAM) of the European Commission, and the test method has been endorsed as scientifically valid by the ECVAM Scientific Advisory Committee (ESAC) (32) (33) (34).
Bylo popsáno využití lidské linie lymfoblastoidních buněk TK6 (35), buněk HepG2 (36) (37) a primárních buněk z embryí syrského křečka (38), ačkoli nebyly použity ve validačních studiích.
The use of the human TK6 lymphoblastoid cell line (35), HepG2 cells (36) (37) and primary Syrian Hamster Embryo cells (38) has been described, although they have not been used in validation studies.
Zkoušky prováděné in vitro obecně vyžadují použití exogenního zdroje metabolické aktivace, pokud nejsou buňky metabolicky kompetentní s ohledem na zkoušené látky.
Tests conducted in vitro generally require the use of an exogenous source of metabolic activation unless the cells are metabolically competent with respect to the substances being tested.
Systém exogenní metabolické aktivace zcela nenapodobuje podmínky in vivo.
The exogenous metabolic activation system does not entirely mimic in vivo conditions.
Je také nutno zabránit vzniku podmínek, které by vedly k uměle pozitivním výsledkům, jež neodrážejí vlastní mutagenitu zkoušené látky, a které mohou nastat působením takových faktorů, jako jsou výrazné změny pH nebo osmolality, nebo v důsledku vysokých úrovní cytotoxicity (39) (40) (41).
Care should also be taken to avoid conditions that would lead to artefactual positive results which do not reflect intrinsic mutagenicity, and may arise from such factors as marked changes in pH or osmolality, or by high levels of cytotoxicity (39) (40) (41).
Pokud zkoušená látka způsobí při přidání změnu pH kultivačního média, je nutno hodnotu pH upravit, nejlépe pufrováním zásobního roztoku tak, aby všechny objemy ve všech zkoušených koncentracích a pro všechny kontroly zůstaly stejné.
If the test chemical causes a change in the pH of the medium at the time of addition, the pH should be adjusted, preferably by buffering the stock solution so that all the volumes at all test concentrations, and for all controls, remain the same.
Pro analýzu indukce vzniku mikrojader je nezbytné, aby proběhla mitóza v exponovaných i neexponovaných kulturách.
To analyse the induction of micronuclei, it is essential that mitosis has occurred in both treated and untreated cultures.
Nejinformativnější fází pro hodnocení výskytu mikrojader jsou buňky, které prodělaly jednu mitózu během expozice nebo po expozici zkoušené látce.
The most informative stage for scoring micronuclei is in cells that have completed one mitosis during or after treatment with the test substance.
Buněčné kultury lidského a savčího původu jsou vystaveny zkoušené látce za přítomnosti exogenního zdroje metabolické aktivace i bez něho, pokud ovšem nejsou použity buňky s dostatečnou schopností metabolismu.
Cell cultures of human or mammalian origin are exposed to the test substance both with and without an exogenous source of metabolic activation unless cells with an adequate metabolising capability are used.
Do všech zkoušek se zařadí souběžné kontroly s rozpouštědlem nebo vehikulem a pozitivní kontrolní látky.
Concurrent solvent/vehicle (VC) and positive control chemicals (PC) are included in all tests.
Během nebo po expozici zkoušené látce se buňky kultivují dostatečně dlouho, aby poškození chromozomů nebo dělicího vřeténka vedlo v interfázových buňkách ke vzniku mikrojader.
During or after exposure to the test substance, the cells are grown for a period sufficient to allow chromosome or spindle damage to lead to the formation of micronuclei in interphase cells.
Pro vyvolání aneuploidie by měla být zkoušená látka obvykle přítomna při mitóze.
For induction of aneuploidy, the test substance should ordinarily be present during mitosis.
Získané a obarvené interfázové buňky se analyzují na přítomnost mikrojader.
Harvested and stained interphase cells are analysed for the presence of micronuclei.
V ideálním případě by měla být přítomnost mikrojader zjištěna pouze v těch buňkách, které prodělaly mitózu během expozice zkoušené látce nebo během postexpoziční doby, pokud se používá.
Ideally, micronuclei should only be scored in those cells that have completed mitosis during exposure to the test substance or during the post-exposure period, if one is used.
V kulturách, které byly ošetřeny blokátorem cytokineze, se toho dosáhne tím, že se zaznamenají pouze dvoujaderné buňky.
In cultures that have been treated with a cytokinesis blocker, this is achieved by scoring only binucleate cells.
V případě nepřítomnosti blokátoru cytokineze je nutno prokázat, že analyzované buňky pravděpodobně prodělaly buněčné dělení během expozice nebo po expozici zkoušené látce.
In the absence of a cytokinesis blocker, it is important to demonstrate that the cells analysed are likely to have undergone cell division during or after exposure to the test substance.
U všech protokolů je důležité prokázat, že došlo k proliferaci buněk jak v kontrolních, tak v ošetřených kulturách, a také je třeba v kulturách (nebo v paralelních kulturách), u nichž se hodnotí výskyt mikrojader, posoudit míru cytotoxicity nebo cytostáze.
For all protocols, it is important to demonstrate that cell proliferation has occurred in both the control and treated cultures, and the extent of test substance-induced cytotoxicity or cytostasis should be assessed in the cultures (or in parallel cultures) that are scored for micronuclei.
Preparáty
Preparations
Lze použít kultivované primární lidské lymfocyty z periferní krve (5) (19) (42) (43) a celou řadu buněčných linií pocházejících z hlodavců, například buňky CHO, V79, CHL/IU a L5178Y (18) (19) (20) (21) (22) (25) (26) (27) (28) (30).
Cultured primary human peripheral blood lymphocytes (5) (19) (42) (43) and a number of rodent cell lines such as CHO, V79, CHL/IU, and L5178Y cells may be used (18) (19) (20) (21) (22) (25) (26) (27) (28) (30).
Použití jiných buněčných linií a druhů by mělo být odůvodněno na základě jejich prokázané funkčnosti ve zkoušce, jak je popsáno v části ‚Kritéria přijatelnosti‘.
The use of other cell lines and types should be justified based on their demonstrated performance in the assay, as described in the Acceptability Criteria section.
Jelikož četnost mikrojader v rámci přirozeného pozadí ovlivní citlivost testu, doporučuje se používat druhy buněk s nízkou, stabilní četností tvorby mikrojader v rámci přirozeného pozadí.
Because the background frequency of micronuclei will influence the sensitivity of the assay, it is recommended that cell types with a low, stable background frequency of micronucleus formation be used.
Lidské lymfocyty z periferní krve by měly být získány od mladých (přibližně ve věku 18–35 let) zdravých nekuřáků bez jakékoli známé nedávné expozice genotoxickým látkám nebo radiaci.
Human peripheral blood lymphocytes should be obtained from young (approximately 18-35 years of age), healthy, non-smoking individuals with no known recent exposures to genotoxic chemicals or radiation.
Pokud se společně používají buňky pocházející od více než jednoho dárce, měl by být počet dárců uveden.
If cells from more than one donor are pooled for use, the number of donors should be specified.
Četnost mikrojader se zvyšuje s věkem a tato tendence je výraznější u žen než u mužů (44), což je třeba vzít v úvahu při výběru dárcovských buněk pro společné použití.
The micronucleus frequency increases with age and this trend is more marked in females than in males (44) and this should be taken into account in the selection of donor cells for pooling.
Média a podmínky kultivace
Media and culture conditions
Pro udržování kultur by se měla používat vhodná kultivační média a inkubační podmínky (kultivační nádoby, koncentrace CO2, teplota a vlhkost).
Appropriate culture medium and incubation conditions (culture vessels, CO2 concentration, temperature, and humidity) should be used for maintaining cultures.
U stabilizovaných buněčných linií a kmenů by se měla pravidelně kontrolovat stabilita modální hodnoty počtu chromozomů a mělo by se zjišťovat, zda nejsou kontaminovány mykoplasmaty. Pokud jsou kultury kontaminované nebo se modální hodnota počtu chromozomů změnila, neměly by se dotyčné kultury používat.
Established cell lines and strains should be checked routinely for the stability of the modal chromosome number and the absence of mycoplasma contamination, and should not be used if contaminated or if the modal chromosome number has changed.
Je třeba, aby bylo známo normální trvání buněčného cyklu při kultivačních podmínkách použitých ve zkušební laboratoři.
The normal cell cycle time for the culture conditions used in the testing laboratory should be known.
V případě použití metody s blokováním cytokineze by se koncentrace inhibitoru cytokineze měla optimalizovat pro konkrétní typ buněk a mělo by se prokázat, že tato koncentrace poskytuje dostatečné množství dvoujaderných buněk pro vyhodnocení zkoušky.
If the cytokinesis-block method is used then the concentration of the cytokinesis inhibitor should be optimised for the particular cell type and should be shown to produce a good yield of binucleate cells for scoring.
Stabilizované buněčné linie a kmeny: buňky se pomnoží z kmenových kultur, nasadí se do kultivačního média v takové hustotě, aby před odebráním nedosáhly běžné kultury konfluence v monovrstvách a aby suspenzní kultury nedosáhly nadměrné hustoty, a inkubují se při teplotě 37 °C.
Established cell lines and strains: cells are propagated from stock cultures, seeded in culture medium at a density such that the cultures will not reach confluency in monolayers, and suspension cultures will not reach excessive density before the time of harvest, and incubated at 37 °C.
Lymfocyty: plná krev ošetřená antikoagulantem (např. heparinem) nebo oddělené lymfocyty se před expozicí zkoušené látce a cytoB kultivují za přítomnosti mitogenu, např. fytohemaglutininu (PHA).
Lymphocytes: whole blood treated with an anti-coagulant (e.g. heparin), or separated lymphocytes, are cultured in the presence of a mitogen e.g. phytohaemagglutinin (PHA) prior to exposure to the test substance and cytoB.
Při použití buněk s nedostatečnou endogenní metabolickou schopností by se měly použít exogenní metabolizující systémy.
Exogenous metabolising systems should be used when using cells with inadequate endogenous metabolic capacity.
Nejčastěji používaným systémem je kofaktorem dotovaná postmitochondriální frakce (S9) připravená z jater hlodavců ošetřených činidlem vyvolávajícím tvorbu enzymů, jako je například Aroclor 1254 (45) (46), nebo směsí fenobarbitonu a β-naftoflavonu (46) (47) (48) (49).
The most commonly used system is a co-factor-supplemented post-mitochondrial fraction (S9) prepared from the livers of rodents treated with enzyme-inducing agents such as Aroclor 1254 (45) (46) or a combination of phenobarbitone and β-naphthoflavone (46) (47) (48) (49).
Použití uvedené směsi není v rozporu se Stockholmskou úmluvou o perzistentních organických znečišťujících látkách (50) a s nařízením (ES) č. 850/2004 o perzistentních organických znečišťujících látkách (66), přičemž bylo prokázáno, že co se týče vyvolání tvorby oxidáz se smíšenou funkcí, je tato směs stejně účinná jako Aroclor 1254 (46) (47) (48) (49).
The latter combination does not conflict with the Stockholm Convention on Persistent Organic Pollutants (50) and Regulation (EC) No 850/2004 on Persistent Organic Pollutants (66) and has been shown to be as effective as Aroclor 1254 for inducing mixed-function oxidases (46) (47) (48) (49).
V konečném zkušebním médiu se frakce S9 obvykle používá v koncentracích od 1 do 10 % (v objemovém vyjádření).
The S9 fraction typically is used at concentrations ranging from 1-10 % (v/v) in the final test medium.
Stav systému pro aktivaci metabolismu může záviset na chemické třídě zkoušené látky a v některých případech může být vhodné použít více než jednu koncentraci S9.
The condition of a metabolic activation system may depend upon the class of chemical being tested and in some cases it may be appropriate to utilise more than one S9 concentration.
Geneticky modifikované buněčné linie vylučující aktivační enzymy specifické pro preparáty získané od lidí a hlodavců mohou eliminovat potřebu exogenního systému pro aktivaci metabolismu a lze je používat jako zkušební buňky.
Genetically engineered cell lines expressing specific human or rodent activating enzymes may eliminate the need for an exogenous metabolic activation system, and may be used as the test cells.
V takových případech je nutno volbu použitých buněčných linií vědecky zdůvodnit, např. důležitostí oxidáz se smíšenou funkcí pro metabolismus zkoušené látky (51) a jejich schopností reagovat na známé klastogeny a aneugeny (viz samostatná část ‚Kritéria přijatelnosti‘).
In such cases the choice of the cell lines used should be scientifically justified, e.g. by relevance of the mixed function oxidases for the metabolism of the test substance (51), and their responsiveness to known clastogens and aneugens (see separate section on Acceptability Criteria).
Je třeba počítat s tím, že zkoušené látky nemusí být vyloučenou oxidázou (vyloučenými oxidázami) se smíšenou funkcí metabolizovány; v tom případě by negativní výsledky neprokazovaly, že zkoušená látka nemůže vyvolávat tvorbu mikrojader.
It should be recognised that the substance being tested may not be metabolised by the expressed mixed function oxidase(s); in this case, the negative results would not indicate that the test substance cannot induce micronuclei.
Příprava zkoušené látky
Test substance preparation
Pevné chemické látky by se měly před použitím k ošetření buněk rozpustit ve vhodných rozpouštědlech nebo vehikulech a popřípadě zředit.
Solid chemicals should be dissolved in appropriate solvents or vehicles and diluted, if appropriate, prior to treatment of the cells.
Kapalné látky lze přidat přímo do zkušebních systémů a/nebo je lze před použitím k ošetření buněk zředit.
Liquid chemicals may be added directly to the test systems and/or diluted prior to treatment.