natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dodává, že samotní inspektoři ISI rychle upustili od opravy pro toto období.
Belgium adds that the inspectors of the Special Tax Inspectorate themselves abandoned the adjustment for this period very quickly.
Belgie za tímto účelem také předložila kopie interních zpráv, které prokazují, že dotčení inspektoři skutečně upustili od uvažovaného zdanění.
To this end, Belgium has submitted also copies of internal memoranda showing that the inspectors in question effectively abandoned the envisaged taxation.
Podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“.
Pursuant to Article 107(1) of the Treaty, ‘any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market’.
Označení určitého opatření za státní podporu předpokládá, že jsou splněny následující kumulativní podmínky: 1) dotčené opatření poskytuje zvýhodnění prostřednictvím státních prostředků, 2) toto zvýhodnění je selektivní a 3) dotčené opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž či může ovlivnit obchod mezi členskými státy.
The classification of a measure as State aid requires the following cumulative conditions to be met: (1) the measure in question confers an advantage through state resources; (2) the advantage is selective; and (3) the measure distorts or threatens to distort competition and is capable of affecting trade between Member States.
Je nutno také připomenout, že podle ustálené judikatury zahrnuje pojem státní podpory nejenom pozitivní výhody, jako jsou dotace, nýbrž také opatření, která různým způsobem snižují výdaje, jež běžně zatěžují rozpočet podniku, jako jsou osvobození od daně a daňové úlevy [48].
It should also be recalled that, according to established case law, the concept of aid includes not only positive actions such as subsidies, but also interventions, such as exemptions and tax relief, which act in various ways to provide relief from charges normally borne by company budgets [48].
Nejprve je nutno poznamenat, že dohody o narovnání s daňovými poplatníky představují běžný postup belgické daňové správy, a pokud jde o oblast DPH, výslovně je uvádí článek 84 zákona o DPH.
It should first be noted that settlement agreements concluded with taxpayers are a normal practice of the Belgian tax authorities and in the field of VAT they are explicitly provided for in Article 84 of the VAT Code.
Toto rozhodnutí ostatně nezpochybňuje užitečnost těchto dohod, které umožňují vyhnout se řadě sporů.
Moreover, this Decision does not question the utility of such agreements, which serve to avoid numerous legal disputes.
Je třeba připomenout, že belgické správní pokyny v této oblasti stanoví, že uzavření transakce s osobou povinnou k dani obvykle obsahuje ústupky obou stran.
It should be recalled that the applicable Belgian administrative rules state that concluding a settlement with the taxpayer generally involves concessions on both sides.
Ovšem podle článku 84 zákona o DPH jsou tyto transakce možné pouze za předpokladu, že neobsahují osvobození od daně nebo její snížení.
Nevertheless, in accordance with Article 84 of the VAT Code, such settlements are possible only to the extent that they do not involve a tax exemption or reduction.
Podle této zásady se transakce nemůže týkat výše daně, která vyplývá ze zjištěných skutečností, ale pouze skutkových záležitostí.
Pursuant to this principle, a settlement cannot refer to the amount of tax arising from the established facts, but rather to points of fact.
V této souvislosti se Komise domnívá, že dohoda o narovnání mezi osobou povinnou k DPH a belgickou daňovou správou může vést k hospodářskému zvýhodnění pouze za následujících podmínek:
In this context, the Commission considers that a settlement agreement between a person subject to VAT and the Belgian tax authorities can lead to an economic advantage only under the following conditions:
pokud jsou ústupky správy jasně neúměrné ve srovnání s ústupky osoby povinné k dani při zohlednění okolností celé záležitosti a pokud správa zjevně neuplatňuje stejně výhodné jednání vůči ostatním daňovým poplatníkům, kteří se nacházejí v obdobné situaci;
when the concessions made by the authorities are clearly out of proportion to the concessions made by the taxable person, given the circumstances, and there are indications that the authorities clearly do not apply the same favourable treatment to other taxpayers in similar situations,
je-li nutno napadnout zákonnost dohody, např. v případě, kdy dojde ke snížení výše dlužné daně v rozporu s článkem 84 zákona o DPH (osvobození od daně nebo její snížení založené na právních otázkách).
when the legality of the agreement must be questioned, for example when the amount of tax due is reduced in violation of Article 84 of the VAT Code (tax exemption or reduction concerning a point of law).
Je proto nutno přezkoumat, zda transakce uzavřená mezi ISI a společností Umicore splňuje výše uvedené podmínky.
It is necessary, therefore, to examine whether the settlement concluded between the Special Tax Inspectorate and Umicore meets the conditions mentioned above.
Nejprve je nutno ověřit, zda opatření poskytuje příjemci zvýhodnění, které snižuje výdaje běžně zatěžující jeho rozpočet [49].
It is necessary, first of all, to check whether the measure grants the beneficiary any advantage that provides relief from charges normally borne by its budget [49].
V tomto případě to znamená zjistit, zda byla sporná transakce uzavřena protiprávním způsobem nebo na základě neúměrných ústupků daňové správy.
In the case under consideration, this involves determining whether the disputed settlement was concluded illegally or on the basis of disproportionate concessions made by the tax authorities.
Dodržení pravidel postupu
Regularity of the procedure
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení se Komise domnívala, že postup daňových orgánů by mohl představovat odchylku od běžného postupu při stanovení nebo likvidaci dluhu v oblasti DPH, protože dohoda neuváděla svůj právní základ a správa měla zaslat osobě povinné k dani při neexistenci jejího souhlasu vymáhací příkaz provázený navýšením pokuty o 50 %.
In its opening decision, the Commission stated that the procedure followed by the tax authorities could constitute a deviation from the normal course of the procedure for determining and settling VAT debt in so far as the agreement does not mention the legal basis and the tax authorities, in the absence of an agreement with the taxpayer, could issue a constraining order accompanied by a 50 % increase in the fine.
Jak je již uvedeno v bodě odůvodnění č. 39, zaslání dodatečného platebního výměru je běžným postupem belgických daňových orgánů v oblasti DPH, aby se zajistilo dodržení základních zásad, jako je právo na obhajobu.
As already indicated in recital 39, issuing an adjustment notice is a normal practice of the Belgian tax authorities in the field of VAT, aimed at ensuring compliance with fundamental principles such as the right to defence.
Na oba dodatečné platební výměry oznámené ISI společnosti Umicore je proto skutečně nutno nahlížet jako na předběžná upozornění daňových orgánů, a ne jako na rozhodnou skutečnost zakládající vymahatelnost DPH.
Consequently, the two adjustment notices issued by the Special Tax Inspectorate and addressed to Umicore have to be considered preliminary notices issued by the tax authorities and not as giving rise to a VAT exemption.
Možnost uzavírat dohody o narovnání ostatně výslovně stanoví belgický zákon o DPH a je ji nutno považovat za běžnou praxi belgických daňových orgánů.
Moreover, the possibility of concluding settlement agreements with taxable persons is explicitly provided for in the Belgian VAT Code and has to be considered a normal practice of the Belgian tax authorities.
Tyto orgány ale musí dodržovat zásadu, že podobné transakce nesmí vést k osvobození od dlužné daně ani k jejímu snížení.
However, the authorities must comply with the principle that such settlements can involve neither an exemption from nor a reduction in the amount of tax due.
K těmto transakcím tedy v zásadě dochází v situacích, kdy se daňové orgány chtějí vyhnout sporu s osobou povinnou k dani ohledně skutečností, které nejsou zcela jasně prokázány.
Therefore, such settlements can occur, in principle, only in situations where the tax authorities wish to avoid a legal dispute with the taxable person concerning facts that have not been clearly established.
Je nutno také poznamenat, že daňové orgány nejsou povinny v případech, kdy správa nemohla získat souhlas osoby povinné k dani se zdaněním navrženým v dodatečném platebním výměru, vydat vymáhací příkaz.
Furthermore, it should be noted that the tax authorities are under no obligation to issue a constraining order in cases where the authorities have not been able to reach an agreement with the taxable person on the taxation proposed in the adjustment notice.
V případě, že přetrvávají pochyby o dotčených skutečnostech, mohou se příslušné orgány naopak pokusit dosáhnout s osobou povinnou k dani dohody.
On the contrary, where there are doubts concerning the facts at issue, the competent authorities may still attempt to conclude an agreement with the taxable person.
Z analýzy právních dokumentů konečně vyplývá, že žádné ustanovení neukládá belgickým daňovým orgánům za povinnost uvádět v dotyčných dohodách jejich výslovný právní základ.
Finally, the analysis of the legal texts shows that there is no provision that establishes an obligation for the Belgian tax authorities to indicate an explicit legal basis in the agreements in question.
Na základě právních souvislostí popsaných v tomto rozhodnutí tak musí Komise dojít k závěru, že postup uplatněný daňovými orgány vůči společnosti Umicore proběhl v souladu s platnými pravidly a postupy a nepředstavuje odchylku od běžného průběhu řízení.
Therefore, the Commission has to conclude, on the basis of the legal context described in this Decision, that the procedure applied by the tax authorities in relation to Umicore was carried out in compliance with the rules and practices in force and did not constitute a deviation from the normal course of the procedure.
Dále je nutno analyzovat dotčené transakce při zohlednění předložených předběžných připomínek a zjistit případnou existenci zvýhodnění.
It is then necessary to analyse the settlements in question by taking into account the preliminary remarks made, with a view to determining the possible existence of an advantage.
Postup, který následuje, spočívá na analýze dvou odlišných období, přičemž první období se týká roků 1995 a 1996, u kterých přistoupily daňové orgány k opravě, a druhé roků 1997 a 1998, u nichž se od zdanění zcela upustilo.
The reasoning presented below rests on the analysis of two distinct periods, one that includes the years 1995 and 1996 which were covered by the adjustment carried out by the tax authorities and one that includes the years 1997 and 1998 for which taxation was completely abandoned.
Období 1995–1996
Years 1995-96
Pro zjištění případného zvýhodnění za období 1995–1996 je nutno analyzovat tři druhy odlišných transakcí, u nichž byly plánovány opravy oznámené společnosti Umicore dne 30. listopadu 1998.
As regards the period 1995-96, it is necessary to analyse three different types of transaction covered by the draft rectification notified to Umicore on 30 November 1998, in order to determine the possible existence of an advantage.
U každého druhu transakcí má tato analýza za cíl zjistit minimální výše DPH, pokut a úroků z prodlení, které by měly belgické daňové orgány vyžadovat na základě přiměřeného výkladu a bez přehnaných ústupků a aniž by došlo k nesprávnému použití předpisů v oblasti DPH.
For each type of transaction, the analysis seeks to identify the minimum amounts of VAT, fines and late interest that should have been imposed by the Belgian tax authorities on the basis of a reasonable interpretation of the facts, without excessive concessions or irregular application of the VAT rules.
Dodání zboží zákazníkům se sídlem v Itálii
Deliveries of goods to customers established in Italy
V prvním případě se transakce týkaly dodání ryzího stříbra „ze závodu“, k nimž došlo mezi únorem 1995 a únorem 1996 a která proběhla podle následujícího vyobrazení:
The first case refers to transactions relating to ‘ex-works’ deliveries of pure silver carried out between February 1995 and February 1996, as follows:
Daňový doklad
Invoice
Přeprava zajišťovaná dopravní společností pro C
Transport by transport company on behalf of C
Umicore vystavila daňové doklady za zboží společnosti „B“ [50] sídlící v Itálii a vlastnící identifikační číslo pro účely DPH v tomto členském státě.
Umicore invoiced the goods to company B [50], established in Italy and holding a VAT registration number issued in that Member State.
Tato společnost přefakturovala zboží zákazníku „C“, který je osobou povinnou k DPH a také sídlí v Itálii.
The latter company re-invoiced the goods to customer C, another taxable person subject to VAT established in Italy.
Na příkaz osoby povinné k dani C bylo zboží převezeno z místa výroby v Belgii přímo do Itálie.
The goods were transported, on behalf of C, directly from the place of production in Belgium to Italy.
Většina daňových dokladů, které společnost Umicore vystavila svému zákazníkovi B, byla uhrazena osobou povinnou k dani C.
Most of the invoices issued by Umicore for its customer B were paid for by taxable person C.
Daňové doklady odeslané společností Umicore zákazníkovi B byly vystaveny v rámci osvobození od daně podle článku 39 bis zákona o DPH.
Umicore issued the invoices addressed to B under the exemption provided for in Article 39 bis of the VAT Code.
Přezkum daňových dokladů pro forma, které byly získány v rámci správní spolupráce s italskými daňovými orgány, ukazuje, že adresátem zboží byla osoba povinná k dani C.
The examination of the pro forma invoices, obtained through administrative cooperation with the Italian tax authorities, suggests that taxable person C was the consignee of the goods.
Ve svém dodatečném platebním výměru ze dne 30. listopadu 1998 se ISI původně domnívala, že nebylo splněno kritérium osvobození dodání zboží uvnitř Společenství týkající se přepravy, protože přeprava byla uskutečněna pro následujícího zákazníka (a ne prodávajícím nebo pořizovatelem či jejich jménem, jak vyžaduje článek 39 bis zákona o DPH).
In its adjustment notice of 30 November 1998, the Special Tax Inspectorate considered initially that the transport criterion for the exemption of intra-Community supplies had not been met in so far as the transport had been carried out on behalf of a subsequent customer (and not by or on behalf of the seller or the buyer, as provided for in Article 39 bis of the VAT Code).
Na tomto základě správa tehdy dospěla k závěru, že transakce mezi Umicore a zákazníkem B představuje dodání zboží bez přepravy, a nemůže tak využít osvobození podle článku 39 bis zákona o DPH.
On this basis, the authorities took the view that the transaction concluded between Umicore and customer B constituted a delivery of goods that did not include transport and therefore could not benefit from the exemption in Article 39 bis of the VAT Code.
Informace předané Komisi Belgií a společností Umicore ale zřejmě prokazují, že belgické daňové orgány mohly odůvodněně pochybovat o tom, že transakce skutečně proběhla mezi společností Umicore a společností B. Je totiž zřejmé, že:
The information communicated by Belgium and Umicore to the Commission appears to indicate, nonetheless, that the reality of the transaction between Umicore and company B could reasonably be called into question by the Belgian tax authorities.
z informací předaných týmiž italskými daňovými orgány také vyplývalo, že jediný správce společnosti B nebyl veden v policejních záznamech,
the information communicated by the Italian tax authorities also indicated that the sole director of company B was not recorded on the police register,
dvě žádosti o informace zaslané belgickými daňovými orgány italským partnerům dne 26. srpna 1998 a 1. dubna 1999 prokazují, že belgická daňová správa měla již před uzavřením dohody vážné pochybnosti o skutečné existenci společnosti B,
two requests for information sent by the Belgian tax authorities to their Italian counterparts on 26 August 1998 and 1 April 1999 also indicate that the Belgian tax authorities had serious doubts as to the actual existence of company B prior to the conclusion of the agreement,
přeprava zboží do Itálie byla uskutečněna pro osobu povinnou k dani C,
the goods had been transported to Italy on behalf of company C, a taxable person,
zboží bylo přepraveno z místa výroby v Belgii rovnou do skladu v Itálii, kde bylo dáno k dispozici společnosti C,
the goods had been directly transported from the production site in Belgium to a warehouse in Italy where they had been made available to C,
většinu daňových dokladů odeslaných společností Umicore společnosti B uhradila společnost C,
the vast majority of the invoices which Umicore sent to company B had been paid by company C,
z prohlášení odpovědných pracovníků společnosti Umicore převzatých v jistém zápisu, z něhož byl přepsán výtah do dodatečného platebního výměru, vyplývá, že mezi společností Umicore a společností B neexistovala žádná rámcová smlouva,
based on statements made by the Umicore managers and set out in a report, an extract from which was included in the adjustment notice, it seems that there was no contract between Umicore and company B,
naopak se zdá, že italské daňové orgány nezpochybňovaly skutečnou existenci společnosti C, k jejímuž účetnictví získaly v rámci inspekce úplný přístup.
however, it seems that the actual existence of company C was never questioned by the Italian tax authorities, who had obtained full access to its accounts during an inspection.
Každé toto zjištění vzato odděleně není pravděpodobně dostatečné k prokázání smyšlenosti prodeje mezi společností Umicore a společností B. Ovšem posouzena vcelku mohou stejná zjištění vyvolat jisté pochyby o tom, zda mezi Umicore a společností B došlo skutečně k prodeji. Belgické daňové orgány, které byly informovány o podezřeních ohledně skutečného výkonu činnosti hospodářského subjektu B před uzavřením transakce se společností Umicore dne 21. prosince 2000, tak měly široké pole pro posouzení, zda transakce byly skutečné, a k případnému překvalifikování.
Look at separately, neither one of these observations is probably sufficient to demonstrate the fictitious nature of the sale between Umicore and company B. However, when looked at together, these observations can instil definite doubt about the reality of the sale between Umicore and company B. The Belgian tax authorities, who had been informed of suspicions about the actual existence of the activities of company B before the conclusion of the transaction with Umicore on 21 December 2000, thus enjoyed a wide discretion in assessing the reality of the transactions and, where appropriate, in reclassifying them.
V tomto ohledu je nutno připomenout, že podle ustálené judikatury kasačního soudu v Belgii musí být daň založena na skutkovém stavu [51].
It must be remembered, in this respect, that in line with the settled case law of the Court of Cassation in Belgium, tax must be based on actual facts [51].
Belgická daňová správa tak musí stanovit zdanitelný základ nikoliv na zdánlivých transakcích uváděných osobou povinnou k dani pro odůvodnění případného osvobození, ale na skutečných transakcích, jak vyplývají ze skutečného úmyslu stran.
The Belgian tax authorities are therefore required in principle to base their taxation, not on apparent transactions presented by a taxable person to justify a potential exemption, but on actual transactions based on the real intentions of the parties.
Pokud z informací, které měly belgické daňové orgány k dispozici, vyplyne, že se u prodeje mezi A a B jedná o smyšlený prodej a že ke skutečnému prodeji (zahrnujícímu převod práva nakládat s hmotným majetkem) došlo opravdu ve vztahu mezi A a C, měly tyto orgány právo překvalifikovat dodání mezi A a B na dodání mezi A a C a uplatnit na takto překvalifikovanou transakci předpisy v oblasti DPH.
If it emerged from the information available to the Belgian tax authorities that the sale between A and B was fictitious and that the real sale (involving transfer of the power to dispose of the goods) had in fact occurred between A and C, these authorities were therefore entitled to reclassify delivery of the goods between A and B as delivery of the goods between A and C, and to apply the VAT rules to this reclassified transaction.
Okolnost, že k podvodu došlo v Itálii prostřednictvím subjektu neplnícího závazky, neumožňuje přehodnotit případný nárok na osvobození od daně společnosti Umicore, protože belgická správa nezpochybnila její dobrou víru.
The fact that fraud had occurred in Italy through the intermediary of a missing trader does not mean that the right to exemption which Umicore could avail itself of should be called into question, since the good faith of the latter had not been disputed by the Belgian authorities.
Z uvedeného tak vyplývá, že belgické daňové orgány mohly oprávněně překvalifikovat dotčené transakce na dodání uvnitř Společenství mezi společností Umicore a společností C, aniž by toto překvalifikování představovalo neúměrný ústupek správy nebo nesprávné uplatnění předpisů v oblasti DPH.
In the light of the above, the Belgian tax authorities could legitimately reclassify the transactions in question as intra-Community supplies between Umicore and company C, without this reclassification constituting a disproportionate concession or irregular application of VAT rules.
Navíc mohly poskytnout na takto překvalifikované transakce osvobození do DPH, protože byly splněny všechny podmínky osvobození (včetně přepravy pořizovatelem nebo jeho jménem).
They could also exempt the reclassified transactions from VAT since all the conditions for exemption had been met (including transport by or on behalf of the purchaser).
Je proto nutno přezkoumat, i) zda belgické daňové orgány měly právo uložit pokutu na základě čl. 70 odst. 2 zákona o DPH kvůli nepřesným údajům na daňovém dokladu, a pokud ano, tak ii) jaká výše této pokuty měla být stanovena a iii) zda měla společnost Umicore prospěch z neúměrných ústupků nebo z nesprávného použití právních předpisů daňovou správou.
It must therefore be examined (i) whether the Belgian tax authorities were entitled to impose a fine based on Article 70(2) of the VAT Code because of the inaccurate information on the invoices and, if so, (ii) what should have been the amount of this fine, and (iii) whether Umicore benefited from disproportionate concessions or irregular application of the law by the tax authorities.
Nejprve je nutno připomenout, že v případě nepřesností v povinných údajích na daňovém dokladu, který se týká dodání uvnitř Společenství, stanoví královský výnos č. 41 pokutu ve výši 100 % daně dlužné za dotčené transakce.
First, it must be pointed out that, in the case of inaccurate information featured on an invoice relating to intra-Community supplies, Royal Decree No 41 provides for a fine amounting to 100 % of the tax owed on the transactions in question.
Jak je ale vysvětleno výše v bodech odůvodnění 45 a 46, uložení správní pokuty podléhá zásadě přiměřenosti a správa má podle článku 9 výnosu regenta ze dne 18. března 1831 právo odchýlit se od rozpětí pokut stanovených královským výnosem č. 41.
Nevertheless, as stated in recitals 45 and 46, administrative fines are subject to the principle of proportionality and the authorities have the power, pursuant to Article 9 of the Regent’s Decree of 18 March 1831, to depart from the scales for fines set out in Royal Decree No 41.