natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Goodwill se skutečně může odepsat pouze v případě podnikové kombinace či převodu aktiv, s jedinou výjimkou, jíž je sporné opatření.
Indeed, goodwill can only be deducted in the case of a business combination or transfer of assets, except under the provisions of the contested measure.
Komise rovněž vyjádřila názor, že je nepřiměřené, aby sporné opatření usilovalo o dosažení neutrality, která je cílem španělského systému, protože se týká pouze získání významného podílu v zahraničních podnicích.
The Commission also considered that it was disproportionate for the contested measure to claim to attain the neutrality objectives pursued by the Spanish system because it is limited solely to the acquisition of significant shareholdings in foreign companies.
Komise dále vyjádřila názor, že sporné opatření předpokládá využití státních prostředků, poněvadž jeho prostřednictvím se ministerstvo financí vzdává daňového příjmu.
In addition, the Commission considered that the contested measure implied the use of state resources, as it involved the Spanish Treasury foregoing tax revenue.
V neposlední řadě mohlo sporné opatření narušit hospodářskou soutěž na trhu s akvizicemi evropských podniků, protože přináší selektivní hospodářskou výhodu španělským podnikům, které získaly významný podíl v zahraničních podnicích.
Finally, the contested measure could distort competition in the European business acquisition market by providing a selective economic advantage to Spanish companies engaged in the acquisition of a significant shareholding in foreign companies.
Komise také nezjistila žádný důvod, který by vedl k domněnce, že sporné opatření je slučitelné s vnitřním trhem.
Nor did the Commission find any grounds for considering the contested measure compatible with the internal market.
Komise tedy dospěla k závěru, že sporné opatření by mohlo představovat státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem.
The Commission therefore concluded that the contested measure could constitute incompatible State aid.
V takovém případě by měla být podpora navrácena podle čl. 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES.
If this were the case, recovery should take place according to Article 14 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the Treaty.
Komise v této souvislosti vyzvala španělské orgány a zúčastněné strany k předložení stanoviska, zda se případně může použít zásada ochrany legitimního očekávání či jiná obecná zásada práva Unie, která by výjimečně Komisi umožnila nežádat o navrácení podpory na základě čl. 14 odst. 1 druhé věty uvedeného nařízení Rady.
The Commission accordingly invited the Spanish authorities and interested parties to submit their observations as to the possible presence of legitimate expectations or any other general principle of Union law which would permit the Commission to exceptionally waive recovery pursuant to the second sentence of Article 14(1) of the above-mentioned Council Regulation.
PRVNÍ, ČÁSTEČNĚ ZAMÍTAVÉ ROZHODNUTÍ
THE FIRST PARTIAL NEGATIVE DECISION
V dřívějším rozhodnutí Komise dospěla k závěru, že pokud se čl. 12 odst. 5 TRLIS použije na akvizice uvnitř Unie, představuje režim podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
In the previous Decision, the Commission concluded that Article 12(5) TRLIS constitutes an aid scheme within the meaning of Article 107(1) TFEU when it applies to intra-EU acquisitions.
Komise také vyjádřila názor, že sporné opatření bylo provedeno za porušení čl. 108 odst. 3 SFEU, a při použití u akvizic uvnitř Unie proto představovalo režim protiprávní podpory.
The Commission also found that, since the contested measure had been implemented in breach of Article 108(3) TFEU, it constituted an unlawful aid scheme to the extent that it applied to intra-EU acquisitions.
Řízení započaté na základě rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 10. října 2007 ponechala Komise otevřené v případě akvizic mimo Unii s tím, že španělské orgány se jí zavázaly poskytnout nové informace o překážkách pro přeshraniční fúze mimo Unii.
The Commission maintained the procedure, as initiated by the opening Decision of 10 October 2007, open for extra-EU acquisitions in the light of the new elements which the Spanish authorities undertook to provide as regards the obstacles to cross-border mergers outside the EU.
V. PŘIPOMÍNKY ŠPANĚLSKÝCH ORGÁNŮ A ZÚČASTNĚNÝCH TŘETÍCH STRAN
V. COMMENTS FROM THE SPANISH AUTHORITIES AND INTERESTED THIRD PARTIES
Komise obdržela připomínky španělských orgánů [17] a třiceti dvou třetích stran [18], z toho osmi sdružení.
The Commission received comments from the Spanish authorities [17] and from 32 interested third parties [18], eight of which were associations.
Úhrnem lze říci, že podle španělských orgánů je čl. 12 odst. 5 TRLIS obecným opatřením a nepředstavuje výjimku ze španělské daňové soustavy, jelikož toto ustanovení umožňuje odpis nehmotného majetku, který může provést každý daňový poplatník, jenž získá významný podíl v zahraničním podniku.
To summarise, the Spanish authorities consider that Article 12(5) TRLIS constitutes a general measure and not an exception to the Spanish tax system since this provision allows the amortisation of an intangible asset, which applies to any taxpayer who acquires a significant shareholding in a foreign company.
S ohledem na praxi Komise v této oblasti a na související judikaturu dospěly španělské orgány k závěru, že sporné opatření nemůže představovat státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU.
In the light of Commission practice and the relevant case law, the Spanish authorities conclude that the contested measures cannot be considered State aid within the meaning of Article 107 TFEU.
Třicet třetích stran (dále jen „třicet zúčastněných stran“) podporuje stanovisko španělských orgánů, zatímco dvě třetí strany (dále jen „dvě zúčastněné strany“) jsou toho názoru, že čl. 12 odst. 5 TRLIS představuje nedovolenou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem.
In general, 30 interested third parties (hereinafter ‘the 30 interested parties’) support the views of the Spanish authorities, whereas another two third parties (hereinafter ‘the two parties’) consider that Article 12(5) TRLIS constitutes an unlawful State aid measure incompatible with the internal market.
V následujícím textu budou tedy argumenty třiceti třetích stran předloženy spolu se stanoviskem španělských orgánů, zatímco názory dvou třetích stran se vyloží samostatně.
Hence, the arguments of the 30 interested parties will be presented together with the position of the Spanish authorities, whereas the arguments of the two parties will be described separately.
Španělské orgány předložily úvodem připomínku, v níž zdůrazňují, že přímé daně spadají do pravomoci členských států.
As a preliminary remark, the Spanish authorities stress that direct taxation lies within the competence of Member States.
Činnost Komise v této oblasti by tak měla být v souladu se zásadou subsidiarity zakotvenou v článku 5 Smlouvy o ES (nyní nahrazeném článkem 5 SFEU).
Therefore, the Commission’s action in this field should be in line with the subsidiarity principle stated in Article 5 EC Treaty (now replaced in substance by Article 5 TFEU).
Španělské orgány dále připomínají, že článek 3 Smlouvy o ES (nyní nahrazený články 3 až 6 SFEU) a ustanovení čl. 58 odst. 1 písm. a) Smlouvy o ES (nyní nahrazené článkem 65 SFEU) umožňují členským státům zavádět různé daňové režimy podle místa, kde je kapitál investován nebo podle daňové rezidence poplatníka, aniž by to bylo považováno za překážku pro volný pohyb kapitálu.
Moreover, the Spanish authorities recall that Article 3 EC Treaty (now replaced in substance by Articles 3 to 6 TFEU) and 58(1)(a) EC Treaty (now replaced by Article 65 TFEU) allow Member States to establish different tax systems, according to the location of the investment or the tax residence of the taxpayer, without this being considered a restriction to the free movement of capital.
Třicet zúčastněných stran pak navíc uvádí, že záporné rozhodnutí Komise by představovalo porušení zásady daňové autonomie členských států zakotvené ve Smlouvě o fungování EU i článku 56 Smlouvy o ES (nyní nahrazeného článkem 63 SFEU), kterým se zakazují všechna omezení pohybu kapitálu.
The 30 interested parties also maintain that a negative Commission decision would breach the principle of national fiscal autonomy laid down in the TFEU, as well as Article 56 EC Treaty (now replaced by Article 63 TFEU) prohibiting restrictions on the free movement of capital.
Sporné opatření nepředstavuje státní podporu
The contested measure does not constitute State aid
Španělské orgány a třicet zúčastněných stran se domnívají, že sporné opatření nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, protože a) neposkytuje hospodářské zvýhodnění; b) nezvýhodňuje určité podniky a c) nenarušuje hospodářskou soutěž mezi členskými státy ani nepředstavuje nebezpečí takového narušení.
The Spanish authorities and the 30 interested parties consider that the contested measure does not constitute State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU since: (i) it does not confer an economic advantage; (ii) it does not favour certain undertakings; and (iii) it does not distort or threaten to distort competition between Member States.
Podle logiky španělské daňové soustavy se domnívají, že sporné opatření je třeba považovat za obecné opatření, které se uplatňuje bez rozdílu na jakýkoliv podnik a jakoukoliv činnost.
In line with the logic of the Spanish tax system, they consider that the contested measure should be considered a general measure applying indiscriminately to any type of company and to any activity.
Sporné opatření není hospodářským zvýhodněním
The contested measure does not confer an economic advantage
Odchylně od stanoviska Komise vyjádřeného v rozhodnutí o zahájení řízení podle španělských orgánů nepředstavuje čl. 12 odst. 5 TRLIS výjimku ze španělského systému daně z příjmu právnických osob z těchto důvodů: a) španělský účetní systém nelze považovat za vhodný základ pro odůvodnění existence výjimky z daňové soustavy; b) i pokud by tomu tak bylo, povaha finančního goodwillu jako aktiva odpisovaného v určité lhůtě je historicky zakotvena ve španělském účetním systému a v systému zdanění právnických osob.
Contrary to the Commission’s position as expressed in the opening Decision, Article 12(5) TRLIS does not constitute an exception to the Spanish corporate tax system since (i) the Spanish accounting system is not an appropriate point of reference on which to base the existence of an exception to the tax system; and (ii) even if it were, the characterisation of financial goodwill as a depreciable asset over time has historically been a general feature of the Spanish accounting and corporate tax system.
Zaprvé, vzhledem k chybějící harmonizaci účetních pravidel nelze účetní výsledek použít jako referenční bod umožňující určit, zda má sporné opatření povahu výjimky.
Firstly, because of the lack of harmonisation of accounting rules, the accounting result cannot serve as a reference point for establishing the exceptional nature of the contested measure.
Zadruhé, není správné hledisko, že umořování goodwillu není v souladu s logikou španělského účetního systému, protože goodwill [19] i finanční goodwill [20] se mohou odepisovat maximálně po dobu 20 let.
Secondly, it is incorrect to consider goodwill amortisation not to be within the logic of the Spanish accounting system since both goodwill [19] and financial goodwill [20] can be amortised over periods up to 20 years.
Tato empirická pravidla odrážejí ztrátu hodnoty příslušných aktiv bez ohledu na to, zda jsou hmotná či nikoli.
These empirical rules reflect the loss of value of the underlying assets, whether tangible or not.
Z těchto důvodů čl. 12 odst. 5 TRLIS nepředstavuje výjimku, protože se neodchyluje od pravidel pro odpisování goodwillu stanovených účetním a daňovým systémem ve Španělsku.
Therefore, Article 12(5) TRLIS would not constitute an exception as it does not depart from the rules on amortisation of goodwill established in the Spanish accounting and tax systems.
Zatřetí, španělské orgány uvádějí, že sporné opatření nepředstavuje skutečné hospodářské zvýhodnění, protože při prodeji nabytého podílu se daňově uplatněná částka navrátí prostřednictvím daně z přírůstku hodnoty, a situace daňového poplatníka tak bude stejná, jako by se čl. 12 odst. 5 TRLIS nepoužil.
Thirdly, the Spanish authorities point out that the contested measure does not constitute a true economic advantage since, in case of sale of the acquired shareholding, the amount deducted is recovered by taxation of the capital gain, thus placing the taxpayer in the same situation as if Article 12(5) TRLIS had not been applied.
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise prohlašuje, že pro získání výhody z použití čl. 12 odst. 5 TRLIS není nutné, aby byla provedena podniková kombinace nebo aby došlo k převzetí kontroly nad cílovým podnikem.
In the opening Decision, the Commission states that neither a business combination nor takeover of the target company is necessary to benefit from Article 12(5) TRLIS.
Zmíněné prohlášení odráží nesprávné porozumění španělské daňové soustavě, protože uvedené dva články nebrání skupině podniků, která získá společnou kontrolu nad cílovým podnikem, v tom, aby daňově uplatnila odpovídající část goodwillu plynoucího z dané transakce.
This statement reflects a misunderstanding of the Spanish tax system since these two articles do not prevent a group of companies that jointly acquires control of a target company from deducting a corresponding fraction of the goodwill resulting from the operation.
Pro použití těchto dvou článků se tedy nevyžaduje individuální kontrola nad cílovým podnikem, aby bylo možno těžit ze sporného opatření.
Hence, application of these two articles does not require individual control of the target company in order to benefit from the contested measure.
V této souvislosti není případná domněnka, že čl. 12 odst. 5 TRLIS poskytuje ve srovnání s čl. 11 odst. 4 nebo čl. 89 odst. 3 TRLIS zvýhodněné zacházení s ohledem na kontrolní postavení, jaké mají příjemci [21].
In this context, it would be inappropriate to consider that Article 12(5) TRLIS offers more favourable treatment than Articles 11(4) or 89(3) TRLIS as regards the controlling position of the beneficiaries.
Dále je nezbytné zdůraznit, že kritérium podílu ve výši 5 % je v souladu s podmínkami podle čl. 89 odst. 3 TRLIS a také s pokyny a obvyklou praxí Komise.
Finally, it should be noted that the 5 % shareholding criterion is consistent with the conditions laid down in Article 89(3) TRLIS and also with Commission guidelines and practice [21].
Zapáté, sdělení Komise o použití předpisů o státní podpoře v případě opatření týkajících se přímého zdanění podnikatelské činnosti [22] (dále jen „sdělení Komise“) výslovně uvádí, že pravidla pro odepisování nepředstavují státní podporu.
Fifthly, the Commission Notice on the application of the State aid rules to measures relating to direct business taxation [22] (hereinafter ‘the Commission Notice’) explicitly states that amortisation rules do not imply State aid.
Třicet zúčastněných stran je pak toho názoru, že pokud by sporné opatření představovalo zvýhodnění, jeho konečnými příjemci by byli společníci cílového podniku, neboť by obdrželi cenu uhrazenou nabývajícím podnikem využívajícím sporné opatření.
Finally, the 30 interested parties also consider that if the contested measure constituted an advantage, the ultimate beneficiaries would be the target company’s shareholders since they would receive the price paid by the acquiring company benefiting from the contested measure.
Sporné opatření nezvýhodňuje určité podniky nebo určitou výrobu
The contested measure does not favour certain undertakings or the production of certain goods
Španělsko zaprvé tvrdí, že čl. 12 odst. 5 TRLIS je obecným opatřením, jelikož jej mohou využívat všechny španělské podniky bez ohledu na činnost, odvětví, velikost, formu nebo jinou charakteristiku.
Firstly, Spain maintains that Article 12(5) TRLIS is a general measure since it is open to any Spanish company whatever its activity, sector, size, form or other characteristics.
Jedinou podmínkou, kterou sporné opatření ukládá daňovému poplatníkovi pro jeho využití, je daňový domicil ve Španělsku.
The only condition for the taxpayer to be able to benefit from the contested measure is to be tax resident in Spain.
Ustanovení čl. 12 odst. 5 TRLIS nemůže být selektivní de facto ani de jure ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
Therefore, Article 12(5) TRLIS is neither de facto nor de jure selective within the meaning of Article 107(1) TFEU.
V tomto smyslu španělské orgány poskytly dopisem ze dne 14. července 2008 [23] údaje z daňových přiznání z roku 2006, které prokazují, že ze sporného opatření měly prospěch všechny druhy podniků (malé a střední podniky i velké podniky) i podniky činné v různých odvětvích hospodářství.
Accordingly, by letter dated 14 July 2008 [23], the Spanish authorities provided data extracted from the 2006 Spanish tax returns which show that all types of companies (SMEs and large undertakings), as well as companies active in different economic sectors, had benefited from the contested measure.
Španělské orgány rovněž zdůrazňují, že v nedávném rozsudku [24] Tribunál rozhodl, že skutečnost, že počet dotčených podniků je omezen, sama o sobě nepostačuje k prokázání selektivity opatření, protože může představovat všechny podniky, které se nacházejí v podobné skutkové a právní situaci.
The Spanish authorities also stress that in a recent judgment [24], the General Court indicated that a limited number of beneficiaries is not sufficient in itself to establish the selectivity of the measure since that group can actually represent all of the undertakings in a particular legal and factual situation.
Španělské orgány především zdůrazňují, že sporné opatření se podobá nedávnému případu [25], který je podle Komise obecným opatřením. Z toho důvodu požadují stejné zacházení.
In particular, the Spanish authorities stress that the contested measure bears similarities with a recent case [25] that the Commission considered to be a general measure and they therefore request the same treatment.
Zadruhé, podle španělských orgánů a třiceti zúčastněných stran Komise v rozhodnutí o zahájení řízení smísila pojem selektivnosti s objektivními podmínkami sporného opatření, které se vztahují pouze na určité transakce (tj. na účast v cílovém zahraničním podniku).
Secondly, according to the Spanish authorities and the 30 interested parties, in its opening Decision the Commission mixed up the concept of selectivity and the objective conditions of the contested measure which refer only to certain transactions (i.e. shareholding in a foreign target company).
Komise nicméně nepřihlíží ke skutečnosti, že kritérium selektivnosti není určeno tím, zda je příjemce sporného opatření skupinou podniků nebo nadnárodním podnikem, který v cílovém podniku vlastní podíl.
However, the Commission fails to recognise that the selectivity criterion is not determined by the fact that the beneficiary of the contested measure is a group of companies or a multinational company that has a share in a target company.
Skutečnost, že z opatření těží pouze subjekty, které splňují objektivní kritérium stanovené sporným opatřením, sama o sobě neznamená, že by toto opatření bylo selektivní.
The fact that a measure benefits only companies that comply with the objective criterion laid down in the contested measure does not in itself make it selective.
Kritérium selektivnosti předpokládá, že příjemci sporného opatření je nezbytné uložit subjektivní omezení.
The selectivity criterion implies that subjective restrictions should be imposed on the beneficiary of the contested measure.
Pokud by se v tomto duchu uvažovalo dále, vedlo by to k chybnému závěru, že většina daňově odčitatelných nákladů spadá do oblasti působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU.
Taking this concept further would lead to the erroneous conclusion that most tax-deductible expenses fall within the scope of Article 107(1) TFEU.
Španělské orgány dodávají, že omezení možnosti odepsat finanční goodwill pouze na goodwill, který vznikl nabytím významného podílu v cílovém podniku, nepostačuje ke zbavení sporného opatření obecného charakteru, protože se bez dalších požadavků vztahuje bez rozdílu na každý podnik, který je daňovým rezidentem ve Španělsku.
The Spanish authorities add that the fact of limiting the amortisation of financial goodwill to that resulting from the acquisition of a significant shareholding in a target company is not sufficient to remove the general character of the contested measure, since it applies indiscriminately to any company that is tax resident in Spain with no further requirements.
V souladu s judikaturou Soudního dvora [26] státní opatření, které bez rozdílu zvýhodňuje všechny podniky nacházející se na vnitrostátním území, nemůže být státní podporou.
In line with the case law of the Court of Justice [26], a measure which benefits all undertakings in national territory, without distinction, cannot therefore constitute State aid.
Zatřetí, prahová hodnota 5 % nevyžaduje investici v určité minimální výši, a sporné opatření tedy nezvýhodňuje výlučně velké podniky.
Thirdly, as regards the 5 % threshold, this level does not set a minimum amount to be invested and therefore the contested measure does not benefit only large undertakings.
Pokud jde o skutečnost, že pro použití sporného opatření se nevyžaduje, aby prodávající zdanil přírůstek hodnoty, podle španělských orgánů to není relevantní, jelikož nemají pravomoci ke kontrole příjmů, které v zahraničí plynou usazeným prodávajícím, kteří nepodléhají daňové povinnosti ve Španělsku.
As for the fact that there is no requirement for the seller to pay for capital gains in order for the contested measure to apply, the Spanish authorities consider this to be irrelevant since control of income received abroad by a seller who is not liable for tax in Spain lies outside their field of competence.
V neposlední řadě omezení působnosti opatření z daňově-technických důvodů na akvizice podílů v cílových podnicích je v souladu se stavem vyplývajícím z uplatňování různých směrnic Unie.
Lastly, limiting the scope of a measure — for fiscal technical reasons — to shareholding acquisitions in target companies is consistent with the situation resulting from the implementation of various Community Directives.
Začtvrté, zavedení sporného opatření je dále odůvodněno zásadou neutrality, kterou se řídí všechny španělské daňové předpisy.
Fourthly, the introduction of the contested measure is in any case justified by the principle of neutrality, which underlies all Spanish tax legislation.
Daňový odpis investice proto musí být vždy stejný bez ohledu na nástroj použitý pro provedení dané akvizice.
Therefore, the tax amortisation of an investment should be identical whatever the instrument used to carry out the acquisition in question.
Účelem sporného opatření bylo z takovéto širší perspektivy zaručit volný pohyb kapitálu a zabránit diskriminačním rozdílům ve zdaňování transakcí s cílovými podniky a transakcí výlučně vnitrostátních.
The final aim of the contested measure, in this broader perspective, is to ensure the free movement of capital by avoiding discriminatory tax treatment between transactions with target companies and purely domestic transactions.
Vzhledem k tomu, že nabytí významného podílu v podnicích, které jsou daňovými rezidenty, může bez jakékoli právní či daňové překážky vyústit do kombinace nabývajících podniků a nabytých podniků, by se mohl odepsat goodwill, který by v důsledku kombinace vznikl pro daňové účely [27].
Given that acquisitions of significant shareholdings in resident companies could lead to a business combination of the acquiring and the acquired companies with no legal or fiscal barriers, the goodwill that would ensue for tax purposes as a result of the combination could be amortised [27].