natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V okamžiku vypracování tohoto dokumentu (prosinec 2010) je již kabel SAPEI částečně v provozu, zatímco zprovoznění plynovodu GALSI je plánováno až na rok 2014.
At the time of writing (December 2010), the SAPEI cable is partly operational, whereas the GALSI pipeline is not expected to come on stream before 2014.
Připomíná se, že rozdíly v tržních cenách nejsou provázány pouze s rozdíly v cenách paliv.
It should be noted that variations in market prices are not correlated only with variations in fuel prices.
Ceny na trhu by mohly zvýšit i jiné faktory: v konkrétním případě Sardinie lze mezi těmito faktory jmenovat tržní sílu zavedených provozovatelů, rozdíly mezi nabídkou a poptávkou a problémy s propojením.
Other factors are liable to push up market prices: in the specific context of Sardinia, these may include the market power of incumbent operators, imbalances between supply and demand, or interconnection problems.
Italský způsob nezaručuje, že současná výše podpory se bude snižovat, nebo alespoň zůstane v průběhu času stabilní.
The Italian method does not ensure that over time the actual amount of aid will decrease, or even remain stable.
Zejména, i kdyby se průměrné ceny v Unii zvyšovaly o méně než 4 % ročně, zvýhodnění, které sazba představuje, by se v absolutních hodnotách stejně zvýšilo.
In particular, even in the event of an increase in average EU prices smaller than 4 %, the tariff advantage would still increase in absolute terms.
Pokud by například zvýhodněná cena činila 30 EUR/MWh a průměrná cena elektřiny v Evropě 60 EUR/MWh (vyrovnávací platba: 30 EUR), 3 % navýšení průměrné ceny v Unii (která by tak dosáhla 61,8 EUR) by vedlo ke zvýšení sazby na 30,9 EUR. Nová vyrovnávací platba za MWh by se změnila z 61,8 EUR na 30,9 EUR = 30,9 EUR, což odpovídá vyšší částce podpory.
For example, if the preferential price was EUR 30 per MWh and the average electricity price in Europe was EUR 60 per MWh (compensatory payment: EUR 30), a 3 % increase in the average EU price (bringing it to EUR 61,8) would lead to an updated tariff of EUR 30,90. The new compensatory payment per MWh would be EUR 61,80 – EUR 30,90 = EUR 30,90, which is a higher amount of aid.
Věc „Allumina“, rozhodnutí 2006/323/ES ze dne 7. prosince 2005.
The Alumina case, Decision 2006/323/CE of 7 December 2005.
Rozhodnutí Komise ze dne 20. listopadu 2007 o státní podpoře C 36/A/06, kterou Itálie poskytla ve prospěch společností ThyssenKrupp, Cementir a Nuova Terni Industrie Chimiche, body 144 a 145.
Commission Decision of 20 November 2007 on the State aid C 36/A/06 implemented by Italy in favour of ThyssenKrupp, Cementir and Nuova Terni Industrie Chimiche, paragraphs 144 and 145.
Toto rozhodnutí bylo Soudem přijato v rozsudku ze dne 10. července 2010 ve věcech T 53/08, 62/08, 63/08 a 64/08 (podán kasační opravný prostředek).
That decision was upheld by the General Court in Cases T-53/08, 62/08, 63/08 and 64/08; an appeal is pending.
Bod 244 (viz rozhodnutí v poznámce pod čarou 3 výše).
Decision referenced in footnote 3, at paragraph 244.
Například ve své třetí zprávě z února 2007 skupina na vysoké úrovni uvádí, že „v této souvislosti může být použití motivačních opatření, včetně dotací na všeobecné účely a státních podpor, opodstatněné jako politický nástroj. [Tato motivační opatření] mohou podporovat sociálně a ekologicky odpovědné chování, sociální soudržnost, udržitelný rozvoj a kulturní rozmanitost. Měla by však být použita pouze v případě jasného selhání trhu, pokud je prokázáno, že dotace jsou vhodným nástrojem pro dosažení jasně vymezených cílů společného zájmu, a pokud nenarušují hospodářskou soutěž nebo nepoškozují životní prostředí […] Je třeba zasáhnout, pokud tyto dotace ohrožují jiné politické cíle, jako je boj proti klimatickým změnám, Lisabonská strategie pro růst a zaměstnanost, správné fungování trhů s energií nebo přístup k surovinám, aniž by dosáhly svých původních cílů“. (http://ec.europa.eu/enterprise/environment/hlg/doc_07:third_report_27_02_2007.pdf).
For example, in its Third Report, in February 2007, the High Level Group states ‘Against this background, the use of incentives, including general purpose subsidies and state aids can be justified as a policy instrument. They may promote responsible social and environmental behaviour, regional cohesion, sustainable development and cultural diversity. However, they should only be used where there is a clear market failure, where subsidies prove to be the appropriate instrument for meeting a well defined common interest objective, and when they do not distort competition or harm the environment … Action is justified when such subsidies undermine other policy objectives such as fighting climate change, the Lisbon Strategy for Jobs and Growth, proper functioning of energy markets, or access to raw materials, without meeting their initial objective’ (http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sustainable-business/policy-integration/high-level-group/reference-material/index_en.htm).
Rozsudek Soudního dvora ve věci C-24/95, Alcan Deutschland, Sb. rozh. 1997, s. I-1591, body 25, 30 a 31, a ve spojených věcech C-183/02 P a C-187/02, Demesa a Territorio histórico de Álava v. Komise, Sb. rozh. 2004, s. I-10609, bod 45.
Judgments of the Court of Justice in Case C-24/95 Alcan Deutschland [1997] ECR I-1591, paragraphs 25, 30 and 31, and in Joined Cases C-183/02 P and C-187/02 Demesa and Territorio Histórico de Álava v Commission [2004] ECR I-10609, paragraph 45.
Rozsudek Soudního dvora ve věci C-5/89, Německo v. Komise, Sb. rozh. 1990, s. I-3437, bod 16.
Judgment of the Court of Justice in Case C-5/89 Germany v Commission [1990] ECR I-3437, paragraph 16.
Zatímco původní sazbu Alumix přiznal přímo dodavatel elektrické energie ENEL, státní podnik považovaný za podnik, který při dodávkách elektřiny za cenu Alumix jedná jako racionální tržní subjekt, sazba z roku 2004 byla dotována státem z parafiskálního poplatku.
Whereas the original Alumix tariff was granted directly by State-owned power supplier ENEL, which was held to be acting as a rational market operator in selling electricity at the Alumix price, the 2004 tariff was subsidised by the State from the proceeds of a parafiscal levy.
Itálie odpověděla dopisy ze dne 9. února 2004 a ze dne 9. června 2004.
The Italian authorities replied by letters dated 9 February 2004 and 9 June 2004.
Dopisem ze dne 20. září 2004 zaslala Itálie doplňující informace.
By letter of 20 September 2004, Italy submitted further information.
Itálie oznámila opatření Komisi dopisem ze dne 23. listopadu 2005 a dopisem ze dne 28. listopadu 2005 poskytla také další informace.
Italy notified the measure to the Commission by letter dated 23 November 2005. By letter dated 28 November 2005, Italy provided additional information.
Článek 1 nařízení z roku 2004 rozšířil „režim [sazeb] uvedený v odstavci 2 nařízení Ministerstva průmyslu, obchodu a řemesel ze dne 19. prosince 1995 (dále jen: ‚nařízení Alcoa‘)na dodávky elektrické energie určené k výrobě a ke zpracování hliníku, olova, stříbra a zinku s omezením na zařízení, která ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost existují na ostrovním území, jež se vyznačuje neexistencí či nedostatkem připojení k vnitrostátním sítím elektrické energie a plynu“.
Article 1 of the 2004 Decree extended ‘the [tariff] treatment laid down in Article 2 of the Decree of the Ministry for Industry, Trade and Crafts of 19 December 1995 (“the Alcoa Decree”] to energy supplies for the production and processing of aluminium, lead, silver and zinc, but only in respect of plants already in existence at the date of entry into force of the present Decree and located on islands with insufficient or no interconnection to the national electricity and gas grids’.
Na základě údajů poskytnutých Itálií získaly společnosti Portovesme a Eurallumina dotace na elektřinu spotřebovanou od dubna do října 2004, zatímco společnost ILA získala dotaci na elektřinu spotřebovanou od dubna do září 2004.
The data provided by Italy shows that Portovesme and Eurallumina received subsidies for electricity consumed between April and October 2004, and ILA received subsidies for electricity consumed between April and September 2004.
Celkové platby (v EUR) provedené vyrovnávací pokladnou těmto třem podnikům v rámci tohoto režimu jsou uvedeny níže.
The total payments made by the Equalisation Fund to these three undertakings under the scheme are set out below (in euro).
V této souvislosti Komise uvedla, že nová sazba se zdá být odlišná od sazby Alumix v tom smyslu, že tato sazba byla poskytnuta přímo podnikem ENEL, italským monopolním dodavatelem elektrické energie, zatímco nová sazba předpokládá selektivní zásah státu za účelem vyrovnání rozdílu mezi tržní cenou dohodnutou příjemci se svými dodavateli energie a zvýhodněnou cenou stanovenou v roce 1996.
The Commission observed that the new tariff seemed different from the Alumix tariff, as the Alumix tariff was granted directly by ENEL, the Italian monopolist electricity operator, while the new tariff involved the selective intervention of the State to compensate the difference between the market price agreed by the beneficiaries with their power suppliers and the preferential price fixed in 1996.
Komise dospěla k závěru, že nařízení z roku 2004 pouze nerozšiřuje oblast působnosti stávajícího opatření, které nepředstavuje státní podporu, na nové příjemce, ale spíše zavádí nový režim ve prospěch zúčastněných tří podniků za pomoci finančního mechanismu, který je velmi odlišný od sazby Alumix.
The Commission concluded that the 2004 Decree did not merely extend to new beneficiaries the scope of an existing measure that did not constitute State aid, but rather introduced a new scheme for the benefit of the three undertakings concerned, with a financial mechanism that was very different from the Alumix tariff.
Pokud jde o existenci nadměrné výrobní kapacity v oblasti elektrické energie, která vzbudila u Komise pochybnosti, zda jsou ceny elektřiny na Sardinii oproti italskému poloostrovu vyšší (neboť nadměrná kapacita by měla výrobce podněcovat spíše k tomu, aby velkým odběratelům prodávali za konkurenční ceny – viz 47. bod odůvodnění), Itálie tvrdí toto: nadměrná výrobní kapacita Sardinie nemůže vést ke snížení cen pro odběratele, protože v tomto konkrétním případě je nadměrná kapacita způsobena omezeným propojením, které vyžaduje vytváření významné kapacitní rezervy [32] s cílem zaručit plynulost dodávek elektřiny na ostrově.
As regards the overcapacity in electricity generation which led the Commission to doubt that power prices in Sardinia were higher than on mainland Italy (since overcapacity should rather encourage generators to sell at competitive prices to large consumers — see recital 47), Italy put forward the following arguments. Sardinian overcapacity in electricity generation could not lead to lower prices for consumers, because in this specific case overcapacity was the result of limited interconnection, which made it necessary to establish a very high power reserve in order to safeguard the continuity of electricity supplies on the island [32].
V každém případě Itálie tvrdí, že sporné opatření nelze považovat za běžnou provozní podporu.
In any event, Italy contended that the disputed measure should not be viewed as ordinary operating aid.
Neexistence vlivu na obchod v Unii
No impact on trade within the Union
Pokud by například v roce 2004 neexistovaly vyrovnávací platby, platily by společnosti Portovesme a Eurallumina na základě dvoustranných dodavatelských smluv v té době platných 63 EUR/MWh [33] resp. 65,95 EUR/MWh.
In 2004, for example, on the basis of the bilateral supply contracts in force at the time and in the absence of the compensatory payments, Portovesme would have paid EUR 63 per MWh [33] and Eurallumina EUR 65,95.
Tyto údaje poskytla Itálie a samotní příjemci, a nejsou tedy napadány.
These figures were provided by Italy and the beneficiaries themselves, and are therefore not in dispute.
Region Sardinie byl způsobilý až do konce roku 2006.
The Region of Sardinia was eligible for such aid until the end of 2006.
Komise proto přezkoumala, zda během tohoto období mohly být sazby z roku 2004 a z roku 2005 schváleny podle pokynů k regionální podpoře z roku 1998.
The Commission has therefore examined whether, during that period, the 2004 and the 2005 tariffs could be authorised under the 1998 Regional Aid Guidelines.
Podle článku 2 pokynů „jednotlivá platba podpory ad hoc jednotlivému podniku nebo podpora omezená na jednu oblast činnosti může mít velký vliv na soutěž na daném trhu a její vliv na regionální rozvoj bude pravděpodobně příliš omezený (…) Proto budou uvedené výjimky [z obecného zákazu poskytovat podporu] běžně udělovány pouze pro víceodvětvové režimy podpory otevřené pro všechny podniky dotyčných odvětví v daném regionu“.
According to point 2 of the Guidelines, ‘An individual ad hoc payment made to a single firm, or aid confined to one area of activity, may have a major impact on competition in the relevant market, and its effects on regional development are likely to be too limited … Consequently, the derogations in question [from the general prohibition of aid] will normally be granted only for multisectoral aid schemes open, in a given region, to all firms in the sectors concerned’.
Sazba za elektrickou energii přiznaná selektivně jednotlivým podnikům v takovýchto odvětvích zjevně není v souladu s duchem regionálních podpor, které musí být víceodvětvové.
An electricity tariff which is granted selectively to a few individual undertakings in certain sectors is clearly not in line with the spirit of regional aid, which expected to be multisectoral.
V roce 2007 činila průměrná vnitrostátní cena (PUN) 70,99 EUR/MWh, zatímco průměrná cena na Sardinii činila 75 EUR/MWh oproti 80 EUR/MWh v roce 2006 [66].
In 2007, the national average price (PUN) was EUR 70,99 per MWh, whereas the average Sardinian zonal price was EUR 75,00 per MWh, down from EUR 80,00 per MWh in 2006 [66].
Rostoucí trend průměrné regionální ceny na Sardinii pokračoval v letech 2008 a 2009.
In 2008 and 2009, average regional prices in Sardinia continued on an upward trend.
Během první poloviny roku 2009 se ceny na Sardinii držely nepřetržitě nad celostátním průměrem (při průměrné ceně 106,60 EUR/MWh oproti průměrné vnitrostátní ceně, která činila 60,50 EUR/MWh).
In the first half of 2009, prices in Sardinia remained constantly above the national average (with an average price of EUR 106,60 per MWh compared with a PUN of EUR 60,50 per MWh).
Omezené informace, které má Komise k dispozici, však naznačují opak, tj. že ceny stanové dvoustrannými smlouvami se na Sardinii značně zvýšily (viz například prohlášení společnosti Eurallumina, podle kterého platila tato společnost na volném trhu v letech 2005 a 2006 cenu, která vzrostla na 80 EUR/MWh v porovnání s 65 EUR/MWh v roce 2004).
In fact, the limited information at the Commission’s disposal suggests the opposite, i.e. that bilateral contract prices increased sharply in Sardinia (see, for example, Eurallumina’s statement that in 2005/2006 it paid a price of EUR 80 per MWh on the free market, up from EUR 65 per MWh in 2004).
Za těchto okolností, pokud by byly sazby uplatněny, vyrovnávací platby by se postupně zvyšovaly.
In these circumstances, had the tariffs been implemented, the compensatory payments would have increased over time.
Na základě výše uvedeného se Komise domnívá, že předmětné sazby nemohou být považovány za regionální podporu slučitelnou podle pokynů z roku 1998.
The Commission concludes that the tariffs at issue cannot be considered compatible as regional aid under the 1998 Regional Aid Guidelines.
Vzhledem k tomu, že Sardinie již od prosince 2006 nepatří mezi podporované regiony ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. a), není nutné zkoumat slučitelnost podpory na základě pokynů k vnitrostátní regionální podpoře na období 2007–2013.
Since Sardinia ceased to be assisted pursuant to Article 107(3)(a) after December 2006, it is not necessary to examine the compatibility of the aid in the light of the Regional Aid Guidelines for 2007–2013.
Zejména existence rozhodnutí Alumix z roku 1996 nemohla vyvolat žádné očekávání, že by sazby nepředstavovaly státní podporu.
In particular, no expectation that the tariffs would not constitute State aid could have arisen as a result of the 1996 Alumix decision.
Jak je uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení z roku 2004 (viz 37. bod odůvodnění), sazba, která sloužila jako vzor pro předmětné sazby z roku 2004, nebyla původní dohodou Alumix, která podle vyjádření Komise z roku 1996 nepředstavovala státní podporu, ale zcela novým opatřením, které bylo podstatně změněno (zejména pokud jde o jeho mechanismus financování [78] a italskými orgány prodlouženo.
As indicated in the 2004 opening decision (see recital 37) the tariff that served as a blueprint for the disputed 2004 tariffs was not the original Alumix arrangement, which the Commission found did not constitute aid in 1996, but an entirely new measure, which had been substantially modified (in particular as regards its financing mechanism) [78] and extended in time by the Italian authorities.
Dopisem úřadu AEEG ze dne 17. prosince 2004 zaslaným ministru výrobních činností.
Letter from the AEEG to the Ministry for Production Activities dated 17 December 2004.
Dostupné informace však neprokázaly, že by nařízení z roku 2004 bylo italskými orgány formálně zrušeno.
According to the information available, however, the 2004 Decree has not been formally repealed by the Italian authorities.
Itálie předpokládala, že uvedené infrastruktury budou dokončeny v roce 2007.
Italy had estimated that these infrastructures would be completed in 2007.
V rámci věci C 13/2006 a věci C 36/b/2006 Itálie plánované datum odložila na rok 2010.
In the context of Cases C 13/2006 and C 36b/2006 Italy put back the expected date to 2010.
K datu přijetí tohoto rozhodnutí nebyla stavba plynovodu GALSI ještě dokončena (plánované datum uvedení do provozu: 2014) a kabel SAPEI byl v provozu pouze částečně.
At the time of the adoption of this decision, the GALSI pipeline has not been built (it is expected to be commissioned in 2014), and the SAPEI cable is only partly operational.
o státní podpoře C 88/97, kterou Francouzská republika poskytla bance Crédit Mutuel
on State aid C 88/97 implemented by France in favour of Crédit Mutuel
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s tímto článkem [1], a s ohledem na tyto připomínky,
Having given interested parties notice to submit their comments pursuant to those Articles [1], and having regard to those comments,
Dne 25. ledna 1991 podaly „Association française des banques“ („Francouzské sdružení bank“ – dále jen „AFB“), odborová komora lidových bank a banka Crédit Agricole stížnost, podle níž Francie údajně poskytla státní podpory ve prospěch banky Crédit Mutuel.
On 25 January 1991 the Association française des banques (AFB), the Chambre syndicale des banques populaires and Crédit Agricole lodged a complaint alleging that France had granted State aid to Crédit Mutuel.
První žádost Komise o informace o spořicím účtu „Livret bleu“ byla vyjádřena v dopise ze dne 27. května 1991.
The Commission first requested information concerning the Livret bleu in a letter dated 27 May 1991.
Dopisem ze dne 6. února 1998 oznámila Komise francouzským orgánům své rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 2 SFEU) ve věci možných opatření podpory obsažených ve spořicím mechanismu účtu „Livret bleu“ [2].
By letter dated 6 February 1998, the Commission informed the French authorities that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty (now Article 108(2) TFEU) in respect of the potential aid measures contained in the Livret bleu savings vehicle [2].
Dne 8. dubna 1998 francouzské orgány odpověděly na otázky položené Komisí v jejím rozhodnutí o zahájení řízení.
On 8 April 1998 the French authorities replied to the questions raised by the Commission in its opening Decision.
Dne 18. června 1998 zaslala banka Crédit Mutuel Komisi dopis s vyložením argumentů pro zamítnutí označení opatření uvedených v rozhodnutí o zahájení řízení za státní podporu a dále soubor analytického účetnictví týkajícího se „Livret bleu“.
Crédit Mutuel sent a letter to the Commission on 18 June 1998 setting out arguments to reject the description of the measures covered by the opening Decision as State aid, together with a cost account files concerning the Livret bleu.
Komise rovněž obdržela připomínky řady zúčastněných stran (viz oddíl 3 a 4, body 48 až 59) a dne 3. září 1998 je předala francouzským orgánům.
A number of interested parties also submitted their comments to the Commission (see Sections 3 and 4, recitals 48 to 59), which forwarded them to the French authorities on 3 September 1998.
Stěžovatelé zaslali Komisi čtyři podání dopisy ze dne 29. října 1999, 16. května 2000, 16. října 2000 a 19. ledna 2001, které Komise předala francouzským orgánům dne 21. února 2000 a 3. listopadu 2000.
The complainants sent four additional written statements to the Commission by letters dated 29 October 1999, 16 May 2000, 16 October 2000 and 19 January 2001, which the Commission forwarded to the French authorities on 21 February 2000 and 3 November 2000.
Dne 5. února 2001 předala Komise francouzským orgánům dokumenty obdržené od AFB.
On 5 February 2001, the Commission forwarded to France the documents received from the AFB.
Na žádost Komise provedl v období od listopadu 1998 do prosince 1999 konzultant [3] (dále jen „konzultant Komise“) audit analytického účetnictví „Livret bleu“.
From November 1998 to December 1999, at the Commission’s request, a consultant [3] (hereinafter: ‘the Commission’s consultant’) carried out an audit of the cost accounts of the Livret bleu.
Dopisem ze dne 14. září 1999 si útvary Komise vyžádaly od francouzských orgánů upřesnění ohledně úkolů obecného zájmu, kterými je pověřena banka Crédit Mutuel.
By letter dated 14 September 1999, the Commission asked the French authorities to explain the general interest tasks entrusted to Crédit Mutuel.
Dne 21. února 2000, 3. listopadu 2000 a 5. února 2001 předaly útvary Komise francouzským orgánům k připomínkování různé podklady [4] přidané do spisu stěžovateli a týkající se „přitažlivého účinku“ spořicího účtu „Livret bleu“ (viz pododdíl 7.2.3, body 110 až 118).
On 21 February 2000, 3 November 2000 and 5 February 2001, the Commission sent to the French authorities for comment various documents [4] submitted to the file by the complainants concerning the potential ‘pull effect’ of the Livret bleu (see subsection 7.2.3, recitals 110-118).
Francouzské orgány předložily své připomínky dne 1. února 2001.
The French authorities presented their comments on 1 February 2001.
Dne 11. dubna 2000 podala u Komise stížnost Bankovní federace Evropské unie (FBE) ohledně podpor poskytnutých francouzským státem ve prospěch banky Crédit Mutuel v podobě výlučné distribuce spořicího účtu „Livret bleu“.
On 11 April 2000, the European Banking Federation (EBF) lodged a complaint with the Commission against the aid granted by the French State to Crédit Mutuel in the form of exclusive rights to distribute the Livret bleu.
V květnu roku 2000 pověřila Národní konfederace Crédit Mutuel auditní kancelář Arthur Andersen přezkumem metodiky postupů analytického účetnictví banky Crédit Mutuel a vypracováním provozního účtu spořicího účtu „Livret bleu“.
In May 2000 the Confédération nationale du Crédit Mutuel commissioned the Arthur Andersen accountancy firm to review the methodology used in the Crédit Mutuel cost accounts and to draw up the operating statement for the Livret bleu.
Tento úkol byl ukončen v září roku 2000 předáním podrobné zprávy o provozním účtu „Livret bleu“, jež ocenila výsledek analytického účetnictví „Livret bleu“ na ztrátu před zdaněním ve výši 498 milionů FRF.
This task was completed in September 2000 with the submission of a detailed report on the Livret bleu operating statement, which assessed the result of the Livret bleu cost accounts at a pre-tax loss of FRF 498 million.
Tento výsledek byl založen na zohlednění „vyrovnávacích prvků“.
This conclusion was based on the taking into account of ‘adjustments’.