natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Po prvním převodu dluhu na agenturu AVAS v červnu 2002 pokračovalo Ministerstvo financí v období od června 2002 do prosince 2006 v provádění plateb na základě záruk, které byly aktivovány v listopadu 1999.
After the first transfer of the debt in June 2002 to AVAS, over the period June 2002 to December 2006 the Ministry of Finance continued to make payments on account of the state guarantees which had been triggered in November 1999.
V období 2003–2006, kdy převod dluhu z roku 2003 byl ještě platný, se celková částka dodatečných plateb provedených Ministerstvem financí na základě aktivovaných záruk zvýšila na 191 milionů RON.
Over the period 2003-2006, while the 2003 debt conversion was still in place, the total sum of extra payments made by the Ministry of Finance on account of the triggered guarantees amounted to RON 191 million.
Rumunské úřady uvádějí, že v roce 2006 po zrušení převodu dluhu z roku 2003 se znovu pokusily zprivatizovat společnost i s dluhem, a to v roce 2006 a v roce 2008.
The Romanian authorities argue that after the reversal of the 2003 debt conversion in 2006 they tried again to privatise the company with the debt, in 2006 and 2008 respectively.
Podle rumunských úřadů žádný investor neměl za takových podmínek zájem o koupi.
According to the Romanian authorities, no investor was interested in buying on such terms.
opatření č. 2:„záruky akcionáře“ pokrývající 80 % komerční půjčky ve výši 424 milionů EUR na pokračovaní investic za účelem modernizace (Rumunsko stáhlo oznámení týkající se opatření č. 2, a to dopisem ze dne 22. června 2011).
Measure 2: a ‘shareholder guarantee’ covering 80 % of a commercial loan of EUR 424 million for further modernisation investments. (Romania withdrew its notification with regard to Measure 2 by letter of 22 June 2011.)
Ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 26. ledna 2010 vyjádřila společnost Vestolit své obavy ohledně balíčku státních podpor oznámených Rumunskem v červenci 2009.
In its comments on the opening decision, dated 26 January 2010, Vestolit expressed concerns about the state support package notified in July 2009 by Romania.
Společnost Vestolit se považuje za konkurenta společnosti Oltchim, protože obě strany provádějí činnost v oblasti výroby PVC.
Vestolit considers itself a competitor of Oltchim, as both parties are active in the production of PVC.
Přesněji řečeno, v dopise ze dne 21. října 2011, zaslaném místopředsedovi J. Almuniovi, předseda vlády Rumunska Emil Boc prohlásil, že se Rumunsko zavazuje zprivatizovat celou společnost Oltchim (včetně balíku akcií, které jsou předmětem převodu dluhu) do května 2012.
More specifically, by letter dated 21 October 2011 addressed to Vice-President Joaquín Almunia, Romanian Prime Minister Emil Boc declared that Romania was committed to privatising Oltchim fully (including the stake subject to the debt conversion) by May 2012.
Po jmenování nové rumunské vlády dne 9. února 2012 nový předseda vlády Mihai-Răzvan Ungureanu potvrdil tento závazek v dopise ze dne 16. února 2012.
Following the appointment of a new government in Romania on 9 February 2012, the new Prime Minister, Mihai Răzvan Ungureanu, re-confirmed this commitment by letter dated 16 February 2012.
Vâlcea a SC CET Govora SA, Komise podotýká, že tato předpokládaná opatření nebyla součástí rozhodnutí o zahájení řízení, takže nemohou být součástí tohoto rozhodnutí.
Vâlcea, and SC CET Govora SA, on the other, the Commission notes that those alleged measures were not part of the opening decision. Therefore, they cannot form part of the present Decision.
Jak je poukázáno ve výše uvedeném oddíle II.2, platby za aktivované záruky byly prováděny do roku 2006.
As indicated in Section II.2 above, the payments made on account of the triggered guarantees lasted until 2006.
Ode dne přistoupení už tyto platby nebyly prováděny, protože společnost Oltchim byla schopna zaplatit doposud nesplacenou část půjček.
No further payments were made on this account as of the accession date onwards, as Oltchim was able to service the still-outstanding part of the loans.
V tomto směru Komise uvádí, že Rumunsko použilo strategii výměny dluhu za akcie s cílem pokračování činnosti společnosti Oltchim, a to od prvního (nezdařilého) pokusu v roce 2003.
In that regard, the Commission notes that Romania had pursued the strategy of a debt-to-equity conversion with a view to continuing Oltchim's activities since the first (failed) attempt to do so in 2003.
Chování rumunských úřadů v tomto směru tedy bylo odpovídající jejich předcházejícímu chování.
The behaviour of the Romanian authorities in that regard was therefore consistent with their prior behaviour.
Podle rumunské legislativy jsou obchodní společnosti, v nichž má stát podíl alespoň 50 % + 1 akcií, likvidovány v rámci tzv. „zvláštního řízení dobrovolné likvidace“, jak je uvedeno v nařízení vlády č. 88/1997, v rozhodnutí vlády č. 577/2002 a v zákoně č. 137/2002.
Under Romanian law, companies in which the State holds a stake of at least 50 % + 1 are liquidated under the so-called 'special voluntary liquidation procedure' established by Government Emergency Order 88/1997, Government Decision 577/2002 and Law 137/2002.
V rámci zvláštního řízení dobrovolné likvidace je částka získaná likvidátorem z prodeje aktiv společnosti použita na zaplacení vymahatelných dluhů společnosti v preferenčním pořadí stanoveném v zákoně č. 85/2006 (rumunský insolvenční zákon).
Under that special voluntary liquidation procedure, the amount obtained by the liquidator from the sale of the company's assets is to be used for covering the company's outstanding debts following the same order of preference as established by Law 85/2006 (the Romanian insolvency law).
Částka, kterou by měla získat agentura AVAS, byla pak aktualizována [33] k 30. červnu 2011.
The sum to be obtained by AVAS was subsequently discounted [33] to its present value on 30 June 2011.
Agentura AVAS by tedy v případě likvidace společnosti získala [10]–[40] milionů EUR.
As a result, AVAS would collect EUR [10]-[40] million in the event of the liquidation of the company.
Přesně řečeno, zatímco vyvážený průměr za 44 měsíců je 0,53 RON za akcii, cena jedné akcie v červenci 2011 dosáhla dokonce 2,05 RON [37].
More precisely, whereas the 44 months weighted average is RON 0,53 per share, the share price even reached RON 2,05 in July 2011 [37].
Údaje používané pro stanovení tržní hodnoty lze proto považovat za konzervativní.
Thus, the data used for establishing the market value can be considered to be conservative.
Druhá metoda, kterou lze použít je hodnota podniku.Hodnota podniku je měrná jednotka hodnoty společnosti, která se často používá jako jednoduchá alternativa k tržní kapitalizaci, protože panuje názor, že umožňuje přesnější ocenění společnosti.
The second method that can be used is the Enterprise Value (EV). EV is a measure of a company's value which is often used as an alternative to straightforward market capitalisation, because it is considered to provide a more accurate representation of the firm's value.
o státní podpoře SA.24123 (2012/C) (ex 2011/NN) poskytnuté Nizozemskem Prodej pozemků obce Leidschendam–Voorburg za údajně nižší než tržní cenu
on State aid SA.24123 (2012/C) (ex 2011/NN) implemented by the Netherlands Alleged sale of land below market price by the Municipality of Leidschendam-Voorburg
(oznámeno pod číslem C(2013) 87)
(notified under document C(2013) 87)
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na první pododstavec čl. 108 odst. 2,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular the first subparagraph of Article 108(2) thereof,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na první pododstavec čl. 62 odst. 1 písm. a),
Having regard to the Agreement on the European Economic Area, and in particular Article 62(1)(a) thereof,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s výše uvedenými ustanoveními podaly připomínky [1], a s ohledem na tyto připomínky,
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provisions cited above [1] and having regard to their comments,
Dopisem ze dne 10. září 2007 podala u Komise stížnost nadace Stichting Behoud Damplein Leidschendam (dále jen „nadace Stichting“), založená v roce 2006 na obranu zájmů rezidentů žijících poblíž lokality Damplein v obci Leidschendam-Voorburg (Nizozemsko). Předmětem stížnosti je údajné poskytnutí státní podpory, k němuž mělo dojít v souvislosti s realitním projektem, jejž iniciovala obec Leidschendam-Voorburg ve spolupráci s několika soukromými subjekty.
By letter of 10 September 2007, the Stichting Behoud Damplein Leidschendam (hereinafter “the Stichting”), a foundation set up in 2006 to defend the interests of residents located in the vicinity of the Damplein in Leidschendam-Voorburg (the Netherlands), submitted a complaint to the Commission concerning the alleged grant of State aid in the context of a real estate project initiated by the municipality of Leidschendam-Voorburg in co-operation with a number of private parties.
Dopisem ze dne 12. října 2007 Komise předala tuto stížnost spolu s žádostí o odpověď na několik otázek nizozemským orgánům k posouzení.
By letter of 12 October 2007, the Commission forwarded the complaint to the Dutch authorities for their consideration, along with a request to reply to a number of questions.
Dopisem ze dne 26. ledna 2012 Komise Nizozemsko vyrozuměla, že se rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování EU [2] (dále jen „SFEU“) ve věci konkrétního opatření, jež bylo v souvislosti s uvedeným realitním projektem přijato.
By letter of 26 January 2012, the Commission informed the Netherlands that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 108(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union [2] (hereinafter: “TFEU”) in respect of a specific measure taken in the context of the real estate project.
Rozhodnutí Komise zahájit řízení (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [3].
The Commission’s decision to initiate the procedure (hereinafter “the opening decision”) was published in the Official Journal of the European Union [3].
Komise tímto rozhodnutím vyzvala zúčastněné strany, aby k jejímu předběžnému posouzení tohoto opatření podaly připomínky.
By way of this decision, the Commission invited interested parties to submit comments on its preliminary assessment of the measure.
Připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení podaly nizozemské orgány dopisem ze dne 18. dubna 2012 poté, co jim byla dvakrát prodloužena příslušná lhůta a co dne 12. března 2012 proběhla za účasti příjemce opatření schůzka se zástupci útvarů Komise.
By letter of 18 April 2012, the Dutch authorities submitted their observations on the opening decision, after having received two extensions of the deadline to comment and after a meeting with the Commission services on 12 March 2012 in the presence of the beneficiary of the measure.
Dopisem ze dne 16. dubna 2012 podala u Komise své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení nadace Stichting.
By letter of 16 April 2012, the Stichting submitted its comments to the Commission on the opening decision.
Znění těchto připomínek, z nějž byly vypuštěny důvěrné údaje, bylo dopisem ze dne 16. května 2012 postoupeno nizozemským orgánům, jež se k připomínkám nadace vyjádřily dopisem ze dne 14. června 2012.
The non-confidential version of these comments was forwarded to the Dutch authorities by letter of 16 May 2012. By letter of 14 June 2012, the Dutch authorities submitted their reaction to the Stichting’s comments.
2.1 Příjemci a zúčastněné strany
The beneficiaries and the parties involved
Příjemcem opatření je sdružení Schouten-de Jong Bouwfonds (dále jen „SJB“).
The beneficiary of the measures is the partnership Schouten-de Jong Bouwfonds (hereinafter “SJB”).
Zřizovateli tohoto sdružení jsou společnosti Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV (dále jen „Schouten de Jong“) a Bouwfonds Ontwikkeling BV (dále jen „Bouwfonds“). SJB nemá podle nizozemských právních předpisů právní subjektivitu a zřízeno bylo za účelem realizace sporného realitního projektu.
This partnership was set up by Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV (hereinafter "Schouten de Jong") and Bouwfonds Ontwikkeling BV (hereinafter "Bouwfonds") for the purposes of the contested real estate project and does not have legal personality under Dutch law.
Společnosti Schouten de Jong a Bouwfonds jakožto členové sdružení SJB by měly být za příjemce opatření pokládány rovněž [4].
As members of the SJB partnership, Schouten de Jong and Bouwfonds should also be considered beneficiaries of the measures [4].
Schouten de Jong se sídlem v nizozemském Voorburgu je developerská společnost působící v Nizozemsku, zejména v oblasti Leidschendamu.
Schouten de Jong, established in Voorburg, the Netherlands, is active in real estate project development in the Netherlands, in particular in the Leidschendam area.
V roce 2011 dosahoval její obrat 60 milionů EUR.
Its turnover amounted to EUR 60 million in 2011.
Působí zejména v Nizozemsku, Německu a ve Francii a její obrat v roce 2011 dosahoval 1,6 miliardy EUR.
It had a turnover of EUR 1,6 billion in 2011.
Obec Leidschendam-Voorburg (dále jen „obec“) je situována nedaleko Haagu v nizozemské provincii Jižní Holandsko.
The municipality of Leidschendam-Voorburg (hereinafter: “the Municipality”) is located in the province of South Holland, close to The Hague, in the Netherlands.
Obec a SJB založily partnerství veřejného a soukromého sektoru ve formě vennootschap onder firma (dále jen „PPP“), jež mělo v rámci sporného realitního projektu odpovídat za etapu zhodnocování pozemků.
A public-private partnership in the form of a vennootschap onder firma (hereinafter: the “PPP”) was set-up by the Municipality and SJB to undertake the ground exploitation phase of the contested real estate project.
Na nákladech a rizicích spojených s touto etapou se oba účastníci PPP měli podílet z 50 %.
Each party to the PPP was to bear 50 % of the costs and the risks associated with the ground exploitation phase of the project.
Rozhodnutí PPP byla přijímána jednomyslně.
The decision-making of the PPP was to be by unanimity.
Za splnění závazků SJB, jež ze smlouvy o PPP plynou, ručí dle sdělení nizozemských orgánů společnosti Schouten de Jong a Bouwfonds společně a nerozdílně („hoofdelijk aansprakelijk“) [5].
According to the information provided by the Dutch authorities, Schouten de Jong and Bouwfonds are each jointly and severally liable ("hoofdelijk aansprakelijk") for the fulfilment by SJB of its obligations under the PPP agreement [5].
2.2 Realitní projekt
The real estate project
Dne 6. dubna 2004 přijala obecní rada Koncept generálního plánu pro zhodnocení pozemků Damcentrum a Koncept generálního plánu pro Damcentrum, jež tvoří rámcovou dohodu o revitalizaci centra města Leidschendam (dále jen „projekt centra Leidschendamu“) [6].
On 6 April 2004, the Council of the Municipality adopted a Concept Ground Exploitation Masterplan Damcentrum and a Concept Masterplan Damcentrum laying down a framework agreement aimed at revitalising Leidschendam's city centre (hereinafter: the “Leidschendam Centrum Project”) [6].
V rámci tohoto projektu mělo být na ploše o rozloze přibližně 20,7 hektarů zbouráno zhruba 280 zejména sociálních bytů, zmodernizovány veřejné plochy a zařízení (odpadní kanalizace, povrchy cest a chodníků, osvětlení atd.), vystavěno zhruba 600 nových sociálních i standardních bytových jednotek, vybudovány nebytové (nákupní) plochy o rozloze zhruba 3000 metrů čtverečních a dvouúrovňové podzemní parkoviště a přestěhována a postavena škola.
The Leidschendam Centrum Project concerns an area of approximately 20.7 hectares and consists of demolishing approximately 280 mainly social housing units, renewing public spaces and utilities (sewerage, paving, lightning, etc.) and constructing approximately 600 new housing units – both social housing and free sector housing – as well as approximately 3000 square metres of commercial (shopping) space, a two-level underground parking garage, and the relocation and rebuilding of a school.
Projekt centra Leidschendamu byl rozdělen na několik dílčích projektů, z nichž jeden se týkal lokality Damplein (dále jen „projekt Damplein“).
The Leidschendam Centrum Project was divided into various sub-projects, one of which is the real estate project concerning the Damplein (hereinafter: the “Damplein Project”).
2.2.1 Etapa výstavby
The construction phase
Na základě projektu centra Leidschendamu uzavřela obec dne 9. září 2004 s několika soukromými developery včetně SJB smlouvu o spolupráci (dále jen „smlouva o spolupráci z roku 2004“).
On the basis of the Leidschendam Centrum Project, the Municipality concluded a co-operation agreement with a number of private project developers, including with SJB, on 9 September 2004 (hereinafter: the “2004 Co-operation Agreement”).
Podle této smlouvy měli soukromí developeři v rámci jednotlivých dílčích projektů, které jim byly v rámci projektu centra Leidschendamu přiděleny, danou nemovitost na vlastní riziko vybudovat a prodat.
The 2004 Co-operation Agreement stipulates that the private project developers would, for each of the specific sub-parts of the Leidschendam Centrum Project assigned to them, construct and sell, for their own risk and expense, the envisaged real estate.
Podle smlouvy o spolupráci z roku 2004 měly být stavební práce zahájeny, jakmile bude provedena stavební příprava pozemků (viz 22. bod odůvodnění níže) a budou vydána potřebná stavební povolení.
According to the 2004 Co-operation Agreement, the construction works would begin once the land had been made ready for construction (see recital (22) below) and the necessary building permits had been obtained.
Pokud však jde o standardní byty, měli soukromí developeři možnost odložit výstavbu do okamžiku, až budou v rámci příslušného dílčího projektu uzavřeny smlouvy o smlouvě budoucí na prodej 70 % těchto bytů, ať již v kombinaci s byty sociálními, či samostatně (článek 7.5 smlouvy o spolupráci z roku 2004, dále jen „doložka o 70 % smluvním pokrytí“).
However, as regards the construction of the free sector housing units, the private developers were allowed to postpone construction until 70 % of these units, whether or not in combination with social housing units, in the sub-project area concerned had been pre-sold (Article 7.5 of the 2004 Co-operation Agreement, hereinafter: the “70 % clause”).
Tato doložka je ve smlouvách o stavební dílo v Nizozemsku běžná a jejím smyslem je omezit riziko developerů, že postaví nemovitost, kterou se nepodaří prodat.
This 70 % clause is commonly found in construction contracts in the Netherlands and seeks to limit the risks for project developers of constructing real estate which might not be sold.
Možnost odložit výstavbu však smlouva již nestanovila u nebytových prostor ani podzemního parkoviště.
The agreement did not, however, provide for any possibility to postpone construction as regards the commercial premises and the underground parking garage.
Podle smlouvy o spolupráci z roku 2004 a další smlouvy o realizaci projektu z 22. listopadu 2004 (dále jen „smlouva o projektu s SJB“) mělo SJB postavit celkem 242 bytů, z nichž 74 mělo být původně vybudováno v lokalitě Damplein [7].
According to both the 2004 Co-operation Agreement and a further project agreement concluded on 22 November 2004 (hereinafter: the “SJB Project Agreement”), SJB would build a total of 242 housing units, of which 74 were initially planned to be built on the Damplein [7].
SJB mělo dále v této lokalitě vystavět nebytové plochy o rozloze zhruba 2400 čtverečních metrů a podzemní parkoviště, které mělo kromě soukromé části (75 parkovacích míst) nabízet i část veřejnou (225 parkovacích míst).
SJB would also build approximately 2400 square meters of commercial space on the Damplein and construct the underground parking garage, which apart from a private section (75 parking spaces) also included a public section (225 parking spaces).
Nebytové prostory a byty měly být vybudovány nad podzemním parkovištěm.
The commercial premises and the housing units would both be built on top of the underground parking garage.
Obec, jak výslovně zdůraznily též nizozemské orgány ve svých podáních, nebyla do etapy výstavby projektu zapojena a nenesla v souvislosti s prodejem bytů a nebytových prostor žádné riziko.
The Municipality, as also explicitly emphasised by the Dutch authorities in its submissions, was not involved in the construction phase of the project and bore no risks in relation to the sale of the housing units and commercial premises.
Případný zisk z prodeje měl připadnout přímo soukromým developerům.
Profits from these sales, if any, would accrue directly to the private developers.
Etapu výstavby v rámci projektu je nutno odlišovat od tzv. etapy zhodnocování pozemků, do níž obec zapojena byla, a to prostřednictvím PPP založeného se sdružením SJB, a v níž nesla rizika z 50 % (viz níže 18. bod odůvodnění).
The construction phase of the project should be distinguished from the so-called ground exploitation phase of the project, where the Municipality was involved through the PPP with SJB and bore 50 % of the risks (see recital 18 below).
2.2.2 Etapa zhodnocování pozemků
The ground exploitation phase
Předtím, než mohly být v rámci dílčích realitních projektů zahájeny stavební práce, bylo třeba zakoupit pozemky, provést jejich stavební přípravu a přebudovat veřejnou infrastrukturu.
Before construction works in each part of the real estate project could commence, the land had to be acquired, the public infrastructure had to be re-arranged and the land had to be made ready for construction.
Jelikož se počítalo s tím, že tato „etapa zhodnocování pozemků“ v rámci projektu bude spojena s vysokými náklady (v té době odhadovanými na zhruba 30 milionů EUR) a značnými riziky, rozhodla se obec založit PPP se sdružením SJB, jež mělo tyto práce provést [8].
Since this "ground exploitation phase" of the project was expected to entail high costs (estimated at the time at approximately EUR 30 million) and significant risks, the Municipality decided to set up a PPP with SJB to carry out these works [8].
Za tímto účelem podepsaly obec a SJB dne 22. listopadu 2004 smlouvu o zhodnocení pozemků / PPP (dále jen „smlouva o zhodnocení“).
To this end, the Municipality and SJB signed a ground exploitation/PPP agreement on 22 November 2004 (hereinafter: the “GREX”).
Výměnou za účast v etapě zhodnocování pozemků mělo SJB participovat na příjmech PPP a získat práva ke stavební přípravě a výstavbě na pozemcích, jež byly předtím přiděleny obci [9].
In return for its participation in the ground exploitation phase of the project, SJB would obtain a share of the revenues of the PPP and receive the development rights on plots of land previously allocated to the Municipality [9].
Podle smlouvy o zhodnocení měly obec i sdružení SJB přímo finančně přispět PPP na provedení prací na zhodnocení pozemků [10].
According to the GREX, both the Municipality and SJB would make a direct financial contribution to the PPP to carry out the ground exploitation works [10].
Podle téže smlouvy mají obec i SJB nést z 50 % náklady i rizika, jež jsou s etapou zhodnocování pozemků spojena (článek 4.1 smlouvy o zhodnocení), a výsledný příjem či ztráta mají být rozděleny podle pravidel, jež stanoví smlouva o spolupráci z roku 2004 (článek 14.3).
The GREX further provides that the Municipality and SJB would each bear 50 % of the costs and the risks of the ground exploitation phase (Article 4.1 of the GREX) and that the final revenues/losses of the ground exploitation would be divided according to the rules laid down in the 2004 Co-operation Agreement (Article 14.3).