natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I. RYBÁŘSKÁ PLAVIDLA
I. FISHING VESSELS
Rybářská plavidla o celkové délce větší než 15 metrů musí být vybaveny systémem automatické identifikace (AIS), jak stanoví článek 6a, v souladu s tímto časovým plánem:
Fishing vessels with a length of more than 15 metres overall shall be fitted with an automatic identification system (AIS) as provided for in Article 6a according to the following timetable:
rybářská plavidla o celkové délce větší než 15 metrů, ale menší než 18 metrů: nejpozději 31. května 2014.
fishing vessels of overall length exceeding 15 metres but less than 18 metres: not later than 31 May 2014,
Nově postavená rybářská plavidla o celkové délce větší než 15 metrů podléhají požadavku na vybavení stanovenému v článku 6a s platností od 30. listopadu 2010.
new-built fishing vessels of overall length exceeding 15 metres are subject to the carrying requirement laid down in Article 6a as from 30 November 2010.
LODĚ POUŽÍVANÉ K MEZINÁRODNÍM PLAVBÁM
SHIPS ENGAGED ON INTERNATIONAL VOYAGES
Osobní lodě bez ohledu na velikost a všechny jiné lodě než osobní lodě o hrubé prostornosti 300 tun a více používané k mezinárodním plavbám, které připlují do přístavu členského státu, musí být vybaveny systémem automatické identifikace (AIS) v souladu s technickými a výkonnostními normami stanovenými v kapitole V úmluvy SOLAS.
Passenger ships, irrespective of size, and all ships, other than passenger ships, of 300 gross tonnage and upwards engaged on international voyages, which call at a port of a Member State shall be fitted with an automatic identification system (AIS) in accordance with the technical and performance standards laid down in Chapter V of SOLAS.
Osobní lodě bez ohledu na velikost a všechny jiné lodě než osobní lodě o hrubé prostornosti 3000 tun a více používané k mezinárodním plavbám, které připlují do přístavu členského státu, musí být vybaveny systémem záznamu cestovních údajů (VDR) v souladu s technickými a výkonnostními normami stanovenými v kapitole V úmluvy SOLAS.
Passenger ships, irrespective of size, and all ships other than passenger ships, of 3000 gross tonnage and upwards engaged on international voyages, which call at a port of a Member State shall be fitted with a voyage data recorder (VDR) in accordance with the technical and performance standards laid down in Chapter V of SOLAS.
Nákladní lodě postavené před 1. červencem 2002 mohou být vybaveny zjednodušeným systémem záznamu cestovních údajů (S-VDR), který je v souladu s technickými a výkonnostními normami vypracovanými podle kapitoly V úmluvy SOLAS.
In case of cargo ships constructed before 1 July 2002 the VDR may be a simplified voyage data recorder (S-VDR), which shall comply with the technical and performance standards developed in accordance with Chapter V of SOLAS.
LODĚ POUŽÍVANÉ K JINÝM NEŽ MEZINÁRODNÍM PLAVBÁM
SHIPS ENGAGED ON NON-INTERNATIONAL VOYAGES
Systém automatické identifikace (AIS)
Automatic identification systems (AIS)
Osobní lodě bez ohledu na velikost a všechny jiné lodě o hrubé prostornosti 300 tun a více používané k jiným než mezinárodním plavbám musí být vybaveny systémem automatické identifikace (AIS), který je v souladu s technickými a výkonnostními normami stanovenými v kapitole V úmluvy SOLAS.
Passenger ships, irrespective of size, and all other ships of 300 gross tonnage and upwards engaged on a non-international voyage shall be fitted with an automatic identification system (AIS) which complies with the technical and performance standards laid down in Chapter V of SOLAS.
Systémy záznamu cestovních údajů (VDR)
Voyage data recorder (VDR) systems
Osobní lodě bez ohledu na velikost a jiné lodě než osobní lodě o hrubé prostornosti 3000 tun a více postavené 1. července 2002 nebo po tomto datu a používané k jiným než mezinárodním plavbám musí být vybaveny systémem záznamu cestovních údajů (VDR), který je v souladu s technickými a výkonnostními normami vypracovanými podle kapitoly V úmluvy SOLAS;
Passenger ships, irrespective of size, and ships other than passenger ships, of 3000 gross tonnage and upwards and constructed on or after 1 July 2002 engaged on a non-international voyage shall be fitted with a voyage data recorder (VDR) which complies with the technical and performance standards developed in accordance with Chapter V of SOLAS.
Nákladní lodě o hrubé prostornosti 3000 tun a více postavené před 1. červencem 2002 a používané k jiným než mezinárodním plavbám musí být vybaveny systémem záznamu cestovních údajů (VDR) nebo zjednodušeným systémem záznamu cestovních údajů (S-VDR), který je v souladu s technickými a výkonnostními normami vypracovanými podle kapitoly V úmluvy SOLAS.
Cargo ships of 3000 gross tonnage and upwards constructed before 1 July 2002 engaged on a non-international voyage shall be fitted with a voyage data recorder (VDR) or with a simplified voyage data recorder (S-VDR) which complies with the technical and performance standards developed in accordance with Chapter V of SOLAS.
Výjimky z požadavku mít na palubě systém AIS
Exemptions from the requirement to carry AIS on board
Členské státy mohou osobním lodím kratším než 15 metrů nebo o hrubé prostornosti menší než 300 tun používaným k jiným než mezinárodním plavbám udělit výjimku z uplatňování požadavků týkajících se systému AIS stanovených v této příloze;
Member States may exempt passenger ships below 15 metres in length or 300 gross tonnage engaged on non-international voyages from the application of the requirements concerning AIS laid down in this Annex.
Členské státy mohou jiným lodím než osobním lodím o hrubé prostornosti 300 tun a více, avšak méně než 500 tun plujícím výlučně ve vnitřních vodách členského státu a mimo trasy, které obvykle využívají jiné lodě vybavené systémem AIS, udělit výjimku z požadavků na vybavení systémem AIS stanovených v této příloze.
Member States may exempt ships, other than passenger ships, of 300 gross tonnage and upwards but less than 500 gross tonnage sailing exclusively within the internal waters of a Member State and outside routes normally used by other ships fitted with AIS, from the carriage requirements for AIS laid down in this Annex.
Výjimky z požadavku mít na palubě systém VDR nebo S-VDR
Exemptions from the requirement to carry a VDR or S-VDR on board
Členské státy mohou udělit výjimky z požadavku na vybavení systémem VDR nebo S-VDR následujícím způsobem:
Member States may grant exemptions from the requirement to be fitted with a VDR or an S-VDR as follows:
Výjimku z požadavku na vybavení systémem VDR lze udělit osobním lodím plujícím pouze v jiných námořních oblastech než těch, na které se vztahuje třída A podle článku 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES;
Passenger ships only on voyages in sea areas other than those covered by Class A, as referred to in Article 4 of Directive 2009/45/EC of the European Parliament and of the Council, may be exempted from the requirement to be fitted with a VDR.
Výjimku z požadavku na vybavení systémem VDR lze udělit jiným lodím než osobním lodím typu ro-ro postaveným před 1. červencem 2002, lze-li prokázat, že propojení systému VDR se stávajícím vybavením na lodi je neodůvodněné a neproveditelné;
Ships, other than ro-ro passenger ships, constructed before 1 July 2002 may be exempted from the requirement to be fitted with a VDR where it can be demonstrated that interfacing a VDR with the existing equipment on the ship is unreasonable and impracticable.
Výjimku z požadavku na vybavení systémem S-VDR lze udělit nákladním lodím používaným k mezinárodním a jiným než mezinárodním plavbám a postaveným před 1. červencem 2002, pokud tyto lodě mají být trvale vyřazeny z provozu do dvou let od data provedení uvedeného v kapitole V úmluvy SOLAS.
Cargo ships constructed before 1 July 2002, engaged on international or non-international voyages, may be exempted from the requirement to be fitted with an S-VDR if such ships are to be taken permanently out of service within two years of the implementation date specified in Chapter V of SOLAS.
Úř. věst. L 163, 25.6.2009, s. 1.“
OJ L 163, 25.6.2009, p. 1.’
Opatření, která jsou členským státům dostupná v případě ohrožení námořní bezpečnosti nebo ochrany životního prostředí
Measures available to Member States in the event of a threat to maritime safety and the protection of the environment
Jestliže je loď postižena mimořádnou událostí nebo okolností druhu popsaného v článku 17 a v důsledku toho se příslušný orgán dotčeného členského státu domnívá, že je v rámci mezinárodního práva nezbytné odvrátit, zmírnit nebo odstranit závažné a bezprostřední nebezpečí hrozící jeho pobřeží nebo souvisejícím zájmům, bezpečnosti jiných lodí a jejich posádkám a cestujícím nebo osobám na pobřeží nebo ochraně námořního prostředí, může tento orgán zejména:
Where, following an incident or circumstance of the type described in Article 17 affecting a ship, the competent authority of the Member State concerned deems, within the framework of international law, that it is necessary to avert, lessen or remove a serious and imminent threat to its coastline or related interests, the safety of other ships and their crews and passengers or of persons on shore or to protect the marine environment, that authority may, in particular:
omezit pohyb lodi nebo ji směrovat na určitý kurs.
restrict the movement of the ship or direct it to follow a specific course.
Tento požadavek neovlivňuje odpovědnost velitele za bezpečné ovládání jeho lodě;
This requirement does not affect the master’s responsibility for the safe handling of his ship;
úředně velitele lodi upozornit, aby skončil s ohrožováním životního prostředí nebo námořní bezpečnosti;
give official notice to the master of the ship to put an end to the threat to the environment or maritime safety;
vyslat na loď hodnotící tým k posouzení stupně nebezpečí, k podpoření velitele při nápravě situace a k informování příslušné pobřežní stanice o této situaci;
send an evaluation team aboard the ship to assess the degree of risk, help the master to remedy the situation and keep the competent coastal station informed thereof;
vydat veliteli pokyn, aby v případě bezprostředního nebezpečí vplul do útočiště nebo dal příkaz k vedení lodě lodivodem nebo k odvlečení lodě.
instruct the master to put in at a place of refuge in the event of imminent peril, or cause the ship to be piloted or towed.
V případě, že je loď odvlečena na základě dohody o odvlečení či záchraně, mohou být opatření přijatá příslušným orgánem členského státu podle písmen a) a d) rovněž určena příslušným společnostem zajišťujícím pomoc, záchranu a odvlečení.“
In the case of a ship which is towed under a towage or salvage agreement, the measures taken by the competent authority of a Member State under points (a) and (d) may be also addressed to the assistance, salvage and towage companies involved.’
S účinkem od 1. července 2009 byla zrušena rezoluce Mezinárodní námořní organizace (IMO) MSC.150(77) a byla nahrazena rezolucí IMO MSC.286(86).
Resolution MSC.150(77) of the International Maritime Organisation (IMO) has been revoked and replaced by IMO Resolution MSC.286(86) with effect from 1 July 2009.
Měl by proto být odpovídajícím způsobem aktualizován článek 12 směrnice 2002/59/ES, který na zrušenou rezoluci IMO odkazuje.
Therefore Article 12 of Directive 2002/59/EC referring to the revoked IMO Resolution should also be updated accordingly.
Oprava prováděcího rozhodnutí Komise 2011/252/EU ze dne 26. dubna 2011, kterým se členským státům umožňuje prodloužit dočasná povolení udělená pro nové účinné látky kyselinu askorbovou, ipkonazol, spiromesifen, topramezon a Pseudomonas sp. kmen DSMZ 13134
Corrigenda to Commission Implementing Decision 2011/252/EU of 26 April 2011 allowing Member States to extend provisional authorisations granted for the new active substances ascorbic acid, ipconazole, spiromesifen, topramezone, and Pseudomonas sp. strain DSMZ 13134
(Úřední věstník Evropské unie L 106 ze dne 27. dubna 2011)
(Official Journal of the European Union L 106 of 27 April 2011)
Strana 12, článek 1:
On page 12, in Article 1,
dubna 2012“,
‘30 April 2012’,
dubna 2013“.
‘30 April 2013’;
Strana 12, článek 2:
on page 12, in Article 2,
dubna 2013“.
‘30 April 2013’.
Směrnice Rady 2011/16/EU
Council Directive 2011/16/EU
o správní spolupráci v oblasti daní a o zrušení směrnice 77/799/EHS
on administrative cooperation in the field of taxation and repealing Directive 77/799/EEC
Nutnost vzájemné pomoci členských států v oblasti daní v době globalizace rychle roste.
The Member States’ need for mutual assistance in the field of taxation is growing rapidly in a globalised era.
Dochází k obrovskému vývoji mobility daňových poplatníků, počtu přeshraničních transakcí a internacionalizace finančních nástrojů, což členským státům způsobuje těžkosti při správném vyměření daní.
There is a tremendous development of the mobility of taxpayers, of the number of cross-border transactions and of the internationalisation of financial instruments, which makes it difficult for Member States to assess taxes due properly.
Tento rostoucí problém má dopad na fungování daňových systémů a způsobuje dvojí zdanění, což samo o sobě podněcuje k daňovým podvodům a daňovým únikům, zatímco kontrolní pravomoci zůstávají na vnitrostátní úrovni.
This increasing difficulty affects the functioning of taxation systems and entails double taxation, which itself incites tax fraud and tax evasion, while the powers of controls remain at national level.
Ohrožuje to tedy fungování vnitřního trhu.
It thus jeopardises the functioning of the internal market.
Jediný členský stát proto nemůže bez informací pocházejících z jiných členských států spravovat svůj vnitřní daňový systém, zejména co se týče přímých daní.
Therefore, a single Member State cannot manage its internal taxation system, especially as regards direct taxation, without receiving information from other Member States.
K překonání nepříznivých důsledků tohoto jevu je nevyhnutelné rozvíjet mezi daňovými správami členských států novou správní spolupráci.
In order to overcome the negative effects of this phenomenon, it is indispensable to develop new administrative cooperation between the Member States’ tax administrations.
Je třeba, aby existovaly nástroje, které stanovením stejných pravidel, povinností a práv pro všechny členské státy umožní nastolit mezi členskými státy důvěru.
There is a need for instruments likely to create confidence between Member States, by setting up the same rules, obligations and rights for all Member States.
Je proto třeba zaujmout vypracováním nového textu zcela nový přístup s cílem poskytnout členským státům pravomoc, aby mohly účinně spolupracovat na mezinárodní úrovni na odstranění nepříznivých důsledků rostoucí globalizace pro vnitřní trh.
Therefore, a completely new approach should be taken by creating a new text to give Member States the power to efficiently cooperate at international level to overcome the negative effects of an ever-increasing globalisation on the internal market.
Stávající směrnice Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní a daní z pojistného [3] již v tomto směru nestanoví vhodná opatření.
In such a context, the existing Council Directive 77/799/EEC of 19 December 1977 concerning mutual assistance by the competent authorities of the Member States in the field of direct taxation and taxation of insurance premiums [3] no longer provides for appropriate measures.
Jejími podstatnými nedostatky se zabývala pracovní skupina Rady ad hoc pro boj proti daňovým podvodům ve zprávě z 22. května roku 2000 a dále sdělení Komise o předcházení a boji proti firemním a finančním nezákonným praktikám ze dne 27. září 2004 a sdělení Komise o nezbytnosti rozvíjet koordinovanou strategii s cílem zlepšit boj proti daňovým únikům z 31. května 2006.
Its deep weaknesses have been looked into by the Ad hoc Council Working Party on Tax Fraud in its report of 22 May 2000 and more recently by the Commission Communication on Preventing and Combating Corporate and Financial Malpractice of 27 September 2004 and the Commission Communication concerning the need to develop a coordinated strategy to improve the fight against fiscal fraud of 31 May 2006.
Směrnice 77/799/EHS i s následnými změnami byla vypracována za okolností odlišných od stávajících požadavků vnitřního trhu a v současnosti již nemůže vyhovovat novým požadavkům správní spolupráce.
Directive 77/799/EEC, even with its later amendments, was designed in a different context to current internal market requirements and is no longer able to meet the new requirements of administrative cooperation.
Vzhledem k počtu a významu úprav směrnice 77/799/EHS, jež mají být provedeny, by pouhá její změna nepostačovala k dosažení výše popsaných cílů.
Due to the number and the importance of adaptations to be made to Directive 77/799/EEC, a mere amendment thereof would not be sufficient to fulfil the objectives described above.
Proto by uvedená směrnice měla být zrušena a nahrazena novým právním nástrojem.
Directive 77/799/EEC should therefore be repealed and replaced by a new legal instrument.
Ten by se měl vztahovat na přímé daně a na ty nepřímé daně, jež dosud nejsou upraveny jinými právními předpisy Unie.
That instrument should apply to direct taxes and indirect taxes that are not yet covered by other Union legislation.
Za vhodný nástroj účinné správní spolupráce k tomuto účelu je považována nová směrnice.
To this end, this new Directive is considered to be the proper instrument in terms of effective administrative cooperation.
Tato směrnice staví na výsledcích směrnice 77/799/EHS, ale stanoví jasnější a přesnější pravidla správní spolupráce mezi členskými státy tam, kde je to nutné, aby byla rozšířena, zejména co do výměny informací.
This Directive builds on the achievements of Directive 77/799/EEC but provides for clearer and more precise rules governing administrative cooperation between Member States where necessary, in order to establish, especially as regards the exchange of information, a wider scope of administrative cooperation between Member States.
Jasnější pravidla by také měla umožnit zejména zahrnout do působnosti všechny právnické i fyzické osoby v Unii, při zohlednění neustále rostoucí rozmanitosti právních uspořádání, jako jsou nejen tradiční svěřenství, nadace a investiční fondy, ale i veškeré nové nástroje vytvořené daňovými poplatníky v členských státech.
Clearer rules should also make it possible in particular to cover all legal and natural persons in the Union, taking into account the ever-increasing range of legal arrangements, including not only traditional arrangements such as trusts, foundations and investment funds, but any new instrument which may be set up by taxpayers in the Member States.
Měl by existovat přímější styk mezi místními nebo celostátními orgány členských států pověřenými správní spoluprací, přičemž pravidlem by měla být komunikace mezi ústředními kontaktními místy.
There should be more direct contact between Member States’ local or national offices in charge of administrative cooperation, with communication between central liaison offices being the rule.
Nedostatek přímých kontaktů má za následek neefektivnost, nedostatečné využívání nástrojů správní spolupráce a průtahy v komunikaci.
The lack of direct contacts leads to inefficiency, under-use of the arrangements for administrative cooperation and delays in communication.
Ke zefektivnění a zrychlení spolupráce by tedy mělo být zajištěno více přímých kontaktů mezi orgány.
Provision should therefore be made to bring about more direct contacts between services with a view to making cooperation more efficient and faster.
Pravomoci kontaktních útvarů by měly vymezovat vnitrostátní předpisy jednotlivých členských států.
The assignment of competences to the liaison departments should be deferred to the national provisions of each Member State.
Členské státy by si na žádost jiného členského státu měly navzájem vyměňovat informace o jednotlivých případech a měly by provádět šetření nezbytná k získání těchto informací.
Member States should exchange information concerning particular cases where requested by another Member State and should make the necessary enquiries to obtain such information.
Smyslem koncepce „předpokládaného významu“ je stanovit výměnu informací v daňových otázkách v co nejširším rozsahu a současně upřesnit, že členské státy nemohou zcela libovolně podnikat kroky za účelem shromáždění informací nebo požadovat informace, které pravděpodobně nejsou významé pro daňové záležitosti daného poplatníka.
The standard of ‘foreseeable relevance’ is intended to provide for exchange of information in tax matters to the widest possible extent and, at the same time, to clarify that Member States are not at liberty to engage in ‘fishing expeditions’ or to request information that is unlikely to be relevant to the tax affairs of a given taxpayer.
Přestože článek 20 této směrnice obsahuje procesní požadavky, je třeba tato ustanovení vykládat volně, aby nebránila účinné výměně informací.
While Article 20 of this Directive contains procedural requirements, those provisions need to be interpreted liberally in order not to frustrate the effective exchange of information.
Uznává se, že bezpodmínečná povinná automatická výměna informací je nejúčinnější prostředek podpory správného výběru daní v přeshraničních situacích a boje proti podvodům.
It is recognised that the mandatory automatic exchange of information without preconditions is the most effective means of enhancing the correct assessment of taxes in cross-border situations and of fighting fraud.
Za tímto účelem je třeba uplatnit postupný přístup s tím, že zpočátku bude automaticky vyměňováno pět kategorií dostupných informací a že na základě zprávy Komise budou příslušná ustanovení přezkoumána.
To that end, a step-by-step approach should therefore be followed starting with the automatic exchange of available information on five categories and reviewing the relevant provisions after a report by the Commission.
Rovněž by měla být posilována a podporována výměna informací mezi členskými státy z vlastního podnětu.
The spontaneous exchange of information between Member States should also be strengthened and encouraged.
Pro poskytování informací podle této směrnice by měly být stanoveny lhůty, aby bylo zajištěno, že tato výměna informací bude včasná, a tedy účinná.
Time limits for the provision of information under this Directive should be laid down in order to ensure that the information exchange is timely and thus effective.
Je důležité, aby zaměstnancům daňové správy jednoho členského státu byla povolena přítomnost na území jiného členského státu.
It is important that officials of the tax administration of one Member State are allowed to be present in the territory of another Member State.
Jelikož daňová situace jedné nebo více osob povinných k dani usazených ve více členských státech představuje často společný nebo doplňující se zájem, mělo by být možné, aby dva nebo více členských států na základě vzájemné dohody a dobrovolně prováděly u těchto osob souběžné kontroly.
Since the tax situation of one or more persons liable to tax established in several Member States is often of common or complementary interest, it should be made possible for simultaneous controls to be carried out on such persons by two or more Member States, by mutual agreement and on a voluntary basis.
Vzhledem k tomu, že v některých členských státech existuje právní požadavek, aby byla daňovému poplatníku doručena rozhodnutí a opatření týkající se jeho daňové povinnosti, a vzhledem k potížím, jež z toho plynou pro daňové orgány, včetně případů, kdy se daňový poplatník přestěhuje do jiného členského státu, je žádoucí, aby za těchto okolností mohly daňové orgány požádat o spolupráci příslušné orgány členského státu, do něhož se daňový poplatník přestěhoval.
In view of the legal requirement in certain Member States that a taxpayer be notified of decisions and instruments concerning his tax liability and of the ensuing difficulties for the tax authorities, including cases where the taxpayer has relocated to another Member State, it is desirable that, in such circumstances, the tax authorities should be able to call upon the cooperation of the competent authorities of the Member State to which the taxpayer has relocated.