natgillin/translations-raw huggingface dataset:
„äppelmust/äpplemust“ pro jablečnou šťávu bez přídavku cukru;
“äppelmust/äpplemust”, for apple juice with no added sugar;
„mosto“, synonymum hroznové šťávy;
“mosto”, synonym of grape juice;
„smiltsērkšķu sula ar cukuru“ nebo „astelpaju mahl suhkruga“ nebo „słodzony sok z rokitnika“ pro šťávy získané z plodů/bobulí rakytníku řešetlákového s nejvýše 140 g přidaného cukru na litr.
“smiltsērkšķu sula ar cukuru” or “astelpaju mahl suhkruga” or “słodzony sok z rokitnika” for juices obtained from seabuckthorn berries with no more than 140 g of added sugar per litre.
Minimální obsah šťávy nebo dřeně (% obj.)
Minimum juice and/or purée content (% by volume of finished product)
I. Ovoce s kyselou šťávou nevhodnou k přímé spotřebě
I. Fruits with acidic juice unpalatable in the natural state
Bílý rybíz
Whitecurrants
Rakytník
Seabuckthorn berries
Slívy
Plums
Švestky
Quetsches
Jeřabiny
Rowanberries
Višně
Sour cherries
Třešně
Other cherries
Ostružiny
Mulberries/blackberries
Kvajáva
Guavas
Plod láhevníku (Annona musricata, anona ostnitá)
Soursop
Plod láhevníku (Annona musricata, anona síťovaná)
Bullock’s heart or custard apple
Cukrová jablka (Annona cheimola, anona čerimoja)
Sugar apples
Obecný název ovoce
Common Name of the Fruit
Minimální hodnoty Brix
Minimum Brix levels
Plody mučenky (*)
Passion Fruit (*)
Rajčata (*)
Tomato (*)
Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 7 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 28. října 2013.
The power to adopt delegated acts referred to in Article 7 shall be conferred on the Commission for a period of five years from 28 October 2013.
Komise předloží zprávu o výkonu přenesení pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období.
The Commission shall draw up a report in respect of the delegation of power not later than nine months before the end of the five-year period.
Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 28. října 2013.
Member States shall adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive before 28 October 2013.
Při přípravě ovocných šťáv, ovocných dření a ovocných nektarů se použijí druhy ovoce odpovídající botanickým názvům uvedeným v příloze V a v názvu produktu se pak uvede název příslušného ovoce nebo obecný název produktu.
The species corresponding to the botanical name in Annex V shall be used in the preparation of fruit juices, fruit purées and fruit nectars bearing the product name for the applicable fruit or the common name of the product.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/13/EU
Directive 2012/13/EU of the European Parliament and of the Council
ze dne 22. května 2012
of 22 May 2012
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 82 odst. 2 této smlouvy,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 82(2) thereof,
Podle závěrů předsednictví ze zasedání Evropské rady v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999, a zejména bodu 33 těchto závěrů, by měla být zásada vzájemného uznávání rozsudků a jiných rozhodnutí justičních orgánů základním kamenem justiční spolupráce v občanských i trestních věcech v rámci Unie, jelikož posílené vzájemné uznávání a nezbytné sblížení právních předpisů by usnadnilo spolupráci mezi příslušnými orgány a soudní ochranu práv jednotlivce.
According to the Presidency Conclusions of the European Council in Tampere of 15 and 16 October 1999, and in particular point 33 thereof, the principle of mutual recognition of judgments and other decisions of judicial authorities should become the cornerstone of judicial cooperation in both civil and criminal matters within the Union because enhanced mutual recognition and the necessary approximation of legislation would facilitate cooperation between competent authorities and the judicial protection of individual rights.
Dne 29. listopadu 2000 Rada v souladu se závěry z Tampere přijala program opatření k uplatňování zásady vzájemného uznávání rozhodnutí v trestních věcech [3].
On 29 November 2000, the Council, in accordance with the Tampere conclusions, adopted a programme of measures to implement the principle of mutual recognition of decisions in criminal matters [3].
V úvodu programu je uvedeno, že cílem vzájemného uznávání je „posílit spolupráci mezi členskými státy, ale rovněž zlepšit ochranu práv jednotlivce“.
The introduction to the programme states that mutual recognition is ‘designed to strengthen cooperation between Member States but also to enhance the protection of individual rights’.
Provádění zásady vzájemného uznávání rozhodnutí v trestních věcech předpokládá vzájemnou důvěru členských států v systémy trestního soudnictví ostatních členských států.
The implementation of the principle of mutual recognition of decisions in criminal matters presupposes that Member States trust in each other’s criminal justice systems.
Rozsah vzájemného uznávání závisí do značné míry na řadě parametrů, mezi něž patří mechanismy na ochranu práv podezřelých nebo obviněných a společné minimální normy nezbytné pro snazší uplatňování zásady vzájemného uznávání.
The extent of mutual recognition is very much dependent on a number of parameters, which include mechanisms for safeguarding the rights of suspects or accused persons and common minimum standards necessary to facilitate the application of the principle of mutual recognition.
Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) a článek 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (dále jen „EÚLP“) zakotvují právo na spravedlivý proces.
Article 47 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union (hereinafter ‘the Charter’) and Article 6 of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (hereinafter ‘the ECHR’) enshrine the right to a fair trial.
Ustanovení čl. 48 odst. 2 Listiny zaručuje respektování práva na obhajobu.
Article 48(2) of the Charter guarantees respect for the rights of the defence.
Článek 6 Listiny a článek 5 EÚLP zakotvují právo na svobodu a osobní bezpečnost.
Article 6 of the Charter and Article 5 ECHR enshrine the right to liberty and security of person.
Žádná omezení tohoto práva nesmějí překročit omezení přípustná podle článku 5 EÚLP a odvozená z judikatury Evropského soudu pro lidská práva.
Any restrictions on that right must not exceed those permitted in accordance with Article 5 ECHR and inferred from the case-law of the European Court of Human Rights.
Přestože jsou všechny členské státy stranami EÚLP, zkušenosti ukazují, že tato skutečnost sama o sobě nezaručuje vždy dostatečnou úroveň důvěry v systémy trestního soudnictví jiných členských států.
Although all the Member States are party to the ECHR, experience has shown that that alone does not always provide a sufficient degree of trust in the criminal justice systems of other Member States.
Posílení vzájemné důvěry vyžaduje podrobná pravidla pro ochranu procesních práv a záruk vyplývajících z Listiny a EÚLP.
Strengthening mutual trust requires detailed rules on the protection of the procedural rights and guarantees arising from the Charter and from the ECHR.
Ustanovení čl. 82 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie upravuje stanovení minimálních pravidel použitelných ve všech členských státech s cílem usnadnit vzájemné uznávání rozsudků a soudních rozhodnutí a policejní a justiční spolupráci v trestních věcech s přeshraničním rozměrem.
Article 82(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union provides for the establishment of minimum rules applicable in the Member States so as to facilitate mutual recognition of judgments and judicial decisions and police and judicial cooperation in criminal matters having a cross-border dimension.
V uvedeném ustanovení se uvádějí „práva osob v trestním řízení“ jako jedna z oblastí, v nichž mohou být minimální pravidla stanovena.
That Article refers to ‘the rights of individuals in criminal procedure’ as one of the areas in which minimum rules may be established.
Tato společná minimální pravidla by měla být stanovena pro oblast informací v trestním řízení.
Such common minimum rules should be established in the field of information in criminal proceedings.
Dne 30. listopadu 2009 přijala Rada usnesení o cestovní mapě pro posílení procesních práv podezřelých nebo obviněných osob v trestním řízení [4] (dále jen „cestovní mapa“).
On 30 November 2009, the Council adopted a resolution on a Roadmap for strengthening procedural rights of suspected or accused persons in criminal proceedings [4] (hereinafter ‘the Roadmap’).
Cestovní mapa vyzvala k postupnému přijetí opatření týkajících se práva na překlady a tlumočení (opatření A), práva na informace o právech a informace o obvinění (opatření B), práva na právní poradenství a právní pomoc (opatření C), práva na komunikaci s příbuznými, zaměstnavateli a konzulárními úřady (opatření D) a zvláštní ochrany pro podezřelé nebo obviněné osoby, které jsou zranitelné (opatření E).
Taking a step-by-step approach, the Roadmap called for the adoption of measures regarding the right to translation and interpretation (measure A), the right to information on rights and information about the charges (measure B), the right to legal advice and legal aid (measure C), the right to communication with relatives, employers and consular authorities (measure D), and special safeguards for suspects or accused persons who are vulnerable (measure E).
Cestovní mapa zdůrazňuje, že pořadí těchto práv je pouze indikativní a může dojít k jeho změně v závislosti na prioritách.
The Roadmap emphasises that the order of the rights is only indicative and thus implies that it may be changed in accordance with priorities.
Je navržena jako funkční celek; pouze až budou provedeny všechny její části, budou naplno pocítěny její pozitivní účinky.
The Roadmap is designed to operate as a whole; only when all its component parts have been implemented will its benefits be felt in full.
Dne 11. prosince 2009 Evropská rada cestovní mapu uvítala a učinila ji součástí Stockholmského programu – otevřená a bezpečná Evropa, která slouží svým občanům a chrání je [5] (bod 2.4.).
On 11 December 2009, the European Council welcomed the Roadmap and made it part of the Stockholm Programme — An open and secure Europe serving and protecting citizens [5] (point 2.4).
Evropská rada zdůraznila, že tato cestovní mapa není vyčerpávající, a vyzvala Komisi, aby posoudila další prvky minimálních procesních práv podezřelých a obviněných a vyhodnotila, zda je třeba se v zájmu podpory lepší spolupráce v této oblasti zabývat dalšími otázkami jako například presumpcí neviny.
The European Council underlined the non-exhaustive character of the Roadmap, by inviting the Commission to examine further elements of minimum procedural rights for suspects and accused persons, and to assess whether other issues, for instance the presumption of innocence, need to be addressed, in order to promote better cooperation in that area.
Prvním opatřením přijatým podle cestovní mapy, opatřením A, byla směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/64/EU ze dne 20. října 2010 o právu na tlumočení a překlad v trestním řízení [6].
The first measure adopted pursuant to the Roadmap, measure A, was Directive 2010/64/EU of the European Parliament and of the Council of 20 October 2010 on the right to interpretation and translation in criminal proceedings [6].
Stanoví minimální společné normy, jež mají platit v oblasti informací o právech a o obvinění, které se mají sdělit podezřelým nebo obviněným ze spáchání trestného činu, s cílem posílit vzájemnou důvěru mezi členskými státy.
It lays down common minimum standards to be applied in the field of information about rights and about the accusation to be given to persons suspected or accused of having committed a criminal offence, with a view to enhancing mutual trust among Member States.
Tato směrnice vychází z práv stanovených v Listině, a zejména v článcích 6, 47 a 48 Listiny, přičemž vychází z článků 5 a 6 EÚLP, jak jsou vykládány Evropským soudem pro lidská práva.
This Directive builds on the rights laid down in the Charter, and in particular Articles 6, 47 and 48 thereof, by building upon Articles 5 and 6 ECHR as interpreted by the European Court of Human Rights.
Výraz „obvinění“ je v této směrnici používán ve stejném smyslu jako výraz „obvinění“ v čl. 6 odst. 1 EÚLP.
In this Directive, the term ‘accusation’ is used to describe the same concept as the term ‘charge’ used in Article 6(1) ECHR.
Ve sdělení ze dne 20. dubna 2010 nazvaném „Poskytování prostoru svobody, bezpečnosti a práva evropským občanům – Akční plán provádění Stockholmského programu“ Komise oznámila, že podá legislativní návrh o právu na informace o právech a o obvinění v roce 2010.
In its Communication of 20 April 2010 entitled ‘Delivering an area of freedom, security and justice for Europe’s citizens — Action Plan Implementing the Stockholm Programme’, the Commission announced that it would present a proposal on the right to information on rights and information about charges in 2010.
Tato směrnice by se měla vztahovat na podezřelé a obviněné bez ohledu na jejich právní postavení, občanství či státní příslušnost.
This Directive should apply to suspects and accused persons regardless of their legal status, citizenship or nationality.
V některých členských státech má pravomoc ukládat sankce za poměrně méně závažné delikty jiný orgán než soud s příslušností v trestních věcech.
In some Member States an authority other than a court having jurisdiction in criminal matters has competence for imposing sanctions in relation to relatively minor offences.
V členských státech, jejichž právo umožňuje uložení sankce za méně závažné delikty takovým orgánem, přičemž toto rozhodnutí lze napadnout u soudu s příslušností v trestních věcech nebo lze případ jiným způsobem postoupit takovému soudu, by se proto tato směrnice měla vztahovat pouze na řízení před uvedeným soudem vycházející z takového napadení či postoupení.
Where the law of a Member State provides for the imposition of a sanction regarding minor offences by such an authority and there is either a right of appeal or the possibility for the case to be otherwise referred to a court having jurisdiction in criminal matters, this Directive should therefore apply only to the proceedings before that court following such an appeal or referral.
Právo na informace o procesních právech, které vyplývá z judikatury Evropského soudu pro lidská práva, by mělo být výslovně zavedeno touto směrnicí.
The right to information about procedural rights, which is inferred from the case-law of the European Court of Human Rights, should be explicitly established by this Directive.
Příslušné orgány by měly podezřelého nebo obviněného neprodleně ústně či písemně informovat o těch právech, tak jak platí podle vnitrostátního práva, která jsou podstatná pro zaručení spravedlivého procesu v souladu s touto směrnicí.
The competent authorities should inform suspects or accused persons promptly of those rights, as they apply under national law, which are essential to safeguarding the fairness of the proceedings, either orally or in writing, as provided for by this Directive.
Pro umožnění praktického a účinného výkonu těchto práv je tyto informace třeba poskytovat v průběhu řízení neprodleně a nejpozději předtím, než je podezřelý nebo obviněný poprvé úředně vyslýchán policií nebo jiným příslušným orgánem.
In order to allow the practical and effective exercise of those rights, the information should be provided promptly in the course of the proceedings and at the latest before the first official interview of the suspect or accused person by the police or by another competent authority.
Tato směrnice stanoví minimální požadavky na informace o právech podezřelého nebo obviněného.
This Directive lays down minimum rules with respect to the information on rights of suspects or accused persons.
Není tím dotčeno poskytování informací o dalších procesních právech, jež vyplývají z Listiny, EÚLP, vnitrostátního práva a platného práva Unie, jak je vykládají příslušné soudy a tribunály.
This is without prejudice to information to be given on other procedural rights arising out of the Charter, the ECHR, national law and applicable Union law as interpreted by the relevant courts and tribunals.
Jakmile byly informace o konkrétním právu poskytnuty, neměly by být příslušné orgány povinny tento úkon opakovat, pokud to nevyžadují zvláštní okolnosti případu nebo konkrétní pravidla vnitrostátního práva.
Once the information about a particular right has been provided, the competent authorities should not be required to reiterate it, unless the specific circumstances of the case or the specific rules laid down in national law so require.
Odkazy na podezřelého nebo obviněného, který je zatčen nebo zadržen, obsažené v této směrnici by měly být chápány jako odkazy na každou situaci, kdy je podezřelý nebo obviněný v průběhu řízení zbaven svobody ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. c) EÚLP, jak toto ustanovení vykládá judikatura Evropského soudu pro lidská práva.
References in this Directive to suspects or accused persons who are arrested or detained should be understood to refer to any situation where, in the course of criminal proceedings, suspects or accused persons are deprived of liberty within the meaning of Article 5(1)(c) ECHR, as interpreted by the case-law of the European Court of Human Rights.
Je-li podezřelý nebo obviněný zatčen nebo zadržen, měla by být informace o platných procesních právech poskytnuta ve formě snadno srozumitelného písemného poučení, které mu pomůže porozumět svým právům.
Where suspects or accused persons are arrested or detained, information about applicable procedural rights should be given by means of a written Letter of Rights drafted in an easily comprehensible manner so as to assist those persons in understanding their rights.
Takovéto písemné poučení by mělo být poskytnuto každému zatčenému neprodleně poté, co je zbaven svobody zásahem orgánů činných v trestním řízení v souvislosti s trestním řízením.
Such a Letter of Rights should be provided promptly to each arrested person when deprived of liberty by the intervention of law enforcement authorities in the context of criminal proceedings.
V poučení by měly být uvedeny základní informace o každé možnosti napadnout zákonnost zatčení, dosáhnout přezkumu zadržení či požádat o předběžné propuštění v případě a v rozsahu, v jakém to umožňuje příslušné vnitrostátní právo.
It should include basic information concerning any possibility to challenge the lawfulness of the arrest, obtaining a review of the detention, or requesting provisional release where, and to the extent that, such a right exists in national law.
Aby se napomohlo členským státům s formulací písemného poučení o právech, obsahuje příloha I této směrnice jeho vzor. Tento vzor je indikativní a může být přezkoumán v souvislosti se zprávou Komise o provádění této směrnice a rovněž poté, co nabudou platnosti všechna opatření cestovní mapy.
To help Member States draw up such a Letter of Rights, a model is provided in Annex I. That model is indicative and may be subject to review in the context of the Commission’s report on the implementation of this Directive and also once all the Roadmap measures have entered into force.
Písemné poučení může obsahovat ostatní relevantní procesní práva, která jsou platná v členských státech.
The Letter of Rights may include other relevant procedural rights that apply in Member States.
Konkrétní podmínky a pravidla týkající se práva podezřelého nebo obviněného nechat vyrozumět další osobu o svém zatčení či zadržení určí členské státy ve svých vnitrostátních právních předpisech.
Specific conditions and rules relating to the right of suspects or accused persons to have another person informed about their arrest or detention are to be determined by the Member States in their national law.
Podle cestovní mapy by výkonem tohoto práva neměl být dotčen řádný průběh trestního řízení.
As set out in the Roadmap, the exercise of that right should not prejudice the due course of the criminal proceedings.
Touto směrnicí nejsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy, které se týkají bezpečnosti osob ve vazebních zařízeních.
This Directive is without prejudice to the provisions of national law concerning safety of persons remaining in detention facilities.
Členské státy by měly při poskytování informací podle této směrnice a v souladu se standardy stanovenými směrnicí 2010/64/EU zajistit podezřelému nebo obviněnému v případě potřeby překlad a tlumočení do jazyka, kterému rozumí.
Member States should ensure that, when providing information in accordance with this Directive, suspects or accused persons are provided, where necessary, with translations or interpretation into a language that they understand, in accordance with the standards set out in Directive 2010/64/EU.
Příslušné orgány by při poskytování informací podezřelým nebo obviněným podle této směrnice měly věnovat zvláštní pozornost osobám, které z důvodu například svého věku, duševního nebo fyzického stavu nemohou rozumět obsahu nebo smyslu sdělení.
When providing suspects or accused persons with information in accordance with this Directive, competent authorities should pay particular attention to persons who cannot understand the content or meaning of the information, for example because of their youth or their mental or physical condition.
Osoba obviněná ze spáchání trestného činu by měla dostat všechny informace o obvinění, jež jsou nutné k tomu, aby si mohla připravit svou obhajobu a aby byl zajištěn spravedlivý proces.
Persons accused of having committed a criminal offence should be given all the information on the accusation necessary to enable them to prepare their defence and to safeguard the fairness of the proceedings.
Informace poskytnuté podezřelému nebo obviněnému týkající se trestného činu, z jehož spáchání je podezírán nebo obviněn, by měly být poskytnuty neprodleně a nejpozději předtím, než je podezřelý nebo obviněný poprvé úředně vyslýchán policií nebo jiným příslušným orgánem, a to tak, aniž by bylo ovlivněno probíhající vyšetřování.
The information provided to suspects or accused persons about the criminal act they are suspected or accused of having committed should be given promptly, and at the latest before their first official interview by the police or another competent authority, and without prejudicing the course of ongoing investigations.
Popis skutkových okolností týkajících se trestného činu, z jehož spáchání je daná osoba podezírána nebo obviněna, včetně času a místa, pokud jsou známy, a možné právní kvalifikace údajného trestného činu by měl být dostatečně podrobný, v zájmu spravedlivého procesu by měl zohledňovat stadium trestního řízení, kdy je poskytován, a měl by umožnit účinný výkon práva na obhajobu.
A description of the facts, including, where known, time and place, relating to the criminal act that the persons are suspected or accused of having committed and the possible legal classification of the alleged offence should be given in sufficient detail, taking into account the stage of the criminal proceedings when such a description is given, to safeguard the fairness of the proceedings and allow for an effective exercise of the rights of the defence.
Změní-li se v průběhu trestního řízení podrobnosti obvinění natolik, že to podstatně ovlivní postavení podezřelého nebo obviněného, mělo by mu to být oznámeno, je-li to třeba k zajištění spravedlivého procesu, a to v náležitém čase, jenž umožňuje účinný výkon práva na obhajobu.
Where, in the course of the criminal proceedings, the details of the accusation change to the extent that the position of suspects or accused persons is substantially affected, this should be communicated to them where necessary to safeguard the fairness of the proceedings and in due time to allow for an effective exercise of the rights of the defence.