natgillin/translations-raw huggingface dataset:
informace o tom, zda obchodník nabídl zboží nebo službu a zda spotřebitel učinil objednávku na internetových stránkách nebo jinými elektronickými prostředky;
Whether the good or service was offered by the trader and ordered by the consumer on a website or by other electronic means;
cena zakoupeného zboží nebo služby;
The price of the good or service purchased;
datum, kdy spotřebitel zboží nebo službu zakoupil;
The date on which the consumer purchased the good or service;
informace o tom, zda spotřebitel vstoupil do přímého kontaktu s obchodníkem;
Whether the consumer has made direct contact with the trader;
informace o tom, zda se sporem zabývá nebo již zabýval některý subjekt alternativního řešení sporů nebo soud;
Whether the dispute is being or has previously been considered by an ADR entity or by a court;
druh stížnosti;
The type of complaint;
popis stížnosti;
The description of the complaint;
pokud je stěžovatelem spotřebitel, subjekty alternativního řešení sporů, k jejichž využívání je obchodník povinen, nebo k němuž se zavázal podle čl. 13 odst. 1 směrnice 2013/11/EU, pokud jsou známy;
If the complainant party is a consumer, the ADR entities the trader is obliged to or has committed to use in accordance with Article 13(1) of Directive 2013/11/EU, if known;
pokud je stěžovatelem obchodník, informace o tom, který subjekt nebo které subjekty alternativního řešení sporů se obchodník zavázal nebo je povinen využít.
If the complainant party is a trader, which ADR entity or entities the trader commits to or is obliged to use.
Řešení sporů on-line nemá za cíl a nemůže nahrazovat soudní řízení a ani by nemělo zbavovat spotřebitele nebo obchodníky jejich práva obrátit se při zjednávání nápravy na soudy.
ODR is not intended to and cannot be designed to replace court procedures, nor should it deprive consumers or traders of their rights to seek redress before the courts.
Toto nařízení by proto nemělo bránit stranám sporu ve výkonu jejich práva na přístup k soudnictví.
This Regulation should not, therefore, prevent parties from exercising their right of access to the judicial system.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 525/2013
Regulation (EU) No 525/2013 of the European Parliament and of the Council
o mechanismu monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů a podávání dalších informací na úrovni členských států a Unie vztahujících se ke změně klimatu a o zrušení rozhodnutí č. 280/2004/ES
on a mechanism for monitoring and reporting greenhouse gas emissions and for reporting other information at national and Union level relevant to climate change and repealing Decision No 280/2004/EC
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu [4] zavedlo rámec pro monitorování antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů skleníkových plynů, hodnocení pokroku při plnění závazků týkajících se těchto emisí a provádění požadavků na monitorování a podávání zpráv podle Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (dále jen „úmluva UNFCCC“) [5] a Kjótského protokolu [6] v Unii.
Decision No 280/2004/EC of the European Parliament and of the Council of 11 February 2004 concerning a mechanism for monitoring Community greenhouse gas emissions and for implementing the Kyoto Protocol [4] established a framework for monitoring anthropogenic greenhouse gas emissions by sources and greenhouse gas removals by sinks, evaluating progress towards meeting commitments in respect of those emissions and implementing monitoring and reporting requirements under the United Nations Framework Convention on Climate Change (UNFCCC) [5] and the Kyoto Protocol [6] in the Union.
Aby byl zohledněn aktuální a budoucí vývoj na mezinárodní úrovni v souvislosti s úmluvou UNFCCC a Kjótským protokolem a byly prováděny nové požadavky na monitorování a podávání zpráv stanovené v právu Unie, je třeba rozhodnutí č. 280/2004/ES nahradit.
In order to take into account recent and future developments at international level relating to the UNFCCC and the Kyoto Protocol, and in order to implement new monitoring and reporting requirements provided for in Union law, Decision No 280/2004/EC should be replaced.
Rozhodnutí č. 280/2004/ES by mělo být nahrazeno nařízením vzhledem k širší oblasti působnosti práva Unie, k zahrnutí dalších kategorií osob, jichž se povinnosti týkají, ke komplexnější a vysoce technické povaze zavedených ustanovení, ke zvýšené potřebě jednotných pravidel uplatnitelných v celé Unii, aby bylo usnadněno provádění.
Decision No 280/2004/EC should be replaced by a Regulation on account of the broader scope of Union law, the inclusion of additional categories of persons to which obligations are addressed, the more complex and highly technical nature of provisions introduced, the increased need for uniform rules applicable throughout the Union, and in order to facilitate implementation.
Hlavním cílem úmluvy UNFCCC je dosáhnout stabilizace koncentrací skleníkových plynů v atmosféře na úrovni, která by zabránila nebezpečnému narušení klimatického systému lidskou činností.
The ultimate objective of the UNFCCC is to stabilise greenhouse gas concentrations in the atmosphere at a level that would prevent dangerous anthropogenic interference with the climate system.
Aby bylo tohoto cíle dosaženo, neměl by být celkový nárůst průměrné roční teploty při zemském povrchu vyšší než 2 °C ve srovnání s úrovní před průmyslovou revolucí.
In order to meet that objective, the overall global annual mean surface temperature increase should not exceed 2 °C above pre-industrial levels.
Je třeba důkladně monitorovat, vykazovat a pravidelně hodnotit emise skleníkových plynů v Unii a členských státech a jejich úsilí o řešení problematiky změny klimatu.
There is a need for thorough monitoring and reporting, and for regular assessment of Union and Member States’ greenhouse gas emissions and of their efforts to address climate change.
K pokroku ve vyváženém řešení problémů spojených se změnou klimatu významně přispělo rozhodnutí 1/CP.15, přijaté na konferenci smluvních stran úmluvy UNFCCC (dále jen „rozhodnutí 1/CP.15“), a rozhodnutí 1/CP.16, přijaté na konferenci smluvních stran úmluvy UNFCCC (dále jen „rozhodnutí 1/CP.16“).
Decision 1/CP.15 of the Conference of the Parties to the UNFCCC (Decision 1/CP.15) and Decision 1/CP.16 of the Conference of the Parties to the UNFCCC (Decision 1/CP.16) contributed significantly to progress in addressing the challenges raised by climate change in a balanced manner.
Tato rozhodnutí zavádějí nové požadavky na monitorování a podávání zpráv, které se uplatní při realizaci ambiciózního snížení emisí, k němuž se Unie a její členské státy zavázaly, a poskytují podporu rozvojovým zemím.
Those Decisions introduced new monitoring and reporting requirements that apply to the implementation of ambitious emission reductions to which the Union and its Member States have committed themselves, and provided support to developing countries.
Rovněž se v těchto rozhodnutích uznává, že zabývat se přizpůsobením změně klimatu má stejnou prioritu jako zmírňování dopadů.
Those Decisions also recognised the importance of addressing adaptation with the same priority as mitigation.
Rozhodnutí 1/CP.16 také vyžaduje, aby rozvinuté země rozvíjely strategie nebo plány rozvoje nízkouhlíkového hospodářství.
Decision 1/CP.16 also requires that developed countries develop low-carbon development strategies or plans.
Očekává se, že tyto strategie nebo plány přispějí k vybudování nízkouhlíkové společnosti a zajistí pokračování vysokého růstu a udržitelného rozvoje, jakož i nákladově efektivní způsob za účelem dosažení dlouhodobého cíle v oblasti klimatu při náležitém zohlednění postupných fází.
Such strategies or plans are expected to contribute towards building a low-carbon society and ensure continued high growth and sustainable development, as well as moving in a cost-effective manner towards the long-term climate target, giving due consideration to the intermediary stages.
Toto nařízení by mělo provádění uvedených požadavků na monitorování a podávání zpráv usnadnit.
This Regulation should facilitate the implementation of those monitoring and reporting requirements.
Další rozhodný závazek Unie a členských států významně snížit své emise skleníkových plynů představuje soubor legislativních aktů Unie přijatý v roce 2009, dále označen jako „klimaticko-energetický balíček“, zejména rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 406/2009/ES ze dne 23. dubna 2009 o úsilí členských států snížit emise skleníkových plynů, aby byly splněny závazky Společenství v oblasti snížení emisí skleníkových plynů do roku 2020 [7], a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES ze dne 23. dubna 2009, kterou se mění směrnice 2003/87/ES s cílem zlepšit a rozšířit systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství [8].
The set of Union legal acts, adopted in 2009, collectively referred to as the ‘Climate and Energy package’ in particular Decision No 406/2009/EC of the European Parliament and of the Council of 23 April 2009 on the effort of Member States to reduce their greenhouse gas emissions to meet the Community’s greenhouse gas emission reduction commitments up to 2020 [7] and Directive 2009/29/EC of the European Parliament and of the Council of 23 April 2009 amending Directive 2003/87/EC so as to improve and extend the greenhouse gas emission allowance trading scheme of the Community [8], marks another firm commitment by the Union and the Member States to significantly reduce their greenhouse gas emissions.
Systém Unie pro monitorování a vykazování emisí by měl být rovněž aktualizován s ohledem na nové požadavky uvedených dvou právních předpisů.
The Union’s system for monitoring and reporting emissions should also be updated in the light of new requirements under those two legal acts.
Úmluva UNFCCC zavazuje Unii a její členské státy, aby vypracovávaly, pravidelně aktualizovaly, zveřejňovaly a předkládaly konferenci smluvních stran národní inventury antropogenních emisí ze zdrojů a jejich pohlcení pomocí propadů všech skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol z roku 1987 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, k Vídeňské úmluvě na ochranu ozonové vrstvy [9] (dále jen „Montrealský protokol“), za použití srovnatelných postupů dohodnutých na konferenci smluvních stran.
Under the UNFCCC, the Union and its Member States are required to develop, regularly update, publish and report to the Conference of the Parties national inventories of anthropogenic emissions by sources and removals by sinks of all greenhouse gases not controlled by the Montreal Protocol of 1987 on substances that deplete the ozone layer to the Vienna Convention for the Protection of the Ozone Layer [9] (the Montreal Protocol) using comparable methodologies agreed by the Conference of the Parties.
Ustanovení čl. 5 odst. 1 Kjótského protokolu vyžaduje, aby Unie a členské státy zřídily a vedly vnitrostátní systém pro odhad antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů všech skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol, s cílem zajistit provádění jiných ustanovení Kjótského protokolu.
Article 5(1) of the Kyoto Protocol requires the Union and the Member States to establish and maintain a national system for estimating anthropogenic emissions by sources and removals by sinks of all greenhouse gases not controlled by the Montreal Protocol, with a view to ensuring the implementation of other provisions of the Kyoto Protocol.
Unie a členské státy by současně měly uplatňovat pokyny pro vnitrostátní systémy stanovené v příloze rozhodnutí 19/CMP.1 přijatého na konferenci smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu (dále jen „rozhodnutí 19/CMP.1“).
In doing so, the Union and the Member States should apply the guidelines for national systems set out in the Annex to Decision 19/CMP.1 of the Conference of the Parties to the UNFCCC serving as the meeting of the Parties to the Kyoto Protocol (Decision 19/CMP.1).
Rozhodnutí 1/CP.16 dále vyžaduje zavedení vnitrostátních předpisů pro odhad antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů všech skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol.
In addition, Decision 1/CP.16 requires the establishment of national arrangements to estimate anthropogenic emissions by sources and removals by sinks of all greenhouse gases not controlled by the Montreal Protocol.
Toto nařízení by mělo umožnit provádění obou těchto požadavků.
This Regulation should enable both of those requirements to be implemented.
Kypr je zahrnut mezi země přílohy I úmluvy UNFCCC rozhodnutím konference smluvních stran úmluvy UNFCCC 10/CP.17 s účinkem od 9. ledna 2013 a Malta je v uvedené příloze zahrnuta rozhodnutím konference smluvních stran úmluvy UNFCCC 3/CP 15 s účinkem od 26. října 2010.
Cyprus and Malta are included in Annex I to the UNFCCC pursuant to Decision 10/CP.17 of the Conference of the Parties to the UNFCCC, effective from 9 January 2013, and Decision 3/CP.15 of the Conference of the Parties to the UNFCCC, effective from 26 October 2010, respectively.
Zkušenosti získané prováděním rozhodnutí č. 280/2004/ES poukázaly na potřebu posílit součinnost a soudržnost s podáváním zpráv podle jiných právních nástrojů, zejména se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství [10], s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 166/2006 ze dne 18. ledna 2006, kterým se zřizuje evropský registr úniků a přenosů znečišťujících látek [11], se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/81/ES ze dne 23. října 2001 o národních emisních stropech pro některé látky znečisťující ovzduší [12], s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 ze dne 17. května 2006 o některých fluorovaných skleníkových plynech [13] a s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1099/2008 ze dne 22. října 2008 o energetické statistice [14].
The experience gained in implementing Decision No 280/2004/EC has shown the need to increase synergies and coherence with reporting under other legal instruments, in particular with Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council of 13 October 2003 establishing a scheme for greenhouse gas emission allowance trading within the Community [10], with Regulation (EC) No 166/2006 of the European Parliament and of the Council of 18 January 2006 concerning the establishment of a European Pollutant Release and Transfer Register [11], with Directive 2001/81/EC of the European Parliament and of the Council of 23 October 2001 on national emission ceilings for certain atmospheric pollutants [12], with Regulation (EC) No 842/2006 of the European Parliament and of the Council of 17 May 2006 on certain fluorinated greenhouse gases [13], and with Regulation (EC) No 1099/2008 of the European Parliament and of the Council of 22 October 2008 on energy statistics [14].
Přestože zjednodušení požadavků na podávání zpráv si vyžádá změnu jednotlivých právních nástrojů, používání jednotných údajů pro vykazování emisí skleníkových plynů je zásadní pro zajištění kvality vykazování emisí.
While streamlining reporting requirements will require the amendment of individual legal instruments, the use of consistent data to report greenhouse gas emissions is essential to ensuring the quality of emissions reporting.
Čtvrtá hodnotící zpráva Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC) uvádí potenciál globálního oteplování u fluoridu dusitého (dále jen „NF3“) ve výši zhruba 17000 krát vyšší než je hodnota pro oxid uhličitý (CO2).
The Fourth Assessment Report by the Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC) identified a global warming potential (GWP) for nitrogen trifluoride (NF3) which is approximately 17000 times that of carbon dioxide (CO2).
se v rostoucí míře používá v elektronickém odvětví jako náhrada za zcela fluorované uhlovodíky (dále jen „PFC“) a fluorid sírový (dále jen „SF6“).
is increasingly being used in the electronics industry to replace perfluorocarbons (PFCs) and sulphur hexafluoride (SF6).
V souladu s čl. 191 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) musí být politika Unie v oblasti životního prostředí založena na zásadě předběžné opatrnosti.
In accordance with Article 191(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), Union environment policy must be based on the precautionary principle.
Tato zásada vyžaduje monitorování NF3 za účelem posouzení hladiny emisí v Unii a případně stanovení zmírňujících opatření.
That principle requires the monitoring of NF3 to assess the level of emissions in the Union and, if required, to define mitigation action.
Údaje aktuálně vykazované v rámci národní inventury skleníkových plynů a národních a unijních registrů nedostačují k tomu, aby bylo možno na úrovni členských států stanovit emise CO2 z civilního letectví na národní úrovni, na které se nevztahuje směrnice 2003/87/ES.
Data currently reported in the national greenhouse gas inventories and the national and Union registries are not sufficient to determine, at Member State level, the CO2 civil aviation emissions at national level that are not covered by Directive 2003/87/EC.
Při přijímání ustanovení o povinnostech podávat zprávy by Unie neměla na členské státy a malé a střední podniky (SME) klást nároky, které nejsou úměrné sledovaným cílům.
In adopting reporting obligations, the Union should not impose upon Member States and small and medium-sized enterprises (SMEs) burdens that are disproportionate to the objectives pursued.
Emise CO2 z letů, na něž se nevztahuje směrnice 2003/87/ES, představují pouze velmi malou část celkových emisí skleníkových plynů a vytvoření systému pro vykazování těchto emisí by vzhledem ke stávajícím požadavkům na širší odvětví podle směrnice 2003/87/ES představovalo nepřiměřenou zátěž.
emissions from flights not covered by Directive 2003/87/EC represent only a very minor part of the total greenhouse gas emissions, and establishing a reporting system for these emissions would be unduly burdensome in the light of existing requirements for the wider sector pursuant to Directive 2003/87/EC.
Proto by emise CO2 z kategorie zdroje „1.A.3.A civilní letectví“ podle IPCC měly být pro účely článku 3 a čl. 7 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES považovány za rovné nule.
Therefore, CO2 emissions from IPCC source category ‘1.A.3.A civil aviation’ should be treated as being equal to zero for the purposes of Article 3 and Article 7(1) of Decision No 406/2009/EC.
V zájmu zajištění efektivity opatření pro monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů je nutné zabránit tomu, aby se finanční a administrativní zátěž, které členské státy již čelí, dále zvyšovala.
In order to ensure the effectiveness of the arrangements for monitoring and reporting greenhouse gas emissions, it is necessary to avoid further adding to the financial and administrative burden already being borne by the Member States.
Přestože se emise a pohlcení emisí skleníkových plynů souvisejících s využíváním půdy, změnami ve využívání půdy a lesnictvím (dále jen „LULUCF“) započítávají do cíle Unie pro snížení emisí podle Kjótského protokolu, nejsou součástí cíle 20 % snížení do roku 2020 v rámci klimaticko-energetického balíčku.
Whilst emissions and removals of greenhouse gases relating to land use, land-use change and forestry (LULUCF) count towards the Union’s emissions reduction target under the Kyoto Protocol, they are not part of the 20 % target for 2020 under the Climate and Energy package.
Článek 9 rozhodnutí č. 406/2009/ES ukládá Komisi, aby posoudila podmínky, podle nichž budou emise a jejich pohlcování v souvislosti s LULUCF začleněny do závazku Unie v oblasti snížení emisí skleníkových plynů, přičemž se zajistí trvalost a ekologická vyváženost příspěvku LULUCF a zároveň důsledné monitorování a přesná evidence příslušných emisí a pohlcení.
Article 9 of Decision No 406/2009/EC requires the Commission to assess modalities for the inclusion of emissions and removals from activities relating to LULUCF in the Union’s greenhouse gas emission reduction commitment, ensuring permanence and the environmental integrity of the contribution of LULUCF, and providing for accurate monitoring and accounting of the relevant emissions and removals.
Unie a členské státy by se měly snažit podávat co nejaktuálnější informace o emisích skleníkových plynů, zejména v rámci strategie Evropa 2020 a harmonogramů stanovených touto strategií.
The Union and the Member States should strive to provide the most up-to-date information on their greenhouse gas emissions, in particular under the framework of the Europe 2020 strategy and its specified timelines.
Toto nařízení by mělo umožnit vypracování těchto odhadů v co nejkratším možném čase za pomoci statistických a dalších informací, podle potřeby například za pomoci údajů získaných z vesmíru prostřednictvím programu Globální monitoring životního prostředí a bezpečnosti a jiných družicových systémů.
This Regulation should enable such estimates to be prepared in the shortest timeframes possible by using statistical and other information, such as, where appropriate, space-based data provided by the Global Monitoring for Environment and Security programme and other satellite systems.
Vzhledem k tomu, že Komise oznámila záměr navrhnout nové požadavky na monitorování a podávání zpráv pro emise z námořní dopravy, včetně případných změn tohoto nařízení, neměl by být žádný takový návrh tímto nařízením dotčen, a ustanovení o monitorování a vykazování emisí z námořní dopravy by proto neměla být v této fázi do tohoto nařízení začleněna.
Since the Commission has announced that it intends to propose new monitoring and reporting requirements for emissions from maritime transport, including amendments to this Regulation as appropriate, this Regulation should not prejudge any such proposal, and therefore provisions on the monitoring and reporting of emissions from maritime transport should not be included in this Regulation at this time.
Zkušenosti získané při provádění rozhodnutí č. 280/2004/ES ukazují na potřebu zlepšit transparentnost, přesnost, jednotnost, úplnost a srovnatelnost informací vykazovaných o politikách a opatřeních a odhadech.
The experience gained in implementing Decision No 280/2004/EC demonstrated the need to improve transparency, accuracy, consistency, completeness and comparability of information reported on policies and measures and on projections.
Rozhodnutí č. 406/2009/ES vyžaduje, aby členské státy podávaly zprávy o předpokládaném pokroku při plnění svých povinností podle uvedeného rozhodnutí, včetně informací o vnitrostátních politikách, opatřeních a vnitrostátních odhadech.
Decision No 406/2009/EC requires that Member States report their projected progress towards meeting their obligations under that Decision, including information on national policies and measures and on national projections.
Strategie Evropa 2020 stanoví agendu integrované hospodářské politiky, která vyžaduje, aby Unie a členské státy nadále usilovaly o včasné podávání zpráv o politikách a opatřeních v oblasti změny klimatu a jejich předpokládaných dopadech na emise.
The Europe 2020 strategy set an integrated economic policy agenda requiring the Union and the Member States to make further efforts on the timely reporting of climate change policies and measures and their projected effects on emissions.
K dosažení těchto cílů by mělo významně přispět vytvoření systémů na úrovni Unie a členských států společně s lepšími pokyny pro podávání zpráv.
Creating systems at Union and Member State level coupled with better guidance on reporting should significantly contribute towards those goals.