natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Komise tedy dochází k předběžnému závěru, že je nutno detailně přezkoumat, je-li přeúčtovávání nákladů ZT na udržování rezervy pro případ nákazy skutečně nezbytné, nebo zdali by trh sám v případě nákazy neposkytl zařízení s dostatkem volných kapacit.
Consequently the Commission came to the provisional conclusion that a detailed examination was needed to ascertain whether the annual contribution to the ZT is actually necessary to ensure that there is an epidemic reserve or whether the market itself would not provide sufficient free plant capacity in the event of an epidemic.
V neposlední řadě Komise zpochybnila tvrzení Německa, podle nějž lze úhradu přeúčtovaných nákladů odůvodnit jako kompenzaci nákladů na sanaci starých provozů.
Finally doubts were cast on Germany’s argument that the annual contributions could be justified as compensation for the clean-up costs of contaminated sites.
Podle bodu 132 pokynů Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí z 1. dubna 2008 (dále jen „pokyny k podpoře na ochranu životního prostředí) [23] lze takovou podporu pokládat za slučitelnou se společným trhem v zásadě jen tehdy, nelze-li příjemce učinit odpovědným podle právních předpisů členského státu, což v tomto případě zřejmě neplatí.
Under paragraph 132 of the Community guidelines on State aid for environmental protection of 1 April 2008 [23] (‘the environmental aid guidelines’), such aid can only be deemed compatible with the internal market if the beneficiary cannot be made liable under national law, which apparently is not the case in this instance.
ŘÍZENÍ PŘED VNITROSTÁTNÍMI SOUDY
NATIONAL COURT PROCEEDINGS
Ve svém rozsudku z 16. prosince 2010 BVerwG konstatuje, že přeúčtování nákladů za rok 2010 nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť jsou splněna kritéria z rozsudku Altmark.
In its judgment of 16 December 2010 the highest German administrative court, the BVerwG held that the 2010 contributions were not state aid under the terms of Article 107(1) TFEU, since the Altmark criteria were met.
K úhradě přeúčtovaných nákladů z dřívějšího období se soud nevyjádřil, neboť žalobu v části týkající se úhrad přeúčtovaných nákladů z období před rokem 2010 nepokládal za přípustnou.
The BVerwG did not make any pronouncement on earlier contributions because it took the view that the appeal was not admissible with respect to the contributions paid prior to 2010.
První kritérium podle rozsudku Altmark
First Altmark criterion
Podle názoru BVerwG představuje neškodné odstraňování vedlejších živočišných produktů podle nařízení o vedlejších produktech živočišného původu a § 3 odst. 1 TierNebG službu obecného hospodářského zájmu a zahrnuje i udržování rezervy pro případ nákazy.
The BVerwG held that the disposal of animal by-products under the animal by-products Regulation and § 3(1) of the TierNebG constitutes a service of general economic interest and includes the provision of reserve capacity in the event of epidemics.
BVerwG rozlišuje mezi kapacitami, jež jsou používány pro běžný provoz, včetně kapacit nevyužitých z provozních důvodů („nevyužitá provozní kapacita“), a kapacitou, která zůstává zpravidla nevyužita.
The BVerwG distinguished between capacity that is used for normal operations, including spare operational capacity, and idle capacity that is normally unused.
Pokud by úhrada přeúčtovávaných nákladů pokrývala náklady na běžnou kapacitu včetně nevyužité provozní kapacity, pak by se BVerwG připojil k názoru, že s ohledem na zásadu „znečišťovatel platí“ představuje tato úhrada státní podporu.
If the annual contributions covered the costs of normal capacity, including an essential epidemic reserve, the BVerwG would agree that the annual contributions were state aid because of the polluter pays principle.
Pokud by však tato úhrada pokrývala náklady na nevyužité kapacity, které jsou udržovány výhradně pro případ nákazy, pak by státní podporu podle názoru soudu nepředstavovala.
However, if the annual contributions only covered the costs of the spare capacity that is held solely for the outbreak of an epidemic, they would not constitute state aid.
Přitom není důležité, že tato nevyužitá kapacita může být větší, než vyžaduje provoz, neboť z podstaty věci vyplývá, že zpravidla využívána není.
It is of no significance that the spare capacity may be higher than dictated by operational requirements because, by its very nature, it is not normally being used.
Jiný závěr by bylo nutno vyvodit pouze v případě indicií, že je tato nevyužitá kapacita využívána i v běžném provozu (např. na neškodné odstraňování materiálu kategorie 3).
Only if there were indications that the spare capacity had also been used for normal operations (e.g. for the disposal of category 3 material) would a different conclusion follow.
Taková situace však zjevně není dána, a proto se v případě přeúčtovávání nákladů jedná výhradně o kompenzaci nákladů, jež plynou ze závazku veřejné služby udržovat rezervu pro případ nákazy.
However, as this did not seem to be the case, the annual contributions were only compensating the costs arising from the public service obligation to provide an epidemic reserve.
Druhé kritérium podle rozsudku Altmark
Second Altmark criterion
Třetí kritérium podle rozsudku ve věci Altmark
Third Altmark criterion
Díky změněnému § 9 stanov sdružení je podle názoru soudu zajištěno, že přeúčtovávání slouží výlučně ke kompenzaci nákladů na udržování rezervy pro případ nákazy.
The modified § 9 of the Verbandsordnung ensured that the annual contributions only compensated for the cost of providing of providing the epidemic reserve.
Navíc se v případě rozhodnutí o dimenzování této rezervní kapacity nejedná o vnitropodnikové rozhodnutí, které by muselo být přijímáno na základě ekonomické rentability této kapacity.
Moreover, the BVerwG noted that the decision on the size of the reserve was not a business decision that had to be taken on the basis of its economic cost-effectiveness.
Udržování rezervy pro případ nákazy je přirozeně nerentabilní, neboť náklady na tuto nevyužitou kapacitu nejsou souměřitelné s pravděpodobností propuknutí takové nákazy na velkém území.
By its very nature, keeping reserve capacity for the outbreak of an epidemic is uneconomic because the cost of this reserve is disproportionate to the likelihood of large-scale outbreaks of animal disease.
Čtvrté kritérium podle rozsudku Altmark
Fourth Altmark-criterion
Čtvrté kritérium nelze podle názoru BVerwG na daný případ použít, neboť neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 probíhá odděleně od odstraňování materiálu kategorie 3.
The BVerwG held that it was not possible to apply the fourth Altmark-criterion in this case because the disposal of category 1 and category 2 material is performed separately from the disposal of category 3 material.
Podle názoru soudu se veřejné a komerční služby ZT nepřekrývají, zatímco v případu Altmark byla soukromému autobusovému podniku uložena celá řada závazků veřejné služby (např. pokud jde o počet zastávek a o jízdní řád). Tyto závazky pak výrazně měnily způsob poskytování související dopravní služby.
There is no overlap between the public and the commercial services provided by the ZT while, in the Altmark-case, a private bus company was subject to a large number of public service requirements (e.g. concerning number of stops and timetable) that substantially changed the way in which the underlying transport service was performed.
Úhrady přeúčtovaných nákladů ve prospěch ZT tedy sloužily ke kompenzaci nákladů veřejné služby, která je poskytována mimo trh.
The annual contributions to the ZT therefore served to compensate it for the cost of providing a public service outside the market.
BVerwG dále zastává názor, že veřejnoprávní subjekt smí své úkoly, jež spadají do sféry obecného zájmu, plnit sám, aniž by byl nucen se obracet na soukromé poskytovatele služeb.
The BVerwG also held that a public body is entitled to carry out its public-interest tasks by itself without being obliged to have recourse to private service providers.
S ohledem na judikaturu Soudního dvora v oblasti veřejných zakázek BVerwG konstatuje, že má veřejnoprávní subjekt právo se rozhodnout, zdali určitý úkol splní svými vlastními prostředky, nebo si tyto prostředky opatří na trhu [24].
As regards the case-law of the Court of Justice on public procurement, the BVerwG stated that a public body was free to decide whether to carry out a service in-house or to procure it from the market [24].
VYJÁDŘENÍ STĚŽOVATELKY
COMMENTS FROM THE COMPLAINANT
Stěžovatelka uvádí, že je-li udržována rezerva pro případ nákazy, pak se s ohledem na zásadu „znečišťovatel platí“ nejedná o službu obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
The complainant argues that the provision of an epidemic reserve is not a service of general economic interest (SGEI) within the meaning of Article 106(2) TFEU because of the polluter pays principle.
Jakožto znečišťovatele lze snadno identifikovat zemědělce a jatka: zemědělci totiž profitují z účinného potírání nákaz zvířat, které mohou představovat riziko pro jejich stáda, a tedy jejich majetek.
Farmers and slaughterhouses can easily be identified as the polluters. Farmers benefit from the effective handling of animal epidemics, as these can pose a threat to their flocks and hence to their assets.
Jatka zase mohou díky rychlému a účinnému boji proti těmto nákazám vykonávat v běžném rozsahu svou podnikatelskou činnost.
And swift and effective handling of epidemics enables the slaughterhouses to continue their business at the normal level.
Zásadu „znečišťovatel platí“ uznávají též příslušné německé zákony, v nichž jsou za znečišťovatele, kteří musí hradit náklady na neškodné odstranění daného materiálu, zpravidla označováni zemědělci a jatka [25].
The polluter pays principle is also recognised in the relevant German legislation, where farmers and slaughterhouses are regularly referred to as polluters who must bear the disposal costs [25].
Podle tvrzení stěžovatelky začalo sdružení ZT uvádět, že bylo udržováním rezervy pro případ nákazy pověřeno již od počátku, teprve poté, co byla zahájena řízení před vnitrostátními soudy a co své šetření zahájila i Komise.
The complainant maintains that the ZT only began to claim that it had always been entrusted with the task of providing reserve capacity after the national and Commission investigations got under way.
Předtím, než byly v roce 2010 změněny stanovy ZT, neexistovalo ani výslovné zadání, aby ZT takovou rezervu udržovalo, ani nebyly předem stanoveny parametry výpočtu vyrovnávací platby.
Until the Verbandsordnung was modified in 2010 there had been no explicit entrustment act concerning the provision of reserve capacity by the ZT nor had the parameters for the calculation of the compensation been set in advance.
Třetí kritérium podle rozsudku Altmark
Third Altmark Criterion
Stěžovatelka tvrdí, že zařízením na neškodné odstraňování těl zvířat nevznikaly v důsledku pověření udržovat rezervu pro případ nákazy žádné čisté náklady.
The complainant maintains that the requirement to maintain an epidemic reserve does not entail any net costs for animal disposal plants.
Rezerva pro případ nákazy je pokryta nevyužitou provozní kapacitou
Epidemic reserve covered out of operational spare capacity
Zařízení na neškodné odstraňování těl zvířat jsou podle tvrzení stěžovatelky v Německu provozována zpravidla 5 či 6 dní v týdnu v 2směnném provozu s tím, že odchylky činí +/– 5 %, měřeno v hodinách provozu.
German animal disposal plants are generally run in two shifts on five or six weekdays, with fluctuations of +/– 5 % in terms of operating hours.
Vlivem sezónních výkyvů běží v době silné poptávky 3směnný provoz, který je v době slabé poptávky opět omezen na provoz 5denní ve 2 směnách.
Seasonal fluctuations in demand are dealt with by operating three shifts in times of strong demand or scaling back to five-day two-shift operations when demand is weak.
Böckenhoffův znalecký posudek [26] dokazuje, že díky třetí směně během týdne a dalším směnám o víkendech lze udržovat dostatečnou rezervu pro případ nákazy s cílem zvládnout v takovém případě vyšší přísun materiálu.
The Böckenhoff study [26] confirmed that the third shift during the week and further shifts at weekends provide a sufficient epidemic reserve to cope with the increased amount of material in the event of epidemics.
Potřebnou rezervu pro případ nákazy tedy lze pokrýt pomocí nevyužité provozní kapacity, která je dána při běžném provozu zařízení.
Thus the necessary epidemic reserve can be covered by the operational spare capacity available in the course of normal operation of disposal plants.
Stěžovatelka zdůrazňuje, že se z uvedeného důvodu sama nikdy necítila nucena realizovat za účelem udržování dostatečné rezervy takového druhu další investice.
The complainant stresses that it has never had to make additional investments in order to provide a sufficient level of epidemic reserve.
Uvádí dále, že je při plánování kapacit zařízení na neškodné odstraňování materiálu nutno zohlednit kapacity sousedních spolkových zemí.
The complainant also maintains that the capacities of the neighbouring Länder should be taken into account when planning the capacity of a disposal plant.
V případě propuknutí nákazy ve velkém měřítku lze totiž využít kapacity jiných spolkových zemí, aby bylo možno zvládnout krátkodobý nárůst potřeby kapacit.
In the event of a massive outbreak of disease, the capacities of other Länder can be used to cope with a short-term increase in demand for capacity.
Převozu materiálu kategorie 1 a 2 nebrání žádné zákonné předpisy.
There are no legal provisions prohibiting the transport of category 1 and 2 materials.
Příslušné německé právní předpisy [27] naopak stanoví, že lze v případě nákazy využít kapacit sousedních území jakožto možnosti, která se nabízí při řešení nedostatečné zpracovatelské kapacity.
On the contrary, the relevant German legislation [27] regards recourse to neighbouring regions’ capacities as an obvious way to deal with bottlenecks in processing capacity in the event of an epidemic.
Celkové náklady lze financovat pravidelnými příjmy z poplatků
Total costs financed out of normal fee revenue
Podle údajů stěžovatelky jsou náklady na veškeré kapacity zpravidla financovány z příjmů z poplatků, jež podniku pověřenému neškodným odstraňováním materiálu kategorie 1 a 2 plynou z jeho běžné podnikatelské činnosti.
According to the complainant, all capacity costs would normally be financed out of the revenue that the undertaking entrusted with the task of disposing of category 1 and 2 material earned by charging for its normal operations.
Vzhledem k tomu, že jsou náklady na nevyužité provozní kapacity pevnou součástí nákladů daného provozního zařízení, lze je do výpočtu těchto poplatků zahrnout.
As the costs of operational spare capacity are an integral part of the plant’s fixed costs, they can be included in the calculation of the fee charged to users.
Stěžovatelka přitom odkazuje mj. na rozsudek BVerwG [28], který specifikuje, že náklady na věcně opodstatněné kapacitní rezervy lze do poplatků započítávat.
Among other things, the complainant cited a BVerwG judgment [28] that made it clear that the cost of objectively justified capacity reserves could be included when calculating charges.
V deseti z šestnácti spolkových zemí (Berlín, Braniborsko, Brémy, Dolní Sasko, Durynsko, Hamburk, Meklenbursko-Přední Pomořansko, Sasko-Anhaltsko, Severní Porýní-Vestfálsko a Šlesvicko-Holštýnsko) jsou neškodným odstraňováním materiálu kategorie 1 a 2 pověřeny výlučně podniky v soukromém vlastnictví.
In 10 out of the 16 Länder, only private undertakings are entrusted with the disposal of category 1 and 2 materials (Berlin, Brandenburg, Bremen, Hamburg, Mecklenburg-Vorpommern, Lower Saxony, North Rhine-Westphalia, Saxony-Anhalt, Schleswig-Holstein, and Thuringia).
V některých z těchto spolkových zemí, např. v Dolním Sasku, Severním Porýní-Vestfálsku a Šlesvicku-Holštýnsku, se přitom nacházejí regiony se zvláště vysokým stavem hospodářských zvířat.
In some of these Länder there are regions with especially large numbers of livestock, such as Lower Saxony, North Rhine-Westphalia and Schleswig-Holstein.
V Bavorsku a Hesensku jsou tímto úkolem pověřeny podniky v soukromém vlastnictví jen zčásti.
In Bavaria and Hessen, animal disposal is partly provided by private undertakings.
Ve spolkových zemích, v nichž jsou neškodným odstraňováním vedlejších produktů živočišného původu pověřeny stěžovatelka či její podniky ve skupině, tedy v Durynsku, Meklenbursku-Předním Pomořansku a Sasku-Anhaltsku, stanovují maximální roční kapacitu, kterou je příslušné zařízení povinno udržovat, společně příslušný orgán a daný pověřený podnik.
In those Länder where the complainant or affiliated undertakings are entrusted with the disposal of animal by-products, i.e. Mecklenburg-Vorpommern, Saxony-Anhalt and Thuringia, the public authority and the entrusted undertaking agree on the maximum annual capacity that the disposal plant is to provide.
Tyto kapacity jsou pokládány za dostatečné na to, aby dokázaly v případě nákazy zvládnout vyšší poptávku.
Those capacities are deemed sufficient to cope with increased demand in the event of an epidemic.
V některých soutěžích o veřejné zakázky v Severním Porýní-Vestfálsku je podle informací stěžovatelky rozsah rezervy pro případ nákazy uváděn v podmínkách soutěže.
The complainant knows that in some public procurement procedures in North Rhine-Westphalia the level of reserve capacity is already set.
Jako příklad stěžovatelka uvádí soutěž o veřejnou zakázku v okrese Steinfurt, v níž byla výše této rezervy stanovena na 5 % stavu hospodářských zvířat za minulý rok.
The example cited was Kreis-Steinfurt, where the reserve was set at 5 % of the previous year’s livestock head count.
Poplatky za neškodné odstraňování materiálu jsou kalkulovány tak, aby byly celkové fixní náklady příslušných zařízení plně refinancovány z poplatků, jež jsou zemědělcům a jatkám fakturovány.
The disposal charges are calculated such that the entire fixed costs of the disposal plants are fully refinanced from the disposal fees charged to farmers and slaughterhouses.
Praxe z ostatních spolkových zemí tedy podle tvrzení stěžovatelky ukazuje, že je celkové náklady zařízení na neškodné odstraňování materiálu – včetně nákladů na rezervu pro případ nákazy – možno plně financovat z příjmů z poplatků, takže není nutné, aby veřejný sektor hradil další vyrovnávací platby.
Consequently, the practice in the other Länder shows that the total costs of a disposal plant — including any costs for an epidemic reserve — could be fully financed by revenue from the fees it charged and that additional compensation from the public purse was not necessary.
Skutečné použití úhrady přeúčtovaných nákladů ze strany ZT
The ZT’s actual use of the annual contributions
Stěžovatelka uvádí, že ZT nepoužívá úhradu přeúčtovaných nákladů pouze k financování ztrát z běžného provozu, nýbrž i k financování ztrát z udržování nadměrných kapacit, jež jsou později využívány pro jiné účely než účely sdružení.
The complainant argues that the ZT uses the annual contributions to finance losses not only from normal operations but also from maintaining overcapacity that would later be used for external purposes.
Využití údajné rezervy pro případ nákazy k plnění veřejné zakázky pro severní a střední Hesensko
Use of the alleged epidemic reserve for the purposes of the public task entrusted to it in North and Central Hessen
Za předpokladu, že bylo ZT skutečně pověřeno úkolem, aby udržovalo rezervu pro případ nákazy, a že přiměřenou výši této rezervy představuje 50 % průměrné kapacity ZT (jak konstatuje posudek ústavu Fraunhofer), pak by toto sdružení nebylo ani s to účastnit se soutěže o veřejnou zakázku v severním Hesensku, ani přebírat další závazky k neškodnému odstraňování materiálu v Bádensku-Württembersku.
Assuming that the ZT was in fact entrusted with the task of maintaining an epidemic reserve and that 50 % of the ZT’s average capacity was an adequate reserve (as concluded in the Fraunhofer study), the ZT would not have been able to participate in the public procurement procedure in Northern Hessen or to take on further disposal obligations in Baden-Württemberg.
Nicméně vzhledem k tomu, že ZT v uvedené soutěži v severním Hesensku danou zakázku skutečně získalo a že se zavázalo poskytovat další plnění v oblasti neškodného odstraňování materiálu, využilo ZT nutně část údajně nezbytné rezervy pro případ nákazy na svůj běžný provoz.
However, as the ZT did actually win the contract under the public procurement procedure in Northern Hessen and took on the provision of additional disposal services, it must necessarily have used part of the allegedly required epidemic reserve for normal operations.
Je tedy zřejmé, že z úhrady přeúčtovaných nákladů financovalo náklady na nevyužitou kapacitu, kterou nepotřebovalo k udržování uvedené rezervy.
It is thus evident that the annual contributions financed the costs of overcapacity that was not needed as an epidemic reserve.
Financování přebytečných nevyužitých kapacit
Financing of unnecessary spare capacity
Stěžovatelka srovnává stávající nevyužitou kapacitu ZT s nevyužitými kapacitami, které jsou k dispozici v jiných spolkových zemích. Dospívá k závěru, že zohledníme-li různé stavy hospodářských zvířat, pak nevyužité kapacity ZT překračují nevyužité kapacity v jiných spolkových zemích, které jsou k dispozici jako rezerva pro případ nákazy, o čtyř- až pětinásobek.
The complainant compared the level of the ZT’s epidemic reserve with the available spare capacity in other Länder and came to the conclusion that the ZT’s epidemic reserve was four to five times higher than the spare capacity available as an epidemic reserve in other Länder, taking into account the differences in livestock numbers.
Přeúčtováváním nákladů jsou tedy financovány nevyužité kapacity, které jsou oproti praxi v jiných spolkových zemích výrazně vyšší nežli potřebná rezerva pro případ nákazy.
The annual contributions were thus financing overcapacity substantially in excess of the necessary epidemic reserve when compared with practice in other Länder.
Těchto nadměrných nevyužitých kapacit pak může ZT následně využít pro jiné účely, než jaké vymezují jeho stanovy, např. pro účast v soutěži o veřejnou zakázku v severním a středním Hesensku.
This overcapacity was then available to be used later for commercial purposes — such as taking part in the tendering procedure in Northern and Central Hessen.
Čtvrté kritérium podle rozsudku Altmark
Fourth Altmark-Criterion
Stěžovatelka uvádí, že na rozdíl od praxe ve většině jiných spolkových zemí nezískalo ZT danou zakázku v rámci veřejné soutěže.
The complainant points out that the ZT was not awarded the contract through a public procurement procedure, whereas in the majority of the other Länder a public tendering procedure is used to select the most efficient provider.
Navíc nebyla provedena žádná analýza, která by porovnala náklady ZT s náklady průměrného, dobře řízeného podniku.
Moreover, no cost analysis was undertaken comparing the ZT’s costs with those of a typical well run undertaking.
Přitom z právního hlediska nebránilo podle názoru stěžovatelky nic tomu, aby v Porýní-Falci soutěž o veřejnou zakázku proběhla.
In the complainant’s view, there were no legal obstacles to prevent a public tendering procedure in Rhineland-Palatinate.
Narušení hospodářské soutěže na cizích trzích ZT
Distortion of competition on outside markets
V soutěži o veřejnou zakázku v severním a středním Hesensku podalo ZT nabídku pod úrovní skutečných nákladů
Below-cost bid by the ZT in the public tendering procedure in Northern and Central Hessen
Podle stěžovatelky lze narušení hospodářské soutěže, které je důsledkem úhrady přeúčtovávaných nákladů, doložit na průběhu soutěže o veřejnou zakázku v severním Hesensku:
The complainant claims that the distorting effect of the annual contributions payments can be illustrated by the way that the public tender proceeded in Northern Hessen.