natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Soudní dvůr ve výše uvedeném rozsudku ze dne 11. března 2010 nejprve odkázal na svůj rozsudek ze dne 12. února 2008, v jehož bodech 65 a následujících uvedl, že po zrušení příznivého rozhodnutí Komise nelze vyloučit možnost, že se příjemce neoprávněně poskytnutých podpor dovolá mimořádných okolností, které mohly oprávněně vzbudit jeho důvěru v jejich regulérnost, a tudíž se vzepře jejich vrácení [22].
In its above-cited judgment of 11 March 2010, the Court of Justice first referred to its judgment of 12 February 2008, in which it indicated in paragraphs 65 et seq. that, after the annulment of a positive decision of the Commission, the recipient of unlawfully implemented aid is not precluded from relying on exceptional circumstances on the basis of which it had legitimately assumed the aid to be lawful and thus from declining to refund that aid [22].
Soudní dvůr v něm však rovněž uvedl, že oprávněná důvěra příjemce podpory se nemůže zrodit z příznivého rozhodnutí Komise, jednak když toto rozhodnutí bylo zpochybněno ve lhůtě pro podání opravného prostředku a poté zrušeno soudem Evropské unie, jednak dokud neuplyne lhůta pro odvolání, nebo dokud se v případě odvolání s konečnou platností nevysloví soud Evropské unie [23].
Nevertheless, the Court of Justice also stated that a legitimate expectation on the part of an aid recipient could not arise from a positive decision of the Commission either when that decision was challenged within the deadlines for judicial appeal then annulled by the EU Courts, or when the deadline for appeal had not passed or, in the case of an appeal, so long as the EU Courts have not delivered a definitive ruling [23].
Soudní dvůr v daném případě v rozsudku ze dne 11. března 2010 uvedl, že zrušení třetího příznivého rozhodnutí Komise rozsudkem Tribunálu ze dne 15. dubna 2008 samo o sobě nemůže vzbudit oprávněnou důvěru, ani nepředstavuje mimořádnou okolnost [24].
In this particular case, in its judgment of 11 March 2010, the Court of Justice indicated that the annulment of the Commission’s third positive decision by judgment of the Court of First Instance on 15 April 2008 was not, in itself, liable to give rise to a legitimate expectation or to constitute an exceptional circumstance [24].
Soudní dvůr dodal, že málo obvyklé trojí po sobě jdoucí zrušení a priori odráží složitost záležitosti, a místo aby budilo oprávněnou důvěru, spíše zvětšuje pochybnosti příjemce podpory, pokud se týká slučitelnosti sporné podpory.
The Court of Justice added that the unusual succession of three annulments demonstrated, a priori, the complexity of the case and, far from giving rise to a legitimate expectation, was more likely to increase the beneficiary’s doubts as to the compatibility of the aid in question.
Připouští, že trojí po sobě jdoucí odvolání, jehož výsledkem bylo trojí zrušení, charakterizuje velmi vzácnou situaci, avšak soudí, že takové okolnosti jsou součástí normálního fungování soudního systému, který skýtá stranám, čelícím údajně důsledkům protiprávnosti podpory, možnost dovolávat se zrušení následných rozhodnutí, která považují za původce této situace.
It acknowledged that a succession of three actions leading to three annulments amounted to a very unusual situation. Such circumstances, however, arose as part of the normal operation of the judicial system, which granted individuals who believed that they had suffered as a result of the unlawfulness of aid the possibility of bringing proceedings for the annulment of successive decisions which they considered to be the cause of that situation.
Soudní dvůr mimo jiné v daném případě usoudil, že výskyt mimořádné okolnosti nelze dále brát v úvahu s ohledem na zásadu právní jistoty [25].
The Court of Justice considered, moreover, that in this particular case the existence of an exceptional circumstance could not be upheld in the light of the principle of legal certainty [25].
Dokud totiž Komise nepřijala rozhodnutí o schválení a dokud nevypršela lhůta pro odvolání proti takovému rozhodnutí, příjemce nemá jistotu ohledně zákonnosti, takže se nelze dovolávat ani zásady ochrany oprávněné důvěry ani zásady právní jistoty.
So long as the Commission had not taken a decision of approval and so long as the period for bringing an action against such a decision had not expired, the recipient could not be certain as to the lawfulness of the aid, with the result that neither the principle of the protection of legitimate expectations nor that of legal certainty could be relied upon.
Kromě toho, jak Soudní dvůr uvedl v rozsudku ze dne 11. března 2010 [26], výskyt mimořádné okolnosti nelze dále brát v úvahu s ohledem na zásadu přiměřenosti.
In addition, as the Court of Justice indicated in its judgment of 11 March 2010, [26] the existence of an exceptional circumstance could not be upheld in the case in point in the light of the principle of proportionality.
Zrušení protiprávní podpory cestou vrácení je totiž logickým důsledkem zjištění její protiprávnosti, takže vrácení této podpory s cílem obnovení dřívějšího stavu nelze v zásadě považovat za nepřiměřené opatření ve srovnání s cíli ustanovení Smlouvy v oblasti státních podpor.
Abolishing unlawful aid by means of recovery was the logical consequence of a finding that it was unlawful. Accordingly, the recovery of such aid, for the purpose of restoring the previously existing situation, could not in principle be regarded as disproportionate to the objectives of the provisions of the Treaty relating to State aid.
Soudní dvůr tudíž došel k závěru, že přijetí tří po sobě jdoucích rozhodnutí, kterými Komise prohlašuje podporu za slučitelnou se společným trhem a která byla následně zrušena soudem Společenství, nemůže samo o sobě představovat výjimečnou okolnost, která by mohla odůvodnit omezení povinnosti příjemce navrátit tuto protiprávní a neslučitelnou podporu.
Consequently, the Court of Justice concluded that the adoption by the Commission of three successive decisions declaring aid to be compatible, which were subsequently annulled by the Community judicature, was not in itself capable of constituting an exceptional circumstance such as to justify a limitation of the recipient’s obligation to repay that unlawful and incompatible aid.
Komise vzhledem k předchozímu a bez jakýchkoli dalších podkladů, které by představovaly mimořádnou okolnost, tudíž soudí, že v daném případě nenastaly mimořádné okolnosti, které by mohly omezit povinnost CELF vrátit dotyčné podpory (s výjimkou částek vyplacených v letech 1980 a 1981, jak je vysvětleno výše).
Given the above, and in the absence of any other fact capable of constituting an exceptional circumstance, the Commission therefore concludes that in this particular case there is no exceptional circumstance capable of limiting CELF’s obligation to repay the aid in question (apart from the sums paid in 1980 and 1981, as previously explained).
ZPĚTNÉ ZÍSKÁNÍ
RECOVERY
Francouzské orgány tudíž podle článku 14 nařízení (ES) č. 659/1999 musí od CELF získat zpět částku podpor, které mu byly vyplaceny z titulu programu „malých objednávek“ v průběhu let 1982 až 2001.
In application of Article 14 of Regulation (EC) No 659/1999, the French authorities must therefore recover the amount of aid paid to CELF by way of the Small Orders Programme during the years 1982 to 2001.
Podle toho, co vyplývá z tabulky [27], celková částka podpory, která má být od CELF získána zpět a která byla přijata v průběhu let 1982 až 2001, činí 4631401 EUR, k nimž je třeba připočíst úroky.
As can be seen from Table [27], the total amount of aid to be recovered from CELF, received during the years 1982 to 2001, amounts to EUR 4631401, to which interest should be added.
Podle čl. 14 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 podpora, která má být navrácena podle rozhodnutí o navrácení, zahrnuje úroky v přiměřené výši stanovené Komisí. Úroky jsou splatné od data, kdy byla protiprávní podpora k dispozici příjemci, do data jejího navrácení.
In application of Article 14(2) of Regulation (EC) No 659/1999, the aid to be recovered must include compound interest from the date on which the unlawful aid was at the disposal of the beneficiary until the date of its effective recovery.
Z rozsudku Soudního dvora ze dne 12. října 2000 ve věci Magefesa [28] však vyplývá, že je-li podnik v konkursu a stanoví-li tak vnitrostátní právní předpisy, úroky z podpor protiprávně získaných před tímto ohlášením splatné po ohlášení úpadku podniku nejsou dlužné.
Nevertheless, it follows from the judgment of the Court of Justice of 12 October 2000 in the Magefesa case [28] that, when a company is in liquidation, and the national legislation so provides, interest falling due after the company’s declaration of insolvency on the amount of aid unlawfully received before such declaration is not due.
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že francouzské orgány ve své zprávě zaslané dne 27. ledna 2010 informovaly Komisi o situaci, v níž se v současnosti CELF nachází.
In this regard, it should be noted that, in their note sent on 27 January 2010, the French authorities informed the Commission of CELF’s current situation.
S ohledem na finanční situaci CELF byla CELF přiznána dne 25. února 2009 ochrana před věřiteli.
Given CELF’s financial situation, the company was placed in a solvency safeguard procedure on 25 February 2009.
Byl jmenován správce konkurzní podstaty.
A receiver was appointed.
Francouzský stát z titulu sporu ohledně státních podpor přihlásil následující pohledávky: 11885785,02 EUR (z titulu platby úroků podle výše uvedeného rozhodnutí Rady státu ze dne 19. prosince 2008) a 4814339,90 EUR (z titulu případného vrácení jistiny podpory přijaté v průběhu let 1980–2001).
In the context of the dispute over State aid, the French State declared the following claims: EUR 11885785,02 (by way of interest payments, in accordance with the above-stated judgment of the Council of State of 19 December 2008) and EUR 4814339,9 (by way of possible reimbursement of the aid capital received over the period 1980-2001).
Francouzské orgány uvedly, že ze soupisu pohledávek vyplývá, že sporné pohledávky činí 17045039,50 EUR z celkových přihlášených pasiv 21254232,29 EUR.
According to the French authorities, the debt statement showed that, out of total declared liabilities of EUR 21254232,29, the contested debts totalled EUR 17045039,50.
Když správce konkurzní podstaty zjistil, že vyrovnání je zjevně nemožné, požádal o změnu ochrany před věřiteli na soudní likvidaci, zejména z důvodu státem přihlášených pohledávek.
Noting that a recovery plan was clearly impossible, the insolvency administrator requested that the solvency safeguard procedure be replaced with an official ruling of bankruptcy, particularly in the light of the claims declared by the State.
Obchodní soud v Paříži rozsudkem ze dne 9. září 2009 po zjištění, že výše pasiv vylučuje další pokračování v činnosti, rozhodl o nařízení soudní likvidace a určil likvidátora.
By judgment of 9 September 2009 noting the existence of liabilities that ruled out the prospect of a continuation plan, the Paris Commercial Court ruled on the insolvency of CELF and appointed a receiver.
Tribunál stanovil dvouletou lhůtu, po jejímž uplynutí bude prověřeno ukončení soudní likvidace.
The Court set a two-year period at the end of which the completion of the bankruptcy proceedings would be examined.
Francouzské orgány uvedly, že stávající a/nebo budoucí spory by však mohly odůvodnit prodloužení termínu ukončení soudní likvidace.
The French authorities have indicated that disputes under way and/or to come could nonetheless justify delaying the date of completion of bankruptcy proceedings.
Francouzské orgány v elektronické korespondenci ze dne 9. března 2010 uvedly, že při likvidačním řízení s CELF byla dodržena obvyklá pravidla likvidačního řízení týkajícího se podniků.
The French authorities indicated in an e-mail dated 9 March 2010 that the liquidation procedure implemented in respect of CELF was in line with the normal rules for company liquidation procedures.
Podle informací, které francouzské orgány Komisi sdělily, CELF již nevykonává žádnou hospodářskou činnost.
According to the information that the Commission has received from the French authorities, CELF is therefore no longer exercising any economic activity.
Francouzské orgány musí tudíž vzhledem k probíhající likvidaci CELF dbát v rámci své povinnosti vymáhat navrácení protiprávní podpory zvláště na dodržení judikatury platné v případě likvidace podniku, který je příjemcem podpory [29].
Consequently, given the liquidation procedure under way for CELF, and given their obligation to recover the incompatible aid, the French authorities must ensure that the applicable case law is followed in the case of the liquidation of the beneficiary company [29].
To předpokládá zvláště, že aktiva CELF budou prodána za tržní cenu, že stát zanese své pohledávky týkající se vymáhání neslučitelné protiprávní podpory do pasiv podniku v likvidaci a plně uplatní svá věřitelská práva ve všech fázích řízení až do ukončení likvidace.
This assumes, in particular, that CELF’s assets will be sold at their market price, that the State will register its claims with regard to recovering the incompatible and unlawful aid in the liabilities of the bankrupt company, and that it will fully enforce its creditor’s claim at all stages of the procedure until the liquidation is complete.
Pokud se týká výpočtu úroků, je třeba poznamenat, že ve francouzském právu článek L 622–28 Obchodního zákoníku stanoví, že „rozsudkem o zahájení [řízení o ochraně před věřiteli] se zastavuje nabíhání zákonných a obvyklých úroků, jakož i všech úroků z prodlení a přirážek.“
With regard to the calculation of interest, it should be noted that, in French law, Article L 622-28 of the Commercial Code stipulates that ‘the issuance of the commencement order [of the safeguard procedure] shall stay the legal and contractual interest, as well as any interest due to late payment and surcharges.’
V této věci tudíž z částek vyplacených CELF nabíhají úroky počínaje dnem, kdy jí byly dány k dispozici až do dne 25. února 2009, což je datum rozsudku Obchodního soudu v Paříži o zahájení řízení o ochraně před věřiteli, které bylo poté rozsudkem ze dne 9. září 2009 změněno na soudní likvidaci.
Consequently, in this case, the sums paid to CELF give rise to interest from the date on which they were placed at its disposal until 25 February 2009, the date of the decision of the Paris Commercial Court opening the insolvency safeguard procedure which led to a ruling on its formal receivership on 9 September 2009.
Komise konstatuje, že Francie protiprávně poskytla podporu ve prospěch CELF, čímž porušila ustanovení čl. 108 odst. 3 SFEU.
The Commission finds that France unlawfully implemented aid in favour of CELF, in violation of Article 108(3) TFEU.
Tato podpora je neslučitelná s vnitřním trhem a francouzské orgány ji musí získat zpět, s výjimkou částek vyplacených v letech 1980 a 1981, na něž se vztahuje promlčení.
This aid is incompatible with the internal market and must be recovered by the French authorities, with the exception of sums paid in 1980 and 1981, which are time barred.
Francouzské orgány tudíž musí od CELF získat zpět částku 4631401 EUR, k níž je třeba přičíst úroky za každou z podpor vyplacených každoročně počínaje rokem 1982.
The French authorities must therefore recover from CELF an amount of EUR 4631401, to which interest should be added for aid paid annually since 1982.
Z částek, které mají být vráceny, nabíhají úroky počínaje dnem, kdy byly dány k dispozici příjemci, až do dne 25. února 2009, což je datum rozsudku Obchodního soudu v Paříži o zahájení řízení o ochraně před věřiteli.
The sums to be recovered give rise to interest from the date on which they were placed at the disposal of the beneficiary until 25 February 2009, the date of the decision of the Paris Commercial Court commencing the insolvency safeguard procedure,
Protiprávní státní podpora, poskytnutá Francií ve prospěch Družstva pro vývoz francouzských knih (CELF) v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, je neslučitelná s vnitřním trhem.
The State aid granted unlawfully by France, in violation of Article 108(3) of the Treaty on the Functioning of the European Union, in favour of Coopérative d’exportation du livre français (CELF) is incompatible with the internal market.
Francie je povinna získat zpět částku 4631401 EUR odpovídající částkám, které CELF přijalo v průběhu let 1982 až 2001 z titulu podpory uvedené v článku 1.
France is required to obtain reimbursement of the sum of EUR 4631401, corresponding to sums received by CELF over the period 1982 to 2001 by way of the aid referred to in Article 1.
Z částek, které mají být vráceny, nabíhají úroky počínaje dnem, kdy byly dány k dispozici příjemci, až do dne 25. února 2009, což je datum rozsudku Obchodního soudu v Paříži o zahájení řízení o ochraně před věřiteli.
The sums to be recovered shall give rise to interest from the date on which they were placed at the disposal of the beneficiary, until 25 February 2009, the date of the decision of the Paris Commercial Court commencing the insolvency safeguard procedure.
Úroky jsou vypočteny na složeném základě podle kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004.
Interest shall be calculated on a compound basis in accordance with Chapter V of Regulation (EC) No 794/2004.
Navrácení podpory uvedené v článku 2 nabývá okamžité účinnosti.
Recovery of the aid referred to in Article 2 shall be immediate and effective.
Francie zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno ve lhůtě čtyř měsíců od data jeho oznámení.
France shall ensure that this Decision is implemented within 4 months of the date of its notification.
Francie ve lhůtě dvou měsíců od data oznámení tohoto rozhodnutí poskytne následující informace:
Within 2 months of notification of this Decision, France shall provide the following information:
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má od příjemce získat zpět;
the total amount (principal and interest) to be recovered from the beneficiary;
podrobný popis přijatých a plánovaných opatření za účelem plnění tohoto rozhodnutí;
a detailed description of the measures already taken and planned in order to comply with this Decision;
dokumenty prokazující, že příjemce byl k navrácení podpory úředně vyzván.
documents demonstrating that the beneficiary has been given formal notice to repay the aid.
Francie bude Komisi informovat o průběhu vnitrostátních opatření přijatých k provádění tohoto rozhodnutí až do úplného navrácení podpory uvedené v článku 2.
France shall keep the Commission informed of the progress of the national measures taken to implement this Decision until complete recovery of the aid referred to in Article 2.
Poskytne okamžitě a na první požádání Komise veškeré informace o přijatých a plánovaných opatřeních za účelem plnění tohoto rozhodnutí. Poskytne rovněž podrobné informace týkající se částky podpory a úroků již získané od příjemce zpět.
It shall immediately forward to the Commission, at the latter’s request, any information on the measures already taken and planned in order to comply with this Decision, as well as detailed information concerning the amounts of aid and interest already recovered from the beneficiary.
Počínaje dnem 1. prosince 2009 se články 86, 87 a 88 Smlouvy o ES nahrazují články 106, 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie („SFEU“).
As of 1 December 2009, Articles 86, 87 and 88 of the EC Treaty became, respectively, Articles 106, 107 and 108 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU).
V těchto třech případech jsou ustanovení v podstatě shodná.
In these three cases, the provisions are, in essence, the same.
Pro účely tohoto rozhodnutí se odkazy na články 106, 107 a 108 SFEU rozumí podle potřeby odkazy na články 86, 87 a 88 Smlouvy o ES.
For the purposes of this Decision, references made to Articles 106, 107 and 108 of the TFEU are to be understood, as appropriate, as referring respectively to Articles 86, 87 and 88 of the EC Treaty.
Úř. věst. C 366, 5.12.1996, s. 7; Úř. věst. C 142, 23.6.2009, s. 6.
OJ C 366, 5.12.1996, p. 7; OJ C 142, 23.6.2009, p. 6.
Věc T-348/04, Société Internationale de diffusion et d’édition (SIDE) v. Komise, Sb. rozh. 2008, s. II-625.
Case T-348/04 Société internationale de diffusion et d’édition (SIDE) v Commission [2008] ECR II-625.
Úř. věst. L 85, 2.4.2005, s. 27.
OJ L 85, 2.4.2005, p. 27.
Družstvo pro vývoz francouzských knih jedná pod obchodním názvem „Centre d’exportation du livre français“ (CELF).
Coopérative d’exportation du livre français acts under the trading name of ‘Centre d’exportation du livre français’ (CELF).
Rozhodnutí NN 127/92 „Pomoc vývozcům francouzských knih“ ( Úř. věst. C 174, 25.6.1993, s. 6).
Decision NN 127/92 ‘Aid to exporters of French books’ ( OJ C 174, 25.6.1993, p. 6).
Věc T-49/93 Société Internationale de diffusion et d’édition (SIDE) v. Komise, Sb. rozh. 1995, s. II-2501.
Case T-49/93 Société internationale de diffusion et d’édition (SIDE) v Commission [1995] ECR II–2501.
Postupně se stal programem „Na východ Evropy“.
Which subsequently became the ‘A l'Est de l’Europe’ programme.
Úř. věst. L 44, 18.2.1999, s. 37.
OJ L 44, 18.2.1999, p. 37.
Věc T-155/98 Société Internationale de diffusion et d’édition (SIDE) v. Komise, Sb. rozh. 2002, s. II-1179.
Case T-155/98 Société internationale de diffusion et d’édition (SIDE) v Commission [2002] ECR II–1179.
Věc C-332/98 Francie v. Komise, Pomoc Družstvu pro vývoz francouzských knih, Sb. rozh. 2000, s. I–4833.
Case C-332/98 France v Commission, Aid for the Coopérative d’exportation du livre français [2000] ECR I–4833.
Úř. věst. C 142, 23.6.2009, s. 6.
OJ C 142, 23.6.2009, p. 6.
Úř. věst. L 83, 27.3.2009, s. 1.
OJ L 83, 27.3.1999, p. 1.
Podle Rady státu mohl odvolací správní soud oprávněně vycházet z toho, že nebylo zjištěno, že výše podpor nepřevyšuje náklady plynoucí z povinností veřejné služby, uložených CELF, a z toho, nebyla předem a transparentně stanovena definice základů vyrovnávací platby.
According to the Council of State, the Administrative Court of Appeal was able to legally ground its ruling on the fact that it was not established that the amount of aid did not exceed the costs resulting from the public service obligations imposed on CELF, and on the fact that no prior and transparent definition of the basis of the compensation had been given.
Rozsudek Soudního dvora ze dne 12. února 2008, C-199/06, Centre d’exportation du livre français (CELF) a Ministre de la Culture et de la Communication proti Société internationale de diffusion et d’édition (SIDE), Sb. rozh., s. I-00469.
Case C-199/06 Centre d’exportation du livre français (CELF), Ministry of Culture and Communication v Société internationale de diffusion et d’édition (SIDE) [2008] ECR I-469.
Rozsudek ze dne 11. března 2010 ve věci C-1/09, CELF a Ministerstvo kultury v. SIDE, dosud nezveřejněný.
Judgment of 11 March 2010 in Case C-1/09 CELF, Ministry of Culture v SIDE, not yet reported.
Tribunál v rozsudku ze dne 15. dubna 2008 nezrušil první a druhou větu článku 1 rozhodnutí Komise ze dne 20. dubna 2004, podle nichž „Podpora ve prospěch Družstva pro vývoz francouzských knih (CELF) na vyřizování malých objednávek francouzsky psaných knih, prováděná Francií v letech 1980 až 2001, vytváří podporu odpovídající čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
In its judgment of 15 April 2008, the CFI did not annul the first and second sentences of Article 1 of the Commission Decision of 20 April 2004, according to which ‘The aid to the Coopérative d’exportation du livre français (CELF) for processing small orders of French-language books, implemented by France between 1980 and 2001, is aid that is caught by Article 87(1) [EC].
Vzhledem k tomu, že Francie opomněla oznámit tuto podporu Komisi před jejím provedením, byla tato poskytována protiprávně“
Since France failed to notify the aid to the Commission before implementing it, the aid was granted unlawfully.’
Věc C-280/00, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg v. Nahverkehrsgesellschaft Altmark, Sb. rozh. 2003, s. I-7747.
Case C-280/00 Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg v Nahverkehrsgesellschaft Altmark [2003] ECR I-7747.
Věc C-368/04 Transalpine Ölleitung in Österreich, Sb. rozh. 2006, s. I-09957, bod 34.
Case C-368/04 Transalpine Ölleitung in Österreich [2006] ECR I-9957, paragraph 34.