natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V souvislosti s privatizací souhlasil APAPS jménem rumunského státu s odepsáním dluhů v celkové výši 22,5 milionu EUR a u zbývající částky souhlasil se změnou splátkového kalendáře.
In the context of privatisation, APAPS agreed on behalf of the Romanian state to write off public debt totalling EUR 22,5 million, and to reschedule the remaining public debt.
V roce 1998 uzavřel podnik Petrotub smlouvu na komerční úvěr ve výši [30–50] [9] milionů DEM [15–25 milionů EUR] s dobou trvání do roku 2011 od německé rozvojové banky Kreditanstalt für Wiederaufbau (dále jen „KfW“), jehož smyslem bylo zakoupení nové válcovny od podniku Mannesmann AG.
In 1998 Petrotub had contracted a commercial loan of DEM [30-50] [9] million [EUR 15-25 million] with duration until 2011 from the German development bank Kreditanstalt für Wiederaufbau (hereinafter ‘KfW’), in order to purchase a new mill from Mannesmann AG.
Jednotlivé části finančního balíčku od KfW byly zajištěny státními zárukami poskytnutými Německem a Rakouskem, jakož i bankovní zárukou od rumunské banky Banca Comercială Română (dále jen „BCR“).
The KfW financing package was secured on its different segments with State guarantees granted by Germany and Austria and a bank guarantee from the Romanian bank Banca Comercială Română (BCR).
Protizáruku u státní záruky Německa poskytl rumunský stát.
The German State guarantee was counter-guaranteed by the Romanian State.
Rumunská protizáruka se týkala 85 % z celkových 30–50 milionů DEM úvěru od KfW.
The Romanian counter-guarantee covered 85 % of the total KfW loan of DEM 30-50 million.
Rumunsko si od podniku Petrotub vyúčtovalo jednorázový poplatek ve výši [3–7 %].
Romania charged Petrotub a one-off fee of [3-7 %].
V rozhodnutí o zahájení řízení sdělila Komise Rumunsku, že základem pro zahájení formálního vyšetřovacího řízení je oddíl B přílohy VII protokolu smlouvy o přistoupení Rumunska (dále jen „příloha VII“), který pojednává o restrukturalizaci ocelářského průmyslu, a také že při neexistenci specifických ustanovení v příloze VII týkajících se právní situace rumunského výrobce trubek v době privatizace bude Komise existenci a slučitelnost státní podpory poskytnuté podniku AM Roman vyšetřovat na tomto právním základě.
In the opening decision, the Commission informed Romania that the basis for opening the formal investigation procedure was Annex VII Section B on Steel Restructuring to the Protocol to the Accession Treaty of Romania (hereinafter ‘Annex VII’); and that, in the absence of specific provisions in Annex VII with respect to the legal situation of Romanian tube producers at the time of the privatisation, the Commission would investigate the existence and compatibility of State aid to AM Roman on that basis.
Komise poznamenala, že pořizovací cena (5,1 milionu EUR) nepokryla ztrátu, která vznikla státu v důsledku prominutí dluhů ve výši 22,5 milionu EUR, s nímž v souvislosti s privatizací souhlasil rumunský Úřad pro privatizaci APAPS.
The Commission noted that the acquisition price (EUR 5,1 million) did not cover the loss incurred by the State in the form of the waiver of EUR 22,5 million of public debt to which the Romanian privatisation agency APAPS agreed in the context of privatisation.
Před zahájením formálního vyšetřovacího řízení předložilo Rumunsko zprávu vypracovanou externím poradcem [10], aby dokázalo, že privatizace za daných podmínek byla pro stát tím nejvýhodnějším řešením.
Before the opening of the formal investigation procedure, Romania had provided a report by an external consultant [10] to show that privatisation on the given terms had been the most advantageous solution for the State.
Zpráva dokládala, že privatizace bude pro rumunský stát tím nejvýhodnějším řešením.
The report identified privatisation as leading to the most advantageous situation for the Romanian State.
V níže uvedené tabulce je obsaženo srovnání částek, které by každá ze státních věřitelských institucí získala buď při privatizaci, nebo při likvidaci [11].
The table below compares the sums estimated to be obtained by each of the creditor public institutions in the privatisation and the liquidation scenarios [11].
Fond sociálního zabezpečení
Social Security Fund
[…] milionů EUR
EUR […] million
Fond nezaměstnanosti
Unemployment Fund
Zdravotní fond
Health Fund
(včetně prodejní ceny ve výši 5,1 milionu EUR)
(including the sale price of EUR 5,1 million)
át celkem
State
[4–9] milionů EUR
EUR [4-9] million
[19–26] milionů EUR
EUR [19-26] million
Zpráva vycházela z předpokladu, že v případě likvidace by došlo k aktivaci záruky z roku 1998 a stát by (prostřednictvím ministerstva financí) ručil za zbývající částku z úvěru, který si v roce 1998 od KfW vzal podnik Petrotub, tj. za [15–25] milionů EUR. Jinými slovy by stát v případě likvidace nakonec obdržel pouze [2–9] milionů EUR, což je méně ve srovnání s celkovou částkou [4–9] milionů EUR v případě privatizace.
The report was based on the assumption that, in the event of liquidation, the 1998 guarantee would have been triggered, and the State (through the Ministry of Finance) would have become liable for the outstanding amount of the 1998 KfW loan taken by Petrotub, i.e. for EUR [15-25] million. In other words, in the liquidation scenario, the State would have eventually received only EUR [2-9] million, which is lower by comparison to the total of EUR [4-9] million received through privatisation.
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise měla pochybnosti o tom, zda výsledky v případě privatizace a likvidace měly být odhadnuty pro stát jako celek, což byl návrh odborné zprávy, nebo odděleně pro každého ze státních věřitelů, což by bylo v souladu s rozhodnutím Tribunálu ve věci HAMSA [12].
In the opening Decision, the Commission questioned whether the outcomes of the privatisation and liquidation scenarios should have been estimated for the State as a whole, as the expert report suggested, or separately for each of the public creditors, in line with the HAMSA jurisprudence [12].
Komise mimo jiné zpochybnila, že by při odhadování výsledku likvidace bylo možné zohlednit ztrátu [15–25] milionů EUR jako výsledek aktivace záruky z roku 1998.
Inter alia, the Commission also doubted that the loss of EUR [15-25] million as a result of the triggering of the 1998 guarantee could be taken into account in estimating the outcome of liquidation.
V souladu s rozhodnutími ve věcech HYTASA [13] a Gröditzer [14] by se mělo rozlišovat mezi závazky, které stát na sebe musí vzít coby akcionář daného podniku, a závazky státu coby orgánu veřejné moci.
In line with the HYTASA [13] and Gröditzer [14] cases, a distinction should be made between the obligations which the State must assume as shareholder of the company and the obligations it must assume as public authority.
Z toho plyne, že náklady přijaté orgánem veřejné moci nelze započítávat pro účely odhadování nákladů, které by byl schopen a ochoten na sebe vzít soukromý akcionář.
It follows that the costs assumed in relation to a public authority act cannot be taken into account for the purpose of estimating the costs that a private shareholder would have been in the position to, and willing to incur.
Komise považuje skutečnost, že rumunské ministerstvo financí vydalo podniku Petrotub v roce 1998 státní záruku, za známku toho, že soukromý akcionář by takovou záruku nebyl schopen dát.
The Commission regards the fact that in 1998 the Romanian Ministry of Finance issued a sovereign guarantee for Petrotub as an indication that a private shareholder would not have been in the position to issue such a guarantee.
Ve stejném smyslu je zapotřebí chápat skutečnost, že záruka z roku 1998 byla poskytnuta za podmínek, které by soukromý hospodářský subjekt nemohl přijmout.
Another indication in this sense is the fact that the 1998 guarantee was granted on terms and conditions that a private operator might not have accepted.
PŘIPOMÍNKY RUMUNSKA A ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
COMMENTS FROM ROMANIA AND INTERESTED PARTIES
Ve svých připomínkách ze dne 27. listopadu 2007 Rumunsko především namítalo, že privatizace podniku Petrotub v říjnu 2003 neznamenala pro tento podnik či kupujícího žádnou výhodu, a proto tato operace nepředstavovala státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
In its submission of 27 November 2007, Romania argued mainly that the privatisation of Petrotub in October 2003 had not involved an advantage to Petrotub or the buyer, and therefore the operation had not involved State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Rumunsko nejprve zdůraznilo, že podnik Petrotub byl prodán v rámci otevřeného, transparentního a bezpodmínečného nabídkového řízení, což podle rumunských orgánů dokazuje, že podnik Petrotub byl prodán za tržní cenu a že kupujícímu tímto nákupem nevznikla žádná výhoda.
Romania first underlined that Petrotub had been sold through an open, transparent and unconditional tender procedure – a fact which, in the opinion of the Romanian authorities, showed that Petrotub had been sold at the market price and that the buyer did not derive any advantage from the purchase.
Zadruhé se Rumunsko domnívá, že postupovalo tak, jak by postupoval každý soukromý prodejce: při výběru mezi privatizací a likvidací si stát zvolil scénář, který byl z čistě finančního hlediska ten nejvýhodnější, aniž by přihlížel k nekomerčním či politickým aspektům, jimiž se jinak vyznačuje postup orgánu veřejné moci.
Second, Romania considered that it had acted in the same way as any private vendor would have acted: in choosing between the privatisation and liquidation scenarios, the State opted for the scenario that was most advantageous exclusively on financial terms, without taking into account non-commercial or policy considerations of the kind that by their nature are characteristic of the exercise of public authority.
Ve spojitosti s tímto druhým tvrzením Rumunsko ukázalo, že podle vnitrostátního práva měl Úřad pro privatizaci AVAS povinnost i pravomoc provést odhad a srovnání výsledků privatizace a likvidace s odkazem na státní rozpočet jako celek.
In relation to this second argument, Romania showed that, under national law, the privatisation agency AVAS was required and empowered to estimate and compare the overall outcomes of privatisation and liquidation by reference to the State budget as a whole.
Jinými slovy, úřad pro privatizaci zvolil možnost, která byla pro státní rozpočet jako celek nejvýhodnější, stejně, jak by to učinila velká holdingová společnost zahrnující několik věřitelů.
In other words, the privatisation agency chooses the scenario that is most advantageous for the State budget as a whole, in the same way in which a large holding company comprising several creditors would do.
Proto a navzdory názoru Komise by stát nemohl, ba ani nesměl odhadovat výsledky privatizace a likvidace samostatně pro každý z dotčených veřejných subjektů zvlášť.
From this perspective, contrary to the Commission's views, the State could not and did not have to estimate the outcomes of privatisation and liquidation separately for each of the public bodies concerned.
Při odhadování výsledků likvidace byl stát navíc oprávněn zohlednit ztrátu spojenou s aktivací záruky z roku 1998, neboť by takovou záruku za daných podmínek podniku Petrotub poskytl i soukromý investor.
In addition, in estimating the outcomes of liquidation, the State was entitled to take into account the loss associated with the triggering of the 1998 guarantee, because, under the given conditions, such guarantee would have been granted to Petrotub also by a private investor.
V době udělení záruky se podnik nenacházel v obtížích a riziková přirážka, která byla podniku Petrotub za záruku vyúčtována, byla odpovídající odměnou akcionáři za záruku ve prospěch podniku, který se v té době nacházel v dobrém stavu.
The company was not in difficulty at the time when the guarantee was granted, and the risk premium charged to Petrotub for the guarantee was an appropriate remuneration for a shareholder guarantee issued in favour of a company which was in good condition at the time.
Nadto je zapotřebí posuzovat záruku z roku 1998 z hlediska příslušných pravidel státní podpory platných v té době.
Moreover, the 1998 guarantee must be assessed from the perspective of the relevant State aid rules in force at that time.
Sdělení Komise o krátkodobém pojištění vývozních úvěrů platné v té době vylučovalo dlouhodobé záruky vývozních úvěrů z rozsahu kontrol podle čl. 107 odst. 1 SFEU (tehdy čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES) [15].
The Commission Communication on short-term export credit guarantees applicable at the time excluded long-term export credit guarantees from the scope of scrutiny under Article 107(1) TFEU (then Article 87(1) TEC) [15].
Rumunsko také zdůraznilo, že v roce 1998, kdy došlo k poskytnutí záruky, byl podnik Petrotub výrobcem trubek a jako takového se jej netýkala definice ESUO ocele, ani ustanovení protokolu č. 2 o oceli ESUO v evropské dohodě o přidružení.
Romania also stressed that in 1998, when the guarantee was granted, Petrotub was a tube producer, and as such was not covered by the ECSC definition of steel or by the provisions of Protocol 2 on ECSC steel in the Europe Agreement.
Podnik AM Roman a jeho mateřský podnik ArcelorMittal argumentaci Rumunska plně podpořily.
AM Roman and its parent company ArcelorMittal fully endorsed Romania's argumentation.
Podniky rovněž zdůraznily, že podle tehdy platných rumunských právních předpisů a podle pravidel státní podpory evropské dohody o přidružení státní záruka poskytnutá v roce 1998 podniku Petrotub státní podporu nepředstavovala.
The companies also underlined that, under the Romanian legislation applicable at the time, and under the Europe Agreement rules on State aid, the State guarantee issued in favour of Petrotub in 1998 did not involve State aid.
Záruka z roku 1998 nadto představovala jasně vymahatelný komerční závazek učiněný státem coby většinovým akcionářem dotčeného podniku, a z toho důvodu ji lze započítat do odhadu nákladů na likvidaci.
Furthermore, the 1998 guarantee constituted a clear enforceable commercial obligation undertaken by the State as majority shareholder of the company concerned, and can therefore be included in the estimate of the liquidation costs.
Podnik ArcelorMittal také zdůraznil, že za koupi podniku Petrotub zaplatil tržní cenu, a proto by jakákoliv případná výhoda z privatizace (k níž nedošlo) v každém případě připadla státu coby prodejci.
ArcelorMittal also stressed that it had paid a market price for the acquisition of Petrotub, and therefore any possible advantage resulting from privatisation, quod non, would at any rate have remained with the State as a seller.
Platné právo a pravomoc Komise
Applicable law and Commission competence
Toto řízení se zabývá skutečnostmi, k nimž došlo před přistoupením Rumunska k Evropské unii dne 1. ledna 2007.
This procedure addresses events which took place before Romania’s accession to the European Union (1 January 2007).
Podnik Petrotub byl zprivatizován v říjnu 2003.
Petrotub was privatised in October 2003.
V roce 1998 mu nadto rumunský stát poskytl záruku týkající se úvěru ve výši [30–50] milionů DEM od KfW určeného na nákup nové válcovny. Záruka z roku 1998 je s privatizací z roku 2003 spojena, neboť Rumunsko tvrdí, že se v případě likvidace musí její náklady zahrnout do posouzení privatizace z roku 2003 podle kritérií jednání investora v tržním hospodářství.
Also, in 1998 the Romanian State had issued a guarantee in favour of Petrotub in relation to a loan of DEM [30-50] million from KfW to purchase a new mill. The 1998 guarantee is linked to the 2003 privatisation insofar as Romania argued that its costs in case of liquidation must be taken into account when assessing the 2003 privatisation operation under the market economy operator test.
Všeobecně se články 107 až 108 SFEU nevztahují na podpory poskytnuté před přistoupením, které se již po přistoupení neuplatní [16].
As a general rule, Articles 107-108 TFEU do not apply to measures granted before accession which are no longer applicable thereafter [16].
Odchylně od tohoto obecného pravidla – a tedy výjimečně – je Komise na základě přílohy VII smlouvy o přistoupení Rumunska oprávněna k přezkoumání státní podpory poskytnuté Rumunskem před přistoupením k EU v souvislosti s restrukturalizací rumunského ocelářského průmyslu [17].
By derogation from this general rule, and therefore on an exceptional basis, the Commission has the competence to review State aid granted by Romania in the context of the restructuring of its steel industry before accession on the basis of Annex VII to the Accession Treaty of Romania [17].
Příloha VII jako lex specialis
The lex specialis nature of Annex VII
V příloze VII jsou obsažena ustanovení umožňující Rumunsku dokončit restrukturalizaci jeho ocelářského průmyslu zahájenou ještě před jeho přistoupením k EU.
Annex VII contains provisions allowing Romania to conclude the restructuring of its steel industry as initiated before accession.
Tato restrukturalizace rumunského ocelářského odvětví byla prováděna na základě protokolu č. 2 o oceli ESUO přiloženému k evropské dohodě o přidružení (dále jen „protokol č. 2“) a rozšířenému Dodatkovým protokolem podepsaným dne 23. října 2002 (dále jen „Dodatkový protokol“).
The pre-accession restructuring of the Romanian steel sector was carried out on the basis of Protocol 2 on ECSC Steel annexed to the Europe Agreement (hereinafter ‘Protocol 2’), as extended by the Additional Protocol signed on 23 October 2002 (hereinafter ‘the Additional Protocol’).
Protokolem č. 2 byla Rumunsku přiznána pětiletá „doba odkladu“, od roku 1993 do roku 1998, aby vzhledem k přistoupení mohlo restrukturalizovat svůj ocelářský průmysl ESUO.
Protocol 2 granted to Romania a ‘grace period’ of 5 years, from 1993 until the end of 1998, to restructure its ECSC steel industry in view of accession.
Rumunský NRP byl Radou schválen dne 18. července 2005 [18].
The Romanian NRP was approved by the Council on 18 July 2005 [18].
Příloha VII je „ochranným mechanismem“ umožňujícím Komisi, aby po 1. lednu 2007 (den přistoupení) sledovala podpory, jež Rumunsko ocelářskému odvětví před přistoupením k EU poskytlo na základě protokolu č. 2 (rozšířeného Dodatkovým protokolem) a NRP.
Annex VII is a ‘safeguard mechanism’ allowing the Commission to monitor after 1 January 2007 (the accession date) aid granted by Romania to the steel sector before accession on the basis of Protocol 2 (as extended by the Additional Protocol) and the NRP.
Příloha VII navíc dává Komisi pravomoc požadovat zpět podporu, která byla poskytnuta v rozporu s protokolem č. 2 evropské dohody o přidružení a NRP.
Furthermore, Annex VII empowers the Commission to recover aid given in breach of Protocol 2 and the NRP.
Příloha VII je tak lex specialis, který výjimečně a odchylně od obecného režimu umožňuje se zpětnou působností kontrolu a přezkoumání státní podpory poskytnuté rumunskému ocelářskému průmyslu před přistoupením Rumunska k EU.
Thus Annex VII is a lex specialis allowing on an exceptional basis and by derogation from the general regime the retroactive monitoring and review of State aid granted by Romania to its steel industry before accession.
V nedávném rozsudku o státní podpoře udělené před přistoupením k EU polským ocelářským podnikům [19] potvrdil Tribunál povahu lex specialis protokolu č. 8 smlouvy o přistoupení Polska k EU, který obsahuje obdobná ustanovení, jako jsou ustanovení v příloze VII.
In recent judgments concerning pre-accession State aid granted to Polish steel companies [19] the General Court confirmed the lex specialis character of Protocol 8 to the Accession Treaty of Poland, which contains equivalent provisions to those set out in Annex VII.
Oblast působnosti pravomoci Komise v souvislosti s kontrolou se zpětnou působností podle přílohy VII
Scope of the Commission's retroactive control competence under Annex VII
V rámci tohoto řízení musí Komise posoudit, zda se oblast působnosti pravomoci týkající se kontroly se zpětnou působností, kterou zmiňuje 23. až 26. bod odůvodnění, vztahuje také na opatření, která Rumunsko poskytlo výrobcům trubek před přistoupením k EU.
In the context of this procedure, the Commission must assess whether the exceptional retroactive control competence described in recitals (23)-(26) above also covers measures granted by Romania to tube producers before accession.
Za tím účelem musí být vyjasněny právní základy, které se v této věci uplatňují, tedy příloha VII ve spojení s protokolem č. 2 a Dodatkovým protokolem, aby bylo možné určit, zda se jejich ustanovení vztahují na opatření poskytnutá rumunským výrobcům trubek před přistoupením Rumunska k EU.
To this end, the legal bases applicable to this case, consisting of Annex VII in conjunction with Protocol 2 and the Additional Protocol, have to be interpreted with a view to determining whether their provisions cover measures granted to Romanian tube producers before accession.
Obecnou právní zásadou při výkladu právní předpisů lex specialis, které představují výjimku od obecných právních předpisů, je, že se vykládají striktně.
It is a generally-recognised principle of law that the provisions of a lex specialis, which derogates from the general regime, must be interpreted in a strict sense.
Ze striktního výkladu výše uvedených právních základů (viz níže 29.–43. bod odůvodnění) vyplývá, že pravomoc Komise týkající se výjimečné kontroly se zpětnou působností je omezena na (možná) opatření poskytnutá výrobcům ESUO před přistoupením, to znamená, že se pravomoc nevztahuje na (možná) opatření poskytnutá výrobcům trubek.
A strict interpretation of the above-mentioned legal bases (see recitals (29)-(43) below) leads to the conclusion that the Commission’s exceptional retroactive control competence is limited to (potential) pre-accession aid to ECSC producers, thereby excluding (potential) aid to tube producers.
V bodech 12 a 17 přílohy VII jsou stanoveny pravomoci Komise týkající se sledování a kontroly se zpětnou působností v souvislosti s podporou poskytnutou rumunskému ocelářského průmyslu před přistoupením k EU.
Paragraphs (12) and (17) of Annex VII lay down the Commission’s monitoring and retroactive control competences with respect to pre-accession aid to the Romanian steel industry.
V bodě 2 přílohy VII se stanoví, že pouze podniky uvedené na seznamu příjemců NRP (také na seznamu v dodatku A přílohy VII) jsou způsobilé obdržet státní podporu v období 1993 až 2004.
Paragraph (2) of Annex VII provides that only the companies listed as beneficiaries of the NRP (also listed in Appendix A to Annex VII) are eligible for receiving State aid over the period 1993 to 2004.
V bodě 6 přílohy VII se stanoví, že podniky, které nejsou na seznamu příjemců NRP, „nejsou příjemci podpory na restrukturalizaci, ani žádné jiné podpory“, a nepožaduje se od nich, aby snížily svou kapacitu.
Paragraph (6) of Annex VII provides that companies not listed as beneficiaries of the NRP ‘shall not benefit from aid for restructuring or any other aid’, and shall not be required to reduce their capacity either.
Tato příloha obsahovala tentýž seznam výrobků ESUO jako příloha I Smlouvy o ESUO, v níž byly z definice „oceli ESUO“ výslovně vyňaty ocelové trubky („trubky (bezešvé či svařované) […] lesklé tyče a odlitky ze železa (trubky, potrubí, armatury a další odlitky ze železa)“).
The latter contained the same list of ECSC products as that in Annex I to the ECSC Treaty, where the definition of ‘ECSC steel’ specifically excluded steel tubes (‘tubes (seamless or welded) […] bright bars and iron castings (tubes, pipes and fittings, and other iron castings’).
Při té příležitosti bylo rozhodnuto rozšířit definici evropského ocelářského odvětví tak, aby zahrnovala výrobce trubek.
On that occasion it was decided to broaden the definition of the European steel sector to include tube producers.
To bylo zakotveno v článku 27 a v příloze B víceodvětvového rámce pro regionální podporu velkým investičním projektům [20], které definovaly ocelářské odvětví EU tak, aby zahrnovalo bezešvé trubky a velké svařované trubky (s průměrem větším než 406,4 mm).
This was codified in Article 27 and Annex B of the Multisectoral Framework on regional aid for large investment projects [20], which defined the EU steel sector so as to include seamless tubes and large welded tubes (with a diameter greater than 406,4 mm).