natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pokud jde o popis čl. 7 odst. 1 písm. i) zákona o ICI viz bod (23).
See paragraph (23) for the description of Article 7(1)(i) of the ICI law.
Srov. čl. 9 odst. 6 dekretu-zákona č. 174 ze dne 10. října 2012 v pozměněném znění zákona č. 213 ze dne 7. prosince 2012, Úř. věst. 286, 7.12.2012.
See Article 9(6) of Decree Law No 174 of 10 October 2012, converted, with amendments, into Law No 213 of 7 December 2012 (Official Gazette No 286 of 7 December 2012).
Srov. stanovisko č. 4802/2012, uložené dne 13. prosince 2012 (věc č. 10380/2012).
See Opinion No 4802/2012, issued on 13 November 2012 (case No 10380/2012).
Dekret č. 200 ze dne 19. listopadu 2012 zveřejněný v Úř. věst. 274, 23.11.2012.
Decree No 200 of 19 November 2012, published in Official Gazette No 274 of 23 November 2012.
Srov. čl. 1 odst. 1 písm. p) nařízení ministra hospodářství a financí ze dne 19. listopadu 2012.
See Article1(1)(p) of the Regulation of the Minister for Economic Affairs and Finance of 19 November 2012.
Článek 3 nařízení ministra hospodářství a financí ze dne 19. listopadu 2012.
Article 3 of the Regulation of the Minister for Economic Affairs and Finance of 19 November 2012.
Článek 4 nařízení ministra hospodářství a financí ze dne 19. listopadu 2012.
Article 4 of the Regulation of the Minister for Economic Affairs and Finance of 19 November 2012.
Další podmínky je možné nalézt v definicích obsažených v článku 1 nařízení.
Further requirements are found in the definitions in Article 1 of the Regulation.
Zejména u ubytovacích činností se v čl. 1 odst. 1 písm. j) nařízení stanoví, že budou dostupné pouze určitým kategoriím osob a že nebudou dostupné nepřetržitě.
In particular, for accommodation services, Article 1(1)(j) of the Regulation states that only certain categories of people will be given access and that opening periods must not be continuous.
Konkrétně v případě „sociálního bydlení“ se v nařízení upřesňuje, že činnosti musí být zaměřeny na osoby se zvláštními dočasnými či trvalými potřebami nebo na osoby znevýhodněné z tělesných, duševních, hospodářských, sociálních nebo rodinných důvodů.
More specifically, as regards ‘social accommodation’, the Regulation indicates that the services must target people with temporary or permanent special needs or people who are disadvantaged due to physical, psychological, economic, social or family conditions.
Srov. předchozí bod (84).
See paragraph (84).
Srov. také oběžník č. 4/2006 územní agentury (Agenzia del Territorio) ze dne 16. května 2006.
See also Circular No 4/2006 of 16 May 2006 of the Agenzia del Territorio.
Mimo jiné srov. rozhodnutí Soudního dvora ve věci Höfner, C-41/90, Sb. rozh. 1991, s. I-1979, bod 21; ve věci Cassa di Risparmio di Firenze, C-222/04, Sb. rozh. 2006, s. I-289, bod 107 a násl.
See inter alia Case C-41/90 Höfner [1991] ECR I-1979, paragraph 21; Case C-222/04, Cassa di Risparmio di Firenze [2006] ECR I-289, paragraphs 107 et seq.
Rozhodnutí Soudního dvora ve spojených věcech Van Landewyck, 209/78 až 215/78 a 218/78, Sb. rozh. 1980, s. 3125, bod 21); ve věci FFSA a další, C-244/94, Sb. rozh. 1995, s. I-4013; ve věci MOTOE, C-49/07, Sb. rozh. 2008, s. I-4863, body 27 a 28.
Joined Cases 209/78 to 215/78 and 218/78 Van Landewyck [1980] ECR 3125, paragraph 21; Case C-244/94 FFSA and others [1995] ECR I-4013; Case C-49/07 MOTOE [2008] ECR I-4863, paragraphs 27 and 28.
Srov. rozhodnutí Soudního dvora ve věcech Diputación Foral de Álava a další v. Komise, C-471/09 P až C-473/09 P, (ještě nezveřejněno, bod 98); srov. další rozhodnutí ve spojených věcech, Comitato „Venezia vuole vivere“ v. Komise, C-71/09 P, C-73/09 P a C-76/09 P (ještě nezveřejněno, bod 130 a zde citovanou jurisdikci).
See Cases C-471/09 P to C-473/09 P Diputación Foral de Álava and others/Commission, not yet published in the ECR, paragraph 98; see also Joined Cases C-71/09 P, C-73/09 P and C-76/09 P Comitato ‘Venezia vuole vivere’ v Commission, not yet published in the ECR, paragraph 130 and the case law quoted there.
Rozhodnutí Soudního dvora ve věci Adria-Wien Pipeline, C-143/99, Sb. rozh. 2001, s. I-8365, bod 38.
Case C-143/99 Adria-Wien Pipeline [2001] ECR I-8365, paragraph 38.
Srov. rozhodnutí Soudního dvora ve věci Itálie v. Komise, C-66/02, Sb. rozh. 2005, s. I-10901, bod 94.
See Case C-66/02 Italy v Commission [2005] ECR I-10901, paragraph 94.
Srov. rozhodnutí Soudního dvora ve věci Portugalsko v. Komise, C-88/03, Sb. rozh. 2006, s. I-7115, bod 56 a ve spojených věcech Paint Graphos, C-78/08 až C-80/08, ještě nezveřejněno, bod 49.
See, inter alia, Case C-88/03 Portugal v Commission [2006] ECR I-7115, paragraph 56; Joined Cases C-78/08 to C-80/08 Paint Graphos, not yet published, paragraph 49.
Rozhodnutí Soudního dvora ve věci Adria-Wien Pipeline GmbH a Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, C-143/99, Sb. rozh. 2001, s. I-8365, bod 42.
See Case C-143/99 Adria-Wien Pipeline GmbH and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke [2001] ECR I-8365, paragraph 42.
Viz články 1 a 3 legislativního dekretu č. 504/92.
Articles 1 and 3 of Legislative Decree No 504/92.
Rozhodnutí Soudního dvora ve spojených věcech Paint Graphos, C-78/08 až C-80/08, bod 67; srov. také rozhodnutí Soudního dvora ve věci British Aggregates v. Komise, C-487/06, Sb. rozh. 2008, s. I-10505, bod 84 a judikaturu zde citovanou.
Joined Cases C-78/08 to C-80/08 Paint Graphos, paragraph 67; see also Case C-487/06 British Aggregates v Commission [2008] ECR I-10505, paragraph 84 and case law cited there.
Rozhodnutí Soudního dvora ve věci British Aggregates v. Komise, C-487/06, Sb. rozh. 2008, s. I-10505, bod 85.
Case C-487/06 British Aggregates v Commission [2008] ECR I-10505, paragraph 85.
Rozhodnutí Soudního dvora ve spojených věcech Paint Graphos, C-78/08 až C-80/08, bod 70.
Joined Cases C-78/08 to C-80/08 Paint Graphos, paragraph 70.
Viz bod 26 sdělení Komise o použití předpisů o státní podpoře v případě opatření týkajících se přímého zdanění podnikatelské činnosti.
See paragraph 26 of the Commission notice on the application of the state aid rules to measures relating to direct business taxation.
Rozhodnutí Soudního dvora ve spojených věcech Paint Graphos, C-78/08 až C-80/08, bod 73 a násl.
Joined Cases C-78/08 to C-80/08 Paint Graphos, paragraphs 73 et seq.
Rozhodnutí Soudního dvora ve věci Itálie v. Komise, C-372/97, Sb. rozh. 2004, s. I-3679, bod 44; ve věci Unicredito Italiano, C-148/04, Sb. rozh. 2005, s. I-11137, bod 54; ve věci Cassa di Risparmio di Firenze, C-222/04, Sb. rozh. 2006, s. I-289, bod 140); ve spojených věcech Paint Graphos, C-78/08 až C-80/08, bod 78 (dosud nezveřejněno); ve věci Wam Industriale Spa v. Komise, T-303/10, bod 25 a násl. (dosud nezveřejněno).
Case C-372/97 Italy v Commission [2004] ECR I-3679, paragraph 44; Case C-148/04 Unicredito Italiano [2005] ECR I-11137, paragraph 54; Case C-222/04 Cassa di Risparmio di Firenze [2006] ECR I-289, paragraph 140; Joined Cases C-78/08 to C-80/08 Paint Graphos, not yet published, paragraph 78; Case T-303/10 Wam Industriale Spa v Commission, not yet published, paragraphs 25 et seq.
Viz rozhodnutí Soudního dvora ve věci Portugalsko v. Komise, C-88/03, bod 91 a ve věci Heiser, C-172/03, Sb. rozh. 2005, s. I-1627, bod 35; rozhodnutí Soudního dvora ve věci Komise v. Wam, C-494/06 P, Sb. rozh. 2009, s. I-3639, bod 51.
See Case C-88/03 Portugal v Commission, paragraph 91, and Case C-172/03 Heiser [2005] ECR I-1627, paragraph 35; Case C-494/06 P, Commission v Wam [2009] ECR I-3639, paragraph 51.
Srov. rozhodnutí Soudního dvora ve věci Německo v. Komise, C-156/98, Sb. rozh. 2000, s. I-6857, bod 30 a ve věci Heiser, bod 55.
See Case C-156/98 Germany v Commission [2000] ECR I-6857, paragraph 30, and Heiser, paragraph 55.
Srov. rozhodnutí Soudního dvora ve věci Alzetta, T-298/97, Sb. rozh. 2000, s. II-2319, body 93 a násl.
See Case T-298/97 Alzetta ECR [2000] II-2319, paragraphs 93 et seq.
Rozhodnutí Soudního dvora ve věci Belgie v. Komise, C-142/87, Sb. rozh. 1990, s. I-959, bod 43; ve spojených věcech Španělsko v. Komise, C-278/92, C-279/92 a C-280/92, Sb. rozh. 1994, s. I-4103, bod 42; ve věci Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg C-280/00, Sb. rozh. 2003, s. I-7747, bod 81.
See Case C-142/87 Belgium v Commission [1990] ECR I-959, ‘Tubemeuse’, paragraph 43; Joined Cases C-278/92 to C-280/92 Spain v Commission [1994] ECR I-4103, paragraph 42, and Case C-280/00 Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg [2003] ECR I-7747, paragraph 81.
Rozhodnutí Soudního dvora ve věci Sardínie v. Komise, T-171/02, Sb. rozh. 2005, s. II-2123, body 86 a násl.; ve věci Španělsko v. Komise, C-113/00, Sb. rozh. 2002, s. I-7601, bod 30; ve věci Van den Bergh Foods v. Komise, T-288/97, Sb. rozh. 2001, s. I-1169, body 44 a 46.
Case T-171/02 Sardegna v Commission [2005] ECR II-2123, paragraph 86 et seq; Case C-113/00 Spain v Commission [2002] ECR I-7601, paragraph 30; Case T-288/97, Friuli Venezia Giulia v Commission [2001] ECR II-1169, paragraphs 44 and 46.
Viz rozhodnutí Soudního dvora ve spojených věcech vláda Gibraltaru v. Komise, T-195/01 a T-207/01, Sb. rozh. 2002, s. II-2309, bod 111.
Joined Cases T-195/01 and T-207/01 Government of Gibraltar v Commission [2002] ECR II-2309, paragraph 111.
Ve svých připomínkách k připomínkám zúčastněných stran zastávaly italské orgány názor, že čl. 107 odst. 3 písm. d) Smlouvy lze technicky vzato použít pouze na některé činnosti uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. i).
In their observations on the comments from third parties, the Italian authorities claimed that Article 107(3)(d) of the Treaty could be applicable – in theory – only to certain activities listed in Article 7(1)(i).
V této otázce však žádné další argumenty předloženy nebyly.
However, no further arguments were put forward to support this.
Pokud jde o odebrání tohoto statusu viz zejména článek 19 zákona č. 222 ze dne 20. května 1985.
In particular, as regards revocation, see Article 19 of Law No 222 of 20 May 1985.
Srov. článek 30 zákona č. 185 ze dne 29. listopadu 2008 a také oběžník č. 12/E daňového úřadu ze dne 9. dubna 2009 a opatření ředitele daňového úřadu ze dne 2. září 2009.
See Article 30 of Law No 185 of 29 November 2008. See also Circular No 12/E of 9 April 2009 of the Tax Revenue Agency and the Decision of the Director of the Revenue Agency of 2 September 2009.
V období 2010–2011 provedla Itálie 2030 kontrol nekomerčních subjektů a vydala 5086 daňových výměrů.
In 2010 and 2011, Italy carried out 2030 checks on non-commercial entities and issued 5086 tax assessment notices.
Viz oběžník č. 20/E daňového úřadu ze dne 16. dubna 2010.
See Circular No 20/E of the Tax Revenue Agency of 16 April 2010.
Viz rozhodnutí Soudního dvora ve věci Cassa di Risparmio di Firenze, C-222/04, Sb. rozh. 2006, s. I-289, body 121–123.
Case C-222/04 Cassa di Risparmio di Firenze [2006] ECR I-289, paragraphs 121-123.
Viz zejména čl. 1 odst. 18 legislativního dekretu č. 502 ze dne 30. prosince 1992.
See, in particular, Article 1(18) of Legislative Decree No 502 of 30 December 1992.
Srov. rozhodnutí Soudního dvora ve věci FENIN v. Komise, T-319/99, Sb. rozh. 2003, s. II-357, bod 39, potvrzené rozhodnutím ve věci FENIN v. Komise, C-205/03 P, Sb. rozh. 2006, s. I-6295); rozhodnutí ve spojených věcech AOK Bundesverband a další, C-264/01, C-306/01, C-354/01 a C-355/01, Sb. rozh. 2004, s. I-2493, body 45 až 55; srov. také rozhodnutí ve věci CBI v. Komise, T-137/10, dosud nezveřejněno.
See Case T-319/99 FENIN v Commission [2003] ECR II-357, paragraph 39, confirmed by Case C-205/03 P FENIN v Commission [2006] I-6295; Joined Cases C-264/01, C-306/01, C-354/01 and C-355/01 AOK Bundesverband and Others [2004] ECR I-2493, paragraphs 45 to 55; see also Case T-137/10, CBI v Commission, not yet published.
Rozhodnutí Soudního dvora ve věci Humbel a Edel, C-263/86, Sb. rozh. 1988, s. 5365, body 17 a 18; ve věci Wirth, C-109/92, Sb. rozh. 1993, s. I-6447, body 15 a 16; ve věci Schwarz, C-76/05, Sb. rozh. 2007, s. I-6849, bod 39.
Case 263/86 Humbel and Edel [1988] ECR 5365, paragraphs 17 and 18; Case C-109/92 Wirth [1993] ECR I-6447, paragraphs 15 and 16; Case C-76/05 Schwarz [2007] ECR I-6849, paragraph 39.
Srov. také rozhodnutí Soudního dvora ESVO ze dne 21. února 2008 ve věci Private Barnehagers Landsforbund v. Kontrolní úřad ESVO, E-5/07, body 80–83.
See also judgment of the EFTA Court of 21 February 2008 in Case E-5/07, Private Barnehagers Landsforbund v EFTA Surveillance Authority, paragraphs 80-83.
Rozhodnutí Soudního dvora ve věci Německo v. Komise, C-70/72, Sb. rozh. 1973, s. 813, bod 13.
Case C-70/72 Commission v Germany [1973] ECR 813, paragraph 13.
Rozhodnutí Soudního dvora ve spojených věcech Španělsko v. Komise, C-278/92, C-279/92 a C-280/92, Sb. rozh. 1994, s. I-4103, bod 75.
Joined Cases C-278/92, C-279/92 and C-280/92 Spain v Commission [1994] ECR I-4103, paragraph 75.
Rozhodnutí Soudního dvora ve věci Belgie v. Komise, C-75/97, Sb. rozh. 1999, s. I-030671, body 64–65.
Case C-75/97 Belgium v Commission [1999] ECR I-030671, paragraphs 64-65.
Oznámení Komise „Cesta k účinnému provádění rozhodnutí Komise, jimiž se členským státům nařizuje zajistit navrácení protiprávní a neslučitelné podpory“, Úř. věst. C 272, 15.11.2007, s. 4, bod 18.
Notice from the Commission — Towards an effective implementation of Commission decisions ordering Member States to recover unlawful and incompatible State aid, OJ C 272, 15.11.2007, p. 4, paragraph 18.
Rozhodnutí Soudního dvora ve věcech Belgie a Forum 187 ASBL v. Komise, C-182/03 a C-217/03, Sb. rozh. 2006, s. I-5479, bod 147.
Case C-182/03 and C-217/03 Belgium and Forum 187 ASBL v Commission [2006] ECR I-5479, paragraph 147.
Rozhodnutí Soudního dvora ve věci Španělsko v. Komise, C-214/07, Sb. rozh. 2008, s. I-08357, body 13 a 22.
Case C-214/07 Commission v Spain [2008] ECR I-8357, paragraphs 13 and 22.
Rozhodnutí Soudního dvora ve věci Španělsko v. Komise, C-404/00, Sb. rozh. 2003, s. I-6695, bod 47.
Case C-404/00 Commission v Spain [2003] ECR I-6695, paragraph 47.
Rozhodnutí Soudního dvora ve věci Belgie v. Komise („Maribel I“), C-75/97, Sb. rozh. 1999, s. I-3671, bod 86; ve věci Komise v. Francie, C-214/07, Sb. rozh. 2008, s. I-08357, body 13 a 22 a 48.
Case C-75/97 Belgium v Commission (‘Maribel I’) [1999] ECR I-3671, paragraph 86; Case C-214/07 Commission v France [2008] ECR I-8357, paragraphs 13, 22 and 48.
SEZNAM ZÚČASTNĚNÝCH STRAN, KTERÉ PŘEDLOŽILY VLASTNÍ PŘPOMÍNKY K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
LIST OF THE INTERESTED THIRD PARTIES THAT SUBMITTED COMMENTS ON THE DECISION INITIATING THE PROCEDURE
Jméno (název), adresa
Name/Address
V dopise ze dne 12. září 2007 stěžovatelé Komisi upozornili na článek 149 sbírky předpisů o dani z příjmů („Testo unico delle imposte sui redditi“, dále jen „TUIR“), schválenou dekretem prezidenta republiky č. 917 ze dne 22. prosince 1986.
In their letter of 12 September 2007, they drew the Commission's attention to Article 149 of the Income Tax Code (‘Testo Unico delle Imposte sui Redditi’, hereinafter ‘TUIR’) approved by Presidential Decree No 917 of 22 December 1986.
Podle jejich názoru uvedený článek přiznává daňové zvýhodnění pouze církevním institucím a amatérským sportovním klubům.
In their view, that Article granted favourable tax treatment only to ecclesiastical institutions and amateur sports clubs.
Dne 26. dubna 2010 předložili oba stěžovatelé Tribunálu žádost o zrušení dopisu Komise ze dne 15. února 2010 [2].
On 26 April 2010, two complainants each brought an action for annulment before the General Court against the Commission's letter of 15 February 2010 [2].
Na žádost žalujících stran Tribunál dne 18. listopadu 2010 rozhodl o vyškrtnutí věci z rejstříku Soudního dvora [3].
At the applicants' request, the Court ordered the removal of the case from the register on 18 November 2010 [3].
Dopisem ze dne 10. listopadu 2010 požádaly italské orgány Komisi o kopie dopisů zaslaných stěžovateli od roku 2006 do roku 2010.
By letter of 10 November 2010, the Italian authorities asked the Commission for copies of the letters sent to the complainants between 2006 and 2010.
Tyto dopisy byly Itálii předány dne 2. prosince 2010.
These were sent to Italy on 2 December 2010.
Dne 27. června 2012 obdržela Komise od stěžovatelů doplňující informace, mimo jiné připomínky k nové právní úpravě IMU, které byly dne 6. července 2012 předány Itálii, aby se k nim mohla vyjádřit.
On 27 June 2012, the Commission received additional information from the complainants, including comments on the new IMU legislation. On 6 July 2012, these observations were forwarded to Italy for comment.
Italské orgány rovněž odmítly, že by ICI představovala novou podporu, a prohlásily, že toto opatření by se mělo posuzovat v jeho úzké návaznosti na předchozí daně z nemovitosti (které byly v platnosti již před vstupem smlouvy o EHS v platnost) jako jejich pokračování.
The Italian authorities also contested the classification of the ICI measure as new aid. According to them, the measure should be assessed in the light of the continuity it provided with the earlier property taxes (which already applied before the entry into force of the EEC Treaty).
Italské orgány a 78 zúčastněných stran především tvrdí, že zvláštní činnosti provozované nekomerčními subjekty, jež byly osvobozeny od ICI, nelze považovat za hospodářskou činnost, protože tyto činnosti, jež se zásadně zaměřují na zcela konkrétní kategorie uživatelů, nepředstavují nabídku zboží či služeb na trhu, a proto činnostem provozovaným komerčními subjekty nekonkurují.
The Italian authorities and the 78 interested parties claim that the specific activities carried on by non-commercial entities benefiting from the ICI exemption cannot be considered economic activities. They argue that these activities – mainly targeting very specific categories of recipients - do not constitute an offer of goods or services on the market and are thus not in competition with the activities carried on by commercial undertakings.
Podle italských orgánů a některých ze 78 zúčastněných stran má většina těchto činností specifickou povahu, neboť jde například o činnosti obecného zájmu provozované za účelem solidarity buďto zdarma, nebo za snížené poplatky.
According to the Italian authorities and some of the 78 interested parties, in most cases these activities have specific characteristics. For example, they are performed in the public interest or for solidarity purposes, either free of charge or for reduced fees.
V případě osvobození od ICI dvě zúčastněné strany vyzdvihují, že sporné opatření přijala Itálie v roce 2005.
As regards the ICI exemption, the two parties point out that the contested measure was introduced by Italy in 2005.
Po vstupu dekretu-zákona č. 203/2005 v platnost se osvobození od ICI vztahovalo na nekomerční subjekty, jež provozovaly činnosti uvedené v právním předpisu, i když se jednalo o činnosti komerční povahy [27].
After the entry into force of Decree Law No 203/2005, the ICI exemption applied to non-commercial entities carrying on the activities listed by the legislation, even if they were of a commercial nature [27].
V souvislosti zejména s údajnými problémy se shromažďováním údajů o nemovitostech patřících nekomerčním subjektům italské orgány upřesňují, že povinnost přiznávat ICI byla v podstatě zrušena v roce 2006.
In particular, regarding the alleged difficulties - referred to by the complainants - of gathering data on real estate belonging to non-commercial entities, the Italian authorities point out that the requirement to submit the ICI declaration was abolished in 2006.
Italské orgány rovněž upřesnily, že v současné době provádí revizi systému katastru nemovitostí i databáze nemovitostí.
The Italian authorities also point out that both the cadastral system and the databases on real estate are currently being reorganised.
V rámci tzv. reformy fiskálního federalismu bylo legislativním dekretem č. 23 ze dne 14. března 2011 stanoveno, že od 1. ledna 2014 IMU nahradí ICI.
As part of the so-called reform of fiscal federalism, it was decided under Legislative Decree No 23 of 14 March 2011 that IMU would replace ICI as of 1 January 2014.
V dekretu-zákonu č. 201 ze dne 6. prosince 2011 ve znění zákona č. 214 ze dne 22. prosince 2011 se Itálie rozhodla posunout přijetí IMU na rok 2012.
By Decree Law No 201 of 6 December 2011, converted into Law No 214 of 22 December 2011, Italy decided to bring forward the introduction of IMU to 2012.
Do skupiny A patří obytné budovy nebo budovy pro podobné účely; do skupiny B budovy pro kolektivní využití např. koleje, nemocnice, veřejné úřady, školy; do skupiny C budovy s komerčním využitím jako obchody, sklady, budovy a haly ke sportovním účelům; do skupiny D budovy zvláštního určení jako hotely, divadla, nemocnice, budovy a haly ke sportovním účelům; do skupiny E budovy zvláštního určení jako nádraží, přístavy a letiště, zpoplatněné mosty, majáky, bohoslužebné budovy; do skupiny F fiktivní budovy.
Group A includes real estate for housing or similar purposes; Group B includes real estate used for collective use, such as colleges, hospitals, public offices, schools; Group C includes real estate used for ordinary commercial purposes, such as shops, stores and buildings and premises used for sports; Group D includes real estate for special purposes, such as hotels, theatres, hospitals and buildings and premises used for sports; Group E includes real estate for special purposes, such as for land, sea and air transport services, toll bridges, lighthouses, buildings for public worship activities. Group F includes real estate registered in fictitious categories.
Pokud jde o vymezení celé řady prvků, odkazuje dekret-zákon č. 1/2012 na následné prováděcí nařízení, které přijímá ministr hospodářství a financí, jehož předmětem jsou: podmínky k předložení uvedeného prohlášení; prvky sloužící k identifikaci části nemovitosti využívané k nekomerčním činnostem a v důsledku změn zavedených dekretem-zákonem č. 174/2012 [31] obecné a odvětvové podmínky, které musí být splněny, aby určitá činnost mohla být označena za nekomerční.
Decree Law No 1/2012 left a number of aspects to be dealt with in a future implementing regulation, to be adopted by the Minister for Economic Affairs and Finance. These aspects included: the terms and conditions for submitting the declaration; the relevant information for identifying the proportional use; and – following the changes introduced by Decree Law No 174/2012 [31] - general and specific conditions for an activity to be classified as being performed on a non-commercial basis.
Dále je stanovena povinnost reinvestice možných zisků výhradně do rozvoje činností sloužících plnění základního účelu společenské solidarity; v případě zániku nekomerčního subjektu se stanoví povinnost převést jeho jmění na jiný nekomerční subjekt provozující obdobnou činnost.
In addition to this, any profits must be reinvested exclusively in activities that contribute to the institutional aim of social solidarity. If the non-commercial entity is wound up, its assets must be attributed to another non-commercial entity that performs a similar activity.
Na zbývající část nemovitosti se v míře, v níž je funkčně samostatná a trvale rentabilní, použijí ustanovení čl. 2 odst. 41, 42 a 44 dekretu-zákona č. 262 ze dne 3. října 2006 v pozměněném znění zákona č. 286 ze dne 24. listopadu 2006.
For the other part of the real estate, which is autonomous in terms of function and income, Article 2(41), (42) and (44) of Decree Law No 262 of 24 November 2006 apply.
Výše uvedená ustanovení upravují postup platný pro nemovitosti spadající do skupiny E katastru nemovitostí, u nichž je nutné provést rekvalifikaci a přehodnocení výnosu z pozemku.
These provisions govern the procedure applicable to real estate in cadastral Group E, whose cadastral income needs to be reclassified and re-valued.