natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jak REK 2009, tak i posudek WIK ukazují, že do roku 1996 výnosy z univerzálních služeb nepostačovaly pokrýt náklady na univerzální služby.
The 2009 regulatory accounts as well as the WIK study agree that the revenues universal services were insufficient to cover their costs up to 1996.
Přestože podle REK 2009 Deutsche Post – dokonce i při zohlednění státních vyrovnávacích plateb – vykazovala pro celé období do roku 2007 kumulovaný schodek, dochází posudek WIK k závěru, že státní vyrovnávací platby byly tak vysoké, že Deutsche Post mohla v roce 1997 dosáhnout hranici rentability.
However, while Deutsche Post is left with a cumulated deficit for the whole period to 2007, even after taking account of the public transfers in the 2009 regulatory accounts, the WIK study comes to the conclusion that the public transfers were sufficient to allow Deutsche Post break even in 1997.
Podle REK 2009 se rentabilita univerzálních služeb do roku 1999 téměř nezvýšila a teprve od roku 2000 je možné konstatovat, že výnosy z univerzálních služeb v průměru pokrývají náklady.
The 2009 regulatory accounts show hardly an improvement in the profitability of the universal services up to 1999. It has only been since 2000 that universal service revenues on average cover the costs.
Posudek WIK oproti tomu u univerzálních služeb ukazuje od roku 2000 významné zisky, které výrazně překračují medián ROS ve výši 3,48 %, ačkoli v případě univerzálních balíkových služeb bylo dosaženo pouze podprůměrného výnosu z prodeje ve výši […] (viz obrázek 6).
On the contrary, the WIK study shows since 2000 significant excess profits for the universal services above the median ROS of 3,48 % despite the fact that the universal parcel services have only shown a below-average return of […] on sales (see Figure 6)
Srovnání ročních nepřiměřeně vysokých zisků z univerzálních služeb v období 1990–2007 (v milionech EUR, jmenovité hodnoty) Nepřiměřeně vysoké zisky – srovnání posudku WIK a regulačních účtů 2009 […]
Comparison of annual excess results of universal services for the period 1990-2007 (million EUR, nominal annual values)
WIKGuta chten REK 2009
Excess results - Comparison between WIK study and 2009 regulatory accounts[…]
V.1 Exkluzivní licence na používání poštovních známek vydávaných Spolkovým ministerstvem financí
Right to use official German stamps
TNT zpochybňuje, že by Deutsche Post zaplatila poplatek za exkluzivní licenci na používání poštovních známek vydávaných Spolkovým ministerstvem financí.
TNT questions whether Deutsche Post paid a fee for the exclusive right to use official German stamps.
Podle § 43 PostG 1997 přísluší pravomoc vydávat poštovní známky s nátiskem „Deutschland“ výhradně Spolkovému ministerstvu financí.
According to § 43 PostG 1997, the authorisation to distribute stamps with the inscription ‘Germany’ has been reserved to the Federal Ministry of Finance.
Provozovatel poštovních služeb, který požádá o používání takových poštovních známek, musí zaplatit poplatek a převzít výlohy.
A postal operator who files an application to use those stamps is required to pay a fee and to cover incidental costs.
Podle § 54 PostG 1997 měla Deutsche Post AG až do 31. prosince 2007 na poštovní známky vydávané Spolkovým ministerstvem financí exkluzivní licenci.
Pursuant to § 54 PostG, Deutsche Post had the exclusive right to use German stamps until 31 December 2007.
Pokud Deutsche Post skutečně používala známky vydávané Spolkovým ministerstvem financí, aniž by za to zaplatila poplatek, pak by to podle tvrzení TNT představovalo protiprávní státní podporu.
TNT considers that, if Deutsche Post effectively used the stamps issued by the Federal Ministry of Finance free of charge, the non-payment of the application fee would constitute illegal State aid.
Dále UPS souhlasí s tvrzením Komise, že projednávanou podporu nelze považovat za stávající podporu, neboť se postavení podniku Deutsche Post zásadně změnilo a byla zavedena nová zákonná ustanovení, podle kterých byla Deutsche Post zčásti zproštěna svého závazku převzít náklady na penze svých úředníků.
Furthermore, UPS agrees with the Commission's reasoning that the aid cannot be regarded as existing aid given the fundamental changes in the position of Deutsche Post and the introduction of new legislation to remove part of Deutsche Post's obligations to incur the costs of the civil servants pensions.
Podle názoru UPS nepředstavují takové zásadní změny systému jednoduchou změnu čistě formální a správní povahy.
According to UPS, those major amendments of the system do not qualify as simple modifications of a purely formal or administrative nature.
UPS vítá předběžný závěr Komise, podle kterého nelze takové dotování penzí považovat za slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
UPS supports the Commission's preliminary conclusion that the pension subsidy cannot be considered compatible aid under Article 107(3)(c) TFEU.
Vzhledem k dlouhodobé rentabilitě, jakož i exkluzivní licenci, kterou Deutsche Post měla, vyvstává oprávněná otázka, zda je skutečně nutné zčásti zbavit Deutsche Post závazků v souvislosti se zděděnou zátěží.
Given the level of sustained profitability as well as Deutsche Post's exclusive rights, the necessity of any relief for alleged legacy costs can surely be doubted.
Poskytnutá dotace navíc není přiměřená, pokud jde o cíl společného zájmu, který prý Německo sleduje, zejména proto, že zděděná zátěž byla vyrovnána prostřednictvím vyšších poplatků za listovní služby a dotování penzí.
Furthermore, the subsidy granted is not proportional to the objective of common interest as brought forward by Germany, especially as the legacy costs are compensated by both increased letter prices and the pension subsidy.
UPS zdůrazňuje, že důkazní břemeno ohledně přiměřenosti opatření nese spolková vláda.
UPS points out that the burden of proof of the proportionality of the measure lies with Germany.
Německo prý dosud přesně nevysvětlilo přiměřenost výhod, které měla Deutsche Post z daného opatření.
However, Germany has not given precise indications of the proportionality of the benefits derived by Deutsche Post from the measure.
Podle UPS měla Deutsche Post díky podpoře možnost vybudovat si lepší postavení, a to nejen v Německu, ale i na jiných evropských trzích, na kterých konkuruje s jinými poskytovateli poštovních služeb, jako je např. UPS.
According to UPS, the aid received by Deutsche Post has enabled it to acquire an advantageous position not only in Germany but also in other European markets in which it competes with other postal industry players such as UPS.
Protože Deutsche Post mohla s pomocí dotování penzí posílit své postavení v komerční oblasti na úkor jiných zúčastněných, poškodilo prý toto narušení hospodářské soutěže konkurenty podniku Deutsche Post.
As the pension subsidies have allowed Deutsche Post to strengthen its position in the commercial sector at the disadvantage of other players, competitors of Deutsche Post have suffered from a distortion of competition.
UPS požaduje, aby Komise přezkoumala všechny dotace na financování nároků na penze, které uvádí rozhodnutí o rozšíření formálního vyšetřovacího řízení z roku 2011 na období 2007–2011, i ohledně jejich nutnosti a přiměřenosti, a navíc prošetřila, zda Deutsche Post stále ještě získává státní podporu, která je podle čl. 107 odst. 1 SFEU protiprávní.
UPS requests the Commission to additionally apply the assessment of the necessity and proportionality of any pension subsidies as set out in the 2011 Extension decision for the period 2007-11 and to scrutinise whether Deutsche Post still benefits from unlawful State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
UPS vyzývá dále Komisi, aby podrobněji popsala, jak došla k závěru, že podpory poskytnuté podniku Deutsche Post nejsou slučitelné s vnitřním trhem.
Finally, UPS requests the Commission to provide more information as to how it has come to the conclusion that Deutsche Post benefited from an incompatible aid.
UPS zejména žádá o kopii posudku WIK, aby mohl sám posoudit, do jaké míry byly v rozhodnutí o rozšíření řízení z roku 2011 při posuzování dotování penzí zohledněny výsledky posudku WIK.
In particular, UPS requests a copy of the WIK study to receive clarification as to the extent to which the results of the WIK study have been used for the assessment of the pension subsidy with the 2011 Extension Decision.
UPS plně podporuje šetření Komise a zcela souhlasí s posouzením, které bylo provedeno v rozhodnutí o rozšíření řízení z roku 2007 a hodnotilo vyrovnávací platbu za poskytování univerzálních služeb.
UPS fully supports the Commission's investigation and fully subscribes to the contents of the 2007 Extension decision concerning the assessment of the universal service compensation.
Kromě toho UPS předložilo aktualizované znění [50] zprávy odborníků NERA z října 2006 [51], na kterou Komise odkazuje v 58. bodě odůvodnění rozhodnutí o rozšíření řízení z roku 2007.
Additionally, UPS provided an update [50] of the NERA study of October 2006 [51] that the Commission referred to at recital 58 of the 2007 Extension decision.
Zatímco zpráva odborníků NERA z roku 2006 odhaduje průměrné výnosy z kapitálu u divize listovních služeb podniku DPWN v období po roku 1999 na více než 20 % [52], přepracované znění posudku uvádí, že výnosy z kapitálu v období 2000–2005 dokonce překročily 50 %.
While the 2006 NERA study estimated an average return on capital employed above 20 % for the letter division of DPWN for the period after 1999 [52], the updated study emphasises that the return on capital employed would have remained even above 50 % in the period 2000-2005.
Pro období od roku 2003 do roku 2005 se výnosy z kapitálu odhadují dokonce na více než 100 %.
Over the period from 2003 to 2005 the return on capital employed would have even been estimated at more than 100 %.
UPS dospěl k závěru, že zisky extrémně ziskové divize regulovaných listovních služeb byly více než dostačující, aby pokryly ztráty univerzálních služeb.
UPS concludes that the profits of the extremely profitable regulated letter services would have been more than sufficient to cover the losses of the universal services.
Podle UPS kromě toho nákladové účetnictví podniku Deutsche Post nepředstavuje dobrý základ pro analýzu a odhad rentability a zátěže ve vyhrazené oblasti.
Furthermore, UPS considers that Deutsche Post's own cost accounting data would not provide a good basis for an analysis and understanding of the profitability and burdens in the reserved sector.
Proto je nutné provést důkladnou analýzu přiřazení nákladů k regulovaným službám, univerzálním službám a komerčním službám.
Therefore, a thorough analysis of the cost allocation between regulated, universal and commercial services should be undertaken.
Všechny výhody, které byly podniku Deutsche Post poskytnuty na pokrytí zděděné zátěže (např. kapitálové injekce Německa ve prospěch Deutsche Post v roce 1995 a přenesení aktiv ve formě nemovitostí a infrastruktury) by měly být zohledněny při zjišťování výše podpory a rozsahu nadměrného vyrovnání.
All benefits that Deutsche Post received to cover its burdens of the past, such as capital endowments granted to Deutsche Post by Germany in 1995 as well as assets in the form of real estate and infrastructure, should be included in the determination of the aid amount and the amount of overcompensation.
UPS se domnívá, že pokud jde o dohody o interních převodních cenách, které uzavřely sdružené podniky, musí i nadále v souladu s rozsudkem ve věci Chronopost [53] platit zásada tržního odstupu (arm’s length principle).
Regarding the internal transfer pricing arrangements with related parties, UPS claimed that the arm's length principle should be maintained in line with the Chronopost judgment [53].
Komise má proto přezkoumat smlouvu mezi Deutsche Post a DPEED, zejména dohody o cenách, které jsou v ní obsažené.
Therefore, the Commission should review the terms of the contract governing the relationship between Deutsche Post and DPEED, in particular the pricing arrangements agreed between the parties.
V.4 Nepřiměřeně vysoké poplatky za listovní služby
Excessive letter prices
Rozhodnutí o rozšíření řízení z roku 2011 plně podpořil FFPI: Podle FFPI jsou zákonné a správní změny, které mají za důsledek vyšší náklady na penze, běžným obchodním rizikem, které může mít rovněž dopad na rentabilitu podniku.
FFPI fully supports the 2011 Extension decision: FFPI states that legislative and administrative changes resulting in higher pension costs constitute normal business risk that may impact the business' profitability.
Protože podniky, které fungují za běžných tržních podmínek, musí takové dodatečné náklady financovat z vlastních zdrojů, neměla ani Deutsche Post od Německa získat dotace na penze.
As undertakings operating under normal market conditions have to bear such additional costs out of their own resources, Deutsche Post should also not receive pension subsidies granted by Germany.
FFPI dále poukazuje na to, že Deutsche Post ve své výroční zprávě z roku 2000 obzvláště vyzdvihla význam reformy důchodového zabezpečení a v tomto rámci prohlásila, že zasílání pošty obchodním zákazníkům zaznamenalo nárůst zisku před započtením daní, úroků a odpisů (EBITA) o 98,6 %, a to především z důvodu malého objemu příspěvků do penzijního fondu úředníků.
Furthermore, FFPI points out that Deutsche Post stressed the importance of the pension reform in its 2000 Annual Report, thereby claiming that lower contributions to the Pension fund for civil servants constitute the main reason for an increase in EBITA by 98,6 % in the mail corporate division.
Penzijní reforma tedy nemůže být považována za málo významnou či za převážně správní opatření.
Consequently, the pension reform should not be considered to be of minor importance or primarily administrative in nature.
Ze studie, kterou FFPI nechal provést v období od roku 2001 do roku 2008, vyplývá, že poštovné platné v Německu v roce 2009 pro standardní listovní zásilku do 20 g patřilo k nejdražším.
According to a study conducted by FFPI from 2001 to 2008, stamp prices applied in Germany in 2009 for 20g standard letters, sent via first class stamped mail, were among the highest.
Oproti tomu byla cena poštovného za zaslání balíků do 500 g relativně nízká, což svědčí o křížovém dotování.
With reference to 500g parcel sent first class, the prices in Germany were instead in the cheap area, indicating the existence of cross-subsidisation.
FFPI je přesvědčen, že cílem podpory podniku Deutsche Post nebylo posílení růstu německého poštovního trhu, popř. určitých poštovních služeb.
FFPI is convinced that the aid to Deutsche Post was not aimed at stimulating growth of the German postal market or of certain postal services.
FFPI tvrdí, že během zkoumaného období byla Deutsche Post rentabilním podnikem, který mohl na německém trhu posilovat své vedoucí postavení i svou výkonnost a obchodní činnost.
During the years under investigation, Deutsche Post was a profitable company. It managed to strengthen its leadership in the German market, increased its performance and expanded its business.
Proto by dotování penzí nemělo být považováno za slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
Therefore, the pension subsidies should not be considered compatible with the internal market under Article 107(3)(c) TFEU.
V.5 Rozpětí zisku
Profit margins
BIEK zastává názor, že ostatní poskytovatele poštovních služeb poškozovala praxe podniku Deutsche Post, v rámci které využíval svého dominantního postavení na určitých trzích s listovními zásilkami ke křížovému financování nákladů na listovní a balíkové služby, které jsou poskytovány na trzích, na kterých vládne silná konkurence.
BIEK is of the opinion that other postal operators have suffered from Deutsche Post's practice of using its dominant position on certain letter markets to cross-finance costs of letter and parcel services that have been offered on more competitive markets.
Protože Deutsche Post mohla zvyšovat ceny na trzích, pro které měla exkluzivní licenci a na nichž má i nadále více než 90 % podíl, je Deutsche Post podle BIEK schopna křížově financovat náklady na trzích, na kterých vládne silná konkurence.
In particular, as Deutsche Post can increase its prices on the markets where it used to have an exclusive license and still holds a market share of more than 90 %, Deutsche Post is able to cross-finance the cost of services in more competitive markets.
BIEK dále tvrdí, že Deutsche Post i přes údajnou zděděnou zátěž dosáhla značně vyšších zisků než srovnatelné podniky v jiných evropských státech; svědčí o tom mj. marže ROS od 10 % do 20 % v oblasti zasílání poštovních zásilek na domácím trhu.
Furthermore, BIEK claims that, despite the alleged legacy costs, Deutsche Post is significantly more profitable than its peers in other European countries, as shown by a ROS margin of 10 % to 20 % for its domestic mail division.
Toto rozpětí zisku by mohlo být případně zkresleno a vydáváno za nižší, neboť vnitrostátní zasílání poštovních zásilek zahrnuje také balíkové služby, u kterých je rozpětí zisku v průměru nižší než u listovních služeb.
That profit margin may even be distorted downwards because it must be taken into account that the domestic mail division also includes domestic parcel services that earn on average lower margins than letter services.
Pokud jde o údajné vyšší náklady na platy, jak tvrdí Deutsche Post, BIEK upozorňuje, že Deutsche Post pro výpočet platů, jež musí na rozdíl od svých konkurentů vyplácet, použila jako referenční hodnotu průměrné mzdy v odvětví dopravy.
Concerning Deutsche Post's claimed burden from increased wage costs, BIEK points out that Deutsche Post uses average wages in the transport sector as a benchmark to calculate the differences in wage costs borne by Deutsche Post as compared to its competitors.
BIEK tvrdí, že Komise sice z těchto čísel jako referenční hodnoty vycházela při svých výpočtech v rozhodnutí o rozšíření řízení z roku 2011, musí však uvážit, že konkurenti podniku Deutsche Post vyplácejí platy, které jsou nejméně o 15 % vyšší než průměrné platy v odvětví dopravy.
While the Commission seems to adopt those numbers in the 2011 Extension decision as benchmarks for its calculations, BIEK claims that wages paid by the competitors of Deutsche Post are at least 15 % above those average wages.
Údajné dodatečné náklady na platby jsou tedy značně nižší, než tvrdí Deutsche Post.
Consequently, the allegedly excessive wages borne by Deutsche Post are significantly smaller than claimed by Deutsche Post.
Podle BIEK je důvodem zbývajícího rozdílu v nákladech na platy nikoli zděděná zátěž, nýbrž spíše velikost podniku Deutsche Post a jeho dominantní postavení na trhu.
BIEK argues that the remaining difference in wage costs does not result from legacy costs but is caused by Deutsche Post's size and dominant position in the market.
BIEK tvrdí, že zděděná zátěž podniku Deutsche Post (včetně nákladů na penze) byla navíc více než dostatečně vyrovnána prostřednictvím vyšších regulovaných poplatků za listovní služby.
Finally, BIEK considers that Deutsche Post's legacy costs, including pension costs, have been more than compensated by the increased regulated letter prices.
Opatření podpory, které má Komise posoudit, prý měla za následek, že v oblasti listovních služeb dosud neexistuje hospodářská soutěž a hospodářská soutěž u balíkových služeb je značně narušena.
The aid measures, which the Commission is assessing, have led to the situation that competition has effectively not emerged for letter services and has been severely distorted for parcel services.
STANOVISKA NĚMECKA
COMMENTS BY GERMANY
1 Stanovisko k dotování penzí
Comments on pension subsidy
Z důvodu vyrovnávacích plateb za náklady na sociální zabezpečení, které jsou ve srovnání s konkurencí neobvyklé, nevznikla žádná finanční výhoda
No financial advantage from compensation of excess social costs
Německo odkazuje na rozsudek ve věci Combus [54] a zastává názor, že veřejné platby, které byly v rámci privatizace vyplaceny poskytovatelům univerzálních služeb, kteří dříve byli ve státním vlastnictví, jako vyrovnávací platby za náklady na penze, jejichž výše překračuje obvyklé platy vyplácené soukromými konkurenty, nepředstavují podporu.
Based on the Combus judgment [54], Germany is of the opinion that, in the course of the privatisation of formerly State-owned universal service providers, the public compensation of pension costs — which goes beyond the level normally assumed by private competitors — does not constitute aid.
Německo souhlasí s Komisí, že náklady podniku Deutsche Post na sociální zabezpečení by měly být srovnány s náklady na sociální zabezpečení, které nesou konkurenti.
Germany agrees therefore with the Commission that a comparison should be undertaken between the social costs paid by Deutsche Post and competitors' social costs.
Toto srovnání má však být provedeno již na základě čl. 107 odst. 1 SFEU, a nikoli až ve fázi posuzování slučitelnosti podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
However, that comparison should already be made under Article 107(1) TFEU and not subsequently at the stage of the compatibility assessment under Article 107(3)(c) TFEU.
Ve srovnání se situací před rokem 1995 nevznikla finanční výhoda
No financial advantage compared to pre-1995 situation
Podle názoru Německa nebyla Deutsche Post dotováním penzí zčásti zbavena nákladů, které se obvykle musí hradit z vlastních zdrojů.
Germany is of the opinion that the pension subsidy has not relieved Deutsche Post from a cost that it would normally have had to bear out of its own resources.
Podniku Deutsche Post proto nevznikla žádná výhoda ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
Thus, Deutsche Post has not benefited from an advantage within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Podle Německa nebyla Deutsche Post před rokem 1995 ani po něm ze zákona povinna platit penze úředníků a ani toho nebyla z hospodářského hlediska s to.
According to Germany, Deutsche Post was not legally liable or economically capable to pay the pensions to the civil servants before and after 1995.
Zaprvé, Německo tvrdí, že podle § 46 PostVerfG 1989 byli úředníci, které Deutsche Post převzala v roce 1989, i nadále ve službě spolkového státu.
First of all, Germany claims that, pursuant to Article 46 PostVerfG 1989, the civil servants, who were taken over by Deutsche Post in 1989, remained in the service of the federal government.
I po druhé reformě pošty v roce 1995 prý byli úředníci podle § 2 odst. 3 PostPersRG 1994 a podle článku 143b, který byl nově vložen do ústavy, i nadále ve službě spolkového státu.
Also after the second postal reform in 1995, pursuant to Article 2(3) PostPersRG 1994 and the newly inserted Article 143b of the Constitution, Deutsche Post's civil servants continued to stay in the federal government's service.
Protože výlučným dlužníkem těchto nároků na penze vždy byla spolková vláda, neměla Deutsche Post nikdy právní povinnost použít své vlastní zdroje.
Therefore, as the federal government has always remained the sole debtor for the civil servants' pension liabilities, Deutsche Post has never been under a legal obligation to use its own resources.
I kdyby pro Deutsche Post podle § 54 odst. 2 PostVerfG 1989 existoval závazek financovat nároky na penze úředníků, Německo přesto trvá na tom, že toto ustanovení o penzích (stejně jako závazek platit odvody podle § 63 PostVerfG 1989) bylo „interní“ opatření a sloužilo k mobilizaci zdrojů ze spolkového rozpočtu.
Even though Deutsche Post was obliged pursuant to Article 54(2) PostVerfG 1989 to finance civil servants' pension costs, Germany maintains that the provision was only an internal arrangement to raise funds for the public budget (e.g. as the obligation to pay Ablieferungen pursuant to Article 63 PostVerfG 1989).
Ustanovení prý nepředstavuje závazek podniku Deutsche Post vůči úředníkům.
It did not establish any liability by Deutsche Post towards the civil servants.
I po druhé poštovní reformě z roku 1995 byl spolkový stát podle § 2 odst. 3 PostPersRG 1994 a §§ 14 a 16 PostPersRG 1994 i nadále výlučným dlužníkem úředníků s nárokem na penzi.
After the second postal reform in 1995, pursuant to Article 2(3) PostPersRG 1994 and Articles 14 to 16 PostPersRG 1994, the federal government further remained the sole debtor towards the civil servants.