natgillin/translations-raw huggingface dataset:
U lymfocytů je nejúčinnější zahájit expozici zkoušené látce za 44–48 hodin po stimulaci PHA, až zmizí synchronizace cyklů (5).
For lymphocytes, the most efficient approach is to start the exposure to the test substance at 44-48 hrs after PHA stimulation, when cycle synchronisation will have disappeared (5).
Při úvodní zkoušce se nechá na buňky působit zkoušená látka po dobu 3 až 6 hodin za nepřítomnosti a za přítomnosti S9.
In the initial assay, cells are treated for 3 to 6 hrs with the test substance in the absence and presence of S9.
Zkušební médium se odstraní a nahradí čerstvým médiem obsahujícím cytoB a buňky se odeberou k vyhodnocení po uplynutí doby odpovídající 1,5násobku až 2,0násobku trvání běžných buněčných cyklů.
The treatment medium is removed and replaced with fresh medium containing cytoB, and the cells are harvested 1,5-2,0 normal cell cycles later.
Pokud jsou obě úvodní zkoušky s krátkou expozicí (3–6 hod.) negativní nebo nejednoznačné, použije se následná prodloužená expozice bez přítomnosti S9.
If both initial tests of the short (3-6 hrs) treatment are negative or equivocal, a subsequent, extended exposure treatment without S9 is used.
K dispozici jsou dvě možnosti provedení zkoušky, přičemž obě jsou stejně přijatelné.
Two treatment options are available and are equally acceptable.
Může však být vhodnější postupovat podle možnosti A pro stimulované lymfocyty, kde může exponenciální nárůst počtu buněk začít 96 hodin po stimulaci klesat.
However, it might be more appropriate to follow Option A for stimulated lymphocytes where exponential growth may be declining at 96 hrs following stimulation.
Při použití možnosti B by také buněčné kultury neměly před konečným odběrem vzorku dosáhnout konfluence.
Also, cultures of cells should not have reached confluence by the final sampling time in Option B.
Možnost A: Buňky jsou vystaveny působení zkoušené látky po dobu odpovídající 1,5násobku až 2,0násobku trvání běžných buněčných cyklů a odeberou se k vyhodnocení na konci doby expozice.
Option A: The cells are treated with the test substance for 1,5-2,0 normal cell cycles, and harvested at the end of the treatment time.
Možnost B: Buňky jsou vystaveny působení zkoušené látky po dobu odpovídající 1,5násobku až 2,0násobku trvání běžných buněčných cyklů.
Option B: The cells are treated with the test substance for 1,5-2,0 normal cell cycles.
Zkušební médium se odstraní a nahradí čerstvým médiem a buňky se odeberou k vyhodnocení po uplynutí doby odpovídající 1,5násobku až 2,0násobku trvání běžných buněčných cyklů.
The treatment medium is removed and replaced with fresh medium, and the cells are harvested after additional 1,5-2,0 normal cell cycles.
Primární buňky a buněčné linie je nutno ošetřit stejným způsobem jako lymfocyty kromě toho, že není nutno je stimulovat pomocí PHA po dobu 44–48 hodin.
Primary cells and cell lines should be treated in a similar manner to lymphocytes except that it is not necessary to stimulate them with PHA for 44-48 hrs.
Jiné buňky než lymfocyty by měly být vystaveny působení zkoušené látky tak, aby v okamžiku ukončení studie byly buňky stále ve fázi růstu, při které se jejich počet exponenciálně zvyšuje.
Cells other than lymphocytes should be exposed such that at the time of study termination, the cells are still in log-phase growth.
Buněčné linie bez cytoB
Cell lines without cytoB
Buňky je nutno vystavit působení zkoušené látky po dobu 3–6 hodin za přítomnosti a nepřítomnosti S9.
Cells should be treated for 3-6 hrs in the presence and absence of S9.
Zkušební médium se odstraní a nahradí čerstvým médiem a buňky se odeberou k vyhodnocení po uplynutí doby odpovídající 1,5násobku až 2,0násobku trvání běžných buněčných cyklů.
The treatment medium is removed and replaced with fresh medium, and the cells are harvested 1,5-2,0 normal cell cycles later.
Pokud jsou obě úvodní zkoušky s krátkou expozicí (3–6 hod.) negativní nebo nejednoznačné, použije se následná prodloužená expozice (bez přítomnosti S9).
If both initial tests of the short (3-6 hrs) treatment are negative or equivocal, a subsequent, extended exposure treatment (without S9) is used.
K dispozici jsou dvě možnosti provedení zkoušky, přičemž obě jsou stejně přijatelné.
Two treatment options are available, both of which are equally acceptable:
Na konci doby expozice v trvání 3–6 hodin se v monovrstvách mohou vyskytovat mitotické buňky (které se vyznačují okrouhlým tvarem a odchlipováním od povrchu).
In monolayers, mitotic cells (identifiable as being round and detaching from the surface) may be present at the end of the 3-6 hr treatment.
Jelikož lze tyto mitotické buňky snadno oddělit, mohou být při odstranění média obsahujícího zkoušenou látku ztraceny.
Because these mitotic cells are easily detached, they can be lost when the medium containing the test substance is removed.
Tyto buňky je třeba při promývání kultur shromáždit a vrátit je zpět, aby při odběru k vyhodnocení nedošlo ke ztrátě buněk, které se nacházejí ve fázi mitózy a jsou ohroženy vznikem mikrojader.
Care should be taken to collect these when cultures are washed, and to return them to the cultures, to avoid losing cells that are in mitosis, and at risk for micronuclei, at the time of harvest.
Pro každou koncentraci zkoušené látky a v případě kultur s vehikulem/rozpouštědlem a kultur negativních kontrol je nutno použít duplicitní kultury.
Duplicate cultures should be used for each test substance concentration and for the vehicle/solvent and NC cultures.
Pokud lze na základě předešlých laboratorních údajů prokázat minimální rozdíl mezi duplicitními kulturami, může být přijatelné použít jen po jedné kultuře.
Where minimal variation between duplicate cultures can be demonstrated from historical laboratory data, it may be acceptable for single cultures to be used.
V případě použití vždy jen jedné kultury se doporučuje analyzovat zvýšený počet koncentrací.
If single cultures are used, it is recommended that an increased number of concentrations be analysed.
Odběr buněk a příprava preparátů
Cell harvest and slide preparation
Buňky z každé kultury se odebírají a zpracovávají zvlášť.
Each culture is harvested and processed separately.
Příprava buněk může zahrnovat hypotonizaci, ale tento krok není nutný, pokud se dosáhne odpovídajícího rozšíření buněk jiným způsobem.
Cell preparation may involve hypotonic treatment, but this step is not necessary if adequate cell spreading is otherwise achieved.
Při přípravě preparátů lze použít různé postupy za předpokladu, že zajistí získání vysoce kvalitních buněčných preparátů pro vyhodnocení.
Different techniques can be used in slide preparation provided that high-quality cell preparations for scoring are obtained.
Cytoplazmu buněk je nutno uchovat, aby bylo možné provést detekci mikrojader a (v případě metody s blokováním cytokineze) spolehlivou identifikaci dvoujaderných buněk.
Cell cytoplasm should be retained to allow the detection of micronuclei and (in the cytokinesis-block method) reliable identification of binucleate cells.
Preparáty lze barvit pomocí různých metod, jako je Giemsa nebo použití fluorescenční barviv se specifickou vazbou na DNA (59).
The slides can be stained using various methods, such as Giemsa or fluorescent DNA specific dyes (59).
Všechny preparáty včetně preparátů s rozpouštědlem/vehikulem a preparátů kontrol by měly být před analýzou pod mikroskopem nezávisle označeny kódem.
All slides, including those of the solvent/vehicle and the controls, should be independently coded before the microscopic analysis.
Nebo lze kódované vzorky analyzovat za použití validovaného automatického systému pro průtokovou cytometrii nebo systému pro analýzu obrazu.
Alternatively, coded samples can be analysed using a validated, automated flow cytometric or image analysis system.
V případě kultur ošetřených pomocí cytoB by se měla analyzovat četnost výskytu mikrojader nejméně u 2000 dvoujaderných buněk pro každou koncentraci (nejméně u 1000 dvoujaderných buněk z každé kultury; po dvou kulturách pro každou koncentraci).
In cytoB-treated cultures, micronucleus frequencies should be analysed in at least 2000 binucleated cells per concentration (at least 1000 binucleated cells per culture; two cultures per concentration).
V případě použití vždy jen jedné kultury by se mělo z každé kultury vyhodnotit alespoň 2000 dvoujaderných buněk pro každou koncentraci.
If single cultures are used, at least 2000 binucleated cells per concentration should be scored from that culture.
Pokud je k dispozici k vyhodnocení pro každou koncentraci podstatně méně než 1000 dvoujaderných buněk z každé kultury (respektive než 2000, jestliže se použije jen jedna kultura) a není-li zjištěn výrazný nárůst výskytu mikrojader, musí se zkouška zopakovat za použití většího počtu buněk nebo při méně toxických koncentracích (podle toho, co z těchto dvou možností připadá v úvahu).
If substantially fewer than 1000 binucleate cells per culture, or 2000 if a single culture is used, are available for scoring at each concentration, and if a significant increase in micronuclei is not detected, the test should be repeated using more cells, or at less toxic concentrations, whichever is appropriate.
Je třeba dbát na to, aby se nezapočítávaly dvoujaderné buňky, které mají nepravidelný tvar nebo jejichž dvě jádra se svou velikostí navzájem značně liší; také se nesmějí za dvoujaderné buňky mylně považovat nedostatečně rozšířené jednojaderné buňky.
Care should be taken not to score binucleate cells with irregular shapes or where the two nuclei differ greatly in size; neither should binucleate cells be confused with poorly spread multi-nucleate cells.
Buňky obsahující více než dvě hlavní jádra by se neměla analyzovat na přítomnost mikrojader, jelikož základní četnost mikrojader může být v těchto buňkách vyšší (63) (64). Započtení jednojaderných buněk je přijatelné, pokud se prokáže, že zkoušená látka narušuje působení cytoB.
Cells containing more than two main nuclei should not be analysed for micronuclei, as the baseline micronucleus frequency may be higher in these cells (63) (64) Scoring of mononucleate cells is acceptable if the test substance is shown to interfere with cytoB activity.
U buněčných linií zkoušených bez ošetření cytochalasinem B by se měla vyhodnotit četnost mikrojader alespoň u 2000 buněk pro každou koncentraci (alespoň u 1000 buněk z každé kultury; po dvou kulturách pro každou koncentraci).
In cell lines assayed without cytoB treatment, micronuclei should be scored in at least 2000 cells per concentration (at least 1000 cells per culture; two cultures per concentration).
Při použiti pouze jedné kultury pro každou koncentraci by se mělo vyhodnotit nejméně 2000 buněk z dané kultury.
Where only one culture per concentration is used, at least 2000 cells should be scored from that culture.
Při použití cytoB by se měla určit hodnota CBPI nebo RI k posouzení buněčné proliferace (viz dodatek 2) za použití nejméně 500 buněk z každé kultury.
When cytoB is used, a CBPI or an RI should be determined to assess cell proliferation (see Appendix 2) using at least 500 cells per culture.
Když se expozice provádí bez přítomnosti cytoB, je nezbytné prokázat, že hodnocené buňky prodělaly proliferaci, jak je vysvětleno v odstavcích 24 až 27.
When treatments are performed in the absence of cytoB, it is essential to provide evidence that the cells being scored have proliferated, as discussed in Paragraphs 24-27.
Kritéria přijatelnosti
Acceptability criteria
Laboratoř, která navrhuje používání zkoušky MNvit popsané v této ZM, by měla prokázat svou schopnost spolehlivě a přesně detekovat chemické látky se známým aneugenním a klastogenním působením, při použití metabolické aktivace i bez ní, jakož i známé negativní látky za použití srovnávacích látek uvedených v dodatku 3.
A laboratory proposing to use the MNvit assay described in this TM should demonstrate its ability to reliably and accurately detect chemicals of known aneugenic and clastogenic activity, with and without metabolic activation, as well as known negative chemicals, using the reference chemicals in Appendix 3.
Svou schopnost správně provádět tuto ZM by měla laboratoř prokázat předložením důkazů, že buňky, u nichž vyhodnocuje tvorba mikrojader, prodělaly jedno jaderné dělení, pokud se zkouška provádí bez použití cytoB.
As evidence of its ability to perform this TM correctly, the laboratory should provide evidence that the cells being scored for micronucleus formation have completed one nuclear division if the test is performed without the use of cytoB.
Jako srovnávací látky se doporučuje používat chemické látky uvedené v dodatku 3.
The chemicals in Appendix 3 are recommended for use as reference chemicals.
Náhradní nebo další chemické látky lze rovněž používat, pokud jsou známy jejich účinky, pokud vyvolávají tvorbu mikrojader stejným mechanismem působení a pokud je prokázáno, že mají vztah k chemickým látkám, které se budou testovat za použití postupu MNvit.
Substitute or additional chemicals can be included if their activity is known and if they induce micronuclei by the same mechanisms of action, and if they are shown to be relevant to the chemicals that will be tested using the MNvit procedure.
Součástí zdůvodnění může být validační studie využívající širokou škálu látek nebo zaměřená na užší spektrum na základě chemické třídy zkoušené látky nebo zkoumaného mechanismu vzniku poškození.
Justification could include a validation study employing a broad variety of substances or focused on a narrower spectrum based on the chemical class of the test substance or the mechanism of damage being studied.
Kontrola s rozpouštědlem/vehikulem a neošetřené kultury by měly poskytovat reprodukovatelně nízké a konzistentní četnosti mikrojader (obvykle 5–25 mikrojader na 1000 buněk v případě druhů buněk uvedených v odstavci 11).
Solvent/vehicle control and untreated cultures should give reproducibly low and consistent micronuclei frequencies (typically 5-25 micronuclei/1000 cells for the cell types identified in paragraph 11).
Jiné druhy buněk mohou mít odlišné rozsahy odezvy, které by měly být stanoveny při validaci jejich používání v rámci zkoušky MNvit.
Other cell types may have different ranges of responses which should be determined when validating them for use in the MNvit assay.
Údaje z negativních kontrol, kontrol s rozpouštědlem a pozitivních kontrol by měly sloužit ke stanovení dosavadních kontrolních rozmezí.
Data from negative, solvent, and PC should be used to establish historical control ranges.
Tyto hodnoty by se měly použít při rozhodování o vhodnosti zařazení souběžných negativních nebo pozitivních kontrol do experimentu.
These values should be used in deciding the adequacy of the concurrent NC/PC for an experiment.
Jsou-li pro provedení zkoušky navrhovány menší změny protokolu (např. použití automatizovaných namísto ručních postupů vyhodnocování, použití nového druhu buněk), je nutno prokázat účelnost této změny, nežli lze upravený protokol považovat za přijatelný k použití.
If minor changes to the protocol (e.g. use of automated instead of manual scoring techniques; use of a new cell type) are proposed for the assay, then the effectiveness of the change should be demonstrated before the modified protocol can be considered acceptable for use.
Součástí prokázání účelnosti je důkaz, že lze zjistit hlavní mechanismy poškození chromozomů a zvýšení nebo snížení jejich počtu a že lze dosáhnout odpovídajících pozitivních i negativních výsledků u třídy jednotlivé látky nebo širokého spektra látek, které se mají testovat.
Demonstration of effectiveness includes demonstration that the major mechanisms of chromosome breakage and gain or loss can be detected, and that appropriate positive and negative results can be achieved for the class of the individual substance, or the broad range of substances, to be tested.
Pokud se používá technika blokování cytokineze, slouží k hodnocení indukce vzniku mikrojader jen četnost dvoujaderných buněk s mikrojádry (nezávisle na počtu mikrojader v každé buňce).
If the cytokinesis-block technique is used, only the frequencies of binucleate cells with micronuclei (independent of the number of micronuclei per cell) are used in the evaluation of micronucleus induction.
Počítání buněk s jedním, dvěma nebo více mikrojádry by mohlo poskytnout užitečné informace, ale není povinné.
Scoring of the numbers of cells with one, two, or more micronuclei could provide useful information, but is not mandatory.
Souběžně by se mělo provádět měření cytotoxicity a/nebo cytostáze u všech ošetřených kultur a u kontrolních kultur s rozpouštědlem/vehikulem (58).
Concurrent measures of cytotoxicity and/or cytostasis for all treated and solvent/vehicle control cultures should be determined (58).
Při použití metody s blokováním cytokineze, by se měly vypočítat hodnoty CBPI nebo RI u všech ošetřených a kontrolních kultur jako ukazatele zpoždění buněčného cyklu.
The CBPI or the RI should be calculated for all treated and control cultures as measurements of cell cycle delay when the cytokinesis-block method is used.
V případě nepřítomnosti cytoB by se měly použít hodnoty RPD, RICC nebo PI (viz dodatek 2).
In the absence of cytoB, the RPD or the RICC or PI should be used (see Appendix 2).
Je nutno uvést údaje za jednotlivé kultury.
Individual culture data should be provided.
Kromě toho se všechny údaje shrnou do tabulky.
Additionally, all data should be summarised in tabular form.
Chemické látky, které vyvolávají vznik mikrojader při zkoušce MNvit, mají tento účinek proto, že vyvolávají poškození chromozomů, ztrátu chromozomů nebo kombinaci obou těchto dějů.
Chemicals that induce micronuclei in the MNvit assay may do so because they induce chromosome breakage, chromosome loss, or a combination of the two.
Při určování, zda je mechanismus vyvolání tvorby mikrojader důsledkem klastogenního a/nebo aneugenního působení, lze uplatnit další analýzu za použití protilátek proti kinetochorům, sond in situ se specifickou vazbou na centromery nebo jiných metod.
Further analysis using anti-kinetochore antibodies, centromere specific in situ probes, or other methods may be used to determine whether the mechanism of micronucleus induction is due to clastogenic and/or aneugenic activity.
Hodnocení a interpretace výsledků
Evaluation and interpretation of results
Žádné ověření jednoznačně pozitivní nebo negativní odezvy pomocí dodatečné zkoušky není nutné.
There is no requirement for verification by additional testing of a clear positive or negative response.
Nejednoznačné výsledky lze objasnit analýzou dalšího 1000 buněk ze všech kultur, aby se zabránilo ztrátě zaslepení.
Equivocal results may be clarified by analysis of another 1000 cells from all the cultures to avoid loss of blinding.
Pokud tento přístup výsledek neobjasní, mělo by se provést další testování.
If this approach does not resolve the result, further testing should be performed.
Při následných experimentech by se mělo zvážit upravení parametrů studie u rozšířeného nebo zúženého rozsahu podmínek podle toho, co přichází v úvahu.
Modification of study parameters over an extended or narrowed range of conditions, as appropriate, should be considered in follow-up experiments.
Mezi parametry studie, které lze případně upravit, patří velikost kroku mezi jednotlivými zkušebními koncentracemi, načasování expozice a odběru buněk k vyhodnocení a/nebo podmínky metabolické aktivace.
Study parameters that might be modified include the test concentration spacing, the timing of treatment and cell harvest, and/or the metabolic activation conditions.
Existuje několik kritérií pro stanovení pozitivního výsledku, například s koncentrací související nebo statisticky významné zvýšení počtu buněk obsahujících mikrojádra.
There are several criteria for determining a positive result, such as a concentration-related increase or a statistically significant increase in the number of cells containing micronuclei.
Nejprve je nutno posoudit biologický význam výsledků.
The biological relevance of the results should be considered first.
Při hodnocení významu biologické odpovědi může být vodítkem posouzení, zda jsou zjištěné hodnoty uvnitř nebo vně rozsahu dosavadních hodnot kontrol.
Consideration of whether the observed values are within or outside of the historical control range can provide guidance when evaluating the biological significance of the response.
Při hodnocení výsledků zkoušky lze jako pomůcku použít vhodné statistické metody (65).
Appropriate statistical methods may be used as an aid in evaluating the test results (65).
Výsledky statistických testů je však třeba posuzovat s ohledem na závislost odezvy na dávku.
However, the results of statistical testing should be assessed with respect to dose-response relationship.
V úvahu je nutno vzít také reprodukovatelnost a dosavadní údaje.
Reproducibility and historical data should also be taken into consideration.
Ačkoli většina experimentů poskytne jednoznačně pozitivní nebo negativní výsledky, v některých případech neumožní soubor údajů vyslovit konečný výrok o působení zkoušené látky.
Although most experiments will give clearly positive or negative results, in some cases the data set will preclude making a definite judgement about the activity of the test substance.
Tyto dvojznačné nebo sporné odezvy se mohou vyskytovat bez ohledu na to, kolikrát je experiment opakován.
These equivocal or questionable responses may occur regardless of the number of times the experiment is repeated.
Pozitivní výsledky zkoušky MNvit znamenají, že zkoušená látka vyvolává v kultivovaných savčích buňkách poškození nebo ztrátu chromozomů.
Positive results from the MNvit assay indicate that the test substance induces chromosome breakage or chromosome loss, in cultured mammalian cells.
Negativní výsledky znamenají, že zkoušená látka za použitých podmínek zkoušky nevyvolává poškození chromozomů a/nebo nárůst či pokles počtu kultivovaných savčích buněk.
Negative results indicate that, under the test conditions used, the test substance does not induce chromosome breaks and/or gain or loss in cultured mammalian cells.
Protokol o zkoušce musí obsahovat alespoň tyto informace, pokud jsou pro provedení studie významné:
The test report should include at least the following information, if relevant to the conduct of the study:
Zkoušená látka:
Test chemical:
identifikační údaje a registrační číslo CAS a číslo ES,
identification data and Chemical Abstract Services Registry Number and EC Number;
skupenství a čistota,
physical nature and purity;
fyzikálně-chemické vlastnosti významné pro provedení studie,
physico-chemical properties relevant to the conduct of the study;
reaktivita zkoušené látky s rozpouštědlem/vehikulem nebo médiem pro kultivaci buněk.
reactivity of the test chemical with the solvent/vehicle or cell culture media;
zdůvodnění výběru rozpouštědla/vehikula,
justification for choice of solvent/vehicle;
rozpustnost a stálost zkoušené látky v rozpouštědle/vehikulu.
solubility and stability of the test substance in solvent/vehicle;
druh a zdroj použitých buněk,
type and source of cells used;
vhodnost použitého druhu buněk,
suitability of the cell type used;
nepřítomnost mykoplasmat, pokud připadá v úvahu,
absence of mycoplasma, if applicable;
informace o trvání buněčného cyklu, době zdvojnásobení populace nebo proliferačním indexu,
information on cell cycle length, doubling time or proliferation index;
při použití lymfocytů je případně nutno uvést pohlaví, věk a počet dárců krve,
where lymphocytes are used, sex, age and number of blood donors, if applicable;
při použití lymfocytů je nutno uvést, zda se exponuje plná krev nebo odstředěné lymfocyty,
where lymphocytes are used, whether whole blood or separated lymphocytes are exposed;
počet průchodů, pokud připadá v úvahu,
number of passages, if applicable;
metody udržování buněčných kultur, pokud připadá v úvahu,
methods for maintenance of cell cultures, if applicable;
modální hodnota počtu chromozomů,
modal number of chromosomes;
běžné trvání buněčného cyklu (u negativní kontroly).
normal (negative control) cell cycle time;
totožnost látky blokující cytokinezi (např. cytoB), pokud je použita, a její koncentrace a trvání expozice buněk,
identity of cytokinesis blocking substance (e.g. cytoB), if used, and its concentration and duration of cell exposure;