natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Avšak v souladu s výhradami Španělska obsaženými v připomínce k článku 13 vzorové úmluvy OECD (bod 45) a na základě uzavřených dvoustranných dohod smlouvy obvykle stanoví, že jedná-li se o „významný“ podíl, zdaněním je pověřeno jak Španělsko, tak stát, v němž sídlí obchodní společnost, jejíž podíly se prodávají (v tomto případě v důsledku odpisu podílů v rámci fúze). Ze států, které jsou předmětem této analýzy, se to týká smluv s Argentinou, Austrálií, Chile, Indií, Čínou, Spojenými státy a Marokem.
However, in accordance with Spain’s Reservations included in the Commentary on Article 13 of the OECD’s Model Convention (point 45), and in accordance with the bilateral agreements concluded, the treaties generally stipulate shared taxation for Spain and the State of residence of the company whose shares are sold (in this case, as a consequence of the amortisation of shares in a merger), in cases in which the shareholding is ‘substantial’ (of the States analysed here, this applies to the Treaties with Argentina, Australia, Chile, India, China, United States and Morocco).
V příslušných protokolech ke smlouvám uzavřeným se dvěma z těchto zemí (konkrétně se jedná o protokoly ke smlouvám s Mexikem a Argentinou) je nicméně možný výklad [1], že pokud je převod součástí přeshraniční fúze mezi podniky patřícími ke stejné skupině, ve státě původu lze uplatnit režim odkladu platby daně z kapitálových zisků.
Nonetheless, in the respective Protocols to the Treaties concluded with two of these countries (specifically, the Protocols to the Treaties signed with Mexico and Argentina), one interpretation is that [1], when the transfer forms part of a cross-border merger between companies of the same group, it is permitted to apply a tax deferral scheme to the capital gains in the State of origin.
Zvláštní doložku v protokolu k úmluvě mezi Španělskem a Argentinou o zamezení dvojímu zdanění vykládá argentinská advokátní kancelář v souladu se stávající doktrínou tak, že tato doložka neumožňuje uplatnění argentinského režimu odkladu platby daně u přeshraničních fúzí španělských a argentinských podniků.
In the case of the specific clause in the Protocol to the Double Taxation Treaty signed between Spain and Argentina, the interpretation by law firm of this country, in line with existing doctrine, is that this clause does not allow the application of the Argentinian tax deferral scheme to a cross-border merger of a Spanish and an Argentinian company.
Pokud jde o doložku protokolu k úmluvě o zamezení dvojímu zdanění podepsané Španělským královstvím a Spojenými státy mexickými, advokátní kancelář z Mexika se rovněž domnívá, že je velmi pochybné vykládat ji tak, že se dá uplatnit na přeshraniční fúzi španělského a mexického podniku, a pokud by to bylo možné (což se zdá být nepravděpodobné), mohla by tato podmínka v některých případech dokonce vést k daním vyšším, než by byly daně, které mají být odloženy, a to z toho důvodu, že „odložená“ daň by nezávisle na existenci reálného ekonomického příjmu zaplatila „zmrazené“ daně (dokonce i kdyby převod vedl k definitivní ztrátě).
In the case of the clause in the Protocol to the Double Taxation Treaty signed between Spain and Mexico, the law firm of this country also regards as very doubtful the interpretation that the said clause is applicable to a cross-border merger of a Spanish and a Mexican company and, if it were acceptable (which seems unlikely), this circumstance could, in some cases, even result in a tax cost that is higher than the cost to be deferred, since the ‘deferred’ tax would pay the ‘frozen’ taxes irrespective of the existence of actual economic income (and even if the transfer gave rise to a definitive loss).
V každém případě je třeba mít na zřeteli, že zmíněné protokoly k úmluvám o zamezení dvojímu zdanění nemají vliv na nepřímé daně, jež se v každé jurisdikci u těchto transakcí uplatní.
In any case, it must be borne in mind that the above-mentioned Protocols to the Double Taxation Treaties do not affect the indirect taxes applicable to these transactions in each jurisdiction.
Skutečnost, že výše uvedené daňové, právní a faktické překážky jsou reálné, dokládá konečně i to, že podle informací ve zprávách o jednotlivých zkoumaných zemích nedošlo v daných jurisdikcích obecně k žádné přeshraniční fúzi. […]
Finally, as evidence of the fact that the above-mentioned tax, legal and de facto obstacles are real, it should be noted that, in general, as described in the different reports on the countries analysed, there have been no cross-border mergers in those jurisdictions.
Tento výklad je sporný, jelikož daná ustanovení se zabývají spíše fúzemi podniků, jež sídlí v jednom smluvním státě a vlastní aktiva ve druhém smluvním státě, ve kterém by byly při neexistenci těchto ustanovení zdaněny, zatímco ve státě, v němž jsou usazeny, by byla platba daní v souladu s režimem odkladu platby daně odložena.
This interpretation is questionable since these clauses refer rather to mergers involving companies resident in one Contracting State that own assets in the other Contracting State and which, if the clauses did not exist, would be taxed in that State, whereas, by contrast, the taxes in the State of residence would be deferred under a tax deferral regime.
ze dne 12. ledna 2011 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích č. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) zavedených Španělskem
of 12 January 2011 on the tax amortisation of financial goodwill for foreign shareholding acquisitions No C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) implemented by Spain
Komise si je vědoma skutečnosti, že španělské právní předpisy prošly od přijetí rozhodnutí o zahájení řízení určitým vývojem [7], přesto se však domnívá, že poslední úpravy nemohou úplně ani částečně změnit povahu pochybností vyjádřených v rozhodnutí o zahájení řízení.
The Commission is aware that the Spanish legislation has evolved since the date of the opening Decision [7]. Nonetheless, the Commission considers that the latest amendments cannot modify or alter the doubts expressed in the opening Decision.
Ustanovení čl. 12 odst. 5 TRLIS „Úprava hodnoty: znehodnocení majetku“ vstoupilo v platnost dne 1. ledna 2002.
Article 12(5) TRLIS, within Article 12 TRLIS ‘Value adjustments: loss of value of assets’, entered into force on 1 January 2002.
Jeho podstatou je, že podnik podléhající daňové povinnosti ve Španělsku může každoročně snižovat zdanitelný příjem o finanční goodwill, který vznikne nabytím nejméně 5 % podílu v zahraničním podniku, a to nejméně po 20 let následujících po nabytí tohoto podílu.
It essentially provides that a company which is taxable in Spain may deduct from its taxable income the financial goodwill deriving from the acquisition of a shareholding of at least 5 % of a foreign company, in yearly instalments, over not less than the 20 years following the acquisition.
Tento popis je třeba chápat obecněji v rámci následujícího prohlášení španělských orgánů [28]: „tento španělský daňový předpis tak stanovil odlišné daňové režimy, jako je tomu v případě akvizic podílů v zahraničích subjektech oproti akvizicím ve španělských podnicích (ty se liší v možnosti provedení kombinace, v podstupovaném riziku apod.), a za tímto rozlišením stála snaha dosáhnout daňové neutrality, kterou požaduje vnitrostátní španělská legislativa i samotné právo Unie, a také snaha zajistit soudržnost a účinnost španělské daňové soustavy.“ Podle španělských orgánů a třiceti zúčastněných stran překážky popsané ve zprávách neumožňují kombinaci podniků z různých členských států.
These descriptions have to be read more broadly in the context of the following statement by the Spanish authorities [28]: ‘the Spanish tax system thus provides for different tax schemes, as in the case of shareholding acquisitions in foreign companies compared with acquisitions in Spanish companies (impossible to undertake merger operations, risk assumption, etc.), in order to achieve the tax neutrality sought by the Spanish domestic legislation and EU law itself and also in order to ensure that the Spanish tax system is consistent and efficient’. According to those authorities and the 30 interested parties, the barriers described in the reports make business combinations between companies from different Member States impossible.
Předmětná záležitost se nápadně podobá okolnostem, jež ovlivnily rozsudek Soudního dvora ze dne 15. července 2004 [36].
There is a clear parallel between the case at hand and the circumstances which led to the Court of Justice judgment of 15 July 2004 [36].
Španělské orgány tehdy ve věci argumentovaly, že sporné opatření není selektivní, protože článek 37 TRLIS se vztahuje na všechny španělské podniky, které uskutečňují zahraniční investice, Soudní dvůr však i přesto dospěl k závěru, že opatření státní podporou bylo, neboť jeho působnost byla omezena jen na určitou kategorii podniků, a sice na podniky, jež prováděly zahraniční investice jistého typu.
Despite the arguments put forward by the Spanish authorities that the contested measure in the latter case is not selective because Article 37 TRLIS applies to all Spanish undertakings that invest internationally, the Court concluded that the measure constituted State aid since it was limited to one category of undertakings, namely undertakings making certain international investments.
Ten stanoví následující: „Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak.“ S ohledem na toto ustanovení bude tedy Komise v následujících odstavcích zkoumat, zda je sporné opatření státní podporou či nikoliv.
This provision states that ‘Save as otherwise provided in the Treaties, any aid granted by Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market’. In the light of this provision, the Commission will assess hereunder whether the contested measure constitutes State aid.
Komise dospěla k závěru, že sporné opatření by bylo selektivním zvýhodněním, i kdyby byl zvolen jiný referenční systém po vzoru toho, který navrhují španělské orgány, a to zejména kvůli neexistenci rozdílných skutkových a právních podmínek, které je třeba splnit, aby bylo ustanovení o goodwillu nebo finančním goodwillu v zahraničních transakcích možné uplatnit na různé případy.
Even if an alternative reference system inspired by the one suggested by the Spanish authorities were chosen, the Commission concludes that the contested measure would still constitute a selective advantage, essentially due to the absence of different factual and legal conditions required for the different scenarios to benefit from the provisions on the goodwill or financial goodwill on foreign transactions. More importantly still, under the contested measure the financial goodwill can be recognised separately and can also be amortised if the beneficiary acquires a minority shareholding of 5 %.
Analýza se zaměřila na ty z třetích zemí, se kterými Španělsko udržuje úzké hospodářské vztahy, aby výběr odrážel vztahy, jež jsou významné z hlediska přímých zahraničních investic (dále jen „PZI“) mezi 1. lednem 2002 a 1. červnem 2009.
This analysis focused on those non-EU countries with which Spain maintains close economic relations and which were therefore selected according to their importance in terms of foreign direct investment (FDI) between 1 January 2002 and 1 June 2009.
Mezi těmito třetími zeměmi soustředila Komise svou analýzu na státy, kde bylo možné očekávat vyšší počet případů individuálního použití sporného opatření: na Spojené státy americké (PZI v hodnotě 35 miliard eur), Mexiko (PZI v hodnotě 18 miliard eur), Argentinu (PZI v hodnotě 15 miliard eur) a Brazílii (PZI v hodnotě 13 miliard eur).
Of these non-EU countries, the Commission focused its analysis on the countries likely to yield a greater number of individual applications of the contested measure: United States of America (EUR 35 billion FDI), Mexico (EUR 18 billion FDI), Argentina (EUR15 billion FDI) and Brazil (EUR 13 billion FDI).
Tento postoj je v souladu s dřívější praxí Komise i s judikaturou evropských soudů, které se domnívají, že referenčním systémem je běžný systém zdaňování příjmu právnických osob [51], a je zachován i v tomto rozhodnutí.
This approach is in line with previous Commission practice and the case law of the European Courts, which consider the ordinary corporate tax system to be the reference system [51]. This approach is maintained in the present Decision.
Komise v této souvislosti prozkoumala právní předpisy několika různých třetích zemí (především na základě prvků obsažených ve zprávách), aby si tvrzení španělských orgánů o existenci výslovných právních překážek pro přeshraniční kombinace ověřila; toto přešetření však v žádném případě není uznáním toho, že takové překážky mohou v předmětném případě ospravedlňovat rozdílný referenční systém.
In this context, and essentially on the basis of the elements contained in the reports, the Commission has investigated the legislation of various non-EU countries simply in order to check the Spanish authorities’ allegations about the existence of explicit legal obstacles to cross-border combinations. This examination does not, however, constitute recognition of the fact that such obstacles could justify a different reference system in the present case.
Tato rozhodnutí pouze vyjasňují podmínky pro uplatňování argentinského daňového režimu pro úlevy při podnikových reorganizacích, ale o tom, že by platil obecný výslovný zákaz používat tento režim na restrukturalizační operace přeshraniční se nezmiňují.
These rulings simply clarify the conditions of the Argentinian tax roll-over arrangements. They do not mention the existence of a general and explicit prohibition on applying these arrangements to cross-border restructuring operations.
Podle sporného opatření však není ani kontrola, ani podniková kombinace potřeba, a k jeho uplatnění postačuje nabytí minimálního 5 % podílu v zahraničním podniku.
However, under the contested measure, neither control nor the combination of the two businesses is necessary. The mere acquisition of a shareholding of at least 5 % in a foreign company is sufficient.
Komise nemůže souhlasit s názorem španělských orgánů a třiceti zúčastněných stran, podle něhož by byl konečným příjemcem výhod plynoucích ze sporného opatření pouze ten, kdo zahraniční podíl prodává, protože by za podíl získal vyšší cenu.
Finally, the Commission cannot share the views of the Spanish authorities and the 30 interested parties that the final beneficiary of the contested measure would only be the seller of the foreign shareholding since it would receive a higher price. The Commission rejects this argument after assessing the effect of the contested measure in its current form.
Zaprvé neexistuje žádný mechanismus, který by převod veškerého či částečného zvýhodnění na prodávajícího zaručoval, zadruhé kupní cena není dána výhradně sporným opatřením, ale celou řadou různých prvků, a za třetí španělského daňového poplatníka, který je příjemcem sporného opatření, je třeba považovat za příjemce opatření, i kdyby byly dvě předchozí podmínky splněny.
Second, the acquisition price results from a series of different elements, not just from the contested measure. Third, even if the above two conditions were met, the Spanish taxpayer benefiting from the contested measure must still be considered the beneficiary of the measure.
Akvizice mimo Unii, které by jinak mohly využít daňového odpisu goodwillu tak, jak je tomu v případě většinového podílu, by mohly být ve výsledku z tohoto daňového zvýhodnění vyloučeny, protože by neexistovala možnost provést podnikovou kombinaci.
As a result, extra-Community acquisitions that could have led to the tax amortisation of goodwill — as in the case of a majority shareholding — may be excluded from this tax advantage because it is impossible to perform business combinations.
Daňový odpis goodwillu u transakcí, jež probíhají mimo právní a skutkový rámec Unie, by tak mohl být nutný pro zajištění daňové neutrality“.
Amortisation of financial goodwill for these transactions, which fall outside the Community factual and legal framework, may be necessary to ensure tax neutrality.’
Nicméně vzhledem k tomu, že do data zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení existovalo legitimní očekávání, Komise se výjimečně vzdává požadavku navrácení jakékoli daňové výhody vyplývající z uplatnění režimu (a souhlasí s tím, aby se opatření nadále uplatňovalo po celou dobu odpisování, jež je v režimu stanovena) v případě podpory týkající se podílů v zahraničních podnicích, jež španělské nabývající podniky přímo či nepřímo držely před datem zveřejnění rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v souladu s čl. 108 odst. 2 v Úředním věstníku Evropské unie – výjimka nastane zaprvé v případě, že se španělský nabývající podnik před 21. prosincem 2007 neodvolatelně zavázal uvedenou účast držet; zadruhé v případě, že smlouva obsahovala odkládací podmínku, podle níž dotyčná transakce podléhá povinnému schválení regulačním orgánem; a za třetí v případě, že byla transakce oznámena před 21. prosincem 2007.
However, given the presence of legitimate expectations until the date of publication of the opening Decision, the Commission accepts that implementation may continue over the entire amortisation period established by the aid scheme and exceptionally waives recovery of any tax advantage deriving from the application of the aid scheme to shareholdings held directly or indirectly by a Spanish acquiring company in a foreign company before the date of publication in the Official Journal of the European Union of the Commission Decision to initiate the formal investigation procedure under Article 108(2), except where, firstly, an irrevocable obligation has been entered into before 21 December 2007 by a Spanish acquiring company to hold such rights and, secondly, the contract contained a suspensive condition linked to the fact that the operation in question is subject to the mandatory approval of a regulatory authority and, thirdly, the operation had been notified before 21 December 2007.
Komise se také vzdává navrácení jakýchkoli daňových výhod vyplývajících z uplatnění režimu podpory (a souhlasí s tím, aby se opatření nadále uplatňovalo po celou dobu odpisování, jež je v režimu stanovena) v případě transakcí spočívajících v nabytí většinových podílů, ke kterým došlo před zveřejněním tohoto rozhodnutí a které byly provedeny ve třetích zemích, kde je existence výslovných právních překážek pro přeshraniční podnikové kombinace podle zásad stanovených v tomto rozhodnutí náležitě opodstatněná,
Moreover, the Commission must waive recovery and accepts that implementation may continue over the entire amortisation period established by the aid scheme also for any tax advantage deriving from the application of the aid scheme to majority shareholding transactions carried out before the publication of this Decision which relate to third countries where the presence of explicit legal barriers to cross-border combinations is duly justified in accordance with the principles laid down in this Decision,
Viz mimo jiné oddíl 351 a následující daňového řádu Internal Revenue Code z roku 1986, ve znění pozdějších předpisů, a oddíl 7874 Treasury Regulation tohoto řádu ze dne 23. ledna 2006 (T. D. 9242), které jsou k dispozici na adrese http://www.law.cornell.edu/uscode/.
See, inter alia, sections 351 et seq. of the Internal Revenue Code of 1986, as amended, section 7874 of the same code, and the Treasury Regulation of 23 January 2006 (T.D. 9242) available at http://www.law.cornell.edu/uscode/
Viz věc C-88/03, Portugalsko v. Komise, bod 81; viz poznámka pod čarou č. 49 tohoto rozhodnutí; viz rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2009 ve věci T-227/01, Diputación Foral de Álava a další (Sb. rozh.
See Case C-88/03 Portugal v Commission, cited above, paragraph 81. See footnote 49 of this Decision.
Banco Santander SA
Banco Santander
La Caixa S A, Iberdrola S A
La Caixa, Iberdrola
Další překážky představují pravidla chilské centrální banky, která vyžadují podání zvláštní žádosti o uskutečnění této fúze, pravidla o zahraničních investicích podle vládního nařízení č. 600 (Decreto Ley no 600) a skutečnost, že v některých hospodářských odvětvích není přeshraniční fúze možná
Other barriers exist in the form of the rules of the Central Bank of Chile, which would require a special request in order to carry out such a merger, foreign investment rules under Decree Law 600 and the fact that in certain economic sectors a cross-border merger would not be possible Uncertain tax treatment
312 ze dne 5. listopadu 1999)
312 of 5.11.1999) and
Daňový režim pro úlevy při podnikových reorganizacích se vztahuje pouze na restrukturalizace vnitrostátních podniků
A roll-over regime exists only for domestic corporate restructurings No
Zákon o akciových společnostech č. 17-95 (všechny zásady však platí rovněž pro zákon o společnostech s ručením omezeným)
Law 17-95 on Public Limited Companies. (However, all principles also apply to the Law on Private Limited Companies)
V Peru není možné uskutečnit přeshraniční fúzi, jelikož by muselo dojít k likvidaci peruánského subjektu
A cross-border merger is not possible in Peru because the Peruvian entity would have to be wound up Yes
Zákony o obchodních společnostech platné v jednotlivých státech v USA
United States Company law applicable in US States
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
Having regard to the consent of the European Parliament, [1]
Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé, o rámcové dohodě mezi Evropskou unií a Moldavskou republikou o obecných zásadách účasti Moldavské republiky na programech Unie [2] (dále jen „protokol“) byl jménem Unie podepsán dne 30. září 2010.
The Protocol to the Partnership and Cooperation Agreement establishing a partnership between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Republic of Moldova, of the other part, on a Framework Agreement between the European Union and the Republic of Moldova on the general principles for the participation of the Republic of Moldova in Union programmes [2] (hereinafter referred to as ‘the Protocol’) was signed on behalf of the Union on 30 September 2010.
Souhlas ze dne 24. listopadu 2010.
Consent of 24 November 2010.
Úř. věst. L 14, 19.1.2011, s. 2.
OJ L 14, 19.1.2011, p. 2.
ze dne 12. května 2011
of 12 May 2011
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o elektrické, ovládací a komunikační kabely
on the procedure for attesting the conformity of construction products pursuant to Article 20(2) of Council Directive 89/106/EEC as regards power, control and communication cables
Na Komisi se vyžaduje, aby v souvislosti se dvěma postupy pro ověření shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila co nejméně obtížný postup v souladu s bezpečností.
Regarding the two procedures for attesting the conformity of a product pursuant to Article 13(3) of Directive 89/106/EEC, the Commission is required to select the least onerous possible procedure consistent with safety.