natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V čl. 4 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [31] je změna stávající podpory vymezena jako „jakákoli změna kromě úprav čistě formálního či administrativního charakteru, která nemůže ovlivnit hodnocení slučitelnosti opatření se společným trhem. Zvýšení původního rozpočtu stávajícího režimu podpor maximálně o 20 % se však nepovažuje za změnu stávající podpory.“
Finally, Article 4(1) of Commission Regulation (EC) No 794/2004 of 21 April 2004 implementing Council Regulation (EC) No 659/1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [31] defines alteration of existing aid as ‘any change, other than modifications of a purely formal or administrative nature which cannot affect the evaluation of the compatibility of the aid measure with the common market. However an increase in the original budget of an existing aid scheme by up to 20 % shall not be considered an alteration to existing aid.’
Z výše uvedených skutečností vyplývá, že opatření, které pochází z doby před přistoupením a představuje režim státní podpory, lze pokládat za existující podporu, jsou-li splněny dvě podmínky.
From the above it follows that a measure that pre-dates accession and constitutes a State aid scheme can be said to be existing aid if two conditions are satisfied.
První podmínkou je to, že režim byl zaveden před vstupem Smlouvy o ES v platnost, a druhou, že se jeho podstata od té doby významně nezměnila.
The first is that the scheme was put into effect before the entry into force of the EC Treaty and the second is that its substance has not been substantially altered since.
Komise posoudí tvrzení Finska ohledně zákonnosti podpory pro oba údajné režimy zvlášť.
The Commission will assess the Finnish argument about the lawfulness of the aid separately for the two alleged schemes.
ÚDAJNÝ SYSTÉM ZÁRUK (93-079)
THE ALLEGED GUARANTEE SCHEME (93-079)
Komise za prvé posoudí, zda tato opatření představují režim podpory ve smyslu čl. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 659/1999.
The Commission will first assess whether these measures constitute an aid scheme within the meaning of Article 1(b) of Regulation (EC) No 659/1999.
Vnitrostátním právním základem systému záruk je provinciální zákon o zárukách provincie pro průmysl a některá jiná odvětví podnikání (ÅFS 1966:14) [32], který byl schválen v roce 1966 a pozměněn zákony ÅFS 1979:84, 1982:37, 1988:53, 1992:9, 1994:29, 1996:56 a 2002:23.
The national legal basis for the guarantee scheme is the provincial Act on provincial guarantees for industry and certain other enterprise sectors (ÅFS 1966:14) [32], which was passed in 1966, and amended by ÅFS 1979:84, 1982:37, 1988:53, 1992:9, 1994:29, 1996:56 and 2002:23.
Pokud jde o rozpočet nebo „obálku“, v době přistoupení Finska k ES provinciální zákon z roku 1966 stanovil, že „výše nesplacených záruk nebo půjček [33] nesmí v žádném okamžiku překročit 20000000 FIM“.
As regards the budget or ‘envelope’, at the time of Finland’s accession to the EC, the 1966 provincial Act stipulated that ‘the amount of outstanding guarantees or loans [33] may not at any given time exceed FIM 20000000’.
Na druhou stranu dotyčné opatření nestanovilo žádné časové omezení, pokud jde o jeho uplatňování.
On the other hand, the measure in question does not provide for any temporal limitation to their application.
Na základě výše uvedených skutečností a ustanovení ve vnitrostátním právním předpise se na první pohled zdá, že opatření splňují definici režimu podpory, jelikož akt povoluje podporu, která není spojena se zvláštním projektem, který má být zadán jednomu nebo několika podnikům na neurčitou dobu.
In the light of the above and of the provisions of the national act, the measures would prima facie appear to meet the definition of an aid scheme, as it seems that the act allows aid which is not linked to a specific project to be awarded to one or several undertakings for an indefinite period of time.
Údajný režim byl zaveden dne 1. září 1982, tj. dlouho před 1. lednem 1994, a byl oznámen Kontrolnímu úřadu.
The alleged scheme in question was put in place on 1 September 1982, i.e. well before 1 January 1994, and was communicated to the ESA.
Zdá se proto, že první podmínka týkající se existující podpory je splněna, jelikož původní režim byl zaveden před vstupem Smlouvy ve Finsku v platnost, a dokonce před 1. lednem 1994, což znamená, že v tomto případě není použitelný čl. 172 odst. 5 aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska.
Thus the first condition for existing aid seems to be satisfied, because the original scheme was put in place before the entry into force of the Treaty in Finland and even before 1 January 1994, which means that paragraph 5 of Article 172 of the Treaty of Accession of Austria, Finland and Sweden is not applicable in this case.
Komise však musí rovněž posoudit, zda opatření prošla od 1. ledna 1994 podstatnými změnami.
However, the Commission must also assess whether the measures have undergone any substantive alterations since 1 January 1994.
Regionální orgány provedly po 1. lednu 1994 nejméně tři změny systému záruk (provinciálními zákony 1994:29, 1996:56 a 2002:23), a to před poskytnutím první záruky dne 14. srpna 2003.
At least three amendments to the guarantee scheme were enacted by the regional authorities after 1 January 1994 (by Provincial Acts 1994:29, 1996:56 and 2002:23) and prior to the granting of the first guarantee on 14 August 2003.
Tyto změny umožnily podstatné zvýšení rozpočtu režimu (tj. navýšení celkové výše záruk, jež lze poskytnout v daném okamžiku).
These amendments provided for a substantial increase in the budget of the scheme (i.e. an increase in the global amount of guarantees that could be granted at any given time).
Jelikož se tento případ týká poskytnutí úvěrové záruky, je nutno posoudit, zda by se změny rozpočtu režimu, které byly zavedeny před provedením projednávaných opatření, měly považovat za podstatné a oddělitelné od existujícího režimu.
Since the present case concerns the granting of a loan guarantee, it should be assessed whether the alterations concerning the budget of the scheme, introduced prior to the measures under discussion, should be considered as substantial and severable from the existing scheme.
Jak bylo popsáno výše, podle článku 4 nařízení (ES) č. 794/2004 představuje zvýšení rozpočtu o více než 20 % změnu stávajícího režimu podpory.
As described, according to Article 4 of Regulation (EC) No 794/2004 budget increases of more than 20 % constitute an alteration of an existing aid scheme.
Dvě výše uvedené změny [34] zvýšily původní rozpočet režimu o 50 % resp. 150 %.
Two of the abovementioned amendments [34] have increased the original budget of the scheme by 50 % and 150 %, respectively.
Toto zvýšení rozpočtu představuje podstatné změny režimu, které nebyly nikdy oznámeny Komisi.
These budget increases constitute substantive alterations to the scheme which were never notified to the Commission.
Dopad těchto podstatných změn nelze považovat za oddělitelný od údajného režimu s tím, že se celý režim stává novou podporou.
The effect of these substantive alterations cannot be considered as severable from the alleged scheme, with the result that the scheme in its entirety becomes new aid.
Původní režim podpory byl ve skutečnosti omezen pouze s ohledem na celkovou výši záruk, které mohly být nesplaceny v daném okamžiku.
Indeed, the original aid scheme was limited only as regards the total amount of guarantees that could be outstanding at any given time.
Za této situace se velmi významné zvýšení rozpočtu (i bez jakékoli jiné změny režimu) dotýká samotné podstaty stávajících pravidel.
With this particular configuration, a very substantial increase in the budget (even without any other alteration of the scheme) touches upon the very essence of the existing rules.
Komise mimoto podotýká, že z dokumentů týkajících se záruk, které předložilo Finsko, nevyplývá, že právním základem těchto záruk byl údajný systém záruk.
In addition, the Commission notes that it does not appear from the guarantee documents submitted by Finland that the legal basis of these guarantees was the alleged guarantee scheme.
Záruky, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, je proto nutno považovat za novou podporu.
Consequently, the guarantees covered by this decision must be considered new aid.
Jelikož podpora byla zavedena bez předchozího schválení Komisí, jak se požaduje v článku 108 SFEU, jedná se o protiprávní podporu.
Given that the aid has been put into effect without prior approval by the Commission as required by Article 108 TFEU, it is unlawful.
ÚDAJNÝ REŽIM UPISOVÁNÍ AKCIÍ (93-079)
THE ALLEGED SHARE SUBSCRIPTION SCHEME (93-079)
Vnitrostátní pravidla týkající se tohoto údajného režimu byla Kontrolnímu úřadu oznámena jako opatření podpory pro upisování akcií.
The national rules concerning this alleged scheme were declared to ESA as aid arrangements for share subscriptions.
Podle dokumentů předložených v té době se zdá, že jako vnitrostátní právní základ byl uveden „roční rozpočet Alandských ostrovů“.
It appears from the documents submitted at the time that the ‘Annual budget for Åland’ was given as the national legal basis.
Pod nadpisem „maximální možná míra podpory, která (…) může být dosažena u jednoho projektu“, uvedlo Finsko „30 %“.
Under the heading ‘maximum possible aid intensity that (…) can be obtained in favour of any one project’, Finland has indicated ‘30 %’.
Pod nadpisem „Rozpočet/výdaje“ uvedlo Finsko rozpočty pro roky 1992 až 1994, kolonku „Odhad celkového rozpočtu na celou plánovanou dobu trvání režimu“ však ponechalo prázdnou.
Furthermore, under the heading ‘Budget/expenditure’ Finland has indicated budgets for the years 1992 to 1994 but left a blank under the heading ‘Total budget estimate for the whole planning period of the scheme’.
Tyto pravomoci jsou uplatňovány (např. prostřednictvím půjček, kapitálových injekcí, záruk) pomocí prostředků v ročním souhrnném rozpočtu místní správy.
These powers are implemented (e.g. by means of loans, capital injections, guarantees) through provisions in the annual general budget of the LG.
Komise uvádí následující:
The Commission notes the following:
Bez ohledu na skutečnost, že Finsko může považovat pravomoci místních orgánů poskytovat takovéto kapitálové injekce (na základě obecných pravomocí, které jsou uděleny zákonem o autonomii) za „režim“, musí Komise ověřit, zda ustanovení vnitrostátního zákona, jež stanoví tyto pravomoci, splňují definici „režimu“ podle čl. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 659/1999.
Irrespective of the fact that Finland may qualify the powers of the local authorities to provide such capital injections (under the general powers they are granted by the Autonomy Act) as a ‘scheme’, the Commission must verify whether the provisions of the national law laying down those powers meet the definition of a ‘scheme’ under Article 1(d) of Regulation (EC) No 659/1999.
V tomto ohledu se zdá, že právní základ (§ 18 odst. 22 zákona č. 1144/1991) sestává z pravidel, která se týkají rozdělení pravomocí mezi jednotlivými orgány v rámci finského právního řádu a která nesplňují požadavky pro to, aby představovala režim podpory (jenž je definován mimo jiné jako „… akt, na jehož základě může být bez dalších prováděcích opatření poskytnuta jednotlivá podpora …“).
It appears in this respect that the legal basis (Section 18(22) of Act 1144/1991) consists of rules that relate to the allocation of powers between different authorities within the Finnish legal order and that do not meet the requirements for constituting an aid scheme (which is defined among other things as ‘… an act on the basis of which, without further implementing measures being required, individual aid awards may be made …’).
Přidělení kapitálu jednotlivému příjemci proto za prvé vyžaduje přidělení částky v ročním rozpočtu místní správy (schváleném regionálním alandským shromážděním podle jeho uvážení) a poté provedení rozhodnutí přijatých místní správou.
Any allocation of capital to an individual beneficiary would thus first require an appropriation in the annual budget of the LG (voted by the Åland regional assembly at its discretion) and then the implementation of decisions taken by the LG.
Zdá se proto, že kapitálové injekce poskytnuté na základě těchto pravomocí je nutno pokládat spíše za řadu jednotlivých rozhodnutí než za režim podpory.
It appears thus that capital injections granted under those powers are to be seen as a succession of individual decisions rather than an aid scheme.
Komise každopádně rovněž podotýká, že se údajný režim týkal pouze let 1992 až 1994, jelikož pod nadpisem „Rozpočet/výdaje“ nebyly uvedeny žádné další informace, ačkoliv právním základem byl „roční rozpočet Alandských ostrovů“.
In any event, the Commission also notes that the alleged scheme concerned only the years 1992 to 1994, as no other information was given under the heading ‘Budget/expenditure’ although the legal basis was the ‘annual budget for Åland’.
Komise rovněž poznamenává, že Finsko uvedlo, že maximální míra podpory, která může být „dosažena u jednoho projektu“, činí 30 %.
Finally, the Commission notes that Finland had indicated that the maximum aid intensity that can ‘be obtained in favour of any one project’ is 30 %.
To lze každopádně chápat pouze v tom smyslu, že kapitálové injekce na základě tohoto údajného režimu měly být spolu s významnými soukromými příspěvky (ve výši nejméně 70 %) použity na „projekty“, jež mají podporovat cíl údajného režimu, jímž byl „cestovní ruch, průmysl, výzkum a vývoj“.
This can, in any event, only be understood as meaning that capital injections under this alleged scheme were intended to be used together with significant private contributions (at least 70 %) towards ‘projects’ intended to promote the objectives of the alleged scheme, given as being ‘Tourism, industry, R&D’.
Navýšení kapitálu, jimiž se zabývá toto rozhodnutí, tuto formální podmínku nesplňují, a nemohou se na ně proto vztahovat vnitrostátní právní předpisy, které byly oznámeny Kontrolnímu úřadu, bez ohledu na skutečnost, zda tato opatření představovala řádný režim podpory, a pokud ano, zda byla uplatňována po roce 1994.
The capital increases at issue in this decision do not meet this formal condition and can consequently not be covered by the national legal provisions that were submitted to the ESA, irrespective of whether these measures constituted a proper aid scheme and if so whether it applied beyond 1994.
Státní podpora, která byla poskytnuta ve formě navýšení kapitálu společnosti ÅI, proto představuje novou podporu.
Consequently, the State aid given in the form of capital increases to ÅI constitutes new aid.
Jelikož podpora byla zavedena bez předchozího schválení Komisí, jak požaduje článek 108 SFEU, jedná se o protiprávní podporu.
As the aid has been put into effect without prior approval by the Commission as required by Article 108 TFEU, it is unlawful.
DODATEČNÁ PŘIPOMÍNKA K NEDÁVNÝM ROZHODNUTÍM FINSKÉHO NEJVYŠŠÍHO SPRÁVNÍHO SOUDU
ADDITIONAL COMMENT ON RECENT DECISIONS BY FINLAND’S SUPREME ADMINISTRATIVE COURT
Je třeba rovněž uvést, že dvě opatření, která místní správa provedla ve prospěch společnosti ÅI, byla nedávno finským soudem zrušena.
It should also be noted that two measures granted by the LG to ÅI have recently been annulled by a national Finnish court.
Těmito opatřeními je i) navýšení kapitálu C-XI, jež bylo společnosti ÅI poskytnuto v roce 2007 (viz poznámka v bodě 16), a ii) úvěrová záruka z roku 2006, která nebyla uplatněna.
The measures are (i) capital increase C-XI paid to ÅI in 2007 (see comment at recital 16 above) and (ii) a 2006 loan guarantee that was never implemented.
V rozsudku ze dne 6. dubna 2011 Nejvyšší správní soud rozhodl o tom, zda byla rozhodnutí místní správy přijata v souladu s vnitrostátními správními předpisy.
By decision of 6 April 2011 the Supreme Administrative Court ruled on whether the LG’s decisions were taken in compliance with national administrative rules.
Přitom soud rovněž posoudil, zda existují dostatečné náznaky, že opatření představovala státní podporu, což znamená, že je místní orgány měly před zavedením oznámit Komisi.
However, in doing so, the Court also assessed whether there were sufficient indications that the measures constituted State aid, meaning that the local authorities should have notified them to the Commission before putting them into effect.
Soud shledal, že jsou zjevně splněna všechna kritéria státní podpory.
The Court finds that all criteria of State aid are met prima facie.
Soud analyzoval rovněž tvrzení Finska, že by se na opatření (pokud by představovala podporu) vztahovala vnitrostátní pravidla, která platila před přistoupením, a proto by se považovala za „existující podporu“.
The Court also analysed Finland’s claim that the measures — if they did constitute aid — would be covered by the national rules that applied prior to accession and consequently qualify as ‘existing aid’.
Soud přitom podrobně posoudil vnitrostátní pravidla a zjistil, že bez ohledu na skutečnost, zda tato pravidla představovala skutečný režim státní podpory, či nikoli, rozhodnutí místních orgánů nesplňují formální požadavek podle vnitrostátních předpisů, především z důvodů, které uvedla výše Komise.
In doing so, the Court made an in-depth assessment of the national rules and found that, irrespective of whether these rules amounted to genuine State aid schemes or not, the decisions of the local authorities did not comply with the formal requirement under the national rules, mainly owing to the reasons presented above by the Commission.
Závěry Nejvyššího správního soudu Finska jsou proto v souladu se závěry Komise, že kapitálová injekce C-XI, jíž se týká vyšetřovací řízení, zahrnuje novou státní podporu.
Therefore the conclusions of the national Supreme Administrative Court are in accord with those of the Commission that the capital injection C-XI under investigation includes new State aid.
Finsko obecně tvrdilo, že by opatření v případě, že by se považovala za novou státní podporu, byla slučitelná s vnitřním trhem, jelikož účelem činností společnosti ÅI financovaných podporou bylo usnadnit rozvoj regionu a vytvořit nová pracovní místa.
Finland has argued in general terms that the measures, if found to constitute new State aid, would nevertheless be compatible with the internal market because the purpose of ÅI’s activities, as financed by the aid, was to facilitate the development of the region and create new jobs.
Ačkoliv je státní podpora v zásadě zakázána, považuje se za slučitelnou s vnitřním trhem v případech uvedených v čl. 107 odst. 2 SFEU a může být považována za slučitelnou, je-li použita k dosažení cílů zmíněných v čl. 107 odst. 3.
State aid, although in principle prohibited, will nevertheless be considered compatible with the internal market in the circumstances mentioned in Article 107(2) TFEU and may be considered compatible if it is used to achieve the objectives mentioned in Article 107(3).
Jediným důvodem slučitelnosti, který lze předpokládat v tomto případě, je důvod uvedený v ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU, jež povoluje státní podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, nebo ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, jež stanoví, že mohou být povoleny státní podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských oblastí.
The only ground for compatibility that can be envisaged in this case is 107(3)(a) TFEU, which allows for aid to promote the economic development of areas where the standard of living is abnormally low or where there is serious unemployment, or Article 107(3)(c) TFEU, which provides that State aid may be authorised to facilitate the development of certain economic areas.
Podle pravidel regionální podpory, která platila pro Finsko v té době (mapy regionální podpory 2000–2006 a 2007–2013), nebylo město Mariehamn, v němž se nachází projekt iTiden, každopádně pro tuto podporu způsobilé.
Under the regional aid rules applicable to Finland at that time (the Regional Aid Maps 2000-2006 and 2007-2013), the City of Mariehamn where iTiden is located was in any event not eligible for such aid.
To znamená, že i kdyby bylo možno říci, že podporu lze spojit s tímto projektem, nelze ji považovat za slučitelnou.
This means that even if the aid could be said to be assigned to that project, it could not be deemed compatible.
Komise mimoto podotýká, že Finsko neprokázalo splnění podmínek pro slučitelnost na základě pravidel regionální podpory (co se týká např. formy podpory, způsobilých nákladů nebo maximální míry podpory).
In addition, the Commission notes that Finland has not shown that any of the conditions for compatibility under the regional aid rules (regarding e.g. the form of aid, eligible costs or maximum aid intensities) are met.
Podporu nelze považovat za slučitelnou s vnitřním trhem ani podle žádných jiných pokynů a sdělení přijatých Komisí s ohledem na použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU nebo přímo podle uvedeného článku.
Nor can the aid be considered compatible with the internal market under any of the other Guidelines and Communications adopted by the Commission with regard to the application of Article 107(3)(c) TFEU or directly under that Article.
Finské orgány nepředložily žádné konkrétní tvrzení nebo důkazy, které by Komisi umožnily schválit tato opatření jako slučitelná podle některého z ustanovení SFEU.
The Finnish authorities have not provided any specific argument or evidence enabling the Commission to approve those measures as compatible under any provision of the TFEU.
TVRZENÍ FINSKA
FINLAND’S ARGUMENTS
V čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 je stanoveno, že „je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil […]. Komise nebude vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství.“ Samozřejmým důsledkem proto je, že by protiprávní státní podpora pro společnost ÅI měla být navrácena.
Article 14(1) of Regulation (EC) No 659/1999 provides that ‘where negative decisions are taken in cases of unlawful aid, the Commission shall decide that the Member State concerned shall take all necessary measures to recover the aid from the beneficiary […]. The Commission shall not require recovery of the aid if this would be contrary to a general principle of Community law.’ The natural consequence is therefore that the measures that constitute unlawful State aid to ÅI should be recovered.
Finsko však tvrdilo, že by Komise neměla v tomto případě navrácení podpory nařídit, jelikož Finsko oprávněně očekávalo, že podpora byla zákonná na základě údajných režimů použitelných před přistoupením, a že by navrácení bylo v rozporu se zásadami práva Společenství.
Finland has, however, argued that the Commission should refrain from ordering recovery in this case, because Finland had legitimate expectations that the aid was lawful under the alleged pre-accession schemes and that recovery would be contrary to a principle of Community law.
Komise podotýká, že se Finsko oficiálně dovolávalo oprávněných očekávání pouze s ohledem na místní správu.
The Commission notes that Finland has formally argued legitimate expectations only as regards the LG.
Oprávněná očekávání příjemce nebyla výslovně zmíněna.
Legitimate expectations on behalf of the beneficiary were not expressly argued.
Komise nemůže každopádně toto tvrzení přijmout.
In any event, the Commission cannot accept this argument.
Pokud jde o navýšení kapitálu, Komise výše prokázala, že bez ohledu na to, co se společnost ÅI či kdokoli jiný mohl domnívat s ohledem na právní status údajného režimu upisování akcií ve vztahu k pravidlům státní podpory, tato navýšení nesplňovala formální podmínky údajného režimu, jak byl oznámen Kontrolnímu úřadu.
As regards the capital increases, the Commission has shown above that, irrespective of what ÅI or anyone else may have had reason to believe about the legal status of the alleged share subscription scheme in relation to State aid rules, they did not even comply with the formal conditions of the alleged scheme as it had been notified to ESA.