natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V souladu se zněním Amsterodamského protokolu lze mít za to, že rovněž tyto povinnosti vyhovují demokratickým, sociálním a kulturním požadavkům portugalské společnosti.
In line with wording of the Amsterdam Protocol, those obligations can also be considered to fulfil the democratic, social and cultural needs of Portuguese society.
Zjevná chyba v definici poslání společnosti RTP v oblasti veřejné služby
Manifest error in defining RTP’s public service remit
Ačkoliv Komise považuje poslání společnosti RTP v oblasti veřejné služby za legitimní, musí zjistit, zda tato definice neobsahuje zjevné chyby.
Although the Commission regards the public service mission of RTP as legitimate, it must, however, ascertain whether or not the definition contains any manifest errors.
Komise posoudí, zda lze dočasné a trvalé osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění považovat za náhradu za náklady veřejné služby, a dále bude analyzovat, zda lze povinnost společnosti RTP týkající se podpory kinematografie považovat za poslání veřejné služby, jež bylo svěřeno společnosti RTP.
The Commission will assess whether the temporary and permanent exemption from notarial deed charges, registration and publication costs can be considered as a compensation for a public service cost and will further analyse whether the obligation on RTP to support cinemas can be considered to be within the public service remit of RTP.
Komise zaprvé posoudí, zda lze dočasné osvobození od požadavků na notářskou listinu (a souvisejících poplatků), registračních poplatků a nákladů na zveřejnění během přeměny na akciovou společnost v roce 1992 podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 a trvalé osvobození od různých poplatků podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 považovat za náhradu za náklady vyplývající z poskytování veřejné služby.
The Commission will first assess whether the temporary exemption from notarial deed requirements (and related costs), registration charges and publication costs during the 1992 transformation into a public limited company in accordance with Article 11(1) of Law No 21/92, as well as the permanent exemption from various charges in accordance with Article 11(2) of Law No 21/92 may be considered as a compensation for costs resulting from the provision of the public service.
Osvobození od registračních poplatků
Exemption from registration charges
Dočasné osvobození: Za prvé je nutné ověřit, zda lze náklady spojené s přeměnou společnosti RTP na akciovou společnost v roce 1992 (tj. obvyklé náklady na notářskou listinu, její registraci a zveřejnění) legitimně uhradit jako náklady veřejné služby.
Temporary exemptions: Firstly, it is necessary to examine whether costs involved in the transformation of RTP into a public limited company in 1992 (i.e. costs normally occurring for a notarial deed, its registration and publication) may be legitimately compensated for as public service costs.
Jak bylo uvedeno výše, náhrada má podobu osvobození na základě čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92.
The compensation takes form, as stated above, by way of exemption according to Article 11(1) of Law No 21/92.
V době své přeměny vykonávala společnost RTP pouze činnosti v rámci veřejné služby (viz 18. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí), zatímco obchodní činnosti vykonávaly právně oddělené dceřiné společnosti.
At the time of its transformation, RTP conducted public service activities only (see recital 18 of this Decision), while commercial activities were carried out by legally distinct subsidiaries.
Náklady spojené s přeměnou veřejnoprávní vysílací organizace představovaly automaticky náklady na veřejnou službu, za něž mohl stát poskytnout legitimně náhradu.
Therefore, the costs related to the transformation of the public service broadcaster automatically constituted public service costs, which the State legitimately could compensate.
Není nutné uvážit, zda byla reorganizace společnosti RTP z právního hlediska povinná nebo nezbytná [83].
It is not necessary to consider whether the reorganisation of RTP was legally mandatory or needed [83].
Posouzení podle čl. 106 odst. 2 SFEU a sdělení o vysílání vyžaduje, aby náhrada nepřekročila čisté náklady veřejné služby, nevyžaduje však posouzení toho, zda bylo možno těmto nákladům předejít za předpokladu, že jsou omezeny na poskytování veřejné služby [84].
The assessment under Article 106(2) TFEU and the Broadcasting Communication require that the compensation does not exceed the net public service costs, but does not require an assessment on whether these costs, provided that they are limited to the provision of the public service, could have been avoided [84].
V souladu s Amsterodamským protokolem a sdělením o vysílání mohou členské státy v zásadě rozhodnout o uspořádání své veřejnoprávní vysílací organizace, což se vztahuje nejen na organizaci distribuce obsahu, nýbrž rovněž na to, v rámci jaké právní formy bude veřejnoprávní vysílací organizace vykonávat svou činnost.
In line with the Amsterdam Protocol and the Broadcasting Communication, Member States are, in principle, free to decide on the organisation of their public service broadcaster, which does not only apply to the broadcaster’s organisation of which content will be distributed, but also under which legal form the public service broadcaster will carry out its operations.
Úloha Komise je omezena na kontrolu, zda tato svoboda volby nebyla členskými státy zneužita.
The Commission’s role is limited to control of whether this freedom by the Member State was used in an abusive manner.
V daném případě nic nenasvědčuje tomu, že se přeměna uskutečnila s jediným cílem, a to poskytnout společnosti RTP výhodu.
In this case, there are no indications that the transformation was carried out with the sole aim of conferring an advantage to RTP.
Není důvod zpochybnit odůvodnění Portugalska, že přeměna v roce 1992 byla provedena s cílem umožnit společnosti RTP, aby při výkonu svých činností postupovala pružněji, než by tomu bylo u státní organizace s obtížnými postupy státní kontroly.
There is no reason to question Portugal’s reasoning that the 1992 transformation was carried out in order to give RTP more flexibility in its operations rather than being a State organisation with cumbersome State control proceedings.
Lze proto vyvodit závěr, že osvobození od registračních poplatků (tj. poplatků spojených s vyhotovením notářské listiny, registračních poplatků, nákladů na zveřejnění) v době přeměny společnosti RTP představuje oprávněnou náhradu za provozování veřejnoprávního vysílání.
It should therefore be concluded that the exemption from registration charges (i.e. notarial deed charges, registration charges, publication costs) at the time of the RTP transformation constitutes a legitimate compensation for the provision of the public service broadcasting.
Trvalé osvobození: Výše uvedená argumentace (v 161. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí) však nemůže platit pro trvalé osvobození podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92, jež není časově omezené, a může se proto vztahovat rovněž na registrace a zápisy v souvislosti s činnostmi společnosti RTP, které nespadají do jejího poslání veřejné služby (např. pokud by společnost RTP začala vykonávat obchodní činnosti sama místo právně oddělených dceřiných společností).
Permanent exemption: However, the above reasoning (set out in recital 161 of this Decision) cannot apply to the permanent exemption in Article 11(2) of Law No 21/92, which is not limited in time and therefore open to also cover registrations and inscriptions for activities of RTP outside its public service remit (e.g. when RTP would take up commercial activities itself rather than through legally distinct subsidiaries).
Vzhledem k široké oblasti působnosti čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92, a to z časového hlediska (tj. neomezená) i věcného hlediska (tj. není omezena na činnosti v rámci veřejné služby), není možné odůvodnit případné budoucí osvobození od registračních poplatků jako náklady veřejné služby.
In view of the wide scope of Article 11(2) of Law No 21/92, both as regards time (i.e. unlimited) and in kind (i.e. not limited to public service activities), a justification of any potential future exemption from registration charges as a public service cost is not possible.
Je proto třeba vyvodit závěr, že osvobození od poplatků podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 není slučitelné s vnitřním trhem.
It should therefore be concluded that the exemption from charges in accordance with Article 11(2) of Law No 21/92 is not compatible with the internal market.
Ačkoliv Portugalsko tvrdilo, že čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 nebyl nikdy použit a že společnost RTP po přeměně v roce 1992 vždy zaplatila veškeré nezbytné registrační poplatky, toto tvrzení by mohlo být platné v případě navrácení podpory, nemění však skutečnost, že poskytnutí státní podpory společnosti RTP není odůvodněné na základě čl. 106 odst. 2 SFEU ani žádného jiného ustanovení této smlouvy.
While Portugal argued that Article 11(2) of Law No 21/92 has never been applied and that RTP always paid all necessary registration charges after the 1992 transformation, that argument might prove valid in the case of recovery, but does not change the fact that that provision, as such, grants State aid to RTP which is not justified by Article 106(2) TFEU or any other provision of that Treaty.
Podpora kinematografie
Promotion of cinema
S přihlédnutím k 45. bodu odůvodnění směrnice o „televizi bez hranic“ může Komise uznat, že definice veřejné služby veřejnoprávních vysílacích organizací zahrnuje povinnost významně přispívat k investicím do evropské audiovizuální tvorby, pokud z ní vyplývající filmová práva umožňují její vysílání v rámci plnění veřejné služby [85].
Taking into account recital 45 to the ‘Television without Frontiers’ Directive, the Commission could accept, in so far the resulting film rights are shown on public service television, that the public service definition of public service broadcasters includes the obligation to contribute substantially to investment in European audiovisual production [85].
Komise zastává názor, že povinnost týkající se podpory kinematografie uložená společnosti RTP spadá do veřejnoprávního vysílání, jelikož společnost RTP v rámci veřejnoprávního vysílání vysílá filmy, k nimž získala distribuční práva.
The Commission considers that the obligation imposed on RTP to promote the cinema falls within the scope of public service broadcasting, as RTP subsequently broadcasts on public service television the films for which it has acquired the distribution rights.
Komise proto nemůže souhlasit s připomínkami zúčastněných stran, že povinnost společnosti RTP týkající se podpory kinematografie a jejího financování je diskriminační.
The Commission cannot, therefore, agree with the comments by interested parties that RTP’s obligation regarding cinema promotion and its financing is discriminatory.
Zúčastněné strany uvedly, že soukromé televizní společnosti rovněž podepsaly s portugalskými orgány protokoly o podpoře kinematografie, přičemž nedostávají žádnou náhradu.
The parties argued that private broadcasters also concluded protocols on cinema promotion with the Portuguese authorities that do not provide for compensation.
Komise se však domnívá, že je nutné rozlišovat na straně jedné mezi dobrovolnými dohodami o podpoře kinematografie, které byly uzavřeny mezi státem a soukromými televizními společnostmi, a závazky týkajícími se veřejnoprávního vysílání, jež byly uloženy společnosti RTP v souvislosti s vysíláním filmové tvorby a jejím financováním na straně druhé.
However, the Commission considers that it is necessary to distinguish between the voluntary agreements on cinema promotion concluded between the State and the private broadcasters, on the one hand, and the public service broadcasting obligations imposed on RTP to broadcast cinema productions and to finance them, on the other hand.
Je zřejmé, že společnost RTP je výslovně pověřena úkolem veřejné služby spočívajícím v podpoře určité filmové tvorby, která je následně vysílána jako televizní programy v rámci veřejnoprávního vysílání, zatímco soukromé televizní společnosti takovýmto úkolem veřejné služby pověřeny nebyly.
It is clear that RTP is explicitly entrusted with a public service task to support certain film productions that are subsequently broadcast as public service television programmes, whereas no such public service task is entrusted to the private broadcasters.
Společnost RTP se ve skutečnosti stává nástrojem, který stát používá při podpoře kinematografie.
In fact, RTP has become an instrument used by the State to support the cinema.
Případné výsledné výhody, které společnost RTP poskytuje kinematografii, mohou představovat státní podporu a měly by být posouzeny jako takové.
Any resulting advantages granted by RTP to the cinema could constitute State aid and should be assessed as such.
Tímto rozhodnutím není dotčeno případné posouzení možných výhod poskytnutých filmovým producentům.
This decision is without prejudice to any assessment of possible advantages granted to film producers.
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je nutno vyvodit závěr, že spolufinancování portugalských filmových děl vysílaných na veřejnoprávních kanálech ze strany společnosti RTP lze považovat za zvláštní legitimní povinnost, která napomáhá při plnění obecných závazků společnosti RTP v oblasti veřejnoprávního vysílání.
Accordingly, it should be concluded that the co-financing by RTP of Portuguese cinematographic works that are shown on the public service channels may be considered as a legitimate specific obligation that is instrumental in fulfilling RTP’s general public service broadcasting obligations.
Tato povinnost proto nepředstavuje zjevnou chybu.
This obligation does not, therefore, constitute a manifest error.
Komise však má za to, že právní povinnost poskytovat „další služby, které budou specifikovány ad hoc“ [86], uložená společnosti RTP není dostatečně přesná, aby mohla Komise předem s dostatečnou právní jistotou posoudit, zda lze tyto služby považovat za součást veřejné služby.
However, the Commission considers that the legal obligation imposed on RTP to provide ‘other services to be specified on an ad hoc basis’ [86] is not sufficiently precise to enable the Commission to assess beforehand with sufficient legal certainty whether such services can be considered as a public service.
Ačkoliv Komise zastává názor, že „další služby, které budou specifikovány“, nejsou dostatečně jasně definovány, podotýká, že v období, které je předmětem šetření, se na základě tohoto ustanovení neuskutečnily žádné platby [87].
Although it takes the view that the ‘other services to be specified’ are not clearly defined, it notes that no payments were made under this provision during the period under investigation [87].
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem vyvozuje Komise závěr, že činnosti společnosti RTP popsané v zákoně č. 21/92 a opětovně vymezené ve smlouvách o veřejných službách představují jednoznačně definované závazky veřejné služby.
In view of the foregoing, the Commission concludes that the activities of RTP as described in Law No 21/92 and redefined in the public service contracts are clearly defined public service obligations.
Ačkoliv povinnost poskytovat „další služby, které budou specifikovány ad hoc“, není dostatečně přesná, aby bylo možno předem vyvodit závěr, že všechny služby poskytované v rámci této položky lze považovat za veřejné služby, v období 1992–1998 se na základě tohoto ustanovení neuskutečnily žádné platby.
Although the obligation to provide ‘other services to be provided on an ad hoc basis’ is not sufficiently precise for it to be concluded beforehand that all the services provided under this heading could be considered public services, no payments were made under this provision in the period from 1992 to 1998.
Trvalé osvobození od registračních a jiných poplatků však není omezeno na náhradu nákladů na veřejnou službu, a nemůže být proto odůvodněno podle čl. 106 odst. 2 SFEU.
However, the permanent exemption from registration and other charges is not limited to the compensation of a public service cost and can therefore not be justified under Article 106(2) TFEU.
Pověření/dohled
Entrustment/supervision
Za druhé je třeba posoudit, zda byl příjemce, společnost RTP, pověřen závazky veřejné služby ze státních prostředků.
Secondly, it is necessary to assess whether the public service obligations were entrusted to the recipient RTP of the State funding.
V souladu se sdělením o vysílání musí Komise ověřit, zda bylo poslání veřejné služby společnosti RTP svěřeno na základě oficiálního aktu [88].
In line with the Broadcasting Communication, the Commission has to verify whether the public service remit has been entrusted to RTP by means of an official act [88].
Jak je uvedeno v 48. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, závazky veřejné služby jsou společnosti RTP jednoznačně svěřeny na základě různých zákonů a smluv: článek 5 zákona č. 58/90, čl. 4 odst. 1 a článek 5 zákona č. 21/92 a doložka 1 předešlé a nové smlouvy o veřejné službě.
As referred to in recital 48 of this Decision, the public service obligations are clearly entrusted to RTP under various laws and contracts: Article 5 of Law No 58/90, Article 4(1) and Article 5 of Law No 21/92 and clause 1 of the old and new public service contracts.
Komise neobdržela od zúčastněných stran ani Portugalska žádné připomínky ohledně skutečnosti, že společnost RTP nebyla dostatečně pověřena veřejnou službou na základě oficiálního aktu.
The Commission did not receive any comments from interested parties or Portugal to the effect that the public service was not sufficiently entrusted to RTP by means of an official act.
V souladu se sdělením o vysílání a s ohledem na zákony a smlouvy uvedené v 48. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí je nutno vyvodit závěr, že společnost RTP musí nepochybně plnit závazky v oblasti veřejnoprávního vysílání, a že proto poslání veřejné služby bylo společnosti RTP svěřeno na základě oficiálního aktu.
In line with the Broadcasting Communication and in view of the laws and contracts referred to in recital 48 of this Decision, it should be concluded that there is RTP undoubtedly must perform the public service television obligations and a public service remit has, therefore, been officially entrusted to RTP.
Nejenže je třeba, aby byla veřejná služba společnosti RTP svěřena na základě oficiálního aktu; je nutno přijmout rovněž opatření s cílem zajistit, aby byla veřejná služba poskytována podle požadavků zákona a smluv o veřejné službě. Jak je uvedeno v 49. až 59. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, byly zavedeny různé kontrolní mechanismy s cílem zajistit, aby společnost RTP plnila závazky veřejné služby stanoveným způsobem.
Not only is it necessary that the public service be entrusted to RTP by means of an official act; steps should also be taken to ensure that the public service is provided as required by the law and the public service contracts As referred to in recitals 49 to 59 of this Decision., different control mechanisms were in place to ensure that RTP carried out the public service obligations in the manner provided for.
Společnost RTP musela za prvé podávat zprávy o plnění závazků veřejné služby a překládat plány, k nimž bylo připojeno stanovisko jejího vnitřního odboru auditu.
Firstly, RTP was required to provide reports on the performance of its public service obligations and plans accompanied by an opinion of its internal board of auditors.
Společnost RTP vyhotovila pro roky 1993 až 1998 zprávy o veřejné službě, které popisovaly plnění každého závazku veřejné služby a určovaly náklady na každý závazek veřejné služby pomocí systému analytického účetnictví.
RTP produced public service reports in for the years 1993 to 1998 that described the fulfilment of each public service obligation and identified the costs of each public service obligation through an analytical accounting system.
Ministr financí a člen vlády odpovědný za hromadné sdělovací prostředky za druhé kontrolovali dodržování smlouvy o veřejné službě a hlavní finanční inspekce ověřovala finanční plán.
Secondly, the Minister of Finance and the responsible government member for mass media audited the observance of the public service contract and the Inspector General of Finances audited the financial plan.
Za třetí se musel každý rok provést externí audit.
Thirdly, annual external auditing had to take place.
Komise nemůže souhlasit s tvrzením Portugalska, které bylo zopakováno po vynesení rozsudku Soudu ve věci T-442/03, že zprávy o veřejné službě byly podrobeny externímu auditu, a že tudíž nebyla nutná žádná další opatření.
The Commission cannot accept the argument by Portugal, repeated after the judgment of the Court in Case T-442/03, that in fact the public service reports were externally audited and that thus no further action was necessary.
Situaci před přijetím rozhodnutí ze dne 15. října 2003 lze popsat takto:
The situation before the adoption of Decision of 15 October 2003 may be described as follows:
Pro rok 1992 neexistovala žádná zpráva o veřejné službě, jelikož povinnost předkládat zprávy o veřejné službě a provést audit těchto zpráv byla zavedena smlouvou o udělení koncese z roku 1993.
for the year 1992, no public service report existed, as the obligation to provide public service reports and an audit on such reports first came into place with the concession contract of 1993;
Pro roky 1993 a 1994 nebyl proveden externí audit, bylo vydáno pouze prohlášení zástupců společnosti, konkrétně fiskální rady společnosti RTP (Conselho fiscal da RTP), což představuje pouze interní prohlášení společnosti.
for the years 1993 and 1994, there was no external audit, just a statement by the company representatives, namely of the Fiscal Council of RTP (Conselho fiscal da RTP), which is merely internal to the company;
Pro roky 1995–1998 byl ke zprávám připojen výrok externího auditora, který není závislý na společnosti RTP a jejích zástupcích.
for the years 1995 to 1998, a statement by an external auditor independent from RTP and its representatives accompanied the reports.
Tyto výroky potvrzují, že společnost RTP dodržela závazky veřejné služby.
Those statements confirm that RTP respected its public service obligations.
Nebyly však zpřístupněny podrobnější zprávy o veřejné službě, které vedly k těmto zjištěním.
No more detailed public service reports which led to these findings could however be accessed.
Vzhledem k zjištěním Soudu ve věci T-442/03, a zejména bodům 232 až 256 rozsudku se Komise nemůže opírat výlučně o (stručné) výroky auditora ohledně zpráv o veřejné službě uvedené v 177. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, a přijala proto nabídku Portugalska na provedení externího auditu na základě existujících zpráv o veřejné službě pro všechny dotčené roky.
However, in view of the findings of the Court in Case T-442/03 and in particular in paragraphs 232 to 256 of the judgment, the Commission could not rely exclusively on the (short) audit statements on the public service reports referred to in recital 177 of this Decision and instead accepted Portugal’s offer to carry out an external audit on the basis of the existing public service reports for all the years concerned.
Externí auditor však při posuzování, zda bylo splněno pověření v oblasti veřejné služby, vycházel z jiného dokumentu.
However, the external auditor relied on other document to assess whether the public service mandate had been fulfilled.
Pro rok 1998 nebyl externí audit proveden, jelikož externí audit již existoval ve formě zprávy společnosti BDO Binder pro rok 1998 (což nezpochybnila ani společnost SIC), na niž se odkazuje v 186. až 188. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí.
For the year 1998, no external audit has been performed, as there always existed, undisputed also by SIC, an external audit in form of the BDO Binder report 1998, which is referred to later in recitals 186-188 of this Decision.
Nové audity pro roky 1992–1997 organizoval portugalský regulační orgán pro sdělovací prostředky, Entidade Reguladora para a Comunicação Social, ERC.
The new audits for the years 1992 to 1997 have been organised by the national media regulator, namely the Entidade Reguladora para a Comunicação Social, ERC.