natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V důsledku hrozící platební neschopnosti požádala společnost GfW některé věřitele (fond WAK, vinařské podniky a přibližně 130 obchodníků účastnících se nákupu uvedeného v 18. bodě odůvodnění)), aby se vzdali části svých nesplacených pohledávek a umožnili jí tak pokračovat v činnosti.
As a result of the impending insolvency, GfW asked some creditors (WAK, the winegrowing enterprises and around 130 merchants involved in the purchase described in recital 18) to waive part of their outstanding claims to enable the company to continue trading.
Vinařské podniky a obchodníci by se měli vzdát 90 % svých nesplacených pohledávek, což znamená, že by obdrželi pouze další 2 % z dohodnuté kupní ceny.
In the case of the winegrowing enterprises and merchants, the waiver was to cover 90 % of their outstanding claims, meaning they would only receive an additional 2 % of the agreed purchase price.
Zbývající schodek měl být eliminován díky nezbytnému podřízení pohledávek a prominutí pohledávek ze strany fondu WAK.
The remaining deficit was to be eliminated by the necessary subordination of claims and waiver of claims by WAK.
Jako hlavní věřitel (viz tabulka 1) se slabší pozicí z hlediska zajištění měla fond WAK výrazný zájem na odvrácení hrozící platební neschopnosti.
As principle creditor (see table 1) with a weaker security position, WAK had a considerable interest in avoiding the impending insolvency.
Proto se pokusil přesvědčit vinařské podniky a obchodníky, aby souhlasili s prominutím části svých pohledávek.
It therefore tried to convince the winegrowing enterprises and merchants to agree to waive a part of their claims.
Fond WAK také dne 4. prosince 2000 podepsal písemnou dohodu se společností GfW, v níž se zavazuje podřídit část svých nesplacených pohledávek – odpovídající schodku GfW – ve prospěch ostatních věřitelů.
WAK also signed a written agreement with GfW, dated 4 December 2000, where it agrees to subordinate a part of its outstanding claims — corresponding to GfW’s deficit — in favour of the other creditors.
Konečná výše tohoto podřízení pohledávek měla být stanovena až po obdržení prohlášení vinařských podniků a obchodníků, že se vzdávají svých pohledávek, aby se tak minimalizovala výše podřízených pohledávek.
The final amount of the subordination of claims was only to be specified once the waiver of claims declarations of the winegrowing enterprises and merchants had been received, so as to minimise the amount subordinated.
Bylo také dohodnuto, že fond WAK by se v případě, že by se to v pozdější fázi ukázalo jako nutné pro odvrácení úpadkového řízení, vzdal pohledávek ve výši rovnající se výši podřízených pohledávek.
It was also agreed that WAK would, if it would prove necessary at a later stage to avoid insolvency proceedings, waive the same amount of claims as it had subordinated.
1700 z 2700 vinařských podniků a obchodníků vyjádřilo ochotu vzdát se 90 % svých zbývajících pohledávek, což odpovídá přibližně 60 % nesplacených pohledávek této skupiny jako celku.
1700 out of the 2700 winegrowing enterprises and merchants declared their willingness to waive 90 % of their remaining claims, corresponding to around 60 % of the outstanding claims of the group as a whole.
Zbývající vinařské podniky a obchodníci však tuto nabídku buď výslovně odmítli, nebo na žádost nereagovali.
However, the remaining winegrowing enterprises and merchants either specifically refused the offer or did not answer the request.
Někteří z nich se evidentně rozhodli, že se svých pohledávek nevzdají vzhledem ke svému silnějšímu postavení z hlediska zajištění – někteří disponovali prodlouženou výhradou vlastnictví a již obdrželi zálohu ve výši 80 % z dohodnuté ceny.
It was clear that some of them decided not to waive their claims because of their stronger security position — some had prolonged retention of title and had already received down payment of 80 % of the agreed price.
To znamenalo, že by jejich výnosy v případě úpadkového řízení byly vyšší než nabízená 2 % dohodnuté kupní ceny.
This meant that their returns in case of insolvency proceedings would be higher than the 2 % of the agreed purchase price which was on offer.
Navíc řada vinařských podniků a obchodníků podala na společnost GfW stížnost a těmito stížnostmi se zabýval soud, který navrhl dohody o narovnání.
In addition, a number of the winegrowing enterprises and merchants had handed in complaints against GfW and these complaints had been treated by the court who proposed settlements agreements.
Podle těchto dohod o narovnání by společnost GfW měla zaplatit 70 % ze zbývajících pohledávek a 30 % by se měla vzdát.
According to the settlement agreements GfW should pay 70 % of the remaining claims and 30 % should be waived.
Soud rovněž rozhodl, že společnost GfW bude muset uhradit 80 % soudních poplatků.
The court also decided that GfW would have to carry 80 % of the court fees.
Podobné dohody o narovnání navrhly i další soudy a s ohledem na tuto skutečnost již společnost GfW nemohla předpokládat, že by ostatní vinařské podniky a obchodníci byli ochotni se vzdát 90 % svých zbývajících pohledávek.
Similar settlement agreements were proposed by other courts and, with this in mind, it was no longer possible for GfW to expect that the other winegrowing enterprises and merchants would agree to waiving 90 % of their remaining claims.
Kromě toho někteří vinaři a obchodníci nyní prohlásili, že ze zbývajících 20 % budou požadovat vyplatit plných 100 %.
In addition, several winegrowing enterprises and merchants now declared that they would demand 100 % repayment of the remaining 20 %.
§ 305a německého zákona o úpadku stanoví, že mimosoudní narovnání (außergerichtliche Einigung) s cílem předejít vypořádání pohledávek ztroskotá, pokud se jediný z věřitelů rozhodne přistoupit k vymáhání poté, co bylo jednání o mimosoudním narovnání zahájeno.
§ 305a of the German insolvency law states that an out of court settlement (außergerichtliche Einigung) to avoid settlement of debts fails when one single creditor decides to proceed to enforcement after the out of court settlement negotiations have started.
Proto společnost GfW v rozporu se svým původním záměrem již nemohla žádat vinařské podniky a obchodníky, aby se vzdali svých pohledávek.
Therefore, contrary to its original intention, GfW could no longer ask the winegrowing enterprises and merchants to waive any of their claims.
Tato dohoda rovněž uvádí, že zbývající pohledávky vinařských podniků a obchodníků budou uhrazeny v plné výši.
The agreement also stated that the winegrowing enterprises and merchants remaining claims would be settled in full.
Tímto způsobem byla zajištěna bezpečnost nepodřízených pohledávek fondu WAK, byl odstraněn schodek, prozatím odvráceno úpadkové řízení a společnost GfW mohla pokračovat v obchodní činnosti.
This way, the security of WAK’s non-subordinated claims was guaranteed, the deficit situation was remedied, insolvency proceedings were avoided for the time being and GfW could continue trading.
Během období od 1. listopadu 2000 do 31. prosince 2000 uhradila společnost GfW fondu WAK splátky úvěru v hodnotě 1440446,92 EUR. V období let 2001–2005 pokračovala společnost GfW v obchodní činnosti a pravidelně splácela fondu WAK úvěr; celková výše splátek dosáhla 3728969,40 EUR. Společnost GfW navíc v průběhu roku 2001 hradila fondu WAK úroky ve výši 149757,16 EUR.
During the period of 1 November 2000 to 31 December 2000 GfW made repayments to WAK on the loan at a value of EUR 1440446,92. During the period of 2001-2005 GfW continued trading and made regular repayments on its loan to WAK, totalling EUR 3728969,40. In addition, during 2001, GfW made interest payments totalling EUR 149757,16 to WAK.
Veškerý výtěžek byl použit na vyplacení fondu WAK.
All the proceeds were used to repay WAK.
Do 31. prosince 2005 byla splacena část úvěru ve výši 9897154,65 EUR a uhrazeny úrokové platby ve výši 793994,99 EUR. Po likvidaci zbývajícího majetku společnosti GfW (v hodnotě 87079,79 EUR) byly zbývající nesplacené pohledávky fondu WAK v přibližné výši 313000 EUR prohlášeny za nedobytné a byly odepsány.
By 31 December 2005 EUR 9897154,65 of the loan had been repaid and EUR 793994,99 in interest payments had been made.
Nesplacená část úvěru tedy činila celkem 5318441,60 EUR (původní prominutí pohledávky ve výši 5005441,60 EUR a nesplacené pohledávky po likvidaci ve výši 313000 EUR).
After winding-up GfW’s remaining assets (EUR 87079,79), WAK’s remaining outstanding claims of around EUR 313000 were declared irrecoverable and were written off. The part of the loan that was never repaid therefore totalled EUR 5318441,60 (the original waiver of claims of EUR 5005441,60 plus the outstanding claims after liquidation of EUR 313000).
7 Povaha a intenzita podpory
Nature and intensity of the aid
Fond WAK poskytl v roce 1999 společnosti GfW úvěr ve výši 15302696,25 EUR v několika splátkách na dobu 12 až 18 měsíců:
WAK’s EUR 15302696,25 loan to GfW was granted in several instalments in 1999 for a term of 12 to 18 months:
Byly účtovány následující úrokové sazby:
The interest rates charged was as follows:
čtvrtletí 1999
4th quarter 1999
čtvrtletí 2000
1st quarter 2000
čtvrtletí 2000
2nd quarter 2000
čtvrtletí 2000
3rd quarter 2000
čtvrtletí 2000
4th quarter 2000
Dne 11. listopadu 1999 obdrželi dodavatelé zálohu ve výši 80 % dohodnuté ceny.
On 11 November 1999 the suppliers received a down payment of 80 % of the agreed price.
Navíc v důsledku prodloužené výhrady vlastnictví udělené některým dodavatelům, byla část zásob, která by nevyústila ve zpracování, mísení nebo směšování, použita k zajištění zbývající pohledávky těchto dodavatelů ve výši 20 %.
In addition, as a result of the prolonged retention of title awarded some of the suppliers, which would not come to an end on processing, blending or mixing, part of the stock was used to secure these suppliers’ remaining claim of 20 %.
Bylo rovněž dohodnuto, že zásoby poslouží jako zajištění vůči bance WAK.
The stocks were also agreed as collateral for WAK.
V důsledku výhrady vlastnictví však měl fond WAK jen sekundární nárok na část zásob, dokud nebyly vypořádány pohledávky, na které se vztahovala prodloužená výhrada vlastnictví.
However, due to the retention of title WAK had only a secondary claim on part of the stock as long as the claims with prolonged retention of title were not settled.
V důsledku uvedených skutečností tedy větší podíl rizika kolísání cen nesla společnost GfW a její věřitelé, z nichž hlavním byla fond WAK.
The larger share of the risk of fluctuations in prices consequently lay with GfW and its creditors of which WAK was the main one.
Z úvěru poskytnutého bankou WAK společnosti GfW byl hrazen jen omezený úrok: od 11. listopadu 1999 do 31. prosince 1999 (ve výši 3,28 %), od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2000 (3,51 % – 5,15 %) a od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2001 (4,55 %–5,25 %).
On the loan granted by WAK to GfW only limited interest was paid: from 11 November 1999 to 31 December 1999 (at a rate of 3,28 %), from 1 January 2000 to 31 December 2000 (3,51-5,15 %) and from 1 January 2001 to 31 December 2001 (4,55-5,25 %).
Po 31. prosinci 2001 nebyl vznesen nárok na další úhradu úroku.
No further interest was claimed after 31 December 2001.
Při zohlednění rizika, které fondu WAK plynulo z poskytnutí úvěru společnosti GfW, měl být kromě běžné úrokové sazby vyměřen společnosti významný příplatek za riziko.
Considering the risk that WAK took when lending the money to GfW, a substantial risk premium should have been charged on top of the regular interest rate.
Vzhledem k tomu, že k úrokové sazbě žádný takový příplatek za riziko připočten nebyl, obsahoval úvěr v době svého poskytnutí prvek podpory.
As there was no such risk premium added to the interest rate an aid element was present at the time of granting of the loan.
Tento prvek podpory lze vypočítat jako rozdíl mezi účtovanou úrokovou sazbou a tržní úrokovou sazbou po přičtení příplatku za riziko, který měl být správně účtován.
This aid element can be calculated as the difference between the interest rate charged and the market interest rate plus the risk premium which should have been charged.
Podle sdělení Komise o metodě stanovení referenčních a diskontních sazeb [8] ve znění sdělení Komise o technickém přizpůsobení metody stanovení referenčních a diskontních sazeb [9], platného pro dané období, se základní referenční sazba pro Německo pohybuje mezi 5,23 % a 6,33 %.
According to the Commission notice on the method for setting the reference and discount rates [8] as amended by Commission notice on technical adaptation to the method for setting the reference and discount rates [9], applicable for the period in question, the base reference rate for Germany lay between 5,23 % and 6,33 %.
Podle tohoto sdělení je stanovena referenční sazba minimální sazbou, kterou je možné ve zvláštních rizikových situacích zvýšit (například u podniku v obtížích nebo v případě, že není poskytnuta záruka obvykle požadovaná bankami).
According to the notice, the reference rate determined is a floor rate which may be increased in situations involving particular risk (for example, an undertaking in difficulty, or where the security normally required by banks is not provided).
V takových případech může příplatek činit až 400 bazických bodů nebo i více v případě, že by s poskytnutím příslušného úvěru nesouhlasila žádná soukromá banka.
In such cases, the premium may amount to 400 basis points or more if no private bank would have agreed to grant the relevant loan.
Podle Německa se úrokové sazby účtované německými bankami za toto období u obdobných úvěrů pohybovaly mezi 5,25 % až 6,50 % (např. VR-Bank Südliche Winstrasse.) a 5,40 % až 6 % (Die Kreissparkasse Bad Dürkheim).
According to Germany, interest rates charged by German banks during the same period for similar credits lay between 5,25 % and 6,50 % (VR-Bank Südliche Winstrasse e.G.) and 5,40 % and 6 % (Die Kreissparkasse Bad Dürkheim).
8 Doba trvání opatření
Duration of measure
Jednorázové opatření.
One-off measure.
9 Důvody pro zahájení formálního vyšetřovacího řízení
Reasons for initiating the formal investigation procedure
Komise zahájila formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU vzhledem k podezření, že podřízení a prominutí pohledávek by mohlo představovat státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU.
The Commission initiated the formal investigation procedure provided for under Article 108(2) of the TFEU because it suspected that the subordination and waiver of claims could constitute State aid in the meaning of Article 107 of the TFEU.
Komise zkoumala na základě informací dostupných v době původního zahájení formálního vyšetřovacího řízení zejména to, zda bylo podřízení a prominutí pohledávek provedeno na základě zkoušky soukromého věřitele.
In particular, the Commission had, based on the information available at the time of the initial opening of the formal investigation procedure, examined whether the subordination and waiver of claims were carried out pursuant to the private creditor test.
Prostřednictvím zkoušky soukromého věřitele se posuzuje, zda by soukromý věřitel za stejných tržních podmínek jednal nebo zda jednal stejně jako veřejný věřitel.
The private creditor test assesses whether, under the same market conditions, a private creditor would have acted or has acted in the same way as the public creditor.
V předmětném případě měli soukromí věřitelé u společnosti GfW k 31. říjnu 2010 pohledávky ve výši 5,5 milionu EUR, ale žádný z nich se svých pohledávek nevzdal.
As regards the case at hand, private creditors had claims on GfW totalling EUR 5,5 million on 31 October 2000, but none of them waived their claims.
Ze zprávy nezávislého auditora se skutečně jevilo, že pro fond WAK bylo podřízení a prominutí části pohledávek z ekonomického hlediska smysluplné, avšak nevyplývalo z ní, proč nebyl ochoten vzdát své pohledávky žádný ze zbývajících věřitelů.
The report by an independent auditor did appear to show that it made economic sense for WAK to subordinate and waive a share of their claims, but did not explain why none of the other creditors were prepared to waive their own claims.
Při zahájení formálního vyšetřovacího řízení dospěla Komise k závěru, že v době zahájení řízení nebylo možné vyloučit, že podřízení a zřeknutí se pohledávek ze strany fondu WAK (tj. úvěru poskytnutého společnosti GfW a budoucích úroků z tohoto úvěru), nebylo v souladu se zkouškou soukromého věřitele vzhledem k tomu, že se jevilo jako vyšší, než bylo nezbytně nutné, a nepřiměřeně zvýhodňovalo nejen GfW, ale i další věřitele (především vinařské podniky a obchodníky), jejichž pohledávky byly uhrazeny v plné výši.
In the opening of the formal investigation procedure the Commission concluded that at the time of the opening of procedure, it could not be excluded that WAK’s subordination and waiver of claims (the loan to GfW and future interest payments on this loan) were not in accordance with the private creditor test as they seemed to be higher than absolutely necessary and excessively favoured not only GfW but also the other creditors (primarily the winegrowing enterprises and merchants) who had their claims refunded in full.
Zahájení formálního vyšetřovacího řízení bylo pak rozšířeno tak, aby zahrnovalo i poskytnutí úvěru.
The opening of the formal investigation procedure was then extended to include the granting of the loan.
Konkrétně byla vyjádřena pochybnost o tom, zda poskytnutí úvěru proběhlo za tržních podmínek (nebyl účtován příplatek za riziko) a s dostatečnými zárukami.
Specifically, doubt was expressed concerning whether the granting of the loan was done on market terms (no risk premium was charged) and with sufficient securities.
V rozšířeném formálním vyšetřovacím řízení byla opět vznesena pochybnost týkající se možné podpory poskytnuté vinařským podnikům a obchodníkům.
In the extension of the formal investigation procedure, doubt regarding possible aid to the winegrowing enterprises and merchants was again raised.
Informace dostupné v dané době nasvědčovaly tomu, že cena zaplacená za mošt byla vyšší než příslušná cena tržní, že cílem transakce nebyla maximalizace zisku, ale podpora trhu s vínem a moštem, a že pozice vinařských podniků a obchodníků z hlediska zajištění v rámci kupní smlouvy byla výhodnější než za běžných okolností.
The information available at the time seemed to indicate that the price paid for the must was above the relevant market price, that the aim of the transaction was not to maximise profits but to support the wine and must market, and that the security position awarded the winegrowing enterprises and merchants under the sales contract were more advantageous than under normal circumstances.
Pochybnosti týkající se ceny byly ještě zdůrazněny dokumenty poskytnutými Německem po počátečním zahájení řízení, z nichž vyplývalo kolísání cen za litr stolního vína (bez DPH) v roce 1999 v regionu Pfalz-Rheinhessen od minimální ceny 0,26 EUR (říjen/listopad) přes cenu 0,30 EUR (červen až září) a 0,35 EUR (duben) až po maximální výši 1,10 EUR (únor, červen, listopad/prosinec).
The doubt regarding the price was emphasised by documents provided by Germany after the first opening of procedure, which showed a fluctuation in the price per litre of table wine (not including VAT) in 1999 in the Pfalz-Rheinhessen region from a minimum EUR 0,26 (October/November) to EUR 0,30 (June to September), EUR 0,35 (April), and a maximum EUR 1,10 (February, June, November/December).
Minimální tržní cena, stolního vína, které by mohlo být dosaženo v době poskytnutí úvěru, tedy činila 0,26 EUR za litr.
The minimum market price that could be achieved for table wine at the time of granting the loan was therefore EUR 0,26 per litre.
Průměrná pořizovací cena ve výši 0,38 EUR za litr se tedy jevila jako vyšší než nejnižší tržní cena, která se pohybovala kolem 0,26 EUR za litr.
The average purchase price of EUR 0,38 per litre therefore seemed to be above the lowest market price of around EUR 0,26 per litre.
STÍŽNOSTI A INFORMACE TŘETÍCH STRAN
COMPLAINTS AND INFORMATION FROM THIRD PARTIES
Komise obdržela informace o tom, že výše uvedené prominutí pohledávek bylo financováno ze zdrojů fondu WAK.
The Commission received information indicating that the above waiver of claims was financed through WAK funds.
Bylo uvedeno, že spolková země Porýní-Falc jako orgán veřejné moci financující fond WAK prozkoumala případnou kapitálovou injekci v důsledku snížení kapitálové základny fondu WAK, ale nakonec vydala zamítavé rozhodnutí.
As the public authority funding WAK, the federal state of Rhineland-Palatinate was said to have examined a possible capital injection due to WAK’s reduced capital base, but ultimately decided against it.
Komise obdržela stížnost týkající se státní podpory údajně poskytnuté na základě prominutí pohledávek ze strany fondu WAK.
The Commission received a complaint concerning the alleged State aid involved in the waiver of claims by WAK.
Stěžovatel uvedl, že společnost GfW soutěžila v prodeji vinných destilátů a prominutí pohledávek ve prospěch této společnosti způsobilo jejím konkurentům značné problémy s prodejem vlastních výrobků.
The complainant stated that GfW was competing in selling wine distillates and, as a result of the waiver in favour of this company, competitors would have considerable problems selling their own products.
Stěžovatel předložil několik novinových článků obsahujících informace o tom, že se fond WAK vzdal svých pohledávek ve prospěch společnosti GfW.
The complainant submitted several news paper articles with information concerning the waiver of claim by WAK to the benefit of GfW.
Tentýž stěžovatel také zaslal dopis, který obdržel od státního zastupitelství v Kaiserslauternu (centrální kancelář pro vyšetřování hospodářské trestné činnosti) jako odpověď na svůj dopis.
The same complainant also forwarded a letter he had received from the public prosecutor’s office in Kaiserslautern (central economic crime office) as a response to a letter he had sent there.
Státní zastupitelství v Kaiserslauternu ve svém dopise shrnuje informace obdržené od stěžovatele v podobě novinových článků a prohlášení a informuje stěžovatele, že na základě těchto obdržených informací neshledává důvod zahájit trestní vyšetřování (strafrechtliches Ermittlungsverfahren einzuleiten).
The letter from the public prosecutor’s office in Kaiserslautern summarises the information received from the complainant in the form of news paper articles and statements and in the letter informs the complainant that, based on this information they had received, there are no grounds for opening criminal investigation proceedings (strafrechtliches Ermittlungsverfahren einzuleiten).
Komise neobdržela v rámci formálního vyšetřovacího řízení žádné připomínky.
The Commission did not receive any comments as part of the formal investigation procedures.
Další dopisy od stěžovatele, opakovaně zasílané po počátečním zahájení řízení, nepřinesly žádné nové skutečnosti nebo argumenty.
The repeated letters from the complainant after the initial opening of procedure did not add any new facts or arguments.
V. PŘIPOMÍNKY Z NĚMECKA
V. COMMENTS FROM GERMANY
V.1 Prvky podpor v době poskytnutí úvěru
Aid element at time of granting of the loan
Německo poskytlo všestranné informace o podmínkách úvěru poskytnutého fondem WAK společnosti GfW, které byla zahrnuty do popisu opatření v oddílu II:
Germany has provided comprehensive information on the conditions of the loan granted by WAK to GfW which has been included in the description of the measure in section II.
Ve svých připomínkách Německo připouští, že úrok účtovaný z úvěru společnosti GfW fondem WAK byl nižší než tržní sazba.
In its comments, Germany agrees that the interest charged by WAK for the loan to GfW was lower than the market rate.
Německo uznává, že rozdíl mezi tržní sazbou a účtovanou úrokovou sazbou představuje pro společnost GfW podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
Germany recognises that the difference between the market rate and the interest rate charged constitutes aid to GfW in the meaning of Article 107(1) of the TFEU.
V souladu s ustálenou judikaturou [10] není proto zpětné získání podle Německa možné.
In accordance with settled case-law [10] recovery is according to Germany therefore not possible.