natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise nepovažovala za možné předem vyloučit, že některé subjekty (například nekomerční subjekty, které provozují výhradně vzdělávací, kulturní a rekreační činnosti) mají za cíl pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví, a že by se na ně proto mohl vztahovat čl. 107 odst. 3 písm. d) Smlouvy.
In the decision initiating the procedure, the Commission considered that, in the case of some entities such as non-commercial entities that performed exclusively educational, cultural and recreational activities, it was not possible to rule out a priori that their object was the promotion of culture and heritage conservation and that they could accordingly come under Article 107(3)(d).
Ani Itálie ani zúčastněné strany však Komisi nepředložily jakýkoliv podklad umožňující u určitých subjektů prokázat slučitelnost dotyčného opatření podle čl. 107 odst. 3 písm. d) Smlouvy [61].
However, neither Italy nor any of the interested parties provided the Commission with any information that could have demonstrated the compatibility of the measure at issue for specific entities, pursuant to Article 107(3)(d) [61].
Ani v této souvislosti povaha výhody jako taková neumožňuje zvážit, zda je podpora v každém jednotlivém případě nutná a přiměřená.
In this context, too, the very nature of the advantage makes it impossible to consider that the aid is necessary and proportionate in all individual cases.
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise nevyloučila, že některé činnosti, na něž se dotyčná opatření vztahovala, by na základě italského práva mohly být klasifikovány jako služby obecného hospodářského zájmu, a to podle čl. 106 odst. 2 Smlouvy a rozhodnutí Soudního dvora ve věci Altmark.
Finally, in the decision initiating the procedure, the Commission did not rule out that some of the activities benefiting from the measure in question could be classified under Italian law as services of general economic interest, in line with Article 106(2) of the Treaty and the Altmark case law.
Některé zúčastněné strany se domnívají, že Komise by měla opatření posoudit podle čl. 106. odst. 2 Smlouvy. Komisi však žádné vhodné podklady k analýze nepředložily.
Some of the interested parties considered that the Commission should assess the measure under Article 106(2) but did not provide any relevant information for the analysis.
Dvě zúčastněné strany se domnívají, že opatření nesplňuje kritéria stanovená v rozhodnutí Soudního dvora ve věci Altmark.
The two parties consider that the measure does not fulfil the criteria of the Altmark case law.
Vzhledem k právě uvedeným skutečnostem a vzhledem k tomu, že ani Itálie ani zúčastněné strany nepředložily žádné informace, které by Komisi umožnily posoudit opatření podle čl. 106 odst. 2 Smlouvy, dospěla Komise k závěru, že není možné stanovit, zda podle uvedeného článku lze dotyčné činnosti klasifikovat jako služby obecného hospodářského zájmu.
However, given that neither Italy nor the interested parties provided any information enabling the Commission to assess the measure under Article 106(2), the Commission concludes that it is not possible to establish if any of the activities at issue could be classified as services of general economic interest under that Article.
Podobně není možné stanovit, zda byla podpora v každém jednotlivém případě nutná a přiměřená k uhrazení obecných nákladů nutných ke splnění povinností veřejné služby či k poskytnutí služeb obecného hospodářského zájmu.
Once again, it is not possible to establish whether, in each individual case, the aid is necessary and proportionate to cover the costs incurred in the discharge of public service obligations or in the performance of services of general economic interest.
Vzhledem k výše uvedenému dospěla Komise k závěru, že režim dotyčných podpor není slučitelný s vnitřním trhem.
In the light of the above, the Commission concludes that the aid scheme in question is incompatible with the internal market.
6.3 Ustanovení čl. 149 odst. 4 TUIR
Article 149(4) TUIR
V rozhodnutí o zahájení řízení se Komise domnívala, že dotyčné opatření zřejmě státní podporu představuje.
In the decision initiating the procedure, the Commission considered that the measure in question appeared to constitute state aid.
V tomto oddíle Komise posoudí, zda čl. 149 odst. 4 TUIR představuje státní podporu podle čl. 107 odst. 1 SFEU.
In the following section, the Commission will examine whether Article 149(4) TUIR constitutes state aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Italské orgány vysvětlily, že čl. 149 odst. 2 TUIR obsahuje neúplný seznam parametrů, podle nichž je možné posoudit komerční povahu určitého subjektu [62].
The Italian authorities explained that Article 149(2) TUIR contains a non-exclusive list of parameters that can be taken into account [62] to assess the commercial nature of an entity.
Splněním jednoho či více parametrů daný subjekt ještě automaticky neztrácí svůj „nekomerční status“ (tyto parametry nemají váhu právní domněnky), jedná se spíše o náznak možné komerční povahy daného subjektu.
Should one or more of these conditions be met, it does not mean the automatic loss of the entity’s non-commercial status (since these parameters cannot be considered legal presumptions) but instead gives an indication of the potentially commercial nature of the activity performed by the entity.
Pokud jde o občanským právem uznané církevní instituce, odkázala Itálie na oběžník daňového úřadu č. 124/E ze dne 12. května 1998, v němž stojí, že daňové zacházení vyhrazené nekomerčním subjektům se na církevní instituce může vztahovat, pouze pokud hlavním těžištěm jejich činnosti není provozování komerčních činností.
As regards ecclesiastical institutions with civil-law status, Italy pointed out that Revenue Agency Circular No 124/E of 12 May 1998 explained that ecclesiastical institutions can benefit from the tax treatment granted to non-commercial entities only if performing commercial activities is not their prime object.
V každém případě musí občanským právem uznané církevní instituce upřednostňovat základní činnosti vykonávané na základě výsostně idealistických pohnutek.
In any case, ecclesiastical institutions with civil-law status must give priority to institutional activities of a chiefly idealistic persuasion.
Ustanovení čl. 149 odst. 4 TUIR v případě církevních institucí a amatérských sportovních klubů vylučuje pouze použití zvláštních parametrů dočasné a komerční povahy podle čl. 149 odst. 1 a 2, nevylučuje však, že tyto subjekty mohou pozbýt svůj „nekomerční status“.
Therefore, Article 149(4) TUIR simply excludes the application of the specific time and business parameters under Article 149(1) and (2) to ecclesiastical institutions and amateur sports clubs, but it does not preclude these entities from losing their non-commercial status.
Italské orgány zdůraznily, že cílem opatření je zachovat výhradní pravomoc přiznanou CONI v případě amatérských sportovních klubů, jakož i výhradní pravomoc ministerstva vnitra v případě církevních institucí.
The Italian authorities emphasised that the measure is aimed at preserving the exclusive competence enjoyed by CONI (the Italian National Olympic Committee) for amateur sports clubs and by the Interior Ministry for ecclesiastical institutions.
Konkrétně v případě církevních institucí zákon č. 222/1985 o provedení mezinárodních dohod mezi Itálií a Svatým stolcem upravuje mimo jiné pravomoci ministerstva vnitra.
In particular, as regards ecclesiastical institutions, Law No 222 of 20 May 1985 implementing the international agreements between Italy and the Holy See governs, inter alia, the powers attributed to the Interior Ministry.
Itálie podtrhuje, že ministerstvo vnitra má u církevních institucí výhradní pravomoc udělovat i odebírat status právnické osoby občanského práva [63].
Italy stressed that the Interior Ministry has exclusive competence both for the recognition of the civil-law status of ecclesiastical institutions and the revocation of this status [63].
V ustanovení čl. 149 odst. 4 TUIR se přiznání této výhradní pravomoci potvrzuje a současně se daňovým orgánům zapovídá možnost, aby církevním institucím implicitně upíraly status právnické osoby občanského práva.
Article 149(4) TUIR therefore confirms this exclusive competence by preventing the implicit revocation of the civil-law status of ecclesiastical institutions by the tax authorities.
Kdykoli ministerstvo vnitra určité církevní instituci status právnické osoby občanského práva odebere, ztrácí tato instituce „nekomerční status“ a daňové zacházení platné pro nekomerční subjekty se na ni již nevztahuje.
If the Interior Ministry revoked the civil-law status of an ecclesiastical institution, it would lose the status of a non-commercial entity and would no longer be able to benefit from the tax treatment applicable to non-commercial entities.
Podle dekretu prezidenta republiky č. 361/2000 úředníci ministerstva financí také ověřují, zda církevní instituce splňují i nadále podmínky nezbytné k udržení statusu právnické osoby občanského práva.
According to Presidential Decree No 361/2000, the Interior Ministry, through the ‘Prefetti’, also checks that ecclesiastical institutions continue to meet the requirements for maintaining their civil-law status.
V případě amatérských sportovních klubů Itálie potvrdila, že CONI je jedinou organizací schopnou posoudit, zda kluby skutečně provozují sportovní činnosti.
As regards amateur sports clubs, Italy confirmed that CONI is the only entity that can check that the clubs effectively carry on sports activities.
Italské orgány dále vysvětlily, že amatérské sportovní kluby mohou přijít o svůj „nekomerční status“, pokud CONI dospěje k závěru, že neprovozují amatérské sportovní činnosti.
The Italian authorities also clarified that amateur sports clubs can lose their non-commercial status if the CONI concludes that they do not carry on amateur sports activities.
Amatérské sportovní kluby jsou o sobě povinny sdělovat příslušné daňové údaje prostřednictvím vzoru EAS, jež byl za tímto účelem vytvořen [64].
Amateur sports clubs must transmit their tax data using the special EAS form [64].
Amatérské sportovní kluby, které neprovozují komerční činnosti, tento vzor předkládat nemusí.
However, if amateur sports clubs do not carry on any commercial activities, they do not need to submit this form.
Z výše uvedeného plyne, že italské orgány zřídily a aktivovaly vhodné nástroje umožňující posoudit činnosti provozované amatérskými sportovními kluby také z daňového hlediska.
In the light of the above, the Italian authorities have put in place the appropriate instruments to check the activities carried out by amateur sports clubs – including from a tax point of view.
Itálie dále vysvětlila, že pokud daňové úřady zjistí, že církevní instituce či amatérské sportovní kluby provozují převážně komerční činnosti, oznámí tento nález okamžitě ministerstvu vnitra a CONI.
Italy also explained that if the tax authorities find out that ecclesiastical institutions and amateur sports clubs perform primarily commercial activities, they immediately inform the Interior Ministry or the CONI.
Je samozřejmé, že ministerstvo vnitra a CONI provedou samostatné kontroly, a to v souladu s pravomocemi, které jim ze zákona přísluší.
The Interior Ministry and CONI carry out their own checks, according to the statutory powers assigned to them.
Souběžně s tím daňové úřady zajistí, aby daňové přiznání příslušného nekomerčního subjektu bylo opraveno, a nařídí navrácení příslušného rozdílu při zdanění.
In parallel, the tax authorities ensure that the tax declaration of the non-commercial entity concerned is corrected and order the recovery of the difference in taxation.
Italské orgány potvrdily, že ke kontrolám nekomerčních subjektů skutečně došlo [65].
The Italian authorities confirmed that tax controls were indeed carried out on non-commercial entities [65].
V této souvislost vydal daňový úřad nedávno zvláštní provozní pokyny týkající se nekomerčních subjektů určené oblastním úřadům [66].
In this respect, the Revenue Agency recently issued specific operational instructions to the regional offices concerning non-commercial entities [66].
V případě církevních institucí nadto ministerstvo vnitra provedlo řadu kontrol kanceláří těchto institucí, aniž by přitom zjistilo případy zneužití.
As regards ecclesiastical institutions, the Interior Ministry also carried out a number of ex officio checks on these entities but has never found any cases of abuse.
Vzhledem k výše uvedenému se Komise domnívá, že existují právní nástroje zaručující účinnou prevenci a stíhání církevních institucí a amatérských sportovních klubů v případě, že zneužijí svůj „nekomerční status“.
In the light of the above, the Commission considers that the legal instruments exist to ensure that abuse of the non-commercial status of ecclesiastical institutions and amateur sports clubs is effectively prevented or suppressed.
Italské orgány mimoto dokázaly, že příslušné orgány plní své kontrolní povinnosti a že jak církevní instituce, tak amatérské sportovní kluby ve skutečnosti o svůj „nekomerční status“ přijít mohou, pokud provozují převážně hospodářské činnosti.
The Italian authorities have also demonstrated that the competent authorities do exercise their powers of control and that both ecclesiastical institutions and amateur sports clubs can lose their non-commercial status if they carry out primarily economic activities.
I církevní instituce a amatérské sportovní kluby mohou tedy pozbýt výhod vyplývajících z daňového zacházení, jež jsou v zásadě vyhrazeny nekomerčním subjektům.
Therefore, ecclesiastical institutions and amateur sports clubs can lose their entitlement to the tax treatment granted to non-commercial entities in general.
Stěžovateli zmiňovaný systém „udělování trvalého nekomerčního statusu“ proto neexistuje.
Consequently, there is no system of ‘perpetual non-commercial status’, as alleged by the complainants.
Prostý fakt, že při kontrolách týkajících se dotyčných církevních institucí se statusem právnické osoby občanského práva a amatérských sportovních klubů dojde k uplatnění specifických postupů, ještě žádnou výhodu neznamená.
The mere fact that specific procedures apply to the checks on the ecclesiastical institutions with civil-law status and amateur sports clubs in question does not involve an advantage.
Komise proto dospěla k závěru, že církevním institucím ani amatérským sportovním klubům čl. 149 odst. 4 TUIR žádnou selektivní výhodu nepřináší.
The Commission therefore concludes that Article 149(4) TUIR does not confer any selective advantage on ecclesiastical institutions or amateur sports clubs.
Opatření proto státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy nepředstavuje.
Hence the measure does not constitute state aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
6.4 Osvobození od IMU
The IMU exemption
Komise po zavedení IMU (nové komunální daně z nemovitosti, která nahradila ICI) na žádost italských orgánů a vzhledem k připomínkám stěžovatelů k novému právnímu předpisu souhlasila, že posoudí, zda je nové osvobození od IMU týkající se nekomerčních subjektů, jež provozují zvláštní činnosti, v souladu s právními předpisy v oblasti státních podpor.
Following the introduction of IMU - the new municipal real estate tax replacing ICI – at the request of the Italian authorities and in the light of the complainants’ comments on this new law, the Commission agreed to establish whether the new IMU exemption regarding non-commercial entities performing specific activities complies with the state aid rules.
Komise proto posoudí, zda dotyčné osvobození od IMU představuje státní podporu podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
The Commission will accordingly assess whether the IMU exemption in question constitutes state aid within the meaning of Article 107(1).
Komise konstatuje, že ode dne vstupu v platnost dekretu-zákona č. 1/2000 ve znění zákona č. 27/2012 se osvobození uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. i) legislativního dekretu č. 504/92 na nemovitosti nekomerčních subjektů vztahuje pouze tehdy, pokud se zde uvedené činnosti provozují nekomerčním způsobem.
The Commission notes that, from the date of entry into force of Decree Law No 1/2012, converted into Law No 27/2012, the exemption under Article 7(1)(i) of Legislative Decree No 504/92 applies to the real estate owned by non-commercial entities only if the activities listed there are carried on on a non-commercial basis.
Ustanovení týkající se „dvojího využití“ nemovitostí nabydou účinnosti od 1. ledna 2013, a to jak v případě, že části nemovitosti jsou funkčně i příjmově samostatné, tak i v případě, že příslušné subjekty musí podat daňové prohlášení.
The provisions concerning the ‘mixed use’ of buildings, both in the case where parts of the buildings are autonomous in terms of function and revenue and where it is necessary to have a declaration by the entities concerned, will apply as of 1 January 2013.
Podle Komise nové právní předpisy jasně stanoví, že osvobození lze udělit, pouze pokud nedochází k provozování komerčních činností.
The Commission considers that the new rules spell out that the exemption can be guaranteed only if commercial activities are not carried on.
Nemůže již tedy docházet k hybridním situacím, které umožňovaly právní předpisy o ICI, kdy se v některých nemovitostech osvobozených od daňové povinnosti provozovaly činnosti komerční povahy.
Therefore, the hybrid situations which the ICI legislation had created, where commercial activities were carried on in some buildings that were entitled to a tax exemption, will no longer be possible.
Výklad pojmu „hospodářská činnost“ závisí mimo jiné na zvláštních okolnostech, způsobu, kterým ji stát organizuje, a kontextu její organizace.
In general terms, the interpretation of the notion of economic activity depends, inter alia, on the specific circumstances, the way the activity is organised by the State, and the context in which it is organised.
Ke stanovení, zda má podle judikatury Unie určitá činnost hospodářskou povahu, je nutné přezkoumat povahu, účel a právní předpisy, kterými se taková činnost řídí.
In order to establish the non-economic nature of an activity pursuant to Union case law, it is necessary to examine the nature, the aim and the rules that govern this activity.
Skutečnost, že některé činnosti lze kvalifikovat jako „sociální“, k vyloučení hospodářské povahy nestačí.
The fact that some activities can be classified as ‘social’ is not in itself sufficient to exclude their economic nature.
Nicméně i Soudní dvůr Evropské unie uznal, že některé činnosti, které plní čistě sociální funkci, nelze považovat za hospodářské, zejména v odvětvích souvisejících se základními závazky a odpovědnostmi státu.
However, the Court of Justice has also recognised that certain activities with a purely social function may be considered non-economic, especially in sectors closely related to the basic tasks and responsibilities of the State.
Pokud jde o IMU, považuje Komise za zásadní předběžně určit, zda pro účely vyloučení komerční povahy činností, na něž se vztahuje osvobození od IMU, jsou kritéria stanovená italským právním systémem v souladu s pojmem nehospodářské činnosti, s nímž pracuje právo Unie.
None the less, as regards IMU, the Commission considers it essential first to establish whether the criteria laid down in Italian legislation to exclude the commercial nature of the activities entitled to the IMU exemption are in line with the notion of non-economic activity under Union law.
Za tímto účelem, jak je uvedeno v bodech (82) a násl., italské orgány nedávno schválily prováděcí opatření obsažená v čl. 91a odst. 3 dekretu-zákona č. 1/2012.
In this respect, as illustrated above in paragraphs 82 et seq., the Italian authorities recently approved the implementing legislation provided for by Article 91a(3) of Decree Law No 1/2012.
Nařízení ministerstva hospodářství a financí ze dne 19. listopadu 2012 stanoví mimo jiné obecné a odvětvové podmínky, podle nichž je možné určit, kdy jsou činnosti podle čl. 7 odst. 1 písm. i) legislativního dekretu č. 504/92 provozovány nekomerčním způsobem.
The Regulation of the Ministry of Economic Affairs and Finance of 19 November 2012 sets out the general and specific requirements needed to establish when the activities listed in Article 7(1)(i) of Legislative Decree No 504/92 are performed on a non-commercial basis.
V čl. 1 odst. 1 písm. p) nadto ministerské nařízení ze dne 19. listopadu 2012 definuje pojem „nekomerční způsob“.
First, Article 1(1)(p) of the Ministerial Regulation of 19 November 2012 defines the concept of ‘non-commercial basis’.
Podle tohoto ustanovení jsou základní činnosti provozovány nekomerčním způsobem, když a) jsou neziskové; b) v souladu s právem Evropské unie svou povahou nekonkurují jiným účastníkům trhu, kteří své činnosti provozují za účelem zisku, a c) jsou výrazem zásady solidarity a subsidiarity.
The institutional activities are considered to be carried on on a non-commercial basis when: (a) they are not-profit making; (b) in keeping with the principles of Union law, by their nature they are not in competition with other market operators that are profit-making; and (c) they put into practice the principle of solidarity and subsidiarity.
V této souvislosti představuje podmínka uvedená v písm. b) důležitou ochranu, neboť svým výslovným odkazem na právo Unie představuje všeobecnou záruku, že činnosti nekonkurují jiným účastníkům trhu, kteří své činnosti provozují za účelem zisku, což je základní charakteristika nehospodářských činností [67].
In this respect, the requirement under (b) is an important safeguard since, by referring expressly to Union law, it guarantees in general that the activity is not in competition with other profit-making market operators, which is an essential characteristic of non-economic activities [67].
Za druhé článek 3 nařízení definuje obecné podmínky subjektivní povahy, které je třeba uvést v zakládajícím aktu či ve stanovách nekomerčního subjektu, aby zamýšlené činnosti mohly být prováděny nekomerčním způsobem. Jedná se o tato kritéria: a) zákaz i nepřímého rozdělování zisku, provozních přebytků, fondů, rezerv či kapitálu po dobu působení subjektu, pokud toto rozdělení není stanoveno zákonem nebo se neuskutečňuje ve prospěch subjektů, jež sdílí tutéž jednotnou nemovitost a provozují tytéž činnosti; b) povinnost reinvestovat možné zisky či provozní přebytky výhradně do rozvoje činností sloužících plnění základního cíle sociální solidarity; c) v případě zániku nekomerčního subjektu povinnost převést jeho jmění na jiný nekomerční subjekt provozující obdobnou základní činnost, pokud zákon pro toto jmění nestanoví jinak.
Second, Article 3 of the Regulation defines the general subjective requirements which must be included in the articles of association or statutes of non-commercial entities so that their activities are carried on on a non-commercial basis The criteria are as follows: (a) ban on distributing, even indirectly, any profits, operating surplus, funds, reserves or capital during the life of the entity, unless it is imposed by law or is in favour of entities that belong to the same structure and that perform the same activity; (b) any profit and surplus must be reinvested exclusively in developing activities that contribute to the institutional aim of social solidarity; and (c) if the non-commercial entity is wound up, its assets must be attributed to another non-commercial entity that performs a similar activity, unless otherwise provided by law.
Za třetí článek 4 nařízení hovoří o třech podmínkách, které musí být spolu s podmínkami stanovenými v článcích 1 a 3 splněny, aby se činnosti podle čl. 7 odst. 1 písm. i) legislativního dekretu č. 504/92 považovaly za činnosti provozované nekomerčním způsobem.
Third, Article 4 of the Regulation identifies additional objective requirements that must be met, together with the conditions indicated in Articles 1 and 3, in order for the activities listed in Article 7(1)(i) of the ICI law to be deemed to be carried on on a non-commercial basis.