natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Definice v tomto doporučení by proto měla zahrnout částice v aglomerátech nebo agregátech, jsou-li částice, ze kterých je materiál tvořen, v rozpětí velikosti 1 nm – 100 nm.
The definition in this Recommendation should therefore also include particles in agglomerates or aggregates whenever the constituent particles are in the size range 1 nm-100 nm.
V současnosti je možné měřit specifický povrch na jednotku objemu u suchých pevných materiálů nebo prášků metodou adsorpce dusíku („metoda BET“).
At present it is possible to measure the specific surface area by volume for dry solid materials or powders with the nitrogen adsorption method (‘BET-method’).
V těchto případech lze specifický povrch zástupně použít pro stanovení případného nanomateriálu.
In those cases the specific surface area can be used as a proxy to identify a potential nanomaterial.
Nové vědecké poznatky mohou rozšířit možnost využití této a jiných metod na další druhy materiálů v budoucnosti.
New scientific knowledge may expand the possibility to use this and other methods to other types of materials in the future.
Může se objevit nesrovnalost mezi měřením specifického povrchu a velikostním rozdělením mezi jednotlivými materiály.
There can be a discrepancy between the measurement of the specific surface area and the number size distribution from one material to another.
Z tohoto důvodu by mělo být stanoveno, že výsledky velikostního rozdělení by měly mít přednost a nemělo by být možné použít specifický povrch k dokázání skutečnosti, že materiál není nanomateriálem.
Therefore it should be specified that results for number size distribution should prevail and it should not be possible to use the specific surface area to demonstrate that a material is not a nanomaterial.
Technologický rozvoj a vědecký pokrok pokračují velkou rychlostí.
Technological development and scientific progress continue with great speed.
Definice včetně deskriptorů by proto měla být podrobena přezkumu do prosince 2014, aby se zajistilo, že bude odpovídat potřebám.
The definition including descriptors should therefore be subject to a review by December 2014 to ensure that it corresponds to the needs.
Přezkum by měl především zhodnotit, zda by měla být hranice 50 % velikostního rozdělení zvýšena nebo snížena a zda by měly být zahrnuty materiály s vnitřní strukturou nebo povrchovou strukturou ve velikosti v řádu nanometrů, jako např. složené nanokomponentní nanomateriály včetně nanoporézních a nanokompozitních materiálů používaných v některých odvětvích.
In particular, the review should assess whether the number size distribution threshold of 50 % should be increased or decreased and whether to include materials with internal structure or surface structure in the nanoscale such as complex nano-component nanomaterials including nano-porous and nano-composite materials that are used in some sectors.
V případech, kdy je to proveditelné a spolehlivé, by měly být navrženy pokyny a standardizované metody měření, jakož i vědomosti o typických koncentracích nanočástic v reprezentativních souborech materiálů s cílem usnadnit použití definice v konkrétních legislativních souvislostech.
Guidance and standardised measurement methods as well as knowledge about typical concentrations of nanoparticles in representative sets of materials should be developed where feasible and reliable to facilitate the application of the definition in a specific legislative context.
Definice uvedená v tomto doporučení by neměla předem posuzovat či odrážet rozsah použití jakéhokoliv právního předpisu Evropské unie nebo jakýchkoliv ustanovení, které by potenciálně zaváděly doplňkové požadavky na tyto materiály, včetně těch, které se týkají řízení rizik.
The definition set out in this Recommendation should not prejudge nor reflect the scope of application of any piece of Union legislation or of any provisions potentially establishing additional requirements for those materials, including those relating to risk management.
V některých případech může být nezbytné vyloučit určité materiály z rozsahu působnosti konkrétního právního předpisu nebo ustanovení právních předpisů, přestože spadají pod definici.
It may in some cases be necessary to exclude certain materials from the scope of application of specific legislation or legislative provisions even if they fall within the definition.
Může být rovněž nutné zahrnout další materiály, jako například některé materiály o velikosti menší než 1 nm nebo větší než 100 nm, do rozsahu působnosti konkrétního právního předpisu nebo ustanovení právních předpisů týkajících se nanomateriálů.
It may likewise be necessary to include additional materials, such as some materials with a size smaller than 1 nm or greater than 100 nm in the scope of application of specific legislation or legislative provisions suited for a nanomaterial.
S ohledem na zvláštní okolnosti převažující ve farmaceutickém odvětví a na již využívané specializované nanostrukturované systémy by definice v tomto doporučení neměla ovlivnit používání pojmu „nano“ při definování určitých farmaceutických výrobků a zdravotnických prostředků,
Given the special circumstances prevailing in the pharmaceutical sector and the specialised nano-structured systems already in use, the definition in this Recommendation should not prejudice the use of the term ‘nano’ when defining certain pharmaceuticals and medical devices,
PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ
HAS ADOPTED THIS RECOMMENDATION
Členské státy, agentury Evropské unie a hospodářské subjekty se vyzývají, aby používaly následující definici pojmu „nanomateriál“ při přijímání a provádění právních předpisů, politik a výzkumných programů, které se týkají výrobků nanotechnologií.
Member States, the Union agencies and economic operators are invited to use the following definition of the term ‘nanomaterial’ in the adoption and implementation of legislation and policy and research programmes concerning products of nanotechnologies.
„Nanomateriálem“ se rozumí přírodní materiál, materiál vzniklý jako vedlejší produkt nebo materiál vyrobený obsahující částice v nesloučeném stavu nebo jako agregát či aglomerát, ve kterém je u 50 % nebo více částic ve velikostním rozdělení jeden nebo více vnějších rozměrů v rozmezí velikosti 1 nm – 100 nm.
‘Nanomaterial’ means a natural, incidental or manufactured material containing particles, in an unbound state or as an aggregate or as an agglomerate and where, for 50 % or more of the particles in the number size distribution, one or more external dimensions is in the size range 1 nm-100 nm.
Ve zvláštních případech a opravňují-li k tomu obavy týkající se životního prostředí, zdraví, bezpečnosti nebo konkurenceschopnosti, může být hranice 50 % ve velikostním rozdělení nahrazena hranicí mezi 1 a 50 %.
In specific cases and where warranted by concerns for the environment, health, safety or competitiveness the number size distribution threshold of 50 % may be replaced by a threshold between 1 and 50 %.
Odchylně od bodu 2 by měly být fullereny, grafenové vločky a jednostěnné uhlíkové nanotrubice s jedním nebo více rozměry pod 1 nm považovány za nanomateriály.
By derogation from point 2, fullerenes, graphene flakes and single wall carbon nanotubes with one or more external dimensions below 1 nm should be considered as nanomaterials.
Pro účely bodu 2 se „částice“, „aglomerát“ a „agregát“ definují takto:
For the purposes of point 2, ‘particle’, ‘agglomerate’ and ‘aggregate’ are defined as follows:
„agregátem“ se rozumí částice složená z pevně vázaných nebo sloučených částic.
‘aggregate’ means a particle comprising of strongly bound or fused particles.
Je-li to technicky proveditelné a požadované v konkrétních právních předpisech, může být soulad s definicí v bodě 2 stanoven na základě specifického povrchu na jednotku objemu.
Where technically feasible and requested in specific legislation, compliance with the definition in point 2 may be determined on the basis of the specific surface area by volume.
Materiál by měl být považován za spadající pod definici v bodě 2, je-li specifický povrch na jednotku objemu větší než 60 m2/cm3.
A material should be considered as falling under the definition in point 2 where the specific surface area by volume of the material is greater than 60 m2/cm3.
Nicméně materiál, který je na základě velikostního rozdělení nanomateriálem, by měl být považován za odpovídající definici v bodě 2, i když má tento materiál specifický povrch menší než 60 m2/cm3.
However, a material which, based on its number size distribution, is a nanomaterial should be considered as complying with the definition in point 2 even if the material has a specific surface area lower than 60 m2/cm3.
Do prosince 2014 bude definice uvedená v bodech 1 až 5 přezkoumána ve světle zkušeností a vědeckého a technologického rozvoje.
By December 2014, the definition set out in points 1 to 5 will be reviewed in the light of experience and of scientific and technological developments.
Přezkum by se měl zaměřit především na to, zda by měla být hranice 50 % u velikostního rozdělení zvýšena či snížena.
The review should particularly focus on whether the number size distribution threshold of 50 % should be increased or decreased.
Toto doporučení je určeno členským státům, agenturám Evropské unie a hospodářským subjektům.
This Recommendation is addressed to the Member States, Union agencies and economic operators.
V Bruselu dne 18. října 2011.
Done at Brussels, 18 October 2011.
KOM(2005) 243 v konečném znění
COM(2005) 243 final.
KOM(2008) 366 v konečném znění
COM(2008) 366 final.
EUR 24403 EN, červen 2010
EUR 24403 EN, June 2010.
Stanovisko „Vědecký základ pro definici pojmu nanomateriál“ bylo předmětem veřejné konzultace v roce 2010.
The opinion ‘Scientific basis for the definition of the term “Nanomaterial” ’ was subject to a public consultation in 2010.
Ve svém stanovisku z 8. prosince 2010 [5] SCENIHR dospěl k názoru, že velikost je všeobecně použitelná u nanomateriálů a je nejvhodnějším měřítkem a že by definovaný rozsah velikosti umožnil jednotný výklad.
In its opinion of 8 December 2010 [5], SCENIHR concluded that size is universally applicable to nanomaterials and the most suitable measurand. A defined size range would facilitate a uniform interpretation.
P6_TA(2009) 0328
P6_TA(2009) 0328.
Digitální agenda pro Evropu usiluje o optimalizaci přínosů informačních technologií k hospodářskému růstu, k vytváření pracovních míst a ke kvalitě života evropských občanů jako součást strategie Evropa 2020.
The Digital Agenda for Europe seeks to optimise the benefits of information technologies for economic growth, job creation and the quality of life of European citizens, as part of the Europe 2020 strategy.
Digitalizace a uchovávání kulturní paměti Evropy, která zahrnuje tištěný materiál (knihy, časopisy, noviny), fotografie, muzejní předměty, archiválie, zvukový a audiovizuální materiál, památky a archeologická naleziště (dále jen „kulturní materiál“), je jednou z klíčových oblastí, které Digitální agenda řeší.
The digitisation and preservation of Europe’s cultural memory which includes print (books, journals and newspapers), photographs, museum objects, archival documents, sound and audiovisual material, monuments and archaeological sites (hereinafter ‘cultural material’) is one of the key areas tackled by the Digital Agenda.
Strategie EU pro digitalizaci a uchovávání vychází z práce vykonané v posledních několika letech v rámci iniciativy „digitální knihovny“.
The EU’s strategy for digitisation and preservation builds on the work done over the last few years in the digital libraries initiative.
Dne 28. srpna 2006 vydala Komise členským státům doporučení, jehož cílem je prostřednictvím internetu optimalizovat hospodářský a kulturní potenciál kulturního dědictví Evropy.
On 28 August 2006, the Commission issued a Recommendation to the Member States with a view to optimising, by means of the Internet, the economic and cultural potential of Europe’s cultural heritage.
Zprávy členských států o provádění doporučení z let 2008 a 2010 ukazují, že bylo dosaženo pokroku.
The Member States’ reports on the implementation of the Recommendation of 2008 and 2010 show that progress has been made.
Pokrok v jednotlivých členských státech však není stejný a v různých bodech doporučení je nerovnoměrný.
However, progress is not consistent across the Member States and is uneven for the different points of the Recommendation.
Kromě toho se situace týkající se úsilí v oblasti digitalizace a spolupráce na evropské úrovni v posledních několika letech podstatně změnila.
Moreover the context for digitisation efforts and for collaboration at European level has changed considerably over the last few years.
K novým prvkům patří spuštění Europeany v listopadu 2008, zveřejnění zprávy „Nová renesance“ „Výboru moudrých (Comité des Sages) pro zprostředkování kulturního dědictví Evropy prostřednictvím internetu“ ze dne 10. ledna 2011 a návrh Komise na směrnici o osiřelých dílech ze dne 24. května 2011.
New elements include the launch of Europeana in November 2008, the publication of the report ‘The New Renaissance’ by the ‘Comité des Sages on bringing Europe’s cultural heritage online’ of 10 January 2011 and the Commission’s proposal for an Orphan Works Directive of 24 May 2011.
Členským státům by měl být proto doporučen aktualizovaný soubor opatření pro digitalizaci a zpřístupnění kulturního dědictví prostřednictvím internetu a pro uchovávání digitálních záznamů.
Therefore, an updated set of measures for digitising and bringing cultural heritage online and for digital preservation should be recommended to the Member States.
V této souvislosti by měl být nadále podporován rozvoj digitalizovaného materiálu z knihoven, archivů a muzeí, aby se zajistilo, že si Evropa udrží svou vůdčí pozici na mezinárodním poli v oblasti kulturního a tvořivého obsahu a využije svůj bohatý kulturní materiál co možná nejlépe.
In that context, the development of digitised material from libraries, archives and museums should be further encouraged in order to ensure that Europe maintains its place as a leading international player in the field of culture and creative content and uses its wealth of cultural material in the best possible way.
Jak zdůraznil „Výbor moudrých pro zprostředkování kulturního dědictví Evropy prostřednictvím internetu“, má-li Evropa využít přínosu digitalizace a uchovávání digitálních záznamů, musí jednat nyní.
As underlined by the ‘Comité des Sages on bringing Europe’s cultural heritage online’, Europe needs to act now to reap the benefits of digitisation and digital preservation.
Pokud členské státy nezvýší investice do této oblasti, hrozí, že kulturní a hospodářský přínos přechodu k digitalizaci se projeví na jiných kontinentech, a nikoli v Evropě.
If Member States do not step up their investments in this area, there is a risk that the cultural and economic benefits of the digital shift will materialise in other continents and not in Europe.
Dostupnost kulturního materiálu on-line umožní, aby k němu občané v celé Evropě měli přístup a využívali jej k zábavě, studiu nebo práci.
The online accessibility of cultural material will make it possible for citizens throughout Europe to access and use it for leisure, studies or work.
Rozmanité a mnohojazyčné dědictví Evropy získá jasný profil na internetu a digitalizace kulturních děl napomůže evropským kulturním institucím, aby i v digitálním prostředí nadále plnily své poslání zpřístupňovat a uchovávat naše kulturní dědictví.
It will give Europe’s diverse and multilingual heritage a clear profile on the Internet, and the digitisation of their assets will help Europe’s cultural institutions to continue carrying out their mission of giving access to and preserving our heritage in the digital environment.
Digitalizovaný materiál lze navíc opětovně použít – ke komerčním i nekomerčním účelům – jako je vyvíjení učebního a vzdělávacího obsahu, dokumentárních filmů, turistických aplikací, her, animovaných filmů a designérských nástrojů, pokud se tak děje při plném respektování autorského práva a práv s ním souvisejících.
Moreover, the digitised material can be reused – for both commercial and non-commercial purposes – for uses such as developing learning and educational content, documentaries, tourism applications, games, animations and design tools, provided that this is done with full respect for copyright and related rights.
To také poskytne významný příspěvek tvůrčím odvětvím, která představují 3,3 % HDP EU a 3 % zaměstnanosti.
This will give an important input to the creative industries, which account for 3,3 % of EU GDP and 3 % of employment.
Tato odvětví čelí přechodu na digitalizaci, který otřásá tradičními modely, transformuje hodnotové řetězce a vyžaduje nové obchodní modely.
These industries are faced with a digital transition that is shaking up traditional models, transforming value chains and calling for new business models.
Digitalizace a poskytnutí širšího přístupu ke kulturním zdrojům nabízejí ohromné ekonomické příležitosti a jsou základní podmínkou dalšího rozvoje kulturních a tvůrčích schopností Evropy a zastoupení jejího průmyslu v této oblasti.
Digitising and providing wider access to cultural resources offers enormous economic opportunities and is an essential condition for the further development of Europe’s cultural and creative capacities and of its industrial presence in this field.
Digitalizace je důležitým prostředkem pro zajištění širšího přístupu ke kulturnímu materiálu a jeho využívání.
Digitisation is an important means for ensuring greater access to and use of cultural material.
Přehledy stávajících a plánovaných činností v oblasti digitalizace a kvantitativní cíle pro digitalizaci by pomohly k dosažení těchto záměrů.
Overviews of current and planned digitisation activities and quantitative targets for digitisation would contribute to achieving those objectives.
Náklady na digitalizaci celého kulturního dědictví Evropy jsou vysoké a nelze je pokrýt jen z veřejného financování.
The cost of digitising the whole of Europe’s cultural heritage is high and cannot be covered by public funding alone.
Sponzorování digitalizace ze strany soukromého sektoru nebo partnerství soukromého a veřejného sektoru může do digitalizace zapojit soukromé subjekty a mělo by být nadále podporováno.
Private sector sponsoring of digitisation or partnerships between the public and private sectors can involve private entities in digitisation efforts and should be further encouraged.
Aby tato partnerství byla korektní a vyvážená, měla by splňovat řadu klíčových zásad.
In order to be fair and balanced, these partnerships should comply with a number of key principles.
Zejména je nutné stanovit lhůty pro preferenční používání digitalizovaného materiálu.
In particular it is necessary to set time limits for the preferential use of the digitised material.
„Výbor moudrých pro zprostředkování evropského kulturního dědictví prostřednictvím internetu“ uvedl, že maximální doba pro preferenční používání materiálu digitalizovaného v partnerstvích veřejného a soukromého sektoru by neměla být delší než sedm let.
The ‘Comité des Sages on bringing Europe’s cultural heritage online’ indicated that the maximum time for preferential use of the material digitised in public-private partnerships should not be longer than 7 years.
Strukturální fondy EU lze využít a využívají se na spolufinancování digitalizačních činností jako součást projektů, které mají dopad na regionální hospodářství.
The EU Structural Funds can be and are being used to co-fund digitisation activities as part of projects having an impact on the regional economy.
Toto využívání by však mohlo být rozsáhlejší a systematičtější.
However, such use could be more widespread and systematic.
Efektivnost procesů hromadné digitalizace se může zvyšovat s rozsahem.
Mass digitisation processes can gain in efficiency due to scale.
Proto by se mělo podporovat účinné využívání kapacity digitalizace a pokud možno sdílení digitalizačního zařízení mezi kulturními institucemi a zeměmi.
Therefore, the efficient use of digitisation capacity and, where possible, the sharing of digitisation equipment between cultural institutions and countries should be encouraged.
Pouze část materiálu v knihovnách, archivech a muzeích patří mezi volná díla ve smyslu, že se na něj nikdy nevztahovala nebo již nevztahují práva duševního vlastnictví, zatímco zbytek je právy duševního vlastnictví chráněn.
Only part of the material held by libraries, archives and museums is in the public domain, in the sense that it is not or is no longer covered by intellectual property rights, while the rest is protected by intellectual property rights.
Vzhledem k tomu, že práva duševního vlastnictví jsou klíčovým nástrojem na podporu tvořivosti, měl by se kulturní materiál Evropy digitalizovat, zpřístupňovat a uchovávat při plném respektování autorského práva a práv s ním souvisejících.
Since intellectual property rights are a key tool to stimulate creativity, Europe’s cultural material should be digitised, made available and preserved in full respect of copyright and related rights.
Dne 24. května 2011 předložila Komise návrh směrnice o osiřelých dílech.
On 24 May 2011 the Commission made a proposal for a Directive for orphan works.
K úplné účinnosti by měla být rychle schválena a provedena, aby byl zajištěn harmonizovaný přístup k otázce osiřelých děl v celé Evropské unii.
In order to have its full effect it should be rapidly adopted and implemented to ensure a harmonised approach to the issue of orphan works throughout the EU.
Pro digitalizaci komerčně nedostupných děl ve velkém měřítku může být v členských státech zapotřebí legislativní opora pro licenční řešení dobrovolně vyvinutá zúčastněnými stranami s přihlédnutím k potřebě zajistit přeshraniční účinek.
For the large-scale digitisation of out-of-commerce works, legislative backing for licensing solutions voluntarily developed by stakeholders may be needed in the Member States, taking into account the need to ensure a cross-border effect.
V tomto ohledu by přístup uplatněný v dialogu zúčastněných stran, který byl sponzorován Komisí, o komerčně nedostupných knihách a odborných časopisech, jehož výsledkem bylo memorandum o porozumění podepsané v Bruselu dne 20. září 2011, měl být chápán jako model pro další dialogy za účelem usnadnění dohod o digitalizaci co největšího množství komerčně nedostupného materiálu.
In this context, the approach followed in the stakeholders’ dialogue, sponsored by the Commission, on out-of-commerce books and learned journals, which resulted in a Memorandum of Understanding signed in Brussels on 20 September 2011, should be seen as a model for further dialogues to facilitate agreements for the digitisation of as much of the out-of-commerce material as possible.
Informační databáze práv propojené na evropské úrovni mohou snížit transakční náklady na vypořádání práv.
Rights information databases connected at European level can bring down transaction costs for rights clearance.
Takové mechanismy by tedy měly být podporovány v úzké spolupráci se všemi zúčastněnými stranami.
Such mechanisms should therefore be encouraged in close cooperation with all stakeholders.
Pro umožnění širokého přístupu k veřejně dostupnému obsahu a jeho používání je nutné zajistit, aby veřejně dostupný obsah zůstal veřejně dostupný i po své digitalizaci.
In order to allow wide access to and use of public domain content, it is necessary to ensure that public domain content remains in the public domain once digitised.
Používání rušivých vodoznaků nebo jiných vizuálních ochranných opatření na kopiích veřejně dostupného materiálu jako znaku vlastnictví nebo původu je třeba předejít.
The use of intrusive watermarks or other visual protection measures on copies of public domain material as a sign of ownership or provenance should be avoided.
Opatření k dosažení tohoto cíle by měla být podpořena.
Measures to achieve this effect should be encouraged.
Europeana umožňuje v současné době přímý přístup k více než 19 milionům digitalizovaných objektů.
Currently, Europeana gives direct access to more than 19 million digitised objects.
Pouze dvě procenta z těchto objektů tvoří zvukový nebo audiovizuální materiál.
Only 2 % of these objects are sound or audiovisual material.