natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V souladu se zásadou obezřetnosti podle správných účetních postupů a zákonem o účetnictví č. 1336/1997 nesmí hodnota pohledávek vykázaných v rozvaze překročit jejich pravděpodobnou hodnotu.
According to the principle of prudence under the good accounting practice and in accordance with Accounting Act 1336/1997, the value of receivables entered in the balance sheet may not exceed their probable value.
Proto pohledávky, které pravděpodobně nemohou být inkasovány, jsou ve výkazu zisků a ztrát uvedeny jako výdaje.
Accordingly, receivables that probably cannot be collected are recorded in the profit and loss statement as an expense.
Na základě výše uvedených skutečností se Komise domnívá, že se odepsání dluhů uskutečnilo v souladu s účetními standardy pouze v účetních výkazech města Mikkeli a příslušné pohledávky jsou v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem i nadále vymáhány.
On the basis of the foregoing, the Commission considers that the debt write-off was only done in the financial accounts of the City of Mikkeli in line with accounting standards and the respective claims are still pursued within the court-supervised restructuring proceedings.
Pochybnosti, které Komise uvedla v rozhodnutí o zahájení řízení, byly rozptýleny a lze vyvodit závěr, že opatření neposkytla společnosti Karjaportti žádnou výhodu.
The doubts raised by the Commission in the opening decision have been dispelled and it can be concluded that the measures did not provide an advantage to Karjaportti.
Opatření č. 9 a č. 10 proto nezahrnují státní podporu.
Therefore, measure 9 and 10 do not involve state aid.
Tvrzení Finska, že opatření je spojeno s restrukturalizací pod soudním dohledem a nezahrnuje státní podporu, lze zamítnout.
Finland's argument that the measure is inherent to court-supervised restructuring proceedings and does not involve state aid can be rejected.
Za prvé, úprava splátkového kalendáře v roce 2009 se v počátečním programu restrukturalizace nepředpokládala a za druhé, skutečnost, že tato restrukturalizace je prováděna v souladu s vnitrostátními právními předpisy, nepostačuje k vyloučení státní podpory [57].
First, the rescheduling of debts in 2009 was not foreseen in the initial restructuring programme and second, the fact that such a restructuring would be undertaken in line with the national legislation is not sufficient to exclude state aid [57].
Za státní podporu lze v zásadě považovat rovněž opatření snižující poplatky, jež jsou obvykle zahrnuty v rozpočtu daného podniku.
In principle, also measures mitigating the charges which are normally included in the budget of an undertaking, can be considered as state aid.
Co se týká úpravy splátkového kalendáře, Komise posuzuje takovéto chování pomocí kritéria soukromého věřitele [58].
Concerning rescheduling of debts, the Commission is assessing such behaviour with the private creditor test [58].
Podle něho je stát posuzován jako veřejný věřitel, který usiluje podobně jako soukromý věřitel o navrácení jemu dlužných částek a který za tímto účelem uzavírá s dlužníkem dohody, podle kterých je pro nahromaděné dluhy stanoven splátkový kalendář nebo jsou jejich platby rozvrženy za účelem usnadnění jejich splácení [59].
There, the state is rather viewed as a public creditor which, like a private creditor, seeks to recover sums due to it and which, to that end, concludes agreements with the debtor, under which the accumulated debts are to be rescheduled or paid by instalments in order to facilitate their repayment [59].
Příznivé zacházení ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU existuje v případě, že dlužná částka může být veřejnému věřiteli vrácena za příznivějších podmínek, než by připustil soukromý věřitel.
There is favourable treatment in the meaning of Article 107(1) of the TFEU if the amount owed can be paid back to the public creditor at more favourable terms than would be permitted by a private creditor.
Komise bere na vědomí tvrzení Finska, že úprava splátkového kalendáře nebyla provedena, jelikož ji správní soud v Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) zakázal.
The Commission takes note of the argument of Finland that the rescheduling was never implemented as the administrative court of Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) prohibited its implementation.
Jak však uvedlo Finsko, splátkový kalendář byl přesto prodloužen, což vedlo k odkladu splatných plateb.
However, as Finland states, the repayment schedule of the debt has nonetheless been extended, resulting in a deferral of due payments.
V této souvislosti Komise podotýká, že se skutečně provedená úprava splátkového kalendáře liší od oznámené úpravy splátkového kalendáře, pokud jde o částky a lhůty.
In this context, the Commission notes that the actually implemented rescheduling differs from the notified rescheduling as regards the amounts and the timeframe.
Částka, která byla městem Mikkeli skutečně restrukturalizována, je nižší než původně oznámená částka, a úprava splátkového kalendáře byla povolena na kratší dobu, než bylo oznámeno původně.
The amount actually rescheduled by the City of Mikkeli is lower than the originally notified amount and the rescheduling was only granted for shorter periods than originally notified.
Vzhledem k tomu se usuzuje, že oznámené opatření bylo provedeno se změnami.
In light of this, it is considered that the notified measure has been implemented with modifications.
Bez ohledu na tyto změny Komise uvádí, že by soukromý věřitel nepovolil úpravu splátkového kalendáře v jakékoli formě, a to z důvodů uvedených v tomto bodě odůvodnění.
Irrespective of these modifications, the Commission notes that no private creditor would ever have accepted a debt rescheduling in whatever form for reasons set out in this recital.
Soukromý věřitel obvykle vymáhá své pohledávky, pokud předem uzavřel dohody o úpravě splátkového kalendáře, které dlužník nedodržel [60].
A private creditor will normally enforce its claims if it has previously entered into agreements on the rescheduling of debts which have not been honoured by the debtor [60].
Město Mikkeli naproti tomu souhlasilo s další úpravou splátkového kalendáře poté, co společnost Karjaportti nedodržela podmínky úpravy splátkového kalendáře, které byly schváleny během restrukturalizace pod soudním dohledem.
The City of Mikkeli, on the contrary, agreed to a subsequent debt rescheduling after Karjaportti had failed to respect the conditions of the debt rescheduling agreed to during the court-supervised restructuring proceedings.
Pro nevymáhání mimoto neexistují žádné zvláštní důvody, jako je vyšší zajištění poskytnuté městu Mikkeli.
In addition, there are no particular reasons for non-enforcement, such as higher securities provided to the City of Mikkeli.
Pokud jde o vyhlídky týkající se budoucí ziskovosti a životaschopnosti společnosti, Komise se domnívá, že finanční situace společnosti byla taková, že neumožňovala domnívat se, že by investice mohly v přiměřené lhůtě dosáhnout přijatelné úrovně ziskovosti.
Lastly, as regards the prospects of future profitability and viability of the company, the Commission considers that the financial situation of the company was such that it did not give cause to believe that investments would reach an acceptable level of profitability within a reasonable period.
V době provedení opatření se společnost Karjaportti nacházela v úpadkovém řízení a od roku 2004 ve společnosti probíhala restrukturalizace pod soudním dohledem.
At the time of granting, Karjaportti was in bankruptcy proceedings and in addition, since 2004, the company had been in court-supervised restructuring proceedings.
Vzhledem k těmto skutečnostem Komise podotýká, že by hypotetický soukromý věřitel ve stejné situaci jako město Mikkeli nesouhlasil s další úpravou splátkového kalendáře.
In light of this, the Commission notes that a hypothetical private creditor, in the same situation as the City of Mikkeli, would not have accepted continued rescheduling of the debts.
Finsko v této souvislosti tvrdí, že město Mikkeli jednalo stejně jako ostatní věřitelé společnosti Karjaportti.
In this context, Finland states that the City of Mikkeli has acted on equal terms with the other creditors of Karjaportti.
Co se týká oznámené úpravy splátkového kalendáře, dohoda se soukromými věřiteli byla podle Finska podmíněna dohodou s městem Mikkeli.
In fact, concerning the notified debt rescheduling, the agreement of the private creditors was, according to Finland, conditional on the agreement by the City of Mikkeli.
Za druhé se zdá, že zamýšlená úprava splátkového kalendáře nepředpokládala u všech zajištěných věřitelů stejné podmínky.
Second, it seems that the intended debt rescheduling did not foresee the same conditions for all of the secured creditors.
Na základě výše uvedeného vyvozuje Komise závěr, že opatření nesplňuje kritérium soukromého věřitele a poskytuje společnosti Karjaportti výhodu.
On the basis of the foregoing, the Commission concludes that the measure does not meet the private creditor test and that it provides an advantage to Karjaportti.
Co se týká ostatních požadavků vztahujících se na existenci státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, Komise podotýká, že úpravu splátkového kalendáře schválilo město Mikkeli, a proto zahrnuje státní prostředky a lze ji přičíst státu.
As regards the other requirements for the existence of state aid within the meaning of Article 107(1) of the TFEU, the Commission notes that the rescheduling was agreed to by the City of Mikkeli and accordingly consists of state resources and is imputable to the state.
Opatření lze považovat rovněž za selektivní.
In addition, the measure can be considered selective.
Opatření narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy, jak je podrobněji popsáno v 133., 140. a 141. bodě odůvodnění.
Finally, it distorts competition and affects trade among the Member States, as described in more detail in recitals 133, 140 and 141.
Hlavním tvrzením Finska bylo to, že toto opatření nezahrnuje státní podporu; opatření č. 12 však oznámilo rovněž jako podporu na záchranu (viz 1. bod odůvodnění).
Finland's main argument was that this measure did not involve state aid; it had, however, also notified measure 12 as rescue aid (see recital 1).
Když město Mikkeli souhlasilo s úpravou splátkového kalendáře, byla společnost Karjaportti ve skutečnosti podnikem v obtížích ve smyslu bodu 10 písm. c) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 (viz 123.–129. bod odůvodnění).
In fact, when the City of Mikkeli agreed to the debt rescheduling, Karjaportti was in difficulty within the meaning of point 10(c) of the R&R Guidelines 2004 (see recitals 123-129).
Slučitelnost dotyčného opatření je proto nutno posoudit na základě pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
Accordingly, the compatibility of the measure in question has to be considered on the basis of the R&R Guidelines 2004.
Za prvé, opatření nespočívá v likvidní podpoře ve formě úvěrových záruk nebo úvěrů (bod 25 písm. a) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004), nýbrž v odkladu plateb.
First, the measure does not consist of liquidity support in the form of loan guarantees or loans (point 25 (a) of the R&R Guidelines 2004, but of deferral of payments.
Podotýká se, že nebyl vypracován plán restrukturalizace ve smyslu bodu 35 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
It is noted that no restructuring plan within the meaning of point 35 of the R&R Guidelines 2004 was set up.
Dále je třeba posoudit, zda by opatření č. 12 mohlo být slučitelné na základě některé z ostatních výjimek stanovených v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU.
Further, it has to be considered whether measure 12 could be compatible on the basis of any other of the exemptions laid down in Article 107(2) and (3) of the TFEU.
V daném případě se nepoužijí výjimky stanovené v čl. 107 odst. 2 SFEU, jelikož toto opatření nemá sociální povahu, není poskytnuto individuálním spotřebitelům, nemá nahradit škody způsobené přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi a nebylo poskytnuto hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo postižených rozdělením Německa.
The exemptions in Article 107(2) of the TFEU do not apply in the present case because this measure does not have a social character, has not been awarded to individual consumers, is not designed to make good damage caused by natural disasters or exceptional occurrences and has not been awarded to the economy of certain areas of the Federal Republic of Germany affected by the division of that country.
Další výjimky jsou stanoveny v čl. 107 odst. 3 SFEU.
Further exemptions are set out in Article 107(3) of the TFEU.
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem proto Komise vyvozuje závěr, že podpora není způsobilá pro výjimku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU.
Accordingly, the Commission concludes that the aid is not eligible for the derogation provided for in Article 107(3)(a) of the TFEU.
V čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU je stanoveno, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být prohlášeny „podpory, které mají napomoci uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu anebo napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“.
Article 107(3)(b) of the TFEU states that “aid to promote the execution of an important project of common European interest or to remedy a serious disturbance in the economy of a Member State” may be declared compatible with the internal market.
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem proto Komise dospěla k závěru, že podpora není způsobilá pro výjimku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU.
In view of the foregoing considerations, the Commission concludes that the aid does not qualify for the derogation enshrined in Article 107(3)(b) of the TFEU.
Na základě výše uvedených tvrzení se Komise domnívá, že opatření č. 12 zahrnuje státní podporu, která není slučitelná s vnitřním trhem.
On the basis of the foregoing arguments, the Commission considers that measure 12 involves state aid that is not compatible with the internal market.
Na úvod Komise připomíná, že se Finsko v rámci rozhodnutí o státní podpoře N 715/2006 zavázalo, že činnosti společnosti Finnvera budou omezeny na správu režimů státních podpor.
As a preliminary remark, the Commission recalls that Finland has, in the context of state aid decision N 715/2006, given a commitment that the activities of Finnvera will be limited to administering state aid schemes.
Na tomto základě Komise dne 25. září 2007 (datum rozhodnutí Komise) rozhodla, že osvobození společnosti Finnvera od daně z příjmů nepředstavuje státní podporu.
On this basis, the Commission has decided on 25 September 2007 (the date of the Commission decision) that the exemption from income tax for Finnvera does not constitute state aid.
Opatření č. 13 až 17 byla provedena před přijetím rozhodnutí Komise ve věci N 715/2006.
Measures 13 to 17 have been granted before the Commission decision in case N 715/2006.
Opatření č. 18 bylo provedeno po přijetí rozhodnutí Komise ve věci N 715/2006.
Measure 18 has been granted after the adoption of the Commission decision in case N 715/2006.
Při posuzování opatření č. 18 musí proto Komise vzít v úvahu závazek finských orgánů přijatý v daném případě.
The Commission therefore has to take into account the commitment given by the Finnish authorities in this case in its assessment of measure 18.
Aby se opatření považovalo za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, musí být provedeno přímo či nepřímo ze státních prostředků a lze je přičíst státu.
In order to be considered state aid in the sense of Article 107(1) of the TFEU, a measure must be granted directly or indirectly from state resources and it must be imputable to the State.
Finsko nezpochybnilo skutečnost, že opatření, která přijala společnost Finnvera, zahrnují státní prostředky a lze je přičíst státu.
Finland has not disputed that measures taken by Finnvera consist of state resources and are imputable to the State.
Podle judikatury se prostředky podniku musí považovat za státní prostředky, pokud stát může prostřednictvím výkonu svého dominantního vlivu na takové podniky rozhodnout o použití jejich prostředků [61].
According to case law, resources of an undertaking are to be considered state resources if the State is capable, by exercising its dominant influence over such undertakings, to direct the use of their resources [61].
Opatření provedená zvláštní finanční institucí, kterou je podle jejích stanov možné považovat za subjekt veřejného sektoru, lze obecně přičíst státu [62].
Measures granted by a special financing institution, which can be considered a public sector body according to its statute, are generally imputable to the State [62].
Soudní dvůr dále objasnil pojem přičitatelnost v rozsudku ve věci Stardust Marine [63].
The Court has further explained the notion of imputability in Stardust Marine [63].
Soudní dvůr uvedl tyto indicie pro zjištění přičitatelnosti: začlenění veřejného podniku do struktur veřejné správy; druh jeho činnosti a výkon této činnosti na trhu za běžných podmínek hospodářské soutěže se soukromými hospodářskými subjekty; právní postavení podniku (tedy zda podléhá veřejnému právu, nebo obecnému právu obchodních společností); intenzita dohledu orgánů veřejné moci nad vedením podniku.
It provided the following indicators for establishing imputability: integration of the public undertaking into the structures of the public administration; the nature of its activities and the exercise of the latter on the market in normal conditions of competition with private operators; the legal status of the undertaking (in the sense of its being subject to public law or ordinary company law); the intensity of the supervision exercised by the public authorities over the management of the undertaking.
V této souvislosti Komise podotýká, že činnosti společnosti Finnvera podléhají správnímu právu, což naznačuje, že je úzce spojena s veřejnou správou.
In this context, the Commission notes that Finnvera's actions are subject to administrative law, indicating that it is closely linked to the administration.
Společnost Finnvera je zvláštní finanční společnost zcela ve vlastnictví státu, která využívá státní záruku a poskytuje převážně státní podpory a financování, jež není snadno dostupné na trhu, například vývozní úvěry.
Finnvera is a 100 % state owned special financing company, which enjoys a State guarantee and is mainly providing state aid and financing which is not readily available on the market, such as export credits.
Ačkoli se její činnosti mohou okrajově překrývat s obchodními bankami, nevykonává své činnosti za běžných podmínek hospodářské soutěže se soukromými hospodářskými subjekty.
Therefore, although its activities may overlap on the margins with commercial banks, it does not exercise its activities in normal conditions of competition with private operators.
Je ustavena podle obecného práva obchodních společností; současně stát vykonává přísný dohled: stát jmenuje členy dozorčí rady z parlamentních skupin politických stran na základě jejich zastoupení ve finském parlamentu.
It is incorporated under ordinary company law; at the same time, the State exercises strong supervision: the State appoints the Supervisory Board members from the parliamentary groups of political parties on the basis of their representation in the Finnish Parliament. Most of the Managing Board members have to be chosen among candidates elected by several Ministries.
Většinu členů představenstva je nutno vybrat z kandidátů jmenovaných několika ministerstvy (viz 56. a 57. bod odůvodnění).
(see recitals 56-57).
Vzhledem k těmto skutečnostem se Komise domnívá, že opatření, která přijala společnost Finnvera, zahrnují státní prostředky a lze je přičíst Finsku.
In light of this, the Commission considers that measures taken by Finnvera consist of state resources and are imputable to Finland.
Pokud jde o otázku, zda opatření č. 13 poskytuje příjemci výhodu, opatření nebylo v rozporu s názorem Finska provedeno spolu se soukromými věřiteli za stejných podmínek.
Concerning the question whether measure 13 provides an advantage to the beneficiary, contrary to Finland's view, the measure was not granted together with private creditors at the same conditions.
Za prvé, jak bylo objasněno výše, Komise při posuzování opatření použila sdělení o zárukách z roku 2008 (viz 134. bod odůvodnění).
First, as explained above, the Commission relies on the Guarantee Notice 2008 when assessing the measure (see recital 134).
Podle bodu 3.2 sdělení o zárukách z roku 2008 lze existenci státní podpory v případě individuální státní záruky vyloučit, pokud dlužník nemá finanční potíže.
According to point 3.2 of the Guarantee Notice 2008, the existence of state aid within an individual state guarantee can be ruled out if the borrower is not in financial difficulty.
Jelikož se Komise domnívá, že společnost Karjaportti byla v březnu 2004 podnikem v nesnázích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku1999 (viz 123.–128. bod odůvodnění), lze použití sdělení o zárukách vyloučit.
As the Commission considers that Karjaportti was already in difficulty, within the meaning of the R&R Guidelines 1999, in March 2004 (see recitals 123-128), the application of the Guarantee Notice can be excluded.
Finsko rovněž uvedlo, že se na záruku vztahoval vysoký poplatek.
Finland also brings forward that the guarantee was subject to a high fee.
Vzhledem k finančním potížím společnosti Karjaportti v době poskytnutí záruky se však usuzuje, že poplatek za poskytnutí záruky, který účtovala společnost Finnvera, nepředstavuje tržní poplatek.
In light of Karjaportti's financial difficulties at the time of granting of the guarantee, it is, however considered that the guarantee fee charged by Finnvera is not a market fee.
Celkové finanční náklady příjemce u úvěru spolu se zárukou představovaly [5–8] %, zatímco referenční sazba platná v té době činila 4,43 %, přičemž k ní bylo nutno vzhledem k finančním potížím příjemce přičíst nejméně 400 základních bodů.
In fact, the beneficiary had total financing costs of [5-8]% for the loan together with the guarantee, whereas the Reference Rate applicable at that time was 4.43 %, to which at least 400 basis points would have to be added, considering the beneficiary's financial difficulties.
Aby se opatření považovalo za státní podporu, musí být specifické nebo selektivní v tom, že zvýhodňuje pouze určité podniky nebo určitá odvětví výroby.
Furthermore, to be considered state aid, a measure must be specific or selective in that it favours only certain undertakings or the production of certain goods.
Opatření č. 13 bylo provedeno ve prospěch Karjaportti, jedné konkrétní společnosti.
Measure 13 was granted to Karjaportti, one specific company.
Komise proto usuzuje, že poskytuje příjemci selektivní výhodu.
Therefore, the Commission considers that it constitutes a selective advantage to the beneficiary.
Komise musí mimoto posoudit, zda opatření č. 13 pravděpodobně narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje podmínky obchodu mezi členskými státy.
In addition, the Commission has to consider whether measure 13 is likely to distort competition and affect trade between the Member States.
Finsko v této souvislosti tvrdí, že prvek podpory v záruce byl nižší než strop de minimis.
In this context, Finland argues that the aid element of the guarantee was below the de minimis threshold.
V době provedení opatření č. 13 bylo použitelné nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy ES na podporu de minimis [64] (dále jen „nařízení z roku 2001 o podpoře de minimis“) [65].
When measure 13 was granted, Commission Regulation (EC) No 69/2001 of 12 January 2001 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to de minimis aid [64] ('the de minimis Regulation 2001') was applicable [65].
Je však třeba určit, zda je nutno opatření č. 13 posoudit společně s opatřením č. 4, zárukou, kterou město Mikkeli poskytlo v březnu 2004, jen 9 dnů před provedením opatření č. 13, zárukou poskytnutou společností Finnvera.
It has, however, to be determined whether measure 13 has to be assessed together with measure 4, a guarantee which the City of Mikkeli granted in March 2004, only 9 days prior to measure 13, the guarantee granted by Finnvera.