natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pokud osoba, na níž má být vykonáno rozhodnutí o přemístění podle nařízení (EU) č. 604/2013, předloží další údaje nebo podá následnou žádost v přemisťujícím členském státě, příslušný členský stát, jak je definován v uvedeném nařízení, posoudí tyto údaje nebo následné žádosti podle této směrnice.
Where a person with regard to whom a transfer decision has to be enforced pursuant to Regulation (EU) No 604/2013 makes further representations or a subsequent application in the transferring Member State, those representations or subsequent applications shall be examined by the responsible Member State, as defined in that Regulation, in accordance with this Directive.
Výjimky z práva setrvat v případě následných žádostí
Exceptions from the right to remain in case of subsequent applications
Členské státy mohou učinit výjimku z práva setrvat na jejich území, pokud osoba:
Member States may make an exception from the right to remain in the territory where a person:
podala první následnou žádost, která není předmětem dalšího posouzení podle čl. 40 odst. 5, pouze proto, aby pozdržela nebo zmařila výkon rozhodnutí, které by vedlo k jejímu okamžitému vyhoštění z daného členského státu, nebo
has lodged a first subsequent application, which is not further examined pursuant to Article 40(5), merely in order to delay or frustrate the enforcement of a decision which would result in his or her imminent removal from that Member State; or
učinila další žádost o mezinárodní ochranu ve stejném členském státě po pravomocném rozhodnutí, jež považuje první následnou žádost za nepřípustnou podle čl. 40 odst. 5, nebo po pravomocném rozhodnutí, kterým se zamítá tato žádost jako nedůvodnou.
makes another subsequent application in the same Member State, following a final decision considering a first subsequent application inadmissible pursuant to Article 40(5) or after a final decision to reject that application as unfounded.
Členské státy mohou tuto výjimku učinit pouze za předpokladu, že se rozhodující orgán domnívá, že rozhodnutí o navrácení nepovede k přímému nebo nepřímému navrácení v rozporu se závazky daného členského státu vyplývajícími z mezinárodního práva nebo práva Unie.
Member States may make such an exception only where the determining authority considers that a return decision will not lead to direct or indirect refoulement in violation of that Member State’s international and Union obligations.
V případech uvedených v odstavci 1 se mohou členské státy rovněž odchýlit:
In cases referred to in paragraph 1, Member States may also:
od lhůt, které se zpravidla použijí podle vnitrostátního práva ve zrychleném řízení, pokud je řízení o posouzení žádosti urychleno podle čl. 31 odst. 8 písm. g);
derogate from the time limits normally applicable in accelerated procedures, in accordance with national law, when the examination procedure is accelerated in accordance with Article 31(8)(g);
od lhůt, které se zpravidla podle vnitrostátního práva v řízeních o přípustnosti stanovených v článcích 33 a 34, nebo
derogate from the time limits normally applicable to admissibility procedures provided for in Articles 33 and 34, in accordance with national law; and/or
od čl. 46 odst. 8.
derogate from Article 46(8).
Členské státy zajistí, aby žadatelé, jejichž žádost podléhá předběžnému posouzení podle článku 40 ‚měli k dispozici záruky uvedené v čl. 12 odst. 1.
Member States shall ensure that applicants whose application is subject to a preliminary examination pursuant to Article 40 enjoy the guarantees provided for in Article 12(1).
Členské státy mohou ve vnitrostátním právu stanovit pravidla pro předběžné posouzení podle článku 40.
Member States may lay down in national law rules on the preliminary examination pursuant to Article 40.
Tato pravidla mohou, mimo jiné:
Those rules may, inter alia:
povolit, aby bylo provedeno předběžné posouzení pouze na základě písemného podání bez osobního pohovoru, s výjimkou případů uvedených v čl. 40 odst. 6.
permit the preliminary examination to be conducted on the sole basis of written submissions without a personal interview, with the exception of the cases referred to in Article 40(6).
Tato pravidla nesmí znemožnit přístup žadatelů k novému řízení, ani vést k účinnému odepření nebo výraznému omezení tohoto přístupu.
Those rules shall not render impossible the access of applicants to a new procedure or result in the effective annulment or severe curtailment of such access.
Členské státy zajistí, aby žadatel byl vhodným způsobem informován o výsledku předběžného posouzení, a pokud žádost nebude dále posuzována, o důvodech a o možnostech opravných prostředků proti tomuto rozhodnutí.
Member States shall ensure that the applicant is informed in an appropriate manner of the outcome of the preliminary examination and, if the application is not to be further examined, of the reasons why and the possibilities for seeking an appeal or review of the decision.
Členské státy mohou v souladu se základními zásadami a zárukami uvedenými v kapitole II stanovit řízení, kterými se na hranicích nebo v tranzitních prostorách členského státu rozhoduje o:
Member States may provide for procedures, in accordance with the basic principles and guarantees of Chapter II, in order to decide at the border or transit zones of the Member State on:
přípustnosti žádostí podle článku 33 podaných na těchto místech nebo
the admissibility of an application, pursuant to Article 33, made at such locations; and/or
věcné stránce žádostí v řízení podle čl. 31 odst. 8.
the substance of an application in a procedure pursuant to Article 31(8).
Členské státy zajistí, aby rozhodnutí bylo v řízení podle odstavce 1 vydáno v přiměřené době.
Member States shall ensure that a decision in the framework of the procedures provided for in paragraph 1 is taken within a reasonable time.
Není-li rozhodnutí vydáno do čtyř týdnů, povolí se žadateli vstup na území členského státu, aby mohla být jeho žádost zpracována v souladu s ostatními ustanoveními této směrnice.
When a decision has not been taken within four weeks, the applicant shall be granted entry to the territory of the Member State in order for his or her application to be processed in accordance with the other provisions of this Directive.
V případě příjezdu velkého počtu státních příslušníků třetí země nebo osob bez státní příslušnosti, které podávají žádost o mezinárodní ochranu na hranici nebo v tranzitním prostoru, kdy není v praxi možné použít ustanovení odstavce 1, lze tato řízení uplatnit také v případech a po dobu, kdy jsou tito státní příslušníci třetí země nebo osoby bez státní příslušnosti běžně ubytovány v blízkosti hranice nebo tranzitního prostoru.
In the event of arrivals involving a large number of third-country nationals or stateless persons lodging applications for international protection at the border or in a transit zone, which makes it impossible in practice to apply there the provisions of paragraph 1, those procedures may also be applied where and for as long as these third-country nationals or stateless persons are accommodated normally at locations in proximity to the border or transit zone.
ŘÍZENÍ O ODNĚTÍ MEZINÁRODNÍ OCHRANY
PROCEDURES FOR THE WITHDRAWAL OF INTERNATIONAL PROTECTION
Odnětí statusu mezinárodní ochrany
Withdrawal of international protection
Členské státy zajistí, aby bylo možné zahájit posouzení toho, zda má být určité osobě odňat statusu mezinárodní ochrany, objeví-li se nové prvky nebo zjištění naznačující, že existují důvody pro nové posouzení oprávněnosti její mezinárodní ochrany.
Member States shall ensure that an examination to withdraw international protection from a particular person may commence when new elements or findings arise indicating that there are reasons to reconsider the validity of his or her international protection.
Členské státy zajistí, aby v případech, kdy příslušný orgán zvažuje podle článku 14 nebo článku 19 směrnice 2011/95/EU odejmout státnímu příslušníku třetí země nebo osobě bez státní příslušnosti status mezinárodní ochrany, měla dotyčná osoba tyto záruky:
Member States shall ensure that, where the competent authority is considering withdrawing international protection from a third-country national or stateless person in accordance with Article 14 or 19 of Directive 2011/95/EU, the person concerned enjoys the following guarantees:
je písemně informována o tom, že příslušný orgán znovu posuzuje, zda ji lze považovat za osobu požívající mezinárodní ochrany, a o důvodech tohoto nového posuzování a
to be informed in writing that the competent authority is reconsidering his or her qualification as a beneficiary of international protection and the reasons for such a reconsideration; and
má příležitost, aby při osobním pohovoru podle čl. 12 odst. 1 písm. b) a článků 14 až 17 nebo v písemném prohlášení uvedla důvody, proč by jí neměl být status mezinárodní ochrany odňat.
to be given the opportunity to submit, in a personal interview in accordance with Article 12(1)(b) and Articles 14 to 17 or in a written statement, reasons as to why his or her international protection should not be withdrawn.
Členské státy dále zajistí, aby v rámci řízení uvedeného v odstavci 1:
In addition, Member States shall ensure that within the framework of the procedure set out in paragraph 1:
mohl příslušný orgán získat přesné a aktuální informace z různých zdrojů, například od Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu a Úřadu vysokého komisaře OSN pro uprchlíky, týkající se obecné situace, která panuje v zemích původu dotyčných osob, a
the competent authority is able to obtain precise and up-to-date information from various sources, such as, where appropriate, from EASO and UNHCR, as to the general situation prevailing in the countries of origin of the persons concerned; and
jsou-li shromažďovány informace k jednotlivému případu za účelem nového posouzení statusu mezinárodní ochrany, aby tyto informace nebyly získány od původců pronásledování nebo vážné újmy způsobem, jímž by tito původci pronásledování byli přímo informováni o tom, že dotyčná osoba je osobou požívající mezinárodní ochrany, jejíž status se znovu posuzuje, a který by ohrozil nedotknutelnost žadatele nebo na něm závislých osob, nebo svobodu či bezpečnost jeho rodinných příslušníků, kteří dosud žijí v zemi původu.
where information on an individual case is collected for the purposes of reconsidering international protection, it is not obtained from the actor(s) of persecution or serious harm in a manner that would result in such actor(s) being directly informed of the fact that the person concerned is a beneficiary of international protection whose status is under reconsideration, or jeopardise the physical integrity of the person or his or her dependants, or the liberty and security of his or her family members still living in the country of origin.
Členské státy zajistí, aby rozhodnutí příslušného orgánu o odnětí statusu mezinárodní ochrany bylo sděleno písemně.
Member States shall ensure that the decision of the competent authority to withdraw international protection is given in writing.
Rozhodnutí musí obsahovat skutkové a právní odůvodnění a písemné poučení o možnosti podat opravné prostředky.
The reasons in fact and in law shall be stated in the decision and information on how to challenge the decision shall be given in writing.
Jakmile příslušný orgán vydá rozhodnutí o odnětí statusu mezinárodní ochrany, použije se rovněž článek 20, článek 22, čl. 23 odst. 1 a článek 29.
Once the competent authority has taken the decision to withdraw international protection, Article 20, Article 22, Article 23(1) and Article 29 are equally applicable.
Odchylně od odstavců 1 až 4 tohoto článku mohou členské státy rozhodnout, že mezinárodní ochrana ze zákona zaniká, pokud se osoba požívající mezinárodní ochrany jednoznačně zřekla toho, aby byla za osobu požívající mezinárodní ochrany uznávána.
By way of derogation from paragraphs 1 to 4 of this Article, Member States may decide that international protection shall lapse by law where the beneficiary of international protection has unequivocally renounced his or her recognition as such.
Členský stát může rovněž stanovit, že status mezinárodní ochrany ze zákona zaniká, pokud se osoba požívající mezinárodní ochrany stala státním příslušníkem tohoto členského státu.
A Member State may also provide that international protection shall lapse by law where the beneficiary of international protection has become a national of that Member State.
Členské státy zajistí, aby měl žadatel o mezinárodní ochranu právo na účinný opravný prostředek před soudem proti:
Member States shall ensure that applicants have the right to an effective remedy before a court or tribunal, against the following:
rozhodnutí o jeho žádosti o mezinárodní ochranu, včetně rozhodnutí:
a decision taken on their application for international protection, including a decision:
o tom, že je žádost nedůvodná, pokud jde o postavení uprchlíka nebo statusu doplňkové ochrany,
considering an application to be unfounded in relation to refugee status and/or subsidiary protection status;
o nepřípustnosti žádosti podle čl. 33 odst. 2,
considering an application to be inadmissible pursuant to Article 33(2);
vydaného na hranici nebo v tranzitním prostoru členského státu podle čl. 43 odst. 1,
taken at the border or in the transit zones of a Member State as described in Article 43(1);
o neprovedení posouzení podle článku 39;
not to conduct an examination pursuant to Article 39;
zamítnutí návrhu na obnovené posuzování žádosti po jeho zastavení podle článků 27 a 28;
a refusal to reopen the examination of an application after its discontinuation pursuant to Articles 27 and 28;
rozhodnutí o odnětí statusu mezinárodní ochrany podle článku 45.
a decision to withdraw international protection pursuant to Article 45.
Členské státy zajistí, aby osoby, u nichž rozhodující orgán uzná, že mají nárok na doplňkovou ochranu, měly právo na účinný opravný prostředek podle odstavce 1 proti rozhodnutí o tom, že je žádost nedůvodná, pokud jde o postavení uprchlíka.
Member States shall ensure that persons recognised by the determining authority as eligible for subsidiary protection have the right to an effective remedy pursuant to paragraph 1 against a decision considering an application unfounded in relation to refugee status.
Aniž je dotčen odst. 1 písm. c) a pokud status doplňkové ochrany poskytnutý členským státem poskytuje stejná práva a výhody jako ty, které poskytuje podle právních předpisů Unie a vnitrostátního práva postavení uprchlíka, může tento členský stát považovat opravný prostředek proti rozhodnutí o tom, že je žádost nedůvodná, pokud jde o postavení uprchlíka, za nepřípustné vzhledem k nedostatečnému zájmu ze strany žadatele pokračovat v řízení.
Without prejudice to paragraph 1(c), where the subsidiary protection status granted by a Member State offers the same rights and benefits as those offered by the refugee status under Union and national law, that Member State may consider an appeal against a decision considering an application unfounded in relation to refugee status inadmissible on the grounds of insufficient interest on the part of the applicant in maintaining the proceedings.
Členské státy pro dosažení souladu s odstavcem 1 zajistí, aby účinný opravný prostředek obsahoval úplné a ex nunc posouzení jak skutkové, tak právní stránky, včetně případného posouzení potřeby mezinárodní ochrany podle směrnice 2011/95/EU, a to alespoň v řízeních o opravném prostředku u soudu prvního stupně.
In order to comply with paragraph 1, Member States shall ensure that an effective remedy provides for a full and ex nunc examination of both facts and points of law, including, where applicable, an examination of the international protection needs pursuant to Directive 2011/95/EU, at least in appeals procedures before a court or tribunal of first instance.
Členské státy stanoví přiměřené lhůty a další nezbytná pravidla, aby mohl žadatel využít svého práva na účinný opravný prostředek podle odstavce 1.
Member States shall provide for reasonable time limits and other necessary rules for the applicant to exercise his or her right to an effective remedy pursuant to paragraph 1.
Lhůty nesmějí znemožňovat nebo nepřiměřeně ztěžovat tento přístup žadatele k účinnému opravnému prostředku.
The time limits shall not render such exercise impossible or excessively difficult.
Členské státy mohou rovněž stanovit přezkum rozhodnutí podle článku 43 z moci úřední.
Member States may also provide for an ex officio review of decisions taken pursuant to Article 43.
Aniž je dotčen odstavec 6, umožní členské státy žadatelům setrvat na území, dokud neuplyne lhůta, v níž mohou uplatnit právo na účinný opravný prostředek, nebo v případě, že v dané lhůtě toto právo uplatní, dokud nebude znám výsledek řízení o opravném prostředku.
Without prejudice to paragraph 6, Member States shall allow applicants to remain in the territory until the time limit within which to exercise their right to an effective remedy has expired and, when such a right has been exercised within the time limit, pending the outcome of the remedy.
V případě rozhodnutí:
In the case of a decision:
o tom, že je žádost zjevně nedůvodná, podle čl. 32 odst. 2 nebo nedůvodná po posouzení podle čl. 31 odst. 8, s výjimkou případů, kdy jsou tato rozhodnutí založena na okolnostech uvedených v čl. 31 odst. 8 písm. h);
considering an application to be manifestly unfounded in accordance with Article 32(2) or unfounded after examination in accordance with Article 31(8), except for cases where these decisions are based on the circumstances referred to in Article 31(8)(h);
o nepřípustnosti žádosti podle čl. 33 odst. 2 písm. a), b) nebo d);
considering an application to be inadmissible pursuant to Article 33(2)(a), (b) or (d);
o zamítnutí znovuotevření případu žadatele, který byl zastaven podle článkem 28, nebo
rejecting the reopening of the applicant’s case after it has been discontinued according to Article 28; or
o neposouzení žádosti nebo o neposouzení žádosti v celém rozsahu podle článku 39,
not to examine or not to examine fully the application pursuant to Article 39,
musí mít soud pravomoc rozhodnout, zda žadatel smí či nesmí setrvat na území členského státu, dokud nebude znám výsledek řízení o opravném prostředku, buď na žádost dotyčného žadatele, nebo v případě jednání z moci úřední pokud v důsledku rozhodnutí již žadatel není oprávněn setrvat v daném členském státě a pokud v takových případech vnitrostátní právo nezakládá jeho právo setrvat v členském státě.
a court or tribunal shall have the power to rule whether or not the applicant may remain on the territory of the Member State, either upon the applicant’s request or acting ex officio, if such a decision results in ending the applicant’s right to remain in the Member State and where in such cases the right to remain in the Member State pending the outcome of the remedy is not provided for in national law.
Odstavec 6 se použije pouze na řízení podle článku 43, za předpokladu, že:
Paragraph 6 shall only apply to procedures referred to in Article 43 provided that:
žadateli je poskytnuto nezbytné tlumočení, právní pomoc a lhůta nejméně jednoho týdne, aby vypracoval žádost a předložil soudu nebo tribunálu argumenty ve prospěch jeho práva setrvat na území, dokud nebude znám výsledek řízení o opravném prostředku, a
the applicant has the necessary interpretation, legal assistance and at least one week to prepare the request and submit to the court or tribunal the arguments in favour of granting him or her the right to remain on the territory pending the outcome of the remedy; and
v rámci posuzování žádosti podle odstavce 6 soud přezkoumá zamítavé rozhodnutí rozhodujícího orgánu po právní i skutkové stránce.
in the framework of the examination of the request referred to in paragraph 6, the court or tribunal examines the negative decision of the determining authority in terms of fact and law.
Nejsou-li splněny podmínky uvedené v písmenech a) a b), použije se odstavec 5.
If the conditions referred to in points (a) and (b) are not met, paragraph 5 shall apply.
Členské státy umožní žadateli setrvat na území, dokud nebude znám výsledek řízení o opravném prostřeku, ve kterém bude rozhodnuto, zda žadatel smí či nesmí setrvat na území, jak je stanoveno v odstavcích 6 a 7.
Member States shall allow the applicant to remain in the territory pending the outcome of the procedure to rule whether or not the applicant may remain on the territory, laid down in paragraphs 6 and 7.
Odstavci 5, 6 a 7 není dotčen článek 26 nařízení (EU) č. 604/2013.
Paragraphs 5, 6 and 7 shall be without prejudice to Article 26 of Regulation (EU) No 604/2013.
Členské státy mohou stanovit lhůty, ve kterých má soud podle odstavce 1 rozhodnutí rozhodujícího orgánu přezkoumat.
Member States may lay down time limits for the court or tribunal pursuant to paragraph 1 to examine the decision of the determining authority.
Členské státy mohou ve vnitrostátních právních předpisech stanovit rovněž podmínky pro domněnku, že žadatel vzal konkludentně opravný prostředek podle odstavce 1 zpět nebo od něj odstoupil, společně s pravidly pro následný postup.
Member States may also lay down in national legislation the conditions under which it can be assumed that an applicant has implicitly withdrawn or abandoned his or her remedy pursuant to paragraph 1, together with the rules on the procedure to be followed.
Napadení rozhodnutí orgány veřejné správy
Challenge by public authorities
Členské státy zajistí, aby orgány provádějící tuto směrnici byly vázány zásadou zachování důvěrnosti podle vnitrostátních právních předpisů ve vztahu k veškerým informacím, které získají v při výkonu své činnosti.
Member States shall ensure that authorities implementing this Directive are bound by the confidentiality principle as defined in national law, in relation to any information they obtain in the course of their work.
Každý členský stát určí celostátní kontaktní místo a jeho adresu sdělí Komisi.
Member States shall each appoint a national contact point and communicate its address to the Commission.
Komise sdělí tyto informace ostatním členským státům.
The Commission shall communicate that information to the other Member States.
Pokud členské státy přijmou opatření podle čl. 6 odst. 5, čl. 14 odst. 1 druhého poodstavce a čl. 31 odst. 3 písm. b), informují Komisi, jakmile důvody pro použití těchto mimořádných opatření pominou, a alespoň jednou za rok.
When resorting to the measures referred to in Article 6(5), the second subparagraph of Article 14(1) and Article 31(3)(b), Member States shall inform the Commission as soon as the reasons for applying those exceptional measures have ceased to exist and at least on an annual basis.
Tyto informace musí pokud možno zahrnovat údaje o procentním podílu žádostí z celkového počtu žádostí vyřizovaných v daném období, u kterých byla použita odchylná opatření.
That information shall, where possible, include data on the percentage of the applications for which derogations were applied to the total number of applications processed during that period.
Do 20. července 2017 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice v členských státech a případně navrhne nezbytné změny.
No later than 20 July 2017, the Commission shall report to the European Parliament and the Council on the application of this Directive in the Member States and shall propose any amendments that are necessary.
Členské státy předají Komisi všechny informace, které jsou vhodné pro přípravu této zprávy.
Member States shall send to the Commission all the information that is appropriate for drawing up its report.
Jako součást první zprávy předloží Komise zejména i zprávu o uplatňování článku 17 a o jednotlivých nástrojích používaných při podávání zpráv o osobních pohovorech.
As part of the first report, the Commission shall also report, in particular, on the application of Article 17 and the various tools used in relation to the reporting of the personal interview.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
They shall forthwith communicate the text of those measures to the Commission.