natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise soudí, že dodatečný prvek státní podpory by mohl mít původ v tom, že stát nepožadoval žádný úrok a/nebo žádnou smluvní pokutu za zpoždění u nesplaceného veřejného dluhu společnosti Oltchim po přistoupení Rumunska k EU.
In the opening decision, the Commission considered that an additional element of state aid could stem from the fact that the State has not charged any interest and/or late payment penalties on Oltchim's overdue public debt after Romania's accession to the EU.
Tento dluh vznikl z aktivace státních záruk [viz výše uvedený popis bodů odůvodnění 23–27 a výše uvedené posouzení státních záruk v bodech odůvodnění 88–95].
That public debt resulted from the triggering of the state guarantees (see description above in recitals 23-27 and assessment of the state guarantees above in recitals 88-95).
V rozhodnutí o zahájení řízení se Komise domnívala, že nevybírání úroku nebo nevymáhání veřejného dluhu poskytly společnosti Oltchim výhodu vzhledem k tomu, že tato společnost měla bezplatně k dispozici kapitál.
In the opening decision, the Commission took the view that the failure to accrue interest or enforce the public debt conferred an advantage on Oltchim, given that the company enjoyed capital free of charge.
Pro stanovení, zda se Rumunsko chovalo jako soukromý věřitel v případě nesplaceného dluhu vzniklého z aktivace státních záruk, je třeba posoudit chování rumunského státu v období od roku 2007 až do současné doby na základě informací, které měly k dispozici rumunské úřady v příslušných okamžicích.
In order to assess whether Romania behaved like a private creditor with regard to the outstanding debt resulting from the triggering of the state guarantees, it is necessary to assess the behaviour of the Romanian State over the period from 2007 until today, based on the information available to the Romanian authorities at the relevant points in time.
Komise především uvádí, že rozhodnutí neúčtovat úroky a poplatky od roku 2007 až do pozměněného oznámení opatření č. 1 vyplývá z nařízení OUG 51/1998 [viz bod odůvodnění (27)].
The Commission first of all notes that the fact of not charging interest and penalties as of 2007 and until the modification of the notification of measure 1 results from GEO 51/1998 (see recital (27)).
Rovněž je třeba vzít v úvahu zákon č. 30/2007, podle něhož je agentura AVAS zmocněna znovu realizovat převod dluhu.
It also has to be seen against the background of Law 30/2007, mandating AVAS to re-perform the debt conversion.
Tehdy bylo záměrem rumunských úřadů, aby činnost společnosti Oltchim pokračovala, a spíše plánovaly nové investice než likvidaci společnosti.
At the time the Romanian authorities were considering a continuation of Oltchim's activities and planning further investments rather than its liquidation.
Takže Komise musí především určit, zda se Rumunsko chovalo jako soukromý věřitel, když v roce 2007 rozhodlo, že bude provedena výměna dluhu za akcie, místo aby sledovalo splácení dluhu a/nebo likvidaci podniku.
Therefore, the Commission first of all needs to ascertain whether Romania, by deciding in 2007 to carry out the debt-for-equity swap, rather than seeking the enforcement of the debt and/or liquidation of the company, behaved like a private creditor.
Z reakcí společného trhu na předcházející pokusy o privatizaci a ze stížností podaných menšinovými akcionáři vyplývá závěr, že trh věřil v zásadní životaschopnost ekonomických aktivit společnosti Oltchim.
Reactions from the market to previous privatisation attempts, as well as the court actions of minority shareholders, showed that the market believed in the fundamental viability of Oltchim's business.
Komise navíc uvádí, že Rumunsko mělo pro společnost Oltchim i podnikatelský plán [29], což ukazovalo, že tento podnik je životaschopný.
Furthermore, the Commission notes that Romania had at its disposal also a business plan [29] for Oltchim which indicated that the company was viable.
Komise vzhledem k těmto prvkům soudí, že rozhodnutí Rumunska (jako věřitele) uskutečnit výměnu dluhu za akcie a přijmout v tom smyslu zákon, v němž nebudou stanoveny úroky a smluvní pokuty pro nesplacený dluh, protože tento dluh měl být za všech okolností vyměněn za akcie, nebylo odůvodněné rozhodnutí.
In the light of those elements, the Commission considers that it was not unreasonable for Romania, in its role as creditor, to decide to perform the debt to equity conversion and to pass a law along those lines that did not envisage charging interest and penalties on the outstanding debt, as that debt was to be in any event converted into equity.
Tuto analýzu nezpochybňuje ani to, že se Rumunsko před provedením převodu dluhu na akcie pokusilo získat schválení státní podpory.
That analysis is not contradicted by the fact that Romania, prior to carrying out the debt-for-equity swap, sought state aid clearance.
Tímto krokem Rumunsko pouze splnilo své povinnosti podle čl. 108 odst. 3 SFEU.
Indeed, by doing so, Romania merely fulfilled its obligations under Article 108(3) TFEU.
Vzhledem k potížím, jež předtím Rumunsko mělo s menšinovými akcionáři a které mělo i nadále při provádění zákona č. 30/2007, bylo zcela logické, že se snažilo od Komise získat potvrzení, že plánovaná operace není státní podporou.
Given the difficulties Romania had encountered with minority shareholders before, and kept encountering for the application of Law 30/2007, it made perfect sense to seek confirmation from the Commission that the planned operation did not amount to state aid.
I když došlo k posouzení státní podpory a k naplnění povinnosti zachovat status-quo, převod dluhu na akcie byl nakonec odložen o pět let.
Due to the state aid assessment and the application of the standstill obligation, the debt-for-equity swap was eventually delayed by five years.
V tomto směru Komise v prvé řadě uvádí, že do poloviny roku 2011 mělo Rumunsko pevný záměr uskutečnit v případě společnosti Oltchim rozsáhlou investiční strategii, která byla analyzována v několika odborných posudcích expertů [30].
In that regard, the Commission observes first of all that, up to mid-2011, Romania had the firm intention of pursuing an expansive investment strategy with regard to Oltchim, which was explored by a number of expert studies [30].
Bývalo by bylo v rozporu se státní strategií spočívající v nových investicích prováděných za účelem znovudosažení rentability společnosti a zvýšení její hodnoty za předpokladu uskutečnění privatizace ve střednědobém či dlouhodobém horizontu, požadovat zároveň úroky z veřejného dluhu.
It would have been against the State's strategy of making further investments in order to return the company to profitability and increase its value with a view to privatising in the medium-to-longterm to charge at the same time interest on the pending public debt.
Rumunsko v důsledku pochybností vyjádřených Komisí v rozhodnutí o zahájení řízení v souvislosti s rozsáhlou investiční strategií a zejména v důsledku problémů s rozpočtem a programem EU-MMF změnilo v roce 2011 strategii a rozhodlo se privatizovat společnost hned po výměně dluhu za akcie.
As a result of the doubts the Commission had raised with regards to the expansive investment strategy in its opening decision and, more importantly, as a result of the budgetary problems and the EU/IMF programme, Romania changed its strategy in 2011 and decided to privatise the company immediately after the debt-for-equity swap.
Vzhledem k tomu opustilo původní plány na provedení dalších investic v hodnotě 424 milionů EUR ještě před privatizací.
It thereby abandoned the initial plans to make further investments of EUR 424 million before privatising.
V těchto nových souvislostech se vymáhání úroků z dluhu stalo ze strany státu správnou strategií s cílem získat zpět co nejvyšší částku z dluhu.
In the new context, the charging of interest on the debt became a sensible strategy for the State in order to maximise the recovery of the debt owed to it.
Jak bylo zdůrazněno u výše uvedených bodů odůvodnění 75–77, u veřejného dluhu byly na základě dohody uzavřené podle soukromého práva v prosinci 2011 mezi společností Oltchim a agenturou AVAS požadovány další složené úroky za období ode dne 1. ledna 2007.
As outlined in recitals 75-77 above, further compound interest was charged on the public debt, corresponding to the period 1 January 2007 onwards, by means of a private agreement concluded in December 2011 between Oltchim and AVAS.
Zejména úrokové sazby použité v případě veřejného dluhu odpovídaly nejvyšším hodnotám referenční úrokové sazby Komise, relevantní pro jednotlivá období, a úrokovým sazbám používaným pro soukromé půjčky společnosti ve stejném období, jež mohou být považovány za odpovídající.
In particular, the interest rates that were applied on the public debt corresponded to whatever were the higher: the Commission reference rates relevant for each period or the interest rates applied for private loans of the company for the same period which can be considered adequate.
Na základě výše uvedených skutečností došla Komise k závěru, že společnost Oltchim nezískala výhodu ze způsobu, kterým se státní úřady po přistoupení snažily dosáhnout splacení veřejného dluhu, který měl být vyměněn za akcie.
On the basis of the above, the Commission concludes that Oltchim did not derive an advantage from the way in which the public authorities pursued, after accession, the recovery of the public debt to be now converted into equity.
3.2 Převod dluhu – opatření č. 1
The debt conversion – measure 1
Komise musí rovněž posoudit, zda opatření č. 1 spočívající [po provedení změny oznámení – viz výše uvedené body odůvodnění 14–16, 69–70 a 75–77] ve výměně veřejného dluhu za akcie v celkové hodnotě 1049 milionů RON, po které má následovat rychlý prodej celého takto vzniklého balíku akcií v držení státu (privatizace), poskytuje společnosti Oltchim nepříslušející výhodu.
The Commission must also assess whether measure 1, consisting (following modification of the notification – see recitals 14-16, 69-70 and 75-77 above) of converting into equity a total of RON 1049 million of public debt, to be followed shortly by full sale of the resulting public stake (privatisation), confers any undue advantage on Oltchim.
Celý veřejný dluh, který má být vyměněn za akcie, zahrnuje hlavní veřejnou pohledávku v držení privatizační agentury AVAS v hodnotě 538 milionů RON a úroky z pohledávky v držení agentury AVAS, akumulované za období 1. ledna 2007 – 31. prosince 2011, v hodnotě 511 milionů RON.
The total public debt to be converted into equity includes the main public debt, held by the privatisation agency AVAS, of RON 538 million, and the interest accruing on the AVAS debt from 1 January 2007 to 31 December 2011, of RON 511 million.
Pro posouzení, zda navržené opatření převodu dluhu přináší společnosti Oltchim nepříslušející výhodu, je třeba stanovit, zda je převod dluhu skutečně tím nejlepším mechanismem, jak získat zpět co nejvyšší částku z veřejného dluhu, jak tvrdí Rumunsko.
In order to assess whether the proposed debt conversion involves any undue advantage for Oltchim, it should be determined whether the debt conversion is indeed the best mechanism for maximising recovery of the public debt, as Romania argues.
V praxi to znamená, že Komise musí stanovit, zda by hypotetický soukromý věřitel nacházející se ve srovnatelné situaci se situací privatizační agentury AVAS, která je věřitelem společnosti Oltchim, skutečně z různých možných řešení zvolil tento mechanismus pro získání splacení dluhu, a to s přihlédnutím k tomu, že dlužník se potýká s velkými finančními potížemi.
In practice, the Commission needs to determine whether a hypothetical private creditor in a situation comparable to the one of the privatisation agency AVAS, which is the creditor of Oltchim, would have indeed preferred that mechanism of recovering the debt to other recovery alternatives available, considering the fact that the debtor is facing serious financial difficulties.
I když Ministerstvo hospodářství, současný akcionář společnosti Oltchim, nehraje žádnou úlohu při vymáhání veřejného dluhu, v dále uvedené analýze jsou brány v úvahu i výsledky dvou možných scénářů pro veřejného akcionáře.
The Ministry of Economy, the current shareholder of Oltchim, does not have any role to play with respect to the recovery of the public debt, but nevertheless the outcomes of the two possible scenarios for the public shareholder are also taken into account in the analysis below.
Rumunsko uvádí, že vzhledem k současné situaci společnosti (závažná podkapitalizace a nadměrné zadlužení) jediná realistická řešení, která by zvolil soukromý věřitel v situaci srovnatelné se situací veřejného věřitele AVAS, by spočívala buď v i) likvidaci společnosti anebo v ii) převodu dluhu na akcie s následným prodejem celého balíku akcií společnosti nacházejícího se v držení státu.
Romania argues that, considering the current situation of the company (serious undercapitalisation and excessive indebtedness), the only realistic options that a private creditor in a situation comparable to the one of the public creditor AVAS would have are either (i) to liquidate the company, or (ii) to convert the debt into equity and subsequently sell the entire resulting stake in the company.
Kterýkoliv soukromý věřitel, který by si měl vybrat z těchto možností, by se rozhodl pro tu, která zajistí navrácení co nejvyšší částky z nezaplaceného dluhu.
Any private creditor faced with such choices would prefer the one that maximises recovery of the pending debt.
Jinými slovy, věřitel by se rozhodl pro variantu „převod dluhů s následnou privatizací“, jestliže předpokládaná částka, kterou by bylo možné získat z privatizace, by byla vyšší než částka, která by mohla být získána při likvidaci.
In other words, the creditor would choose the 'debt conversion followed by privatisation' option if the return expected from privatisation exceeded the amount that could be recovered through liquidation.
S cílem ukázat, že převod dluhu s následným prodejem takto vzniklých akcií přinese věřiteli vyšší příjmy než likvidace, předložilo Rumunsko zprávu vypracovanou nezávislým konzultantem (viz výše uvedené body odůvodnění 78–82), v níž jsou porovnávány částky získané věřitelem v obou scénářích, tedy z převodu dluhů s následnou privatizací a z likvidace.
In order to demonstrate that the debt conversion followed by a sale of the resulting stake brings more revenues to the creditor than liquidation, Romania submitted a report by an independent consultancy (see recitals 78-82 above) which compares the outcomes for the creditor of the two scenarios, i.e. debt conversion followed by privatisation and liquidation respectively.
Komise tuto zprávu podrobně posoudila, aby prověřila, zda předložené výsledky zůstanou nezměněny po provedení analýzy a zda analýza skutečně prokáže, že výměnou držené pohledávky za akcie se agentura AVAS chová jako soukromý věřitel.
The Commission has critically assessed the report, in order to verify whether its results withstand scrutiny and demonstrate indeed that, by converting its debt into equity, AVAS behaves like a private creditor.
Komise po provedení analýzy zprávy zjistila následující:
Having scrutinised the report, the Commission observes the following:
Hodnota pohledávky agentury AVAS v případě likvidace: Scénář likvidace je posuzován na základě zprávy vypracované společností Raiffeisen před likvidací v únoru 2011 a zprávy o likvidaci z března 2011, kterou vypracoval nezávislý konzultant Romcontrol SA București.
Value of the AVAS claim in a liquidation scenario: The liquidation assessment is based on a previous Raiffeisen liquidation report dating from February 2011, and on a liquidation report by the independent consultancy Romcontrol SA Bucharest, dated March 2011.
Příjmy získané likvidací musí být tedy použity na zaplacení dluhů v následujícím preferenčním pořadí: 1) náklady na likvidaci; 2) mzdové pohledávky; 3) přednostní pohledávky (dluhy s ručením zástavou, hypotékou a dalšími speciálními výhodami); 4) rozpočtový dluh (daně a další daňové povinnosti); 5) dluhy vůči Ministerstvu financí za aktivované státní záruky; 6) pohledávky z veřejných půjček; 7) běžné pohledávky (nezajištěné); 8) akcionáři.
Accordingly, liquidation proceeds must be used for covering debts in the following order of preference: 1) liquidation costs; 2) salaries owed; 3) privileged debt (i.e. debt secured with pledges, mortgages and other special privileges); 4) budgetary debt (taxes and other fiscal obligations); 5) debt to the Ministry of Finance on account of triggered state guarantees; 6) debt from public loans; 7) ordinary (non-secured) debt; 8) shareholders.
V tomto případě by se agentura AVAS zařadila do třetí kategorie věřitelů (přednostní věřitelé), ale až za několika přednostními (soukromými) věřiteli společnosti Oltchim, protože veřejný dluh byl garantován pouze částečně.
In the present case, AVAS would be within the third category of creditors (privileged creditors), yet ranking after several (private) privileged creditors of Oltchim, as the public debt was only partially secured.
Konzultační firma Romcontrol odhadla likvidační hodnotu aktiv podniku Oltchim ke dni 15. prosinci 2010 na základě metody očištěných aktiv, u nichž se bere v úvahu omezená doba držení aktiv na trhu za účelem jejich prodeje [31].
The consultancy Romcontrol estimated the liquidation value of Oltchim's assets as of 15 December 2010, relying on the net adjusted asset method, which takes into account the limited time of exposure on the market of the assets put up for sale [31].
Konzultační firma Raiffeisen na základě výsledků likvidační hodnoty aktiv oceněných firmou Romcontrol odhadla výsledky pro věřitele AVAS a pro stát jako akcionáře tak, že vzala v úvahu dluhy společnosti k 31. prosinci 2010 a její předběžné finanční výkazy k témuž datu („likvidační studie z února 2011, vypracovaná konzultační firmou Raiffeisen“).
On the basis of the results of the liquidation value of assets as estimated by Romcontrol, Raiffeisen estimated the outcome for the creditor AVAS and for the State as shareholder, by taking into account the company's liabilities as of 31 December 2010 and its preliminary financial statements of the same date ("the February 2011 Raiffeisen liquidation study").
V této studii se odhaduje, že příjmy, které by bylo možné získat z prodeje aktiv společnosti Oltchim, by umožnily získat přibližně [20]–[30]% ze všech dluhů společnosti.
That study estimates that the proceeds to be obtained from the sale of Oltchim's assets would allow for recovery of approximately [20]-[30]% of the company's total liabilities.
Věřitel AVAS jako částečně zajištěný věřitel by získal přibližně [80]–[100] milionů RON (představujících [10]–[30] % z celé pohledávky ve výši 538 milionů RON).
The creditor AVAS, as a partially guaranteed creditor, would have recovered around RON [80]-[100] million (which represents [10]-[30]% of the then total claim of RON 538 million).
Vzhledem k zápornému rozdílu mezi příjmy z likvidace a dluhy společnosti by stát jako akcionář nedostal nic.
Given the negative gap between the liquidation proceeds and the company's liabilities, the State in its capacity as shareholder would not collect anything.
V říjnu 2011 konzultační firma Raiffeisen aktualizovala odhady obsažené v likvidační studii z února 2011, aby vzala v úvahu finanční údaje společnosti k 30. červnu 2011 a aby zahrnula úroky účtované od ledna 2007.
In October 2011, Raiffeisen updated the estimates of the February 2011 liquidation study to take into account the 30 June 2011 financial data of the company and to include the interest charged on the public debt as of January 2007 onwards.
Podle těchto aktualizovaných odhadů by agentura AVAS jako částečně zaručený věřitel společnosti Oltchim získala [100]–[120] milionů RON z celé své pohledávky vůči společnosti (což představuje [10]–[20] % [32] z celé pohledávky, tedy hlavní pohledávka v hodnotě 538 milionů RON plus úroky).
According to the updated estimate AVAS, being a partially guaranteed creditor of Oltchim, would collect RON [100]-120] million of its total debt towards the company (which represents [10]-[20] [32] of the total claim, i.e. the principal debt of RON 538 million plus interest).
Ministerstvo hospodářství jako veřejný akcionář by ani tentokrát nezískalo nic.
The Ministry of Economy, the public shareholder, would again collect nothing.
Inkasování pohledávky v držení státu v případě likvidace
Collection of the State's claim in a liquidation scenario
Pohledávka
Claim
Příjmy celkem
Collection total
Příjmy ČSH při 10,7 %
Collection NPV at 10,7 %
AVAS (věřitel)
AVAS (Creditor)
Ministerstvo hospodářství (akcionář)
Ministry of Economy (shareholder)
podíl
Shareholding
Stát celkem
State total
Tato částka se pak porovnává s příjmy, které jsou odhadovány v případě převodu pohledávky v držení agentury AVAS na akcie a následné privatizace společnosti.
That amount must then be compared with the expected return of converting AVAS' claim into equity, followed by a privatisation of the company.
Hodnota pohledávky v držení agentury AVAS v případě převodu dluhu s následnou privatizací: ve zprávě byly příjmy, které by mohl získat stát v případě převodu dluhu s následnou privatizací, odhadnuty metodou využívající hodnotu podniku, což je jeden z hlavních hodnotících systémů využívaných pro oceňování podniků.
Value of the AVAS claim in a debt conversion + privatisation scenario: in the report, the outcome for the State in a debt conversion + privatisation scenario was estimated on the basis of the enterprise value (hereinafter: ‘EV’) method, which is one of the fundamental metrics used in business valuation.
Pokud jde o použití této metody, Komise uvádí, že v zásadě existuje více metod pro ocenění hodnoty akcií podniku.
With respect to the use of that method, the Commission notes that, in principle, there are several methods for estimating the value of the equity of an undertaking.
Jednou z často používaných metod je metoda násobku EBITDA („zisk před započtením úroků, daní a odpisů“).
One of the methods often used is that of the multiple of the EBITDA (earnings before interest, taxes, depreciation, and amortisation).
To umožňuje ocenění hodnoty vlastního kapitálu podniku za rok X pomocí vynásobení EBITDA z roku X číslem (násobkem) považovaným za odpovídající pro příslušný sektor a pomocí odečtení čistého dluhu od výsledku.
It allows the value of the equity of an undertaking for year X to be assessed by multiplying the EBITDA of year X by a factor (the multiple) considered to be appropriate for the sector and subtracting the net debt from the result.
Jiná metoda spočívá v analýze aktualizovaných toků peněžních prostředků.
Another method is discounted cash flow analysis.
Disponibilní nominální toky peněžních prostředků podniku pro následující roky jsou aktualizovány na průměrnou váženou cenu kapitálu [34] a čistý dluh se odečte od získané hodnoty.
The undertaking’s nominal free cash flows for the coming years are discounted at the weighted average cost of capital, or WACC [34], and the net debt is subtracted from the value obtained.
Třetí metoda je metoda vynásobení obratu.
A third method is that of the multiple of turnover.
Ta umožní ocenit hodnotu vlastního kapitálu podniku pro rok X pomocí vynásobení obratu za rok X číslem (násobkem) považovaným za odpovídající pro příslušný sektor a pomocí odečtení čistého dluhu od výsledku.
It allows the value of an undertaking’s equity in year X to be assessed by multiplying the turnover of year X by a factor (the multiple) considered to be appropriate for the sector and subtracting the net debt from the result.
Všechny tyto metody (budoucí hodnota EBITDA, tok peněžitých prostředků nebo obrat) používají odhadované hodnoty.
All these methods (future EBITDA, cash flow or turnover) use projected values.
V daném případě nemůže být žádná metoda ocenění, zakládající se na odhadovaných hodnotách v určité oblasti podnikání, použita soudným způsobem.
In the case at hand not all estimation methods that are based on projected values in a business plan can be used meaningfully.