natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Po zveřejnění rozsudku o likvidaci budou všichni věřitelé dotčené dceřiné společnosti veřejné instituce IFP, jejichž pohledávky zřejmě vznikly před vynesením rozsudku o zahájení řízení, povinni zaslat zástupci věřitelů prohlášení o svých pohledávkách ve lhůtě šesti měsíců od data zveřejnění rozsudku o zahájení řízení v úředním věstníku Bulletin Officiel des Annonces Civiles et Commerciales (BODACC).
All creditors of the IFP subsidiary concerned whose claims predated the decision to open the proceedings have to send a statement of their claims to the representative of the creditors within a period of two months of the publication of the decision ordering the winding up in the Official Bulletin of Civil and Commercial Announcements (BODACC).
Viz článek L.643 -9- a násl. obchodního zákoníku.
Cf. Articles L. 643-9 and following of the Commercial Code.
Existuje několik výjimek ze zásady zákazu dalšího soudního vymáhání pohledávky od dlužníka, konkrétně v případě 1) osobního konkurzu dlužníka; 2) odsouzení dlužníka k bankrotu; 3) předchozího řízení o soudní likvidaci (ukončeného pro nedostatek majetku) ne staršího pěti let před zahájením daného řízení; 4) podvod vůči jednomu nebo několika věřitelům (soud v tomto případě umožní kterémukoli věřiteli opět podat individuální žalobu).
There are a few exceptions to the principle that proceedings against the debtor may not be resumed, in particular in the case of 1) personal bankruptcy of the debtor (faillite personnelle); 2) the debtor being found guilty of fraudulent or negligent bankruptcy (banqueroute); 3) previous compulsory winding up proceedings closed for lack of assets, less than five years before the opening of the current proceedings; 4) fraud in dealings with one or more creditors (the court then authorises the resumption of individual proceedings by any creditor against the debtor).
A konečně, po skončení řízení pro nedostatek majetku lze řízení znovu zahájit, jestliže se prokáže, že majetek nebyl zpeněžen nebo že v průběhu řízení nebyly podány žaloby v zájmu věřitelů.
Finally, proceedings may be resumed after closure on the grounds of insufficiency of assets if it appears that assets were not realised or that actions in the interests of the creditors were not taken during the proceedings.
Podle Mestreho (Lamy Sociétés Commerciales, 2003, č. 1914) prohlášení o splnění závazků je definováno jako „dokument adresovaný mateřskou společností věřitelské bance její dceřiné společnosti, v němž tato mateřská společnost různými formulacemi ujistí banku, že závazky dceřiné společnosti vůči bance budou splněny“.
According to Mestre (Lamy Sociétés Commerciales, 2003, No 1914), a letter of intent is defined as ‘a document sent by a parent company to its subsidiary’s creditor bank in which the parent company, in any of a number of ways, provides the bank with assurances regarding commitments given to the bank by the subsidiary’.
Grimonprez, 2009, „Pour une responsabilité des sociétés mères du fait de leurs filiales“ (Za odpovědnost mateřských společností za počínání jejich dceřiných společností), Revue des sociétés, s. 715, bod 8.
Grimonprez, ‘Pour une responsabilité des sociétés mères du fait de leurs filiales’, Revue des sociétés, 2009, p. 715, point 8.
Podle citovaného článku: „Jakýkoliv čin člověka, který způsobí druhému škodu, zavazuje viníka, aby ji nahradil.“
This is the general provision according to which a person must repair any damage caused through that person’s fault to another.
Viz článek L. 651-2 obchodního zákoníku.
Cf. Article L. 651-2 of the Commercial Code.
Kompetenční soud, 8. února 1873, Sb.
Court of Conflicts of Jurisdiction, 8 February 1873, Rec. 1er supplt 61, concl.
dodatek 61, závěry Davida; GAJA, 15. vydání, č. 1.
David; GAJA, 15th edition, No 1.15isdiction, 8 February 1873, Rec. 1er supplt 61, concl.
Předmět činnosti SEM Olympique d'Alès v Cévennes spočíval především v organizování sportovních akcí za vstupné, získávání a výcvik hráčů a propagace profesionálního mužstva města všemi prostředky.
The object of SEM Olympique d’Alès en Cévennes was in particular to organise sports events for which an admission fee would be charged, the recruitment and training of players, and the promotion, by any appropriate means, of the town’s professional team.
Financování SEM Olympique d'Alès v Cévennes pocházelo z provozních příjmů, které z velké části tvořilo vstupné od diváků, reklama a „sponzorské příspěvky“ a příspěvky Národní fotbalové ligy (Ligue nationale de football), jakož i příspěvky Francouzské fotbalové federace (Fédération française de football).
The financing of SEM Olympique d’Alès en Cévennes was ensured largely from the proceeds of spectators’ entry tickets, advertising, sponsoring and subsidies from the National Football League and the French Football Federation.
Uvádění na trh katalyzátorů a technologií pro rafinérský a petrochemický průmysl v případě společnosti Axens; vydávání a šíření specializovaného programového vybavení a provádění studií a poskytování poradenství v případě společnosti Beicip-Franlab; uvádění na trh zařízení určeného pro zpracování plynu a rekuperace síry a související služby v případě společnosti Prosernat.
In the case of Axens, marketing of catalysts and technologies for the refining and petrochemicals industries; in the case of Beicip-Franlab, publication and distribution of specialised software and consultancy and advisory services; and in the case of Prosernat, marketing of gas treatment and sulphur recovery plants and related services.
Veřejná instituce IFP neměla jako profesní instituce charakter veřejné instituce, nýbrž právnické osoby soukromého práva (CE, 5/3 SSR, 7. prosinec 1984, 16900 22572, zveřejněné ve Sb. Lebon).
As a trade body, IFP did not have the character of a publicly owned establishment, but of a legal person governed by private law (Council of State, 5/3 SSR, 7 December 1984, 16900 22572, published in Recueil Lebon).
Tento výklad potvrdilo stanovisko, vydané finanční sekcí Státní rady (Section des finances du Conseil d'État) v roce 1997 v návaznosti na postoupení věci ministru hospodářství, financí a průmyslu (finanční sekce – stanovisko č. 360 991 z 26. srpna 1997).
This interpretation was confirmed by an opinion delivered by the Finance Section of the Council of State in 1997, following a referral by the Minister for the Economy, Finance and Industry (Finance Section – Opinion No 360 991 of 26 August 1997).
Viz zejména bod odůvodnění 158.
See in particular recital 158.
Rozsudek obchodního senátu Kasačního soudu ze 16. října 2001, (přehled skupinových řízení 2001-20), č. 256; rozsudek z 8. ledna 2002, přehled skupinových řízení 2002-6), č. 70.
Com. 16 October 2001, Act. proc. coll. 2001-20, No 256; Com. 8 January 2002, Act. proc. coll. 2002-6, No 70.
AJ. 1225, poznámky A. Lienharda a shrnutí 2013, poznámky F.-X.
1225, comments A. Lienhard and summary 2013, comments F.-X.
Viz poznámka pod čarou 117.
See footnote 117.
Roussel Galle, předchozí poznámka; P. Delmotte, Les critères de la confusion de patrimoines dans la jurisprudence de la Cour de cassation (Kriteria záměny majetků v judikatuře kasačního soudu), RJDA 2006-6.
Roussel Galle, note cited above; P. Delmotte, ‘Les critères de la confusion de patrimoines dans la jurisprudence de la Cour de cassation’, RJDA 2006-6.
Viz bod odůvodnění 132 uvedeného rozhodnutí C 51/2005.
Cf. recital 132 of Decision C 51/2005.
A tedy a fortiori skutečnost zmíněná společností UOP Limited v jejích připomínkách, že zaměstnanci společnosti Axens a veřejné instituce IFP někdy společně navštěvují své zákazníky.
And hence the fact, mentioned by UOP in its comments, that the staff of Axens and IFP sometimes visit their customers together.
Obchodní senát kasačního soudu z 13. října 1998, věstník Bull. Joly 1999.
Com. 13 October 1998, Bull. Joly 1999.
58, poznámka P. Seerlootena.
58, note P. Seerlooten.
Dle autorů parlamentní zprávy zmíněné v bodě odůvodnění 165 společnost založená s cílem zajistit úhradu dluhů jiné společnosti, která je předmětem skupinového řízení a v jejíž činnosti pokračovala ve týchž prostorech, s týmiž řídícími pracovníky, s týmiž zákazníky a na základě téže smlouvy o franšíze, představuje z pohledu judikatury fiktivní společnost, která zdůvodňuje rozšíření řízení ve věci vyrovnání.
Therefore, according to the authors of the parliamentary report cited in recital 165, a company established for the purpose of settling the debts of another company which is the subject of collective proceedings, whose activity it has continued in the same premises, with the same managers, the same clientele and the same franchise contract, constitutes under the case-law a fictitious company, which justifies the extension of the compulsory administration procedure.
Zejména na těchto internetových stránkách: http://www.ifpenergiesnouvelles.fr; http://www.axens.net/; http://www.beicip.com/index.php/eng; http://www.prosernat.com/en/ k 28. červnu 2011.
In particular from the following Internet sites: http://www.ifpenergiesnouvelles.fr; http://www.axens.net/; http://www.beicip.com/index.php/eng; http://www.prosernat.com/en/, consulted on 28 June 2011.
Adresa: 1 & 4, avenue de Bois-Préau, 92852 Rueil-Malmaison Cedex – France.
Address: 1 & 4, avenue de Bois-Préau, 92852 Rueil-Malmaison Cedex – France.
Adresa: Rond-point de l'échangeur de Solaize, BP 3, 69360 Solaize – France.
Address: Rond-point de l’échangeur de Solaize, BP 3, 69360 Solaize – France.
Adresa: Hélioparc Pau-Pyrénées, 2, avenue du Président Pierre Angot, 64000 Pau – France.
Address: Hélioparc Pau-Pyrénées, 2, avenue du Président Pierre Angot, 64000 Pau – France.
Adresa: 89, boulevard Franklin Roosevelt – BP 50802, 92508 Rueil-Malmaison Cedex – France.
Address: 89, boulevard Franklin Roosevelt – BP 50802, 92508 Rueil-Malmaison Cedex – France.
Adresa: 232, Avenue Napoléon Bonaparte – P.O. BOX 213, 92502 Rueil-Malmaison – France.
Address: 232, Avenue Napoléon Bonaparte – P.O. Box 213, 92502 Rueil-Malmaison – France.
Adresa: 100 -101, Terrasse Boieldieu, 92800 Puteaux – France.
Address: 100 -101, Terrasse Boieldieu, 92800 Puteaux – France.
Tyto informace jsou dostupné od 28. června 2011 na této internetové stránce: http://www.prosernat.com/en/contactus/zoom_image_img20080715219.php.
Information consulted on 28 June 2011 on the following Internet site: http://www.prosernat.com/en/contactus/zoom_image_img20080715219.php.
Kasační soud, obchodní senát, 18. prosince 2007, č. 06-14093.
Court of Cassation, Commercial Division, 18 December 2007, No 06-14093.
Delebecque, „Groupes de sociétés et procédures collectives: confusion de patrimoines et responsabilités des membres du groupe“ (Skupiny společností a hromadné řízení: záměna majetků a odpovědnosti členů skupiny), Rev. proc. coll.
Delebecque, ‘Groupes de sociétés et procédures collectives: confusion de patrimoines et responsabilités des membres du groupe’, Rev. proc. coll.
(přehled hromadných řízení) 1998/2, s. 129, zvlášť č. 14.
1998/2, p. 129, see in particular No 14.
Citovaná parlamentní zpráva, s. 63.
Parliamentary report cited above, p. 63.
Grimonprez, 2009, „Pour une responsabilité des sociétés mères du fait de leurs filiales“ (Za odpovědnost mateřských společností za jednání jejich dceřiných společností) výše v textu, bod 10.
Grimonprez, ‘Pour une responsabilité des sociétés mères du fait de leurs filiales’, cited above, point 10.
Tamtéž, bod 11.
Ibid., point 11.
Schmidt, La responsabilité civile dans les relations de groupes de sociétés (Občanskoprávní odpovědnost ve vztazích mezi skupinami společností), Rev. sociétés 1981, s. 725.
Schmidt, ‘La responsabilité civile dans les relations de groupes de sociétés’, Rev. sociétés 1981, p. 725.
Odpovědnost vůči třetím osobám může teoreticky vzniknout na základě článků L. 223-22 a L. 225-251 C. com.
Liability in relation to third parties can in theory be incurred on the basis of Articles L. 223-22 and L. 225-251 of the Commercial Code.
Pokud jde o řízení de facto, je třeba zdůraznit, že k hodnocení mateřské společnosti coby de facto řídícího subjektu nedochází soustavně, a soudce, který ji posuzuje v konkrétním případě, vyžaduje konkrétní jednání, které by bylo možné připsat mateřské společnosti a které by bylo důkazem toho, že mateřská společnost bez právního titulu přímo nebo nepřímo vykonávala pozitivní a nezávislou činnost při správě dceřiné společnosti; viz zejména: obchodní senát kasačního soudu z 9. května 1978, D. 1979.
As regards de facto management, it should be pointed out that a parent company will not systematically be considered a de facto manager, and the court considering the particular case will require precise actions which can be imputed to the parent company and which show that, without legal entitlement, it has directly or indirectly carried out a positive and independent activity in the administration of the subsidiary; see in particular Com. 9 May 1978, D. 1979.
419, poznámka M. Vasseura.
419, note M. Vasseur.
Mimo právo hromadných řízení kasační soud, obchodní senát, 26. března 2008, č. 07-11.619, věc Ademe/Elf Aquitaine, nedávno usoudil, že kdyby se měla zkoumat odpovědnost za pochybení v rámci zásahu mateřské společnosti společně s její dceřinou společností, mateřská společnost by neměla povinnost financovat tuto dceřinou společnost z pouhého důvodu své účasti v ní, aby jí umožnila plnit své závazky (i kdyby tato dceřiná společnost byla pověřena veřejnou službou, která by mohla představovat riziko z hlediska obecného zájmu).
Apart from the law on collective procedures, the Court of Cassation, Commercial Division, 26 March 2008, No 07-11.619, Ademe v. Elf Aquitaine, recently found that while a parent company that acted alongside its subsidiary might incur fault-based liability, a parent was not obliged, by the mere fact of its participation in its subsidiary, to finance the subsidiary in order to enable it to meet its obligations (even supposing the subsidiary was responsible for a public service, so that there might be a threat to the public interest).
Autoři uvedené parlamentní zprávy například uvádějí, že v souvislosti s rozsudkem ve věci Metaleurop, který vynesl kasační soud 19. dubna 2005, útvar pro dokumentaci a studie soudu naznačil, že „určité jednání (…) mateřské společnosti vůči její dceřiné společnosti ve skutečnosti může představovat pochybení při jejím řízení, v důsledku čehož může vzniknout nedostatek majetku u její dceřiné společnosti.“
The authors of the parliamentary report cited above state, for example, that at the time of the Metaleurop judgment, handed down by the Court of Cassation on 19 April 2005, the Court’s Documentation and Study Service indicated that ‘certain conduct … on the part of a parent company in relation to its subsidiary could as a matter of fact constitute mismanagement such as to result in insufficient assets at the subsidiary’.
V konkrétním případě škody na životním prostředí se zřetelem k významu environmentálních pohledávek pro samosprávní celek a k riziku, které představuje jejich nesplacení, článek L. 512-17 zákona o životním prostředí týkající se obnovy lokalit po zastavení těžby byl nedávno novelizován tak, aby umožnil žalovat mateřskou společnost v případe nedbalostního jednání, které vedlo ke vzniku nedostatku majetku u dceřiné společnosti, které jí brání v plnění jejích povinnosti obnovy životního prostředí.
In the specific case of environmental damage, in view of the crucial nature for the community of environmental claims, and the risk of their non-enforcement, Article L. 512-17 of the Environmental Code concerning the rehabilitation of sites being taken out of operation was recently amended in order to allow action to be taken against the parent company for fault resulting in an insufficiency of assets preventing the subsidiary from meeting its environmental rehabilitation obligations.
V novém znění zákona č. 2010-788 z 12. července 2010 o státním závazku pro životní prostředí (viz článek 277) se v článku 512-17 zákona o životním prostředí stanoví: „Když je provozovatelem dceřiná společnost ve smyslu článku L. 233-1 obchodního zákoníku a bylo proti ní zahájeno nebo bylo vyhlášeno řízení o soudní likvidaci, likvidátor, prokuratura nebo státní zástupce v departementu se může obrátit na soud, který zahájil nebo vyhlásil soudní likvidaci, s cílem prokázat existenci úplně zřejmého zavinění ze strany mateřské společnosti, která přispěla ke vzniku nedostatku majetku dceřiné společnosti a pokud se takové zavinění prokáže, může soud požádat, aby dal mateřské společnosti k úhradě celé financování opatření zaměřených na obnovu lokalit těžby po jejím skončení.“ (Podtržení vloženo.) Pokud jde o příčinnou souvislost, viz: Paříž, 15. ledna.
As amended by Law No 2010-788 of 12 July 2010 on national commitment to the environment (Article 277), Article 512-17 of the Environmental Code provides: ‘Where the operator is a subsidiary within the meaning of Article L. 233-1 of the Commercial Code and compulsory winding up has been initiated or ordered against it, the liquidator, the prosecution service or the representative of the State in the département may ask the court which has initiated or ordered the compulsory winding up to find that the parent company has committed a serious fault which has contributed to the subsidiary having insufficient assets and, if it is shown that such a fault has been committed, to make the parent company liable for all or part of the financing of the rehabilitation measures of the site or sites to be taken out of operation’ (emphasis added).
Informační zpráva č. 558 (2008–2009) Alaina ANZIANIHO a Laurenta BÉTEILLEA, vypracovaná jménem komise pro zákony, předložená senátu 15. července 2009 a týkající se občanskoprávní odpovědnosti (dostupná na internetové stránce senátu: http://www.senat.fr/rap/r08-558/r08-5581.pdf).
Information report No 558 (2008-2009) on civil liability, by Mr Alain Anziani and Mr Laurent Béteille, drawn up on behalf of the Legal Affairs Committee, submitted to the Senate on 15 July 2009 (available at the Senate Internet site: http://www.senat.fr/rap/r08-558/r08-5581.pdf).
Citovaná parlamentní zpráva, s. 62.
Parliamentary report cited above, p. 62.
Podle prvního odstavce článku 1384 občanského zákoníku: „Odpovídáme nejen za škodu, kterou způsobíme svým jednáním, ale i za škodu způsobenou jednáním osob, za které jsme povinni nést odpovědnost, nebo za škodu způsobenou věcmi, které máme ve své úschově.“ Autoři uvedené parlamentní zprávy konstatují, že judikatura přistoupila k věci tvořivě, když stanovila systémy odpovědnosti, které žádný předpis nestanovil, ať už jde o odpovědnost za škodu způsobenou věcmi, odpovědnost za počínání třetí osoby nebo též odpovědnost za abnormální narušení sousedských vztahů.
According to the first paragraph of Article 1384 of the Civil Code: ‘A person is liable not only for the damage he causes by his own act, but also for that which is caused by the acts of persons for whom he is responsible, or by things which are in his custody.’ The authors of the parliamentary report cited above note that the courts have been creative in introducing systems of liability which are not provided for by any legislation, covering liability arising from things, vicarious liability, or liability for abnormal neighbourhood disturbance.
Judikatura však dosud nevymezila odpovědnost mateřské společnosti za jednání svých dceřiných společností.
So far, however, case-law has not established a vicarious liability of a parent company for the actions of its subsidiaries.
V daném případě Association Consommation, Logement et Cadre de Vie – CLCV (sdružení pro spotřebu, bydlení a životní rámec), jakož i sdružení UFC-Que choisir, viz uvedená parlamentní zpráva, s. 62 a s. 65.
The associations Consommation, Logement et Cadre de Vie (CLCV) and UFC-Que choisir, see parliamentary report cited above, p. 62 and p. 65.
Zpráva pro správce státní pečetě, ministru spravedlnosti, odevzdaná dne 22. září 2005: „Předběžný návrh reformy závazkového práva (články 1101 až 1386 občanského zákoníku) a práva promlčecího (články 2234 až 2281 občanského zákoníku).“
Report to the Minister for Justice, presented on 22 September 2005: ‘Preliminary draft reform of the law of obligations (Articles 1101 to 1386 of the Civil Code) and the statute of limitations (Articles 2234 to 2281 of the Civil Code)’.
Uvedený předběžný návrh Catala, s. 166.
Catala preliminary draft cited above, p. 166.
Uvedený předběžný návrh Catala, s. 177.
Catala preliminary draft cited above, p. 177.
Dostupný na internetové stránce senátu: http://www.senat.fr/leg/ppl09-657.pdf
Available online from the Senate Internet site: http://www.senat.fr/leg/ppl09-657.pdf.
V této souvislosti Komise zdůrazňuje, že rekapitalizace dceřiné společnosti Prosernat, o níž se zmínily francouzské orgány ve svých připomínkách v bodě 46, proběhla v březnu 2006 (tj. před změnou právního postavení veřejné instituce IFP 7. července 2006), tedy v období, kdy se na tuto instituci nevztahovala neomezená státní záruka.
In this respect, the Commission points out that the recapitalisation of the subsidiary Prosernat, mentioned by the French authorities in the observations referred to in recital 46, took place in March 2006, i.e. before the change in IFP’s legal form on 7 July 2006, and therefore occurred at a time when IFP was not yet covered by an unlimited State guarantee.
Rozhodnutí Komise 2005/145/ES ze dne 16. prosince 2003 o státních podporách, které Francie poskytla EDF a odvětví elektrárenského a plynárenského průmyslu, (Úř. věst. L 49, 22.2.2005 s. 9).
Commission Decision 2005/145/EC of 16 December 2003 on the State aid granted by France to EDF and the electricity and gas industries (OJ L 49, 22.2.2005, p. 9).
Viz zejména 135. bod odůvodnění rozhodnutí „Komise předpokládá, že podřízení EDF konkursnímu právu bude mít za důsledek zrušení neomezené státní záruky, která mu byla poskytnuta.“ (Podtržení vloženo.)
See in particular recital 135 of the decision: ‘The Commission considers that making EDF subject to the ordinary law on bankruptcy will have the effect of withdrawing the unlimited State guarantee which it enjoyed’ (emphasis added.)
Viz článek 2 zmíněného rozhodnutí K 56/2007. „Skutečná transformace podniku La Poste na akciovou společnost bude mít za následek zánik neomezené státní záruky, která mu byla poskytnuta“. (Podtržení vloženo).
See Article 2 of decision C 56/2007: ‘the effective conversion of La Poste into a public limited company will result in the unlimited guarantee which La Poste enjoys being withdrawn’ (emphasis added.)
Komise odkazuje na poznámku pod čarou č. 3 uvedeného rozhodnutí N 531/2005: „[Jako] akciová společnost obecného práva podléhá Banque Postale ustanovením obecného práva, zejména zákona č. 85-98 o vyrovnání a soudní likvidaci podniků. Z tohoto důvodu se jí neposkytne neomezená státní záruka.“ (Podtržení vloženo.)
The Commission refers to footnote 3 to decision N 531/2005 cited above, where it said that as a public limited company, Banque Postale would be subject to the provisions of ordinary law, and especially Law No 85-98 on the compulsory administration and winding-up of undertakings, and consequently would not enjoy an unlimited State guarantee.
Viz bod odůvodnění 18 uvedeného rozhodnutí C 51/2005 a bod odůvodnění 6 rozhodnutí o zahájení řízení.
See recital 18 of decision C 51/2005, and recital 6 of the opening decision.
Rámec Společenství pro státní podporu výzkumu, vývoje a inovací, Úř. věst. C 323, 30.12.2006, s. 1.
OJ C 323, 30.12.2006, p. 1.
V smyslu bodu 2.2. písm. e) rámce VaVaI.
As defined in point 2.2(e) of the R&D&I Framework.
V smyslu bodu 2.2. písm.f) rámce VaVaI.
As defined in point 2.2(f) of the R&D&I Framework.
V smyslu bodu 2.2. písm.g) rámce VaVaI.
As defined in point 2.2(g) of the R&D&I Framework.
Rozsudek Soudu ve věci Höfner a Elser, Sb. 1991, I-1979, bod 21; C-309/99, Sb. 2002, I-157, body 46 a násl.
Court of Justice in Case C-41/90 Hoefner & Elser [1991] ECR I-1979, paragraph 21, and Case C-309/99 Wouters [2002] ECR I-157, paragraphs 46 et seq.
Pokud jsou splněny také ostatní podmínky čl. 107 odst. 1 SFEU.
Provided the other conditions laid down in Article 107(1) TFEU are also met.