natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Komise v dopise ze dne 7. listopadu 2008 uvedla, že souhlasí s odůvodněním této žádosti a že prodlužuje lhůtu pro odpověď společnosti UOP Limited do 30. listopadu 2008.
By letter dated 7 November 2008, the Commission accepted that this request was justified and agreed to extend the deadline for UOP’s reply until 30 November 2008.
Dopisem ze dne 28. listopadu 2008, který Komise zaevidovala téhož dne, poradci ze společnosti UOP Limited zaslali připomínky své klientky k rozhodnutí o zahájení řízení.
By letter dated 28 November 2008, registered as received by the Commission on the same day, UOP’s legal advisers forwarded their client’s comments on the opening decision.
Vyzvala francouzské orgány, aby se k těmto připomínkám vyjádřily nejpozději do dne 8. června 2009.
It asked them to send it their comments by 8 June 2009 at the latest.
Francouzské orgány dopisem ze dne 2. června 2009 požádaly o prodloužení této lhůty do 22. června 2009, protože připomínky předložené třetí stranou podle nich vyžadovaly podrobnou a hloubkovou analýzu a konzultaci několika ministerských odborů.
By letter dated 2 June 2009, the French authorities requested that this time limit be extended until 22 June 2009, since, in their view, the comments submitted by the third party required detailed and in-depth analysis and the consultation of several ministerial departments.
Komise v dopise ze dne 9. června 2009 schválila prodloužení lhůty do 22. června 2009.
By letter dated 9 June 2009, the Commission agreed to this extension until 22 June 2009.
Francouzské orgány se vyjádřily k připomínkám společnosti UOP Limited dopisem ze dne 22. června 2009.
By letter dated 22 June 2009, the French authorities forwarded their observations on the comments made by UOP.
Komise v dopise ze dne 29. července 2009 požádala francouzské orgány o dodatečné informace a vyzvala je, aby je poskytly do 24. srpna 2009.
By letter dated 29 July 2009, the Commission asked the French authorities for additional information, requesting a reply by 24 August 2009.
Francouzské orgány dopisem ze dne 19. srpna 2009 požádaly o prodloužení lhůty na odpověď do 7. září 2009, Komise tuto žádost schválila dopisem ze dne 20. srpna 2009.
By letter dated 19 August 2009, the French authorities asked for an extension until 7 September 2009, to which the Commission acceded by letter dated 20 August 2009.
Francouzské orgány nakonec zaslaly požadované informace v dopise ze dne 8. září 2009.
The French authorities finally provided the information requested by letter dated 8 September 2009.
Francouzské orgány dopisem ze dne 14. prosince 2009 požádaly o prodloužení lhůty na odpověď do 22. ledna 2010, Komise tuto žádost schválila dopisem ze dne 18. prosince 2009.
By letter dated 14 December 2009, the French authorities asked for an extension until 22 January 2010, which the Commission granted by letter dated 18 December 2009.
Francouzské orgány nakonec zaslaly požadované informace v dopise ze dne 13. ledna 2010.
The French authorities finally supplied the information requested by letter dated 13 January 2010.
Francouzské orgány dopisem ze dne 7. října 2010 požádaly o prodloužení lhůty na odpověď do 26. listopadu 2010 a Komise tuto žádost schválila dopisem ze dne 8. října 2010.
By letter dated 7 October 2010, the French authorities asked for an extension until 26 November 2010; the Commission agreed by letter dated 8 October 2010.
Francouzské orgány nakonec zaslaly požadované informace v dopise ze dne 26. listopadu 2010.
The French authorities finally provided the information requested by letter dated 26 November 2010.
V návaznosti na výše uvedené rozhodnutí o zahájení řízení sdělily francouzské orgány Komisi své připomínky a návrhy dopisem ze dne 14. října 2008.
Following the opening decision cited above, the French authorities submitted observations and proposals to the Commission by letter dated 14 October 2008.
Tento dopis doplnil připomínky a návrhy uvedené v předchozích dopisech francouzských orgánů [25] a shrnuté v rozhodnutí o zahájení řízení.
That letter supplemented the observations and proposals set out in the previous letters from the French authorities [25] that were summarised in the opening decision.
Za třetí, ústavní zákon ze dne 1. srpna 2001 o rozpočtovém zákoně stanoví, že záruka může vzniknout pouze na základě ustanovení rozpočtového zákona [29], což Státní rada výslovně potvrdila ve své výroční zprávě za rok 2006 [30].
Third, the Organic Law of 1 August 2001 governing the Finance Act (the ‘LOLF’) lays down that only a provision of a finance act can create a guarantee [29], and the Council of State explicitly confirmed this in its 2006 annual report [30].
Podle znalce, kterého francouzské orgány pověřily ve věci pošty [31], proto od úplného nabytí účinnosti rozpočtového zákona ke dni 1. ledna 2005 nemohla být podle práva poskytnuta žádná implicitní záruka.
According to the expert called upon by the French authorities in the postal case cited above [31], therefore, it has been legally impossible to give an implied guarantee since the full entry into force of the Organic Law governing the Finance Act on 1 January 2005.
Jak bylo uvedeno v 46. až 49. bodě odůvodnění rozhodnutí C 56/2007, na něž Komise odkazuje mutatis mutandis, francouzské orgány se domnívají, že zákon ze dne 16. července 1980 nezakládá záruku.
As explained in recitals 46 to 49 of decision C 56/2007, to which the Commission refers mutatis mutandis, the French authorities consider that the Law of 16 July 1980 cannot serve as a basis for a guarantee.
Francie se dovolává dokumentů a jednání při přípravě zákona, výkladu rozhodnutí ve věci Camporolo ze dne 10. listopadu 1999 [35] a dne 18. listopadu 2005 [36] a zásadních článků [37] a tvrdí, že podle ní není v zákoně ze dne 16. července 1980 stanovena povinnost státu vynaložit své vlastní zdroje: výraz „tak učiní“ uvedený v článku 1 prý dává státu pouze pravomoc „zastoupit“ výkonný orgán právnické osoby, kterou zastupuje, na základě „zásady, podle níž má zástupce stejné pravomoci jako zastupovaný“.
In the light of the legislative history of the Law, an interpretation of the Campoloro decisions of 10 November 1999 [35] and 18 November 2005 [36], and the academic literature on the subject [37], France argues that the Law of 16 July 1980 does not impose an obligation on the State to commit its own resources. The expression ‘y pourvoit’ (‘shall do so’) in Article 1 confers on the State only a power of ‘substitution’ for the executive of the person whom it replaces, in the exercise of which it is a matter of principle that the substitute has the same powers as the person replaced.
V rámci tohoto zastoupení může stát pouze vykonávat pravomoci daného výkonného orgánu, do nichž nepatří možnost nakládat státním rozpočtem, protože přidělení výjimečné dotace „nespadá do oblasti výkonu pravomoci zastupovat“.
When acting as a substitute, therefore, the State may exercise only the powers of that executive, which do not include access to the State budget, and the granting of an exceptional subsidy is outside the scope of the power of substitution.
Francie zastává názor, že není možno uplatnit odpovědnost státu pouze z důvodu, že prefekt nebo dozorčí orgán nemohl z důvodu finanční a majetkové situace veřejné instituce přijmout žádná opatření, která by umožnila úhradu pohledávky Je třeba mít za to, že k žádnému provinění nedošlo, protože skutečnost, že prefekt nebo dozorčí orgán nepřijali opatření, není sama o sobě chybou.
According to France, the liability of the State cannot be incurred on the sole ground that the prefect or supervising authority was unable to take any measures that could allow the claim to be repaid because of the financial and asset situation of the publicly owned establishment. There is no fault: inaction on the part of the prefect or the supervising authority is not necessarily a fault.
V svém dopise ze dne 8. září 2009 francouzské orgány jasně uvedly, že omezení odpovědnosti vůči zákazníkům je ustanovené jak v dohodě o rámcové licenci [66], tak v dohodě o licenci na výrobky [67], jež byly uzavřeny mezi veřejnou institucí IFP a společností Axens a vstoupily v platnost 1. ledna 2001.
In their letter dated 8 September 2009, the French authorities state that the limitation of liability to customers is provided for in both the framework licensing agreement [66] and the product licensing agreement [67] concluded between IFP and Axens, which entered into force on 1 January 2001.
V obou smlouvách se ustanovuje, že pokud může společnost Axens prokázat, že příčinou neplnění závazků z její strany jsou služby poskytované veřejnou institucí IFP, finanční odpovědnost této instituce se omezí na určité procento [68] částek, které veřejná instituce IFP skutečně vybrala jako poplatek úměrný prodejní transakci, v souvislosti s kterou vznikla reklamace (licence na výrobky) a úměrný k jednotce, která je předmětem sublicence nebo prodejní transakce uskutečněné v rámci sublicence, v souvislosti s kterou vznikla reklamace (rámcová licence).
These two agreements provide that if Axens can prove that its default originates in the services supplied by IFP, the financial liability of the latter will be limited to a percentage [68] of the sums in fact collected by IFP in fee pro rata to the sales transaction that forms the basis of the claim (product licence), and to the unit subject to a sub-licence or to the sales transaction carried out under a sub-licence that forms the basis of the claim (framework licence).
V souladu s rozborem uvedeným v bodech odůvodnění 170 až 180 uvedeného rozhodnutí C 56/2007, na které se odkazuje mutatis mutandis, se Komise domnívá, že francouzské právní předpisy dovolují, ba dokonce podporují stát v tom, aby poskytoval dotace veřejným institucím při nedostatku peněžních prostředků přednostně před klasickými bankovními půjčkami, a tyto dotace mohou podle zákona ze dne 16. července 1980 představovat „dodatečné zdroje“.
In accordance with the analysis developed in recitals 170 to 180 of decision C 56/2007, to which it refers mutatis mutandis, the Commission considers that in the event of a shortage of funds, French legislation authorises or indeed encourages the State to provide capital to publicly owned establishments, rather than expecting them to secure conventional bank loans; the ‘additional resources’ referred to in the Law of 16 July 1980 may consist of contributions of this kind.
Domnívá se rovněž, že jsou věřitelé s těmito právními dokumenty obeznámeni, a právem se tudíž domnívají, že dozorčí orgán bude schopen nalézt zdroje potřebné k úhradě jejich pohledávky.
The Commission also considers that the relevant legislation is known to creditors, who consequently have good reason to believe that the supervising authority will be in a position to secure the resources necessary to ensure that their claims are satisfied.
V tomto případe by Komise chtěla dodat, že před 7. červencem 2006 byli případní věřitelé veřejné instituce IFP ve smluvním vztahu s profesní institucí ve smyslu zákona č. 43-612 ze dne 17. listopadu 1943 o řízení profesních zájmů (a tedy právnickou osobou soukromého práva), u níž nebyl důvod domnívat se, že se na ni může vztahovat jakákoli státní záruka.Proto teorie zdánlivosti může být v daném případě relevantní, pouze co se týče pohledávek vzniklých po změně postavení veřejné instituce IFP.
In the present case, the Commission wishes to add that prior to 7 July 2006, any creditors of the publicly owned establishment IFP were in a contractual relationship with a trade body within the meaning of Law No 43-612 of 17 November 1943 on the management of trade interests, a body which was a legal person governed by private law, and which they had no reason to think could be covered by a State guarantee of any kind. Consequently, the theory of appearance can in any event be applied only with regard to claims arising after the change of status of the publicly owned establishment IFP.
Podle právní doktríny [143]„[ani] smlouvy o správě hotovosti a výměnách mezi dvěma subjekty, ani výměny zaměstnanců, ani zálohy vyplacené mateřskou společností, ani převzetí mateřskou společností pravomocí řídit dceřinou společnost nenabylo charakter všeobecného zmatku v účtech, který by zdůvodňoval opětovné spojení majetků.“ Proto se zdá, že je zvlášť těžké uplatnit odpovědnost mateřské společnosti za jednání některé její dceřiné společnosti na základě záměny jejich majetků [144], přičemž úroveň důkazů požadovaná kasačním soudem k jejímu prokázání je mimořádně vysoká.
According to the legal literature, ‘Neither the liquidity and exchange agreements between the two entities, nor the exchanges of staff, nor the advances of funds by the parent company, nor the parent company’s control of the management of the subsidiary imply a general disorder in the accounts that would justify the unification of the assets’ [143]. It therefore seems to be particularly difficult to hold a parent company liable for the actions of one of its subsidiaries on the basis of the inseparability of their assets [144], with the level of proof required by the Court of Cassation being extremely high.
Ve stejném období po změně právního postavení veřejná instituce IFP použila půjčku se splatností do jednoho roku pouze jednou, v roku 2009, v zanedbatelné výši […] (*) EUR. Je třeba však konstatovat, že sazba uplatňovaná [bankou č. 3] (**) (EONIA + […] (*) %) byla o […] (*) bazických bodů vyšší (jinak za stejných podmínek) než sazba sjednaná veřejnou institucí IFP v roce 2005 u [banky č. 1] (**) (EONIA + […] (*) %), kdy byla ještě právnickou osobou soukromého práva, a tedy se na ni ještě nevztahovala státní záruka, která jí v současnosti plyne z jejího právního postavení veřejné instituce.
Over the same period, following the change of status, IFP has had recourse to borrowing at less than one year only once, in 2009, for a negligible sum of EUR […] (*). Moreover, the rate applied at the time by [Bank No 3] (**) (EONIA + […] (*) %) was […] (*) base points higher (all other things being equal) than the rate negotiated by IFP in 2005 with [Bank No 1] (**) (EONIA + […] (*) %), when IFP it was still a legal person governed by private law, and therefore not yet covered by the State guarantee that it now derives from its status as a publicly owned establishment.
Pokud jde o činnosti prvního druhu, které provádí veřejná instituce IFP jak pro třetí osoby, tak pro své dceřiné společnosti, francouzské orgány oznámily ve svém dopisu z 26. listopadu 2010 hodnotu hospodářských činností provedených veřejnou institucí IFP v letech 2006 až 2009.
Regarding activities of the first type carried out by IFP for third parties and its own subsidiaries, the French authorities in their letter dated 26 November 2010 provided figures for the volume of economic activities carried by IFP between 2006 and 2009.
Z těchto informací vyplývá, že průměrná roční suma vztahující se k výzkumným službám za toto období činí přibližně […] (*) EUR, z toho […] (*) EUR bylo pro třetí osoby a […] (*) pro dceřiné společnosti.
It emerges from this information that the average annual value of research services during this period is in the order of EUR […] (*), including EUR […] (*) on behalf of third parties and EUR […] (*) on behalf of the subsidiaries.
Pokud jde o skutečnost, že dceřiné společnosti využívají personální a materiální zdroje, které jim poskytuje mateřská společnost, jak Komise uvedla v rozhodnutí C 51/2005, „pokud existuje dotace hospodářských činností, vyplývá z úrovně odměn vyplacených dotyčnými dceřinými společnostmi mateřské společnosti a odrazí se v účtech IFP [221].“ Ovšem při posuzování účtů veřejné instituce IFP byly jedinými nákladovými položkami, které Komise zatím nezohlednila, jak pro rok 2006 v rozhodnutí C 51/2005, tak pro další roky ve výročních zprávách předaných francouzskými orgány, položky, které se týkaly pokrytí služeb poskytovaných veřejnou institucí IFP jejím dceřiným společnostem v souvislosti s neomezenou zárukou.
As regards the use by the subsidiaries of human and material resources made available by their parent, as noted by the Commission in decision C 51/2005, ‘if there is any subsidisation of economic activities, it results from the level of the remunerations paid by the subsidiaries concerned to the parent company and is reflected in IFP’s accounts’ [221]. In the examination of IFP’s accounts, the only cost components not taken into account by the Commission for the year 2006 in decision C 51/2005, and for the following years in the annual reports sent by the French authorities, are those relating to the cover provided by the unlimited guarantee for the services provided by IFP to its subsidiaries.
Vyhláškou ze dne 6. července 2006, vydanou podle zákona č. 2005–781 ze dne 13. července 2005, se IFP dne 7. července 2006 stala veřejnou průmyslovou a obchodní institucí (EPIC).
IFP became an EPIC on 7 July 2006, by Decree of 6 July 2006, adopted under Law No 2005-781 of 13 July 2005.
Na základě této změny postavení byla veřejné instituci IFP poskytnuta neomezená státní záruka.
This change of legal form is the basis of an unlimited State guarantee granted to the publicly owned establishment IFP.
Dotčené opatření musí být tudíž kvalifikováno jako nová podpora ve smyslu čl. 1 písm. c) procesního nařízení.
The measure in question must therefore be categorised as new aid within the meaning of Article 1(c) of the Procedural Regulation.
Francouzské orgány vyčíslily hodnotu činností souvisejících se smluvním výzkumem a s poskytováním služeb, jež veřejná instituce IFP prováděla pro třetí strany v období 2004–2009.
The French authorities have supplied costings of the contract research activities and the provision of services on behalf of third parties by IFP for the period 2004-2009.
Z předložených informací vyplývá, že tyto služby v oblasti výzkumu představují ročně zhruba [0–5] (**) % celkového rozpočtu veřejné instituce IFP (to znamená, že podíl služeb činí […] (*) EUR z rozpočtu přibližně 300 milionů EUR), takže tuto hospodářskou činnost lze hodnotit v rámci činností veřejné instituce jako okrajovou.
The information sent shows that these research services represent annually about [0-5] (**) % of IFP’s total budget (i.e. EUR […] (*) in services for about EUR 300 million in budget), which means that this economic activity can be regarded as only residual within the activities of the publicly owned establishment.
Komise došla k závěru, že uvedené práce spočívaly na jedné straně v aplikovaném výzkumu a na druhé straně ve studiích technické proveditelnosti prováděných před projekty aplikovaného výzkumu ve smyslu rámce pro výzkum a vývoj z roku 1996.
The Commission came to the conclusion that within the meaning of the 1996 R&D Framework this work consisted in industrial research activities and technical feasibility studies preparatory to industrial research activities.
Tato klasifikace výzkumných činností byla provedena na základě specifických příkladů a vysvětlení uvedených v manuálu Frascati, a to pro každou výzkumnou činnost prováděnou veřejnou institucí IFP a Axens na jedné straně a veřejnou institucí IFP a Prosernat na straně druhé.
Each research activity carried out by IFP and Axens on the one hand, and by IFP and Prosernat on the other, was classified on the basis of the specific examples and explanations provided by the Frascati Manual.
V rámci zpráv předložených v souladu s výše uvedeným rozhodnutím C 51/2005 francouzské orgány roztřídily projekty prováděné ve výhradních oblastech činností společností Axens a Prosernat za období 2007, 2008 a 2009, přičemž použily obě výše uvedené kategorie ve smyslu rámce pro výzkum a vývoj z roku 1996, nebo alternativně činnosti aplikovaného výzkumu ve smyslu bodu 2.2. písm. f) a studie technické proveditelnosti předcházející aplikovanému výzkumu ve smyslu bodu 5.2 rámce pro výzkum, vývoj a inovace z roku 2006.
Moreover, in the reports forwarded in accordance with decision C 51/2005, the French authorities have classified the projects carried out in the exclusive fields of activity of Axens and Prosernat for the years 2007, 2008 and 2009 into the two abovementioned categories defined in the 1996 R&D Framework, or alternatively into industrial research activities within the meaning of point 2.2(f) of the 2006 R&D&I Framework and technical feasibility studies preparatory to industrial research within the meaning of point 5.2 of that Framework.
Tyto práce spočívaly ve studii nových způsobů syntézy nebo jejich zdokonalení v měřítku nesouvisejícím s měřítkem průmyslovým.
The work consisted in studying new synthesis routes or the improvement of synthesis routes, on a scale far from the industrial level.
Na základě výročních zpráv zaslaných francouzskými orgány Komise zjišťuje, že v této logice se pokračovalo v letech 2007, 2008 a 2009.
On the basis of the annual reports submitted by the French authorities, the Commission finds that this approach continued in 2007, 2008 and 2009.
V těchto zprávách francouzské orgány u jednotlivých projektů uvedly motivační účinek rozsahu dosažený díky podpoře, zejména pokud jde o rozsah projektu, rychlost postupu daného projektu a navýšení celkové částky určené na výzkum a vývoj.
In these reports, the French authorities indicate, for each project, the incentive effect obtained as a result of the aid, notably in terms of scope of the project, its speed and the increase in the total amount allocated to R&D.
Například v roce 2007 vedla skupina IFP – ve výhradní oblasti společnosti Axens – zejména stěžejní projekty […] (*) [253].[…] (*).
For example, in 2007, in the exclusive field of Axens, the IFP group conducted flagship projects, […] (*) [253]. […] (*).
Krytí hospodářských činností uvedených v čl. 1 odst. 4 tohoto rozhodnutí státní zárukou – od 1. ledna 2010 do ukončení platnosti výhradních dohod mezi veřejnou institucí IFP a jejími dceřinými společnostmi Axens a Prosernat, které jsou uvedeny v čl. 3 odst. 1 rozhodnutí C 51/2005 – představuje podporu slučitelnou s vnitřním trhem s výhradou dodržování podmínek uvedených v článcích 5 a 6 tohoto rozhodnutí.
Article 4 From 1 January 2010 onward, and until the date of expiry of the exclusive agreements between the publicly owned establishment IFP and its subsidiaries Axens and Prosernat referred to in Article 3(1) of decision C 51/2005, the cover provided by the State guarantee for the economic activities referred to in Article 1(4) of this decision constitutes aid compatible with the internal market, subject to compliance with the conditions in Articles 5 and 6 of this decision.
Před tím, než byla společnost La Poste přeměněna v roce 2010 na akciovou společnost, vyplývalo její postavení EPIC z jurisdikce, protože Kasační soud ve svém rozsudku ze dne 18. ledna 2001 (druhý senát pro občanskoprávní věci) vycházel ze zásady, že postavení společnosti La Poste je rovnocenné postavení veřejné instituce průmyslové a obchodní povahy. Tento rozsudek tak potvrdil zásadu, která již byla zavedena rozsudkem odvolacího soudu v Douai ze dne 22. října 1998.
Before its conversion into a public limited company in 2010, the EPIC status of La Poste derived from a case-law classification: in a judgment of 18 January 2001, the Court of Cassation (Second Civil Division) found that La Poste was to be deemed equivalent to an EPIC, thereby upholding the findings of a judgment of the Douai Court of Appeal of 22 October 1998.
Mimo jiné lze uvést, že výbor pro hospodářské věci ve zprávě francouzskému senátu v roce 2003 zdůraznil, že „každému je známo, že mateřská La Poste zaujímá od reformy z roku 1990 postavení rovnocenné veřejné instituci průmyslové a obchodní povahy“.
Moreover, in a report submitted to the French Senate in 2003, the Senate Economic Affairs Committee stated that it was common knowledge that, since the reform of 1990, the parent, La Poste, had a legal form similar to that of an EPIC.
Ve Francii existují kromě samotných orgánů veřejné moci, jako jsou stát a správní celky, dvě hlavní kategorie veřejnoprávních právnických osob: veřejné instituce a sdružení veřejného zájmu, zavedené zákonem ze dne 15. července 1982.
In France, in addition to the public authorities proper, such as the State and the local authorities, there are two main categories of legal entities governed by public law, namely publicly owned establishments and public interest groups, introduced by the Law of 15 July 1982.