natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 778/2013/EU ze dne 12. srpna 2013 o poskytnutí další makrofinanční pomoci Gruzii (Úř. věst. L 218, 14.8.2013, s. 15).
Decision No 778/2013/EU of the European Parliament and of the Council of 12 August 2013 providing further macro-financial assistance to Georgia (OJ L 218, 14.8.2013, p. 15).
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanovují finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1).
Regulation (EU, Euratom) No 966/2012 of the European Parliament and of the Council of 25 October 2012 on the financial rules applicable to the general budget of the Union and repealing Council Regulation (EC, Euratom) No 1605/2002 (OJ L 298, 26.10.2012, p. 1).
Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. L 362, 31.12.2012, s. 1).
Commission Delegated Regulation (EU) No 1268/2012 of 29 October 2012 on the rules of application of Regulation (EU, Euratom) No 966/2012 of the European Parliament and of the Council on the financial rules applicable to the general budget of the Union (OJ L 362, 31.12.2012, p. 1).
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem (Úř. věst. L 292, 15.11.1996, s. 2).
Council Regulation (Euratom, EC) No 2185/96 of 11 November 1996 concerning on-the-spot checks and inspections carried out by the Commission in order to protect the European Communities’ financial interests against fraud and other irregularities (OJ L 292, 15.11.1996, p. 2).
Dne 1. května 2002 vstoupila v platnost Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Jordánskem na straně druhé [2] (dále jen „dohoda o přidružení mezi EU a Jordánskem“).
A Euro-Mediterranean Agreement establishing an Association between the European Communities and their Member States, of the one part, and Jordan, of the other part [2] (‘the EU-Jordan Association Agreement’), entered into force on 1 May 2002.
Dvoustranný politický dialog a hospodářská spolupráce se dále rozvíjejí v rámci akčních plánů evropské politiky sousedství, přičemž poslední z nich se vztahuje na období 2010–2015.
Bilateral political dialogue and economic cooperation have been further developed within the framework of ENP Action Plans, of which the most recent covers the period 2010-2015.
V roce 2010 uzavřela Unie s Jordánskem partnerství s „rozšířeným statusem“, což znamenalo rozšíření oblastí spolupráce mezi oběma stranami.
In 2010, the Union granted Jordan ‘Advanced Status’ partnership, which covers a wide area of cooperation between both parties.
Komise vyjedná v souladu s přezkumným postupem podle čl. 7 odst. 2 s jordánskými orgány jasně vymezené podmínky v oblasti hospodářské politiky a finanční podmínky, které se vztahují na makrofinanční pomoc Unie, přičemž se zaměří na strukturální reformy a zdravé veřejné finance; tyto podmínky budou stanoveny v memorandu o porozumění (dále jen „memorandum o porozumění“), které bude obsahovat časový rámec pro jejich splnění.
The Commission, in accordance with the examination procedure referred to in Article 7(2), shall agree with the Jordanian authorities on clearly defined economic policy and financial conditions, focusing on structural reforms and sound public finances, to which the Union’s macro-financial assistance is to be subject, to be laid down in a Memorandum of Understanding (‘the Memorandum of Understanding’). The Memorandum of Understanding shall include a time-frame for the fulfilment of those conditions.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1359/2013/EU
Decision No 1359/2013/EU of the European Parliament and of the Council
o změně směrnice 2003/87/ES za účelem vyjasnění ustanovení o harmonogramu dražeb povolenek na emise skleníkových plynů
amending Directive 2003/87/EC clarifying provisions on the timing of auctions of greenhouse gas allowances
Ustanovení čl. 10 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES [3] nespecifikují, jakým způsobem se mají během obchodovacího období rozdělit jednotlivé objemy povolenek na emise skleníkových plynů, které mají být vydraženy.
Article 10(4) of Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council [3] does not specify how volumes of greenhouse gas emission allowances to be auctioned are to be distributed over the trading period.
V zájmu právní jistoty a předvídatelnosti trhu je třeba vyjasnit, že Komise může za výjimečných okolností upravit harmonogram dražeb podle čl. 10 odst. 4 směrnice 2003/87/ES, aby bylo zajištěno řádné fungování trhu.
For the purposes of legal certainty and market predictability, it should be clarified that, in order to ensure the orderly functioning of the market, the Commission is able in exceptional circumstances to adapt the auction timetable pursuant to Article 10(4) of Directive 2003/87/EC.
V čl. 10 odst. 4 prvním pododstavci směrnice 2003/87/ES se doplňují nové věty, které znějí:
In the first subparagraph of Article 10(4) of Directive 2003/87/EC the following sentences are added:
„Pokud se na základě posouzení jednotlivých průmyslových odvětví ukáže, že se neočekává žádný významný dopad na odvětví nebo pododvětví vystavená značnému riziku úniku uhlíku, může Komise ve výjimečných případech upravit harmonogram pro období uvedené v čl. 13 odst. 1, které začíná dnem 1. ledna 2013, tak, aby bylo zajištěno řádné fungování trhu. Komise provede nanejvýš jednu takovou úpravu pro maximální počet 900 milionů povolenek.“
‘Where an assessment shows for the individual industrial sectors that no significant impact on sectors or subsectors exposed to a significant risk of carbon leakage is to be expected, the Commission may, in exceptional circumstances, adapt the timetable for the period referred to in Article 13(1) beginning on 1 January 2013 so as to ensure the orderly functioning of the market. The Commission shall make no more than one such adaptation for a maximum number of 900 million allowances.’.
Úř. věst. C 11, 15.1.2013, s. 87.
OJ C 11, 15.01.2013, p. 87.
Postoj Evropského parlamentu ze dne 10. prosince 2013 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 16. prosince 2013.
Position of the European Parliament of 10 December 2013 (not yet published in the Official Journal) and decision of the Council of 16 December 2013.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1386/2013/EU
Decision No 1386/2013/EU of the European Parliament and of the Council
o všeobecném akčním programu Unie pro životní prostředí na období do roku 2020 „Spokojený život v mezích naší planety“
on a General Union Environment Action Programme to 2020 ‘Living well, within the limits of our planet’
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 3 této smlouvy,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 192(3) thereof,
Evropská unie si dala za cíl stát se do roku 2020 inteligentní a udržitelnou inkluzivní ekonomikou prostřednictvím souboru politik a opatření zaměřených na nízkouhlíkové hospodářství účinně využívající zdroje [4].
The Union has set itself the objective of becoming a smart, sustainable and inclusive economy by 2020 with a set of policies and actions aimed at making it a low-carbon and resource-efficient economy [4].
Navazující akční programy pro životní prostředí vytvářejí od roku 1973 rámec pro činnost Unie v oblasti životního prostředí.
Successive environment action programmes have provided the framework for Union action in the field of the environment since 1973.
Šestý akční program Společenství pro životní prostředí [5] (dále jen „6. program pro životní prostředí“) skončil v červenci 2012, ale mnoho opatření a akcí, jež byly v rámci tohoto programu zahájeny, je prováděno i nadále.
The Sixth Community Environment Action Programme [5] (‘6th EAP’) ended in July 2012, but many measures and actions launched under that programme continue to be implemented.
Závěrečné posouzení 6. programu pro životní prostředí dospělo k závěru, že program byl přínosem pro životní prostředí a stanovil zastřešující strategický směr environmentální politiky.
The final assessment of the 6th EAP concluded that the programme delivered benefits for the environment and provided an overarching strategic direction for environment policy.
I navzdory těmto úspěchům lze však nadále pozorovat neudržitelné trendy ve všech čtyřech prioritních oblastech, které byly v 6. programu pro životní prostředí stanoveny: změna klimatu; příroda a biologická rozmanitost; životní prostředí; lidské zdraví a kvalita života; a přírodní zdroje a odpady.
Despite those achievements, unsustainable trends still persist in the four priority areas identified in the 6th EAP: climate change; nature and biodiversity; environment and health and quality of life; and natural resources and wastes.
Závěrečné posouzení poukázalo na některé nedostatky 6. programu pro životní prostředí.
The final assessment of the 6th EAP highlighted some shortcomings.
Dosažení cílů stanovených v sedmém akčním programu pro životní prostředí (dále jen „7. akční program pro životní prostředí“) proto vyžaduje bezpodmínečný závazek členských států a příslušných orgánů Unie i ochotu převzít odpovědnost za dosažení přínosů, které mají z programu vyplynout.
The achievement of the objectives set out in the Seventh Environment Action Programme (‘7th EAP’) therefore requires the full commitment of the Member States and the relevant Union institutions and the willingness to take responsibility for the delivery of the programme’s intended benefits.
Podle zprávy Evropské agentury pro životní prostředí nazvané „Evropské životní prostředí – stav a výhled 2010“ (SOER 2010) přetrvávají v oblasti životního prostředí některé významné problémy, které budou mít závažné důsledky, pokud nebudou řešeny.
According to the report of the European Environment Agency entitled ‘The European environment – state and outlook 2010’ (‘SOER 2010’)’ a number of major environmental challenges still remain, and serious repercussions will ensue if nothing is done to address them.
Globální systémové trendy a výzvy související s dynamikou populace, urbanizací, nemocemi a pandemiemi, urychlováním technologických změn a neudržitelným hospodářským růstem přispívají k tomu, že řešení výzev v oblasti životního prostředí a dosažení dlouhodobě udržitelného rozvoje je složité.
Global systemic trends and challenges, related to population dynamics, urbanisation, disease and pandemics, accelerating technological change and unsustainable economic growth add to the complexity of tackling environmental challenges and achieving long-term sustainable development.
V zájmu zajištění dlouhodobé prosperity Unie je k řešení těchto výzev nutné přijmout další opatření.
Ensuring the Union’s long-term prosperity requires taking further action to address those challenges.
akční program pro životní prostředí by měl vycházet z politických iniciativ v rámci strategie Evropa 2020 [6], včetně klimatického a energetického balíčku Unie [7], sdělení Komise o plánu přechodu na nízkouhlíkové hospodářství do roku 2050 [8], strategie Unie v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2020 [9], plánu pro Evropu účinněji využívající zdroje [10], stěžejní iniciativy Unie inovací [11] a strategie Evropské unie pro oblast udržitelného rozvoje.
The 7th EAP should build on policy initiatives in the Europe 2020 strategy [6], including the Union climate and energy package [7], the Commission Communication on a Roadmap for moving to a low-carbon economy in 2050 [8], the EU Biodiversity Strategy to 2020 [9], the Roadmap to a Resource Efficient Europe [10], the Innovation Union Flagship Initiative [11] and the European Union Strategy for Sustainable Development.
akční program pro životní prostředí by měl přispět k dosažení cílů v oblasti životního prostředí a změny klimatu, které již Unie schválila, a odhalit nedostatky v politice, které by mohly vyžadovat stanovení dodatečných cílů.
The 7th EAP should help to achieve the environment and climate change targets on which the Union has already agreed and to identify policy gaps where additional targets may be required.
Unie/rozhodla, že do roku 2020 dosáhne snížení emisí skleníkových plynů EU alespoň o 20 % (respektive 30 %, pokud se ostatní rozvinuté země zaváží ke srovnatelnému snížení emisí a rozvojové země přispějí úměrně svým povinnostem a schopnostem); zajistí, aby 20 % spotřeby energie pocházelo do roku 2020 z obnovitelných zdrojů energie, a docílí 20 % snížení spotřeby primární energie ve srovnání s předpokládanou úrovní, jehož má být dosaženo větší energetickou účinností [12].
The Union has agreed to achieve a reduction of at least 20 % of its greenhouse gas (GHG) emissions by 2020 (30 %, provided that other developed countries commit themselves to comparable emissions reductions and that developing countries contribute adequately according to their responsibilities and respective capabilities); to ensure that 20 % of energy consumption comes from renewable energy by 2020; and to achieve a 20 % cut in primary energy use compared with projected levels, by improving energy efficiency [12].
Unie rozhodla, že do roku 2020 zastaví úbytek biologické rozmanitosti a zhoršování ekosystémových služeb v Unii, v maximálním proveditelném rozsahu je obnoví a současně zvýší příspěvek Unie k odvrácení úbytku biologické rozmanitosti v celosvětovém měřítku [13].
The Union has agreed to halt the loss of biodiversity and the degradation of ecosystem services in the Union by 2020, and restore them in so far as feasible, while stepping up the Union contribution to averting global biodiversity loss [13].
Unie podporuje cíle zaměřené na zastavení úbytku čisté celosvětové zalesněné plochy do roku 2030 a na snížení hrubého úbytku tropických lesů do roku 2020 nejméně o 50 % ve srovnání s úrovněmi v roce 2008 [14].
The Union supports the aims of halting global forest cover loss by 2030 at the latest and of reducing gross tropical deforestation by at least 50 % by 2020 compared to 2008 levels [14].
Unie rozhodla, že do roku 2015 dosáhne dobrého stavu všech vod v EU, včetně vod sladkých (řeky a jezera, podzemní vody), brakických (ústí/delty) a pobřežních do jedné námořní míle od pobřeží [15].
The Union has agreed to achieve good status for all Union waters, including freshwater (rivers and lakes, groundwater), transitional waters (estuaries/deltas) and coastal waters within one nautical mile of the coast by 2015 [15].
Unie rozhodla, že do roku 2020 dosáhne dobrého stavu prostředí ve všech mořských vodách Unie [16].
The Union has agreed to achieve good environmental status in all marine waters of the Union by 2020 [16].
Unie rozhodla, že dosáhne úrovní kvality ovzduší, které nemají výrazné nepříznivé dopady na lidské zdraví a životní prostředí ani nepředstavují riziko pro lidské zdraví a životní prostředí [17].
The Union has agreed to achieve levels of air quality that do not give rise to significant negative impacts on, and risks to, human health and the environment [17].
Unie rozhodla, že do roku 2020 dosáhne cíle, aby byly chemické látky vyráběny a používány způsobem, který povede k minimalizaci významných nepříznivých účinků na lidské zdraví a životní prostředí [18].
The Union has agreed to achieve, by 2020, the objective that chemicals are produced and used in ways that lead to the minimisation of significant adverse effects on human health and the environment [18].
Unie rozhodla, že ochrání životní prostředí a lidské zdraví tím, že zabrání nepříznivým vlivům vzniku odpadů a nakládání s nimi nebo tyto vlivy omezí, omezí celkový dopad využívání zdrojů a zvýší účinnost tohoto využívání při uplatnění následující hierarchie způsobů nakládání s odpady: předcházení vzniku, příprava k opětovnému použití, recyklace, jiné využití a odstranění [19].
The Union has agreed to protect the environment and human health by preventing or reducing the adverse impacts of the generation and management of waste and by reducing the overall impact of resource use and improving the efficiency of such use, by applying the following waste hierarchy: prevention, preparing for re-use, recycling, other recovery, and disposal [19].
Unie rozhodla, že bude stimulovat přechod k zelené ekonomice a usilovat o absolutní zrušení vazby mezi hospodářským růstem a zhoršováním životního prostředí [20].
The Union has agreed to stimulate the transition to a green economy and to strive towards an absolute decoupling of economic growth and environmental degradation [20].
Unie rozhodla, že v rámci udržitelného rozvoje bude usilovat o svět neutrální z hlediska znehodnocování půdy [21].
The Union has agreed to strive to achieve a land degradation neutral world in the context of sustainable development [21].
Podle čl. 191 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) je cílem politiky Unie v oblasti životního prostředí vysoká úroveň ochrany přihlížející k rozdílné situaci v jednotlivých regionech Unie a je založena na zásadě obezřetnosti, zásadě odvracení ohrožení životního prostředí především u zdroje, a na zásadě „znečišťovatel platí“.
Pursuant to Article 191(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), Union policy on the environment aims at a high level of protection taking into account the diversity of situations in the various regions of the Union, and is based on the precautionary principle and on the principles that preventive action should be taken, that environmental damage should, as a priority, be rectified at source and that the polluter should pay.
Opatření nutná ke splnění prioritních cílů 7. akčního programu pro životní prostředí by měla být v souladu se zásadou subsidiarity přijata na různých úrovních správy.
Action to deliver the priority objectives of the 7th EAP should be taken at different levels of governance, in accordance with the principle of subsidiarity.
Aby byl zajištěn úspěch 7. akčního programu pro životní prostředí a bylo dosaženo jeho prioritních cílů, je důležité do něj transparentním způsobem zapojit nevládní subjekty.
Transparent engagement with non-governmental actors is important in ensuring the success of the 7th EAP and the achievement of its priority objectives.
Úbytek biologické rozmanitosti a poškození ekosystémů v Unii mají nejen významný vliv na životní prostředí a dobré životní podmínky lidí, ale mají rovněž dopady na budoucí generace a jsou nákladné pro celou společnost, zejména pro hospodářské subjekty působící v odvětvích, která přímo závisejí na ekosystémových službách.
Not only do biodiversity loss and the degradation of ecosystems in the Union have important implications for the environment and human well-being, they also have impacts on future generations and are costly for society as a whole, particularly for economic actors in sectors that depend directly on ecosystem services.
Existuje značný prostor pro snížení emisí skleníkových plynů a zvýšení účinnosti využívání energie a zdrojů v Unii.
There is significant scope for reducing GHG emissions and enhancing energy and resource efficiency in the Union.
Tím se uvolní tlak na životní prostředí a zajistí větší konkurenceschopnost a nové zdroje růstu a pracovních míst díky úsporám nákladů, jichž se docílí vyšší účinností, zpeněžením inovací a lepším řízením zdrojů během celého jejich životního cyklu.
This will ease pressure on the environment and bring increased competitiveness and new sources of growth and jobs through cost savings from improved efficiency, the commercialisation of innovations and better management of resources over their whole life cycle.
Aby se tento potenciál využil, je třeba v rámci komplexnější politiky Unie zaměřené na změnu klimatu zohlednit skutečnost, že všechna odvětví ekonomiky musí k řešení této otázky přispět.
In order to realise this potential, a more comprehensive Union policy on climate change should recognise that all sectors of the economy have to contribute to tackling climate change.
Environmentální problémy a dopady na životní prostředí i nadále představují významná rizika pro zdraví a dobré životní podmínky člověka, takže opatření ke zlepšení stavu životního prostředí mohou být prospěšná.
Environmental problems and impacts continue to pose significant risks for human health and well-being, whereas measures to improve the state of the environment can be beneficial.
Úplné a rovnoměrné provádění acquis v oblasti životního prostředí v celé Unii je solidní investicí do životního prostředí a lidského zdraví, jakož i hospodářství.
The full and even implementation of the environment acquis throughout the Union is a sound investment for the environment and human health, as well as for the economy.
Politika Unie v oblasti životního prostředí by se měla nadále opírat o pevnou znalostní základnu a měla by zajistit, aby faktické podklady, na nichž se zakládá vytváření politik, včetně případů uplatnění zásady obezřetnosti, byly na všech úrovních lépe chápány.
Union environment policy should continue to draw on a sound knowledge base and should ensure that the evidence underpinning policy-making, including cases where the precautionary principle has been invoked, can be better understood at all levels.
Cíle v oblasti životního prostředí a klimatu by se měly opírat o odpovídající investice a finanční prostředky by měly být vynakládány efektivněji v souladu s těmito cíli.
Environment and climate objectives should be supported by adequate investments, and funds should be spent more effectively in line with those objectives.
Mělo by být podpořeno využívání iniciativ veřejného a soukromého sektoru.
The use of public- private initiatives should be encouraged.
Ke zmírnění tlaku, který na životní prostředí vyvíjí politika a činnost jiných odvětví, a ke splnění cílů v oblasti životního prostředí a klimatu je nezbytné začlenit problematiku životního prostředí do všech relevantních oblastí politik.
Environmental integration in all relevant policy areas is essential in order to reduce pressures on the environment resulting from the policies and activities of other sectors and to meet environmental and climate-related targets.
Unie je hustě zalidněna a více než 70 % jejích občanů žije v městských a příměstských oblastech a čelí specifickým problémům souvisejícím se životním prostředím a změnou klimatu.
The Union is densely populated, and over 70 % of its citizens live in urban and peri-urban areas and face specific environmental and climate-related challenges.
Zatímco mnoho problémů v oblasti životního prostředí je povahy globální, a lze je tedy celkově řešit pouze prostřednictvím komplexního globálního přístupu, jiné problémy v oblasti životního prostředí mají rozměr převážně regionální.
Many environmental challenges are global and can only be fully addressed through a comprehensive global approach, while other environmental challenges have a strong regional dimension.
To vyžaduje spolupráci s partnerskými zeměmi, včetně sousedních zemí a zámořských zemí a území.
This requires cooperation with partner countries, including neighbouring countries and overseas countries and territories.
akční program pro životní prostředí by měl na úrovni Unie a na mezinárodní úrovni podporovat plnění závěrů a závazků, jež byly přijaty roku 2012 na konferenci Organizace spojených národů o udržitelném rozvoji (dále jen „konference Rio + 20“) a jejichž cílem je změnit světové hospodářství v inkluzivní a zelenou ekonomiku v rámci udržitelného rozvoje a omezování chudoby.
The 7th EAP should support the implementation, within the Union and at international level, of the outcomes of, and commitments undertaken at, the 2012 United Nations Conference on Sustainable Development (Rio + 20) and which aim to transform the global economy into an inclusive and green economy in the context of sustainable development and poverty reduction.