natgillin/translations-raw huggingface dataset:
B51 Při posuzování účelu a formy jednotky, do níž bylo investováno (viz odstavce B5–B8), investor zváží angažovanost a rozhodnutí učiněná na počátku existence jednotky, do níž investoval, při jejím projektování a posoudí, zda mu podmínky transakce a vlastnosti zapojení poskytují práva, která jsou dostatečná k tomu, aby měl moc.
B51 In assessing the purpose and design of an investee (see paragraphs B5–B8), an investor shall consider the involvement and decisions made at the investee’s inception as part of its design and evaluate whether the transaction terms and features of the involvement provide the investor with rights that are sufficient to give it power.
Pouhé angažování při projektování jednotky, do níž bylo investováno, nestačí k tomu, aby měl investor kontrolu.
Being involved in the design of an investee alone is not sufficient to give an investor control.
Účast na projektování jednotky však může značit, že investor měl příležitost získat práva, která jsou dostatečná k tomu, aby měl moc nad jednotkou, do níž investoval.
However, involvement in the design may indicate that the investor had the opportunity to obtain rights that are sufficient to give it power over the investee.
B52 Investor dále vezme v úvahu smluvní ujednání, jako jsou opční práva na koupi, opční práva na prodej a likvidační práva stanovená při založení jednotky, do níž bylo investováno.
B52 In addition, an investor shall consider contractual arrangements such as call rights, put rights and liquidation rights established at the investee’s inception.
Když tato smluvní ujednání zahrnují činnosti, které jsou úzce spojené s jednotkou, do níž bylo investováno, jsou tyto činnosti v podstatě nedílnou součástí celkových činností této jednotky, i přestože mohou probíhat mimo právní rámec jednotky.
When these contractual arrangements involve activities that are closely related to the investee, then these activities are, in substance, an integral part of the investee’s overall activities, even though they may occur outside the legal boundaries of the investee.
Explicitní či implicitní rozhodovací práva zakotvená ve smluvních ujednáních, která úzce souvisí s jednotkou, do níž bylo investováno, je tudíž třeba při určování moci nad touto jednotkou vzít v úvahu jako relevantní činnosti.
Therefore, explicit or implicit decision-making rights embedded in contractual arrangements that are closely related to the investee need to be considered as relevant activities when determining power over the investee.
B53 U některých jednotek, do nichž bylo investováno, relevantní činnosti probíhají pouze v okamžiku, kdy nastanou určité okolnosti nebo události.
B53 For some investees, relevant activities occur only when particular circumstances arise or events occur.
Jednotka, do níž bylo investováno, může být projektována tak, že je řízení její činnosti a výnosů předem stanovené, pokud nenastanou tyto konkrétní okolnosti nebo události.
The investee may be designed so that the direction of its activities and its returns are predetermined unless and until those particular circumstances arise or events occur.
V tomto případě mohou výnosy jednotky, do níž bylo investováno, významně ovlivnit pouze rozhodnutí o činnostech této jednotky, když takové okolnosti nebo události nastanou, a tudíž se stanou relevantními činnostmi.
In this case, only the decisions about the investee’s activities when those circumstances or events occur can significantly affect its returns and thus be relevant activities.
Tyto okolnosti nebo události nemusejí nastat, aby investor, který může tato rozhodnutí činit, měl moc.
The circumstances or events need not have occurred for an investor with the ability to make those decisions to have power.
Skutečnost, že právo rozhodovat je podmíněné vznikem určitých okolností nebo událostí, sama o sobě neznamená, že se jedná o práva ochranná.
The fact that the right to make decisions is contingent on circumstances arising or an event occurring does not, in itself, make those rights protective.
Příklad 11
Example 11
Jediná podnikatelská činnost jednotky, do níž bylo investováno, která je uvedená v zakladatelských listinách, je nákup pohledávek a jejich každodenní obsluha pro její investory.
An investee’s only business activity, as specified in its founding documents, is to purchase receivables and service them on a day-to-day basis for its investors.
Každodenní obsluha zahrnuje vymáhání a předávání splátek jistiny a úroků, jakmile jsou splatné.
The servicing on a day-to-day basis includes the collection and passing on of principal and interest payments as they fall due.
Správa pohledávek před tím, než se dostanou do prodlení, nepředstavuje relevantní činnost, protože nevyžaduje podstatná rozhodnutí, která by mohla významně ovlivnit výnosy jednotky, do níž bylo investováno. Činnosti probíhající před tím, než dojde k prodlení, jsou předem dané a jedná se pouze o vymáhání peněžních toků, které jsou splatné, a jejich předávání investorům.
Managing the receivables before default is not a relevant activity because it does not require substantive decisions to be made that could significantly affect the investee’s returns—the activities before default are predetermined and amount only to collecting cash flows as they fall due and passing them on to investors.
Tudíž je při posuzování celkových činností jednotky, do níž bylo investováno, které významně ovlivňují výnosy této jednotky, třeba vzít v úvahu pouze právo investora spravovat aktiva v prodlení.
Therefore, only the investor’s right to manage the assets upon default should be considered when assessing the overall activities of the investee that significantly affect the investee’s returns.
V tomto příkladu podoba jednotky, do níž bylo investováno, zajišťuje, že investor má rozhodovací pravomoc ohledně činností, které významně ovlivňují výnosy, pouze v okamžiku, kdy je tato rozhodovací pravomoc potřeba.
In this example, the design of the investee ensures that the investor has decision-making authority over the activities that significantly affect the returns at the only time that such decision-making authority is required.
Nedílnou součástí celkové transakce a ustanovení jednotky, do níž bylo investováno, jsou podmínky smlouvy o prodeji opcí.
The terms of the put agreement are integral to the overall transaction and the establishment of the investee.
Podmínky smlouvy o prodeji opcí společně se zakladatelskými listinami jednotky, do níž bylo investováno, tudíž vedou k závěru, že investor má nad jednotkou moc, i když přebírá vlastnictví pohledávek pouze, jsou-li v prodlení, a spravuje tyto pohledávky v prodlení mimo právní rámec jednotky, do níž bylo investováno.
Therefore, the terms of the put agreement together with the founding documents of the investee lead to the conclusion that the investor has power over the investee even though the investor takes ownership of the receivables only upon default and manages the defaulted receivables outside the legal boundaries of the investee.
Příklad 12
Example 12
Aktiva jednotky, do níž bylo investováno, tvoří pouze pohledávky.
The only assets of an investee are receivables.
Po zvážení účelu a formy jednotky, do níž bylo investováno, bylo zjištěno, že jedinou relevantní činností je správa pohledávek v prodlení.
When the purpose and design of the investee are considered, it is determined that the only relevant activity is managing the receivables upon default.
Strana, která může pohledávky v prodlení spravovat, má nad jednotkou, do níž bylo investováno, moc bez ohledu na to, zda je některý z dlužníků v prodlení.
The party that has the ability to manage the defaulting receivables has power over the investee, irrespective of whether any of the borrowers have defaulted.
B54 Investor může mít explicitní nebo implicitní závazek zajistit, aby jednotka, do níž bylo investováno, pokračovala ve stanovené činnosti.
B54 An investor may have an explicit or implicit commitment to ensure that an investee continues to operate as designed.
Takový závazek může zvýšit vystavení investora variabilitě výnosů, a tím zvýšit jeho motiv získat dostatečná práva k tomu, aby měl moc.
Such a commitment may increase the investor’s exposure to variability of returns and thus increase the incentive for the investor to obtain rights sufficient to give it power.
Závazek zajistit, aby jednotka, do níž bylo investováno, fungovala stanoveným způsobem, může být tudíž ukazatelem, že investor má moc, ale sám o sobě investorovi moc neposkytuje, ani nezabraňuje jiné straně moc mít.
Therefore a commitment to ensure that an investee operates as designed may be an indicator that the investor has power, but does not, by itself, give an investor power, nor does it prevent another party from having power.
Vystavení variabilním výnosům z jednotky, do níž bylo investováno, nebo právo na tyto výnosy
Exposure, or rights, to variable returns from an investee
B55 Při posuzování, zda investor ovládá jednotku, do níž investoval, investor určí, zda mu z jeho angažovanosti v této jednotce vystaven variabilním výnosům nebo zda má na takové výnosy právo.
B55 When assessing whether an investor has control of an investee, the investor determines whether it is exposed, or has rights, to variable returns from its involvement with the investee.
B56 Variabilní výnosy jsou výnosy, které nejsou fixní a mohou kolísat v důsledku výkonnosti jednotky, do níž bylo investováno.
B56 Variable returns are returns that are not fixed and have the potential to vary as a result of the performance of an investee.
Variabilní výnosy mohou být pouze kladné, pouze záporné nebo kladné i záporné (viz odstavec 15).
Variable returns can be only positive, only negative or both positive and negative (see paragraph 15).
Investor posoudí, zda výnosy z jednotky, do níž investoval, jsou variabilní, a do jaké míry jsou variabilní, na základě podstaty ujednání a bez ohledu na právní formu výnosů.
An investor assesses whether returns from an investee are variable and how variable those returns are on the basis of the substance of the arrangement and regardless of the legal form of the returns.
Investor například může mít v držení dluhopis s fixními úrokovými platbami.
For example, an investor can hold a bond with fixed interest payments.
Fixní úrokové platby jsou pro účely tohoto IFRS variabilní výnosy, protože je s nimi spojeno riziko platební neschopnosti a vystavují investora úvěrovému riziku emitenta dluhopisu.
The fixed interest payments are variable returns for the purpose of this IFRS because they are subject to default risk and they expose the investor to the credit risk of the issuer of the bond.
Míra variability (tj. jak variabilní tyto výnosy jsou) závisí na úvěrovém riziku dluhopisu.
The amount of variability (ie how variable those returns are) depends on the credit risk of the bond.
Podobně fixní výkonnostní poplatky za správu aktiv jednotky, do níž bylo investováno, jsou také variabilní výnosy, protože investora vystavují riziku výkonnosti jednotky, do níž investoval.
Similarly, fixed performance fees for managing an investee’s assets are variable returns because they expose the investor to the performance risk of the investee.
Výše variability závisí na schopnosti jednotky, do níž bylo investováno, vytvářet dostatečný zisk, aby tyto poplatky mohla hradit.
The amount of variability depends on the investee’s ability to generate sufficient income to pay the fee.
B57 Příklady výnosů zahrnují:
B57 Examples of returns include:
dividendy, jiné výplaty ekonomických užitků z jednotky, do níž bylo investováno, (např. úroky z dluhových cenných papírů vydaných jednotkou, do níž bylo investováno) a změny hodnoty investic investora v této jednotce.
dividends, other distributions of economic benefits from an investee (eg interest from debt securities issued by the investee) and changes in the value of the investor’s investment in that investee.
odměna za obsluhu aktiv nebo závazků jednotky, do níž bylo investováno, poplatky a vystavení riziku ztráty při poskytování úvěrové nebo likvidní podpory, zbytkové podíly na aktivech této jednotky a závazcích této jednotky v souvislosti s její likvidací, daňové výhody a přístup k budoucí likviditě, který investor má na základě své angažovanosti v jednotce, do níž investoval.
remuneration for servicing an investee’s assets or liabilities, fees and exposure to loss from providing credit or liquidity support, residual interests in the investee’s assets and liabilities on liquidation of that investee, tax benefits, and access to future liquidity that an investor has from its involvement with an investee.
výnosy, které nejsou dostupné pro ostatní podílníky.
returns that are not available to other interest holders.
Například investor by mohl použít svá aktiva společně s aktivy jednotky, do níž investoval, třeba spojením provozních funkcí za účelem dosažení úspor z rozsahu, nákladových úspor, zajištění nedostatkových produktů, získání přístupu k duševnímu vlastnictví nebo omezení některých operací nebo aktiv, za účelem zvýšení hodnoty jiných aktiv investora.
For example, an investor might use its assets in combination with the assets of the investee, such as combining operating functions to achieve economies of scale, cost savings, sourcing scarce products, gaining access to proprietary knowledge or limiting some operations or assets, to enhance the value of the investor’s other assets.
Delegovaná moc
Delegated power
B58 Když investor držící rozhodovací práva (strana s rozhodovací pravomocí) posuzuje, zda ovládá jednotku, do níž investoval, musí určit, zda jedná sám za sebe nebo je zmocněncem.
B58 When an investor with decision-making rights (a decision maker) assesses whether it controls an investee, it shall determine whether it is a principal or an agent.
Investor rovněž určí, zda jiná jednotka s rozhodovacími pravomocemi jedná jako jeho zmocněnec.
An investor shall also determine whether another entity with decision-making rights is acting as an agent for the investor.
Zmocněnec je strana v první řadě zavázaná jednat jménem nebo ve prospěch jiné strany nebo stran (zmocnitel(é)), a tudíž jednotku, do níž bylo investováno, neovládá, když uplatňuje svoji rozhodovací pravomoc (viz odstavce 17 a 18).
An agent is a party primarily engaged to act on behalf and for the benefit of another party or parties (the principal(s)) and therefore does not control the investee when it exercises its decision-making authority (see paragraphs 17 and 18).
Takto se někdy stává, že pravomoci zmocnitele může mít a uplatňovat zmocněnec, ale jménem zmocnitele.
Thus, sometimes a principal’s power may be held and exercisable by an agent, but on behalf of the principal.
Strana s rozhodovací pravomocí není zmocněncem pouze proto, že jiné strany mohou mít prospěch z rozhodnutí, která učiní.
A decision maker is not an agent simply because other parties can benefit from the decisions that it makes.
B59 Investor může svoji rozhodovací pravomoc delegovat na zmocněnce v případě některých konkrétních otázek nebo všech relevantních činností.
B59 An investor may delegate its decision-making authority to an agent on some specific issues or on all relevant activities.
Při posuzování, zda investor jednotku, do níž investoval, ovládá, musí rozhodovací práva delegovaná na svého zmocněnce brát jako práva držená přímo jím (investorem).
When assessing whether it controls an investee, the investor shall treat the decision-making rights delegated to its agent as held by the investor directly.
V situacích, kdy existuje více zmocnitelů, každý zmocnitel posoudí, zda má nad jednotkou, do níž bylo investováno, moc tak, že zváží požadavky v odstavcích B5–B54.
In situations where there is more than one principal, each of the principals shall assess whether it has power over the investee by considering the requirements in paragraphs B5–B54.
Pokyny, jak určit, zda strana s rozhodovací pravomocí jedná sama za sebe nebo je zmocněncem, jsou uvedené v odstavcích B60–B72.
Paragraphs B60–B72 provide guidance on determining whether a decision maker is an agent or a principal.
B60 Strana s rozhodovací pravomocí při určování, zda je zmocněncem, zváží celkový vztah mezi sebou, jednotkou, do níž bylo investováno a jíž spravuje, a dalšími stranami, které se v této jednotce angažují, zejména všechny faktory uvedené níže:
B60 A decision maker shall consider the overall relationship between itself, the investee being managed and other parties involved with the investee, in particular all the factors below, in determining whether it is an agent:
rozsah jejích rozhodovacích pravomocí v jednotce, do níž bylo investováno (odstavce B62 a B63).
the scope of its decision-making authority over the investee (paragraphs B62 and B63).
práva držená ostatními stranami (odstavce B64–B67).
the rights held by other parties (paragraphs B64–B67).
odměnu, na kterou má nárok v souladu s dohodou (dohodami) o odměně (odstavce B68–B70).
the remuneration to which it is entitled in accordance with the remuneration agreement(s) (paragraphs B68–B70).
vystavení strany s rozhodovací pravomocí variabilitě výnosů z ostatních podílů, které v jednotce, do níž bylo investováno, drží (odstavce B71 a B72).
the decision maker’s exposure to variability of returns from other interests that it holds in the investee (paragraphs B71 and B72).
Každému faktoru se přikládá jiná váha na základě konkrétních skutečností a okolností.
Different weightings shall be applied to each of the factors on the basis of particular facts and circumstances.
B61 Určení, zda je strana s rozhodovací pravomocí zmocněncem, vyžaduje posouzení všech faktorů uvedených v odstavci B60, pokud jedna strana nedrží substantivní práva k odvolání strany s rozhodovací pravomocí (práva na zbavení) a nemůže stranu s rozhodovací pravomocí bezdůvodně odvolat (viz odstavec B65).
B61 Determining whether a decision maker is an agent requires an evaluation of all the factors listed in paragraph B60 unless a single party holds substantive rights to remove the decision maker (removal rights) and can remove the decision maker without cause (see paragraph B65).
Rozsah rozhodovacích pravomocí
The scope of the decision-making authority
B62 Rozsah rozhodovacích pravomocí se posuzuje zvážením:
B62 The scope of a decision maker’s decision-making authority is evaluated by considering:
činností, které jsou povolené v souladu se smlouvou (smlouvami) o rozhodování a stanovené zákonem, a
the activities that are permitted according to the decision-making agreement(s) and specified by law, and
svobody uvážení, kterou strana s rozhodovací pravomocí při rozhodování o těchto činnostech má.
the discretion that the decision maker has when making decisions about those activities.
B63 Strana s rozhodovací pravomocí zváží účel a formu jednotky, do níž bylo investováno, rizika, jakým má být jednotka na základě své podoby vystavena, rizika, která má jednotka přenášet na angažované strany, a úroveň angažovanosti strany s rozhodovací pravomocí při projektování této jednotky.
B63 A decision maker shall consider the purpose and design of the investee, the risks to which the investee was designed to be exposed, the risks it was designed to pass on to the parties involved and the level of involvement the decision maker had in the design of an investee.
Například, pokud se strana s rozhodovací pravomocí výrazně angažovala při projektování jednotky, do níž bylo investováno (včetně určování rozsahu rozhodovacích pravomocí), může to značit, že tato strana měla příležitost a motiv získat práva, na základě nichž může řídit relevantní činnosti.
For example, if a decision maker is significantly involved in the design of the investee (including in determining the scope of decision-making authority), that involvement may indicate that the decision maker had the opportunity and incentive to obtain rights that result in the decision maker having the ability to direct the relevant activities.
Práva ostatních stran
Rights held by other parties
B64 Substantivní práva ostatních stran mohou mít vliv na schopnost strany s rozhodovací pravomocí řídit relevantní činnosti v jednotce, do níž bylo investováno.
B64 Substantive rights held by other parties may affect the decision maker’s ability to direct the relevant activities of an investee.
Substantivní práva na odvolání této strany nebo jiná práva mohou značit, že strana s rozhodovací pravomocí je zmocněnec.
Substantive removal or other rights may indicate that the decision maker is an agent.
B65 Skutečnost, kdy má jediná strana substantivní práva na odvolání a může stranu s rozhodovací pravomocí bezdůvodně odvolat, stačí sama o sobě k dosažení závěru, že strana s rozhodovací pravomocí je zmocněncem.
B65 When a single party holds substantive removal rights and can remove the decision maker without cause, this, in isolation, is sufficient to conclude that the decision maker is an agent.
Pokud taková práva má více stran (a žádná strana nemůže stranu s rozhodovací pravomocí sama odvolat bez souhlasu ostatních stran), tato práva nevedou sama o sobě k jednoznačnému závěru, že strana s rozhodovací pravomocí jedná především jménem a ku prospěchu ostatních.
If more than one party holds such rights (and no individual party can remove the decision maker without the agreement of other parties) those rights are not, in isolation, conclusive in determining that a decision maker acts primarily on behalf and for the benefit of others.
Navíc čím více stran musí jednat společně, aby uplatnily právo na odvolání strany s rozhodovací pravomocí, a čím větší jsou ostatní ekonomické zájmy strany s rozhodovací pravomocí a variabilita s nimi spojená (tj. odměna a další podíly), tím menší váha se tomuto faktoru přikládá.
In addition, the greater the number of parties required to act together to exercise rights to remove a decision maker and the greater the magnitude of, and variability associated with, the decision maker’s other economic interests (ie remuneration and other interests), the less the weighting that shall be placed on this factor.
B66 Substantivní práva držená ostatními stranami, která omezují svobodu uvážení strany s rozhodovací pravomocí, se při určování, zda je strana s rozhodovací pravomocí zmocněncem, posoudí podobně jako práva na odvolání.
B66 Substantive rights held by other parties that restrict a decision maker’s discretion shall be considered in a similar manner to removal rights when evaluating whether the decision maker is an agent.
Například strana s rozhodovací pravomocí, která musí pro své jednání získat souhlas několika dalších stran, je obecně zmocněncem.
For example, a decision maker that is required to obtain approval from a small number of other parties for its actions is generally an agent.
(Další pokyny ohledně práv a skutečnosti, zda jsou substantivní viz odstavce B22–B25.)
(See paragraphs B22–B25 for additional guidance on rights and whether they are substantive.)
B67 Při zvažování práv ostatních stran je nutné posoudit také práva, která může uplatňovat představenstvo (nebo jiný řídící orgán) jednotky, do níž bylo investováno, a jejich dopad na rozhodovací pravomoci (viz odstavec B23 písm. b)).
B67 Consideration of the rights held by other parties shall include an assessment of any rights exercisable by an investee’s board of directors (or other governing body) and their effect on the decision-making authority (see paragraph B23(b)).
B68 Čím větší je odměna a variabilita související s odměnou strany s rozhodovací pravomocí v poměru k očekávaným výnosům z činností jednotky, do níž bylo investováno, tím pravděpodobnější je, že strana s rozhodovací pravomocí jedná sama za sebe.
B68 The greater the magnitude of, and variability associated with, the decision maker’s remuneration relative to the returns expected from the activities of the investee, the more likely the decision maker is a principal.
B69 Při určování, zda strana s rozhodovací pravomocí jedná sama za sebe nebo je zmocněncem, tato strana rovněž zváží, zda jsou splněny následující podmínky:
B69 In determining whether it is a principal or an agent the decision maker shall also consider whether the following conditions exist:
Odměna strany s rozhodovací pravomocí odpovídá poskytnutým službám.
The remuneration of the decision maker is commensurate with the services provided.