natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kromě toho existovala potřeba kapitálu jako tlumiče pro případ náhlého propadu příjmů z reklamy a TV2 nesměla ze zákona přijímat úvěry přesahující 4 % jejího ročního obratu.
Moreover, the capital was needed as a buffer in the case of sudden drops in advertising revenue and under the law TV2 was not allowed to take out loans exceeding 4 % of annual turnover.
Podle dánských orgánů k tomu stát jednal v souladu se „zásadou investora v podmínkách tržního hospodářství“, protože vlastní kapitál TV2 nepřesáhl míru, kterou by běžný tržní investor poskytl.
In addition, according to the Danish authorities, the State was acting in accordance with the ‘market economy investor principle’, as TV2’s own capital did not exceed what a normal market investor would have injected.
Takový kapitál není v rozporu se Smlouvou, pokud se kapitál nepoužije ke křížovému dotování komerčních aktivit TV2.
Such capital was not contrary to the Treaty, provided it was not used to cross-subsidise TV2’s commercial activities.
Pokud jde o chování TV2 na reklamním trhu, dánské orgány poznamenaly, že TV2 důsledně určovala své ceny tak, aby dosáhla co největších příjmů.
Regarding TV2’s behaviour in the advertising market, the Danish authorities pointed out that TV2 had consistently set its prices so as to maximise revenue.
Ceny byly stanoveny výlučně na základě nabídky a poptávky.
Prices were set purely according to supply and demand.
Určovaly se jednou ročně na základě odhadu prováděného reklamním oddělením TV2, který se týkal komerčního počtu diváků (věková skupina 21–50 let), programových plánů, hospodářského vývoje a stavu hospodářské soutěže na trhu.
They were set annually on the basis of estimates by TV2’s advertising division of the commercial audience share (21-50 years old), the programme schedule, economic developments and the competitive situation on the market.
Součástí tohoto odhadu nebyly provozní náklady TV2 a ani částka z koncesionářských poplatků.
TV2’s operating costs were not a factor in the estimate, nor was the amount of licence fee revenue.
měla na dánském trhu nejvyšší ceny, a tak se nemůže jednat o snižování cen, jež by vedlo k narůstající potřebě státních prostředků.
TV2’s prices were the highest on the Danish market and therefore there was no question of undercutting prices, with an increased need for State funding as a result.
Dánské úřady předložily zprávu RBB Economics o hospodářské soutěži na dánském trhu v oblasti televizní reklamy.
The Danish authorities submitted a report prepared by RBB Economics on competition on the Danish television advertising market.
Zpráva dospěla k závěru, že průměrné čisté ceny TV2 byly ve skutečnosti vyšší než ceny jejích konkurentů a že rozdíly mezi cenami za reklamu u společností TV2 a TvDanmark se daly vysvětlit rozdíly v jejich relativní úspěšnosti z hlediska programové nabídky a schopnosti přitáhnout diváky.
The report concluded that the average net prices charged by TV2 were in fact higher than the prices charged by its competitors and that the differences in advertising rates charged by TV2 and TVDanmark were explained by differences in their relative strength in terms of programming and the ability to attract audiences.
Zatřetí, následkem rozsudku požádala Komise dánské orgány o jejich analýzu důsledků rozsudku Soudu pro tento případ.
Thirdly, following the Court’s judgment, the Commission asked the Danish authorities to give their analysis of its implications for the case.
Dánské orgány zaslaly své připomínky a předložily rovněž vyjádření TV2.
The Danish authorities sent their observations and also submitted comments from TV2.
Pokud jde o příjmy z reklamy za roky 1995 a 1996, dánské orgány a TV2 tvrdily, že dánský stát nemá nad těmito částkami žádnou kontrolu, a že je proto nelze považovat za státní prostředky.
Concerning advertising revenue for 1995 and 1996, the Danish authorities and TV2 argued that the Danish State had no control over the amounts and therefore it should not be considered as State resources.
Pokud jde o číselné údaje, dánské orgány nepotvrdily částky uváděné Komisí, ale spíše vysvětlily, že výpočet částek za reklamu za roky 1995 a 1996 by měl zohlednit skutečnost, že část finančních prostředků z fondu TV2 byla použita k financování regionálních stanic TV2 a že tato část mohla být financována pouze z koncesionářských poplatků.
The Danish authorities did not confirm the figures put forward by the Commission, but explained that the calculation of advertising revenue for 1995 and 1996 had to take into account the fact that part of the money from the TV2 Fund was used to finance the TV2 regions, and that this part could only be financed from licence fee resources.
Dánské orgány přesto vyjádřily souhlas s tím, že pro výpočet čistých nákladů služby veřejného zájmu by se měl v každém případě zohlednit příjem z reklamy a že tento příjem představuje příjem vytvořený činnostmi v oblasti služby veřejného zájmu.
However, the Danish authorities conceded that advertising revenue should in any case be taken into account for the purposes of calculating the net cost of the public service remit and that it constituted income generated by public service activities.
Domnívaly se, že podmínky rozsudku ve věci Altmark musí být uplatněny v souladu s jejich duchem a účelem tak, aby mohly být zohledněny zvláštní okolnosti případu.
They contended that when applying the Altmark criteria, the spirit and the purpose of the criteria had to be observed so that the facts of the particular case were taken into account.
Uvedly, že v souladu s nimi z rozsudku vyplývá, že jediný požadavek, který Soud dánskému státu uložil, je, že by měl „v podstatě“ vyhovět podmínkám Altmark.
In their view, it followed from the judgment that the only requirement the Court had imposed on the Danish State was that it should, ‘in essence’, comply with the Altmark conditions.
Konkrétněji se dánské orgány a TV2 domnívaly, že postup použitý ke stanovení koncesionářského poplatku byl transparentní a splňoval požadavky druhého kritéria Altmark alespoň ve své podstatě, což je podle nich na základě rozhodnutí Soudu dostačující.
More specifically, the Danish authorities and TV2 held that the procedure used to set the licence fee was transparent and complied with the requirements of the second Altmark criterion, at least in essence, and in their view this was sufficient in the light of the Court’s judgment.
Domnívaly se, že třetí kritérium bylo rovněž splněno, protože TV2 bylo umožněno dosáhnout přiměřeného zisku.
They considered that the third criterion was also met in so far as TV2 was allowed to keep a reasonable profit.
Pokud jde o čtvrtou podmínku rozsudku ve věci Altmark, zdůraznily různé kontroly, jimž TV2 podléhá, a odvolaly se také na judikaturu ve věci BUPA a rozsudek Soudu s tvrzením, že tato zkouška by měla být v tomto konkrétním případě do určité míry zmírněna či splněna pouze ve své podstatě.
Concerning the fourth Altmark condition, they highlighted the extensive controls which applied to TV2 and argued that the BUPA case and the Court’s judgment supported their claim that in this particular instance the test should be relaxed somewhat or should only be met in essence.
Na základě věci Chronopost [31] rovněž zdůraznily, že v praxi nelze porovnávat TV2 s běžným, dobře provozovaným podnikem.
Citing the Chronopost case [31], they also pointed out that in practice it was not possible to compare TV2 with a typical well-run undertaking.
Dánské orgány také zůstaly u svého názoru, že vyrovnání by splnilo zkoušku investora v podmínkách tržního hospodářství.
In addition, the Danish authorities reiterated their view that under the market economy investor test, the compensation should be approved.
Dánské orgány a TV2 byly dále názoru, že státní podpora by měla být prohlášena za slučitelnou.
The Danish authorities and TV2 argued further that the State aid should be declared compatible.
Vysvětlily postup, který vedl k navýšení základu kapitálu v TV2, a zdůraznily různé důvody, proč byl tento kapitál nutný k tomu, aby TV2 splnila své úkoly veřejné služby.
They explained the process that led to the build-up of capital in TV2 and highlighted the different reasons why this capital was necessary for TV2 to fulfil its public service tasks.
Po rozsudku Soudu předložily připomínky také některé třetí strany.
Some third parties also submitted comments following the Court’s judgment.
V podstatě vysvětlily, proč by podmínky rozsudku ve věci Altmark neměly být považovány za splněné, a to zejména kvůli skutečnosti, že hospodářské zprávy předložené Soudu nejsou dostatečné k tomu, aby prokázaly splnění druhého a čtvrtého kritéria.
In essence, they argued that the Altmark conditions should not be found to be met, in particular, because the economic reports referred to by the Court were not sufficient to demonstrate that the second and fourth criteria were satisfied.
Zdůraznily rovněž, že by Komise měla zůstat u svého závěru ze zrušeného rozhodnutí o vrácení, tj. že podpora nebyla slučitelná.
They also contended that the Commission should maintain its conclusion in the annulled recovery decision, i.e. that the aid was not compatible.
STÁTNÍ PODPORA VE SMYSLU ČL. 107 ODST. 1 SFEU
STATE AID WITHIN THE MEANING OF ARTICLE 107(1) TFEU
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“.
Article 107(1) TFEU provides that ‘Save as otherwise provided in the Treaties, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market’.
Komise musí posoudit, zda výše popsaná opatření nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
The Commission has to assess whether the measures described above constitute State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
PŘÍTOMNOST STÁTNÍCH PROSTŘEDKŮ A PŘIČITATELNOST STÁTU
STATE RESOURCES AND ATTRIBUTION OF RESPONSIBILITY
Komise musí posoudit, zda dotčená opatření mají dopad na státní prostředky.
The Commission has to assess whether the measures in question involve State resources.
Pokud jde o koncesionářský poplatek, Komise bere na vědomí zjištění Soudu v jeho rozsudku [32].
Concerning the licence fee, the Commission takes note of the Court’s findings in its judgment [32].
Platí zejména následující: částka je stanovena dánskými orgány; povinnost uhradit koncesionářský poplatek nevyplývá ze smluvního vztahu mezi TV2 a osobou povinnou k poplatku, ale z pouhého vlastnictví televizního nebo rozhlasového přijímače; je-li to nutné, je koncesionářský poplatek vybírán v souladu s předpisy o vybírání osobních daní; a konečně podíl TV2 na příjmu z koncesionářských poplatků stanoví dánské orgány.
In particular, the amount is determined by the Danish authorities; the obligation to pay the licence fee does not arise from a contractual relationship between TV2 and the person liable to pay but simply from the fact of owning a television or radio receiver; where necessary, the licence fee is collected in accordance with the rules on the collection of personal taxes; and, lastly, it is the Danish authorities that determine TV2’s share of the income from licence fees.
Soud dospěl k závěru, že prostředky z koncesionářských poplatků jsou dánským orgánům k dispozici a jsou pod jejich kontrolou, a že proto představují státní prostředky.
The Court concluded that licence fee resources are available to and under the control of the Danish authorities and that they therefore constitute State resources.
Pokud jde o příjmy z reklamy v letech 1995 a 1996, Soud ve svém rozsudku zdůraznil, že koncesionářský poplatek a příjmy z reklamy jsou svou povahou dvě odlišné záležitosti [33].
Concerning the advertising revenue for 1995 and 1996, the Court pointed out in its judgment that the licence fee and advertising revenue are different in nature [33].
V tomto ohledu se Soud ve svém rozsudku [34] domníval, že ze strany Komise došlo k chybnému uvažování, když se domnívala, že příjmy z reklamy za roky 1995 a 1996 je nutno považovat za státní prostředky.
In its judgment, the Court held [34] that the Commission had not stated sufficient reasons why the 1995 and 1996 advertising revenue should be considered State resources.
Podle rozsudku ve věci Preussen Elektra [35] musí Komise prokázat, zda lze příjmy z reklamy za roky 1995 a 1996 označit za státní prostředky.
In light of the PreussenElektra ruling [35], the Commission has to demonstrate whether the advertising revenue for the years 1995 and 1996 can be classed as State resources.
Za tímto účelem musí posoudit, zda měl dánský stát nad těmito příjmy z reklamy kontrolu.
For this purpose, it has to assess whether this revenue was under the control of the Danish State.
V tomto ohledu bere Komise na vědomí následující skutečnosti, které jsou důležité pro rozhodnutí, zda příjmy z reklamy za roky 1995 a 1996 představují státní prostředky.
In this respect, the Commission takes note of the following factors relevant for deciding whether the 1995 to 1996 advertising revenue constituted State resources.
V roce 1995 a 1996 obdržela TV2 příjmy z reklamy od fondu TV2, který je sám obdržel od TV2 Reklame A/S.
In 1995 and 1996, TV2 received the advertising revenue from the TV2 Fund, which itself received the advertising revenue from TV2 Reklame A/S.
Reklame byl samostatný, státem vlastněný subjekt nezávislý na TV2.
Reklame was a separate State-owned vehicle independent from TV2.
Společnost byla zřízena, aby jednala jako zprostředkovatel pro prodej reklamy na TV2 na komerčním základě [36].
The company was set up to act as an agent for the sale of advertisements on TV2 on a commercial basis [36].
Reklame měla s inzerenty smluvní vztah.
Reklame had a contractual relationship with its advertising customers.
Neexistovala žádná povinnost převádět finanční prostředky z TV2 Reklame do fondu TV2.
There was no obligation to transfer revenue from TV2 Reklame to the TV2 Fund.
O převodu místo toho rozhodoval dánský stát [37].
The transfer was instead decided by the Danish State [37].
Ministr kultury měl za úkol rozhodnout o části zisků TV2 Reklame, které měly být převedeny do fondu TV2.
The Minister of Culture decided what part of TV2 Reklame’s profits was to be transferred to the TV2 Fund.
Takové rozhodnutí bylo přijímáno pro jeden nebo více roků najednou a po schválení dánským parlamentem (stálým parlamentním výborem pro finance).
The decision was taken for one or more years at a time with the approval of the Danish Parliament (the Finance Committee).
Ministr kultury mohl po schválení finančním výborem rozhodnout, že nepřevedený zisk bude použit ke splacení předešlé státní záruky ve prospěch TV2 Reklame nebo ke kulturním účelům.
The Minister of Culture could decide that non-transferred profit should be used for repayment of the State guarantee issued previously for TV2 Reklame or for cultural purposes.
Ve skutečnosti byly v roce 1995 a 1996 převedeny do fondu TV2 všechny finanční prostředky TV2 Reklame.
In practice, in 1995 and 1996, the full amount of TV2 Reklame’s profits was transferred to the TV2 Fund.
Fond TV2 byl založen s cílem poskytovat TV2 příjmy pocházející z koncesionářských poplatků a z výnosů z reklamy.
The TV2 Fund was set up with the aim of providing TV2 with income from the licence fee resources and advertising revenue.
Fond TV2 patřil ke skupině TV2.
The TV2 Fund belonged to the TV2 group.
Byl spravován správní radou TV2.
It was administered by TV2’s board of directors.
Neexistovala žádná povinnost převádět finanční prostředky fondu TV2 do TV2 na ročním základě.
There was no obligation to transfer money from the TV2 Fund to TV2 every year.
O převodu do TV2 místo toho rozhodoval dánský stát.
Rather, the transfer to TV2 was decided by the Danish State.
Fond TV2 měl ve skutečnosti zákonnou povinnost převádět prostředky ve prospěch TV2 podle rámcových rozpočtů, které připravoval ministr kultury [38].
For under the law the TV2 Fund was obliged to transfer funds to TV2 in accordance with the framework budgets laid down by the Minister of Culture [38].
Ve skutečnosti nedostala TV2 v roce 1995 a 1996 z fondu TV2 všechny příjmy z reklamy.
In practice, TV2 did not receive all the advertising revenue from the TV2 Fund in 1995 and 1996.
V rámci fondu TV2 navíc neexistovaly oddělené účty pro příjmy z reklamy na jedné straně a pro koncesionářské poplatky na straně druhé.
In addition, no distinction was made in the TV2 Fund accounts between advertising revenue and licence fee resources.
Příjmy nepřevedené na TV2 se hromadily ve fondu TV2.
Revenue that was not transferred to TV2 accumulated in the TV2 Fund.
Na TV2 byly převedeny v okamžiku, kdy byl fond TV2 zrušen.
It was transferred to TV2 when the TV2 Fund was wound up.
Podle TV2 a dánských orgánů patřily příjmy z reklamy TV2, která na ně údajně měla právní nárok.
According to TV2 and the Danish authorities, the advertising revenue belonged to TV2 and TV2 was legally entitled to it.
Odvolávaly se při tom na dopis ministra spravedlnosti ze dne 22. listopadu 2003, ve kterém se uvádělo, že prostředky fondu TV2 lze použít pouze na pokrytí činností TV2.
They referred to a letter from the Minister of Justice dated 22 November 2003, which stated that TV2 Fund’s resources could only be used to cover TV2’s activities.
Podle TV2 a dánských orgánů proto existovala zákonná povinnost převádět případně příjmy z reklamy z fondu TV2 na TV2.
According to TV2 and the Danish authorities, there was therefore a legal obligation to transfer the advertising revenue from the TV2 Fund to TV2 eventually.
Avšak jak je ukázáno výše, neexistovala žádná zákonná povinnost převést na TV2 všechny příjmy z reklamy a záleželo na konkrétním rozhodnutí ministra, zda a v jaké výši se mají finanční prostředky na TV2 převést.
However, as indicated above, there was no obligation under the law to transfer all the advertising revenue to TV2 and it was for the Minister to take a specific decision on whether money was to be transferred to TV2, and if so how much.
Pokud jde o TV2, je nutno dodat, že tato společnost neměla žádné smluvní vztahy s konečnými inzerenty a neměla žádný vliv na činnosti v oblasti reklamy [39].
Concerning TV2, it should be added that the broadcaster had no contractual relationship with advertisers and no influence on advertising activities [39].
Dánská vláda potvrdila, že výhledové příjmy z reklamy na následující rok byly stanoveny nezávisle na TV2.
The Danish government confirmed that the anticipated advertising revenue for the coming year was determined independently of TV2.
Na základě výše uvedených informací se Komise domnívá, že ministr měl kontrolu nad částkami, které se nacházely ve společnosti TV2 Reklame a ve fondu TV2.
On the basis of the above information, the Commission considers that the Minister had control over the funds in TV2 Reklame and the TV2 Fund.
Konkrétně i) dánský stát rozhodoval, zda se má část nebo všechny příjmy z reklamy převést do fondu TV2 a na TV2; ii) v roce 1995 a 1996 nezískala TV2 všechny příjmy z reklamy a iii) se všechny nepřevedené příjmy z reklamy hromadily ve fondu TV2, kde se ve skutečnosti smíchaly s koncesionářskými poplatky.
In particular, it is noted that (i) it was the Danish State that decided whether part or all of the advertising revenue was to be transferred to the TV2 Fund and to TV2; (ii) in 1995 and 1996 TV2 did not receive all the advertising revenue; and (iii) the advertising revenue that was not transferred accumulated in the TV2 Fund, where it was, in practice, merged with the licence fees.
Z těchto důvodů se Komise domnívá, že v tomto konkrétním případě představují příjmy z reklamy za rok 1995 a 1996, které byly převedeny na TV2 přes společnost TV2 Reklame a fond TV2, státní prostředky.
For these reasons, the Commission considers that, in this specific case, the advertising revenue for the years 1995 and 1996 that was transferred to TV2 via TV2 Reklame and the TV2 Fund constitutes State resources.
V každém případě by se výše státní podpory, kterou by bylo možno prohlásit za slučitelnou, nelišila v případě, kdy by příjmy z reklamy nebyly označeny za státní prostředky (quod non).
But even if the advertising revenue were not classed as State resources (quod non), it would make no difference to the amount of State aid that could be considered compatible.
V souladu s ustálenou praxí Komise a jak je uvedeno ve sdělení o vysílání z roku 2001 [40], příjmy z veřejné služby, jako jsou příjmy z reklamy, musí být zohledněny při výpočtu čistých nákladů na veřejnou službu, tj. i v případě, že nejsou považovány za státní prostředky, protože tyto příjmy snižují potřebu financování z veřejných prostředků.
In line with the Commission’s constant practice and the 2001 Broadcasting Communication [40], income derived from public service activity, such as advertising revenue, must be taken into account when calculating the net costs of the public service, which means that such revenue, even if not regarded as State resources, reduces the need for public financing.
Dánské orgány tento názor sdílejí [41].
The Danish authorities share this view [41].
Je nutno dodat, že převod ad-hoc finančních prostředků z rozhlasového fondu na TV2 se týká příjmů z koncesionářských poplatků, které byly dány k dispozici TV2 na základě rozhodnutí státu.
The ad-hoc transfer of resources to TV2 from the Radio Fund involved licence fee revenue that was made available to TV2 after a decision by the State.
To samé platí pro převod ad-hoc finančních prostředků z fondu TV2, když byl zrušen, protože vedle prvků uvedených v souvislosti s kontrolou dánského státu nad fondem TV2 byly prostředky fondu TV2 uvolněné v okamžiku jeho zrušení dány k dispozici TV2 na základě rozhodnutí státu.
The same is true of the ad-hoc transfer from the TV2 Fund when it was wound up, since quite apart from the fact that the Danish State exercised control over the TV2 Fund, as mentioned earlier, the resources from the TV2 Fund were made available to TV2 by decision of the State.
Jelikož prostředky zůstávaly pod veřejnou kontrolou, je na ně nutno také pohlížet jako na státní prostředky.
As those resources remained under public control, they have to be regarded as State resources.
Protože jsou příjmy z reklamy považovány za státní prostředky a protože o převodu na TV2 v době zrušení fondu rozhodl stát, nemá na tento závěr v žádném případě vliv tvrzení dánských orgánů, že paušální částka převedená na TV2 v souvislosti se zrušením fondu pochází výlučně z příjmů za reklamu.
And since the advertising revenue is regarded as State resources and the transfer to TV2 at the time of the winding-up was in any event decided by the State, the Danish authorities’ claim that the lump sum transferred to TV2 when the TV2 Fund was wound up derived exclusively from advertising revenue does not alter this conclusion.
Pokud jde o další státní opatření, Komise je názoru, že v osvobození od daně z příjmů právnických osob jsou obsaženy veřejné prostředky, protože ztráta daňových příjmů se rovná spotřebě státních prostředků ve formě daňových výdajů [42].
Concerning the other State measures, the Commission considers that the corporate tax exemption constitutes use of public resources, since foregoing tax revenue is equivalent to the consumption of State resources in the form of fiscal expenditure [42].
Bezúročné úvěry s odložením splátek poskytnuté TV2 jsou udělovány přímo státem a přidělovány z veřejného rozpočtu.
The interest- and repayment-free loans granted to TV2 are directly provided by the State and allocated from the State budget.
Zřeknutím se úroků a splátek u těchto úvěrů přichází dánský stát o příjmy, a tyto finanční prostředky proto představují prostředky státní.
By foregoing the interest and repayments on these loans, the Danish State foregoes income and therefore these funds constitute State resources.
Kromě toho dánský stát ručí za provozní úvěry.
Furthermore, it is the Danish State that guarantees the operating loans.