natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Průměrná hodnota prvního kvartilu (K1) je skutečně ve třech vzorcích studie WIK velmi nízká (např. pouze 0,75 % u vzorku WIK II za období 1998–2007) [95], což by mohlo být projevem nadměrného zastoupení (nejmenších) podniků, které vykazují ztráty a bojují o přetrvání na trhu.
Indeed, the average first quartile value (Q1) is very low in the three WIK samples (e.g. only 0,75 % for the WIK sample II over the period 1998-2007) [95], so that it would appear that there is a certain over-representation of the (smallest) firms that are loss making and struggling to stay in the market.
Zahrnutím tak vysokého počtu malých podniků do svých vzorků (včetně hlavního vzorku referenční skupiny II) studie WIK možná podcenila referenční PZR, které by bylo vhodnější pro použití na větší a lépe zavedené podniky jako DP nebo DPLP.
By including so many small firms in its samples (including in its main WIK II sample), WIK may have underestimated the benchmark ROS that would be more relevant for larger and better-established firms such as DP and DPLP.
Zadruhé, ačkoliv studie WIK oprávněně zmiňuje slabý profil rizika provozovatele z důvodů monopolní povahy jeho činností, nezohlednila zřejmě dostatečně výrazné fixní náklady (ve srovnání s proměnlivými náklady) vyvolané závazkem všeobecné služby a ani vývoj profilu rizika, které mohly být důsledkem změn předpisů, jimž byl provozovatel v průběhu doby vystaven, a to zejména mezi různými obdobími regulace (např. různými smlouvami o správě v případě DPLP).
Second, while WIK correctly refers to the operator’s low risk profile on account of the monopoly character of its operations, it does not appear to have paid sufficient attention to the significant fixed costs (relative to variable costs) arising from the USO, nor to changes in the risk profile that may have resulted from changes in the regulatory regime faced by the operator over time, particularly between the different regulatory periods (e.g. the different management contracts, in the case of DPLP).
Podíl fixních nákladů může být vysoký nejenom z důvodu vysoké kapitálové náročnosti určitého podniku (což je jedno z běžných vysvětlení vysokých fixních nákladů), ale také proto, že tento podnik nemůže přizpůsobovat své celkové náklady z důvodu povinnosti (spojené se závazkem všeobecné služby) zachovat rozsáhlou distribuční síť a že není schopen snížit pracovní náklady kvůli stávajícím pracovním smlouvám.
The proportion of fixed costs may be high not only because a firm is very capital intensive (a common reason why fixed costs may be high), but also because it cannot adapt its overall costs in view of the obligation to maintain a large distribution network (related to the USO) and because it is unable to reduce labour costs in view of existing labour contracts.
Vysoký podíl fixních nákladů [96] ještě o něco více zpochybňuje zahrnutí malých společností, jejichž struktura nákladů (poměr mezi fixními a proměnlivými náklady) se zřejmě značně odlišuje [97].
The high proportion of fixed costs [96] further calls into question the inclusion of small companies whose cost structure (ratio of fixed to variable costs) appears to differ significantly [97].
Jak je uvedeno v úvodu, Komise se rovněž domnívá, že stupeň vystavení riziku tradičního poštovního provozovatele závisí z velké části na parametrech regulačního mechanizmu zavedeného veřejnými orgány za účelem financování závazku všeobecné služby.
As set out in the introduction, the Commission is also of the opinion that the extent to which a postal incumbent is exposed to risk depends to a large extent on the characteristics of the regulatory mechanism established by the public authority to finance the USO.
Přechod na systém dlouhodobějšího cenového stropu u cen poštovních známek (jaké zažila DPLP v roce 2006) vede zejména k podstatnému zvýšení významu rizika spojeného s objemy.
In particular, the transition to a longer-term price cap for stamp prices (as experienced by DPLP in 2006) entails a significant increase in the size of the volume risk.
Existence takového rizika oslabuje váhu předpokladu studie WIK ohledně v zásadě nízkého rizika činností DPLP, a to alespoň pro období, jež se vyznačuje systémem cenového stropu.
The existence of such risk weakens WIK’s assumption about the inherently low-risk nature of DPLP’s activities, at least for the period covered by a price cap.
Vzhledem k tvrzením uvedeným v 286. až 295. bodě odůvodnění se Komise domnívá, že pro ocenění zisku DPLP představují vzorky studie Deloitte oproti vzorkům studie WIK zlepšení, protože se omezují na podniky s vyšší minimální velikostí (roční obrat přesahující 100 milionů EUR).
Given the considerations in recitals 286 to 295, the Commission believes that, for the purpose of benchmarking DPLP’s profit, the Deloitte samples improve upon WIK’s samples in so far as they are limited to companies with a bigger minimum size (annual turnover exceeding EUR 100 million).
Zároveň je ale nutno poznamenat, že v různých aspektech vykazuje přístup studie Deloitte rovněž určité možné slabé stránky a že její závěry je nutno vykládat opatrně.
At the same time, it should be noted that, in some respects, the Deloitte approach has certain potential weaknesses and its conclusions should be interpreted cautiously.
Vzorky studie Deloitte zejména zahrnují zřejmě početné společnosti, jejichž kapitálová náročnost přesahuje míru, která platí pro provozovatele dopisních zásilek [98].
In particular, the Deloitte samples appear to comprise many firms with a capital intensity higher than that which applies to mail operators [98].
Z metodického hlediska vyžaduje použití PZR jako nástroje posouzení zisku srovnávací vzorek společností, jež vykazují podobné úrovně kapitálové náročnosti (definované jako poměr mezi kapitálem a prodeji).
From a methodological point of view, the use of ROS as a tool for profit benchmarking requires a comparable sample of firms with similar levels of capital intensity (defined here as the capital to sales ratio).
Pracovním předpokladem je, že společnosti se stejným PZR budou mít návratnost použitého kapitálu (NPK [99]) obráceně úměrnou jejich poměru mezi kapitálem a prodeji.
The working hypothesis is that companies with the same ROS will have a return on capital employed (ROCE [99]) that is inversely proportional to their capital to sales ratio.
Použití PZR jako referenčního ukazatele ziskovosti proto vyžaduje, aby společnosti, jež jsou součástí referenční skupiny, vykazovaly stejnou kapitálovou náročnost.
Accordingly, the use of ROS as a benchmark indicator of profitability requires identical capital intensity for the companies in the benchmark group.
Ačkoliv se spolehlivé odhady kapitálové náročnosti [100] získávají obtížně, vykazují zřejmě činnosti distribuce dopisních zásilek a tisku menší kapitálovou náročnost činnosti balíkové kurýrní služby velkých nadnárodních společností, jako jsou UPS, TNT, FedEx a DHL [101].
Although reliable estimates of capital intensity are difficult to obtain [100], it would appear that the mail and press distribution activities are less capital intensive than the express parcel delivery activities of big multinational companies such as UPS, TNT, FedEx and DHL [101].
Je proto možné, že ukazatel přiměřeného zisku stanovený na základě vzorků studie Deloitte přeceňuje referenční zisk, který by se měl použít na společnosti se stejnou strukturou kapitálu jako DPLP [102].
Consequently, the reasonable profit indicator established on the basis of the Deloitte samples may overstate the benchmark profit that would be appropriate for companies with the same capital structure as DPLP [102].
Vzhledem k četným nejistotám, jež provázejí toto hodnocení, se Komise domnívá, že je oprávněné stanovit přiměřený rozsah PZR na základě odhadů studie Deloitte mediánu PZR u širšího vzorku všech odvětví (5,4 %) a také mediánu PZR u vzorku společností činných v odvětví dopisních a balíkových zásilek (7,4 %) [103].
In view of the numerous uncertainties of this benchmarking exercise, the Commission deems it justifiable to establish a reasonable range of ROS on the basis of Deloitte’s estimations of the median ROS for the wider all-sectors sample (5,4 %) as well as the median ROS for the sample of companies active in the postal and parcel sector (7,4 %) [103].
Takto získaný rozsah [5,4 %–7,4 %] by tak podle Komise představoval „standardní rozsah“ pro přiměřený zisk, a to alespoň v obdobích, během nichž DPLP čelila, při zohlednění platné smlouvy o vyrovnání, podstatnému stupni rizika a musela reagovat na výrazná podněcující opatření, aby se stala účinnější [104].
The resulting range [5,4-7,4 %] would, in the Commission’s view, constitute a ‘default range’ for reasonable profit, at least for those periods in which DPLP faced a significant degree of risk, in the light of the compensation contract in force, and strong incentives to become more efficient [104].
Komise soudí, že rozsah [5,4 %–7,4 %] je jako standardní hodnota vhodný, a to jak pro činnosti distribuce dopisních zásilek DPLP, tak pro její činnosti distribuce tisku, protože se jedná o úzce propojené činnosti s velmi podobnými obchodními rysy.
The Commission considers the range of [5,4-7,4 %] suitable as a default, both for DPLP’s mail delivery activities and for its press distribution activities, given that these are closely related and have very similar business characteristics.
Je pravda, že v dotčených oblastech činnosti (distribuce dopisů a tisku) čelila DPLP slabé nebo neexistující hospodářské soutěži.
It is true that DPLP has faced little or no competition in the areas concerned (mail and press distribution).
Tato skutečnost vyvolává otázku, zda je vhodné posuzovat zisk této společnosti na základě mediánu zisku vzorků společností, jež jsou skutečně vystaveny hospodářské soutěži, nebo zda by pro společnost v postavení DPLP nebylo dostatečné použít omezenější referenční hodnotu (tj. nižší), jako je první kvartil (25. percentil).
On this basis, the question arises whether it is in fact appropriate to benchmark its profit with the median profit of samples of companies actually facing competition and whether a more restrictive (i.e. lower) benchmark, e.g. the first quartile (25th percentile), would not be sufficient for a company in DPLP’s position.
Komise se přesto domnívá, že podobný přístup by dostatečně nebral na vědomí existenci výrazného kolísání úrovní zisku jak mezi jednotlivými společnostmi, tak v čase.
However, in the Commission’s view, such an approach would not take sufficient account of the significant variation in profit levels, both across firms and over time.
Při uložení tak přísného stropu na PZR dosažené společností následně by kromě toho bylo nutno zabránit neodůvodněnému zrušení případného růstu účinnosti.
Furthermore, removing possible efficiency gains by imposing such a strict cap on the ex-post ROS achieved by the company should be avoided.
V předmětném případě se Komise rovněž domnívá, že není vhodné vycházet z měřítek přesahujících medián, jako je třetí kvartil [105].
In the case at hand, the Commission also considers it inappropriate to base itself on measures that go beyond the median, such as the third quartile [105].
Vzhledem k tomu, že zvolený přístup již stanoví rozsah mezi různými vzorky, jeví se přidaná hodnota zohlednění rozsahů na jedné a druhé straně mediánu ve vzorcích kvůli statistickým potřebám (mezikvartilní rozpětí běžně používané v cenách převodu) celkem nízká [106].
As the approach chosen already establishes a range across different samples, the value added of also considering, for statistical purposes, ranges around the median within the individual samples (the interquartile range commonly used in transfer pricing) appears somewhat limited [106].
Komise proto bere ohled spíše na kolísání mediánu v různých referenčních skupinách než na kolísání okolo mediánu v určitém vzorku [107].
The Commission therefore takes into account the variation in the median across the different benchmark groups, rather than the variation around the median within a particular sample [107].
Zejména ale vzhledem k tomu, že odvětví „dopisní zásilky“ DPLP vykazuje menší kapitálovou náročnost, než je kapitálová náročnost u provozovatelů balíkových kurýrních služeb [108], zdá se, že použití mediánu tohoto posledně jmenovaného vzorku by nabízelo již samo o sobě určitý prostor umožňující podchytit kolísání úrovní zisku okolo mediánu společností, které vykazují menší kapitálovou náročnost, jako je tomu v případě DPLP, a případně dostatečně odměnit růst účinnosti.
More importantly, however, given that DPLP’s mail segment is less capital intensive than that of the express parcel operators [108], it would appear that using the median of the latter sample already in itself offers some leeway for capturing the variation in profit levels around the median for less capital-intensive companies, such as DPLP, and for sufficiently rewarding efficiency gains where appropriate.
Porovnáním standardního rozsahu uvedeného v 307. bodě odůvodnění s jinými dostupnými odhady přiměřeného zisku lze provést řadu křížových ověření ucelenosti.
Several cross-checks for consistency can be performed by comparing the default range mentioned in recital 309 with other available estimates of reasonable profit.
Jak je uvedeno na začátku tohoto pododdílu, je užitečné provést křížové ověření s mediánem PZR studie CRA, který je […] % [109].
As indicated at the start of this subsection, it is useful to perform a cross-check with the median ROS of the CRA study, which is […] % [109].
Medián PZR vypočítaný na základě vzorku referenční skupiny II studie WIK, který je omezen na společnosti s obratem přesahujícím 100 milionů EUR, představuje PZR ve výši 7,1 %.
The median ROS calculated on the basis of the WIK benchmark II sample, restricted to companies with a turnover of more than EUR 100 million, gives an ROS of 7,1 %.
Komise dochází k závěru, že tyto číselné údaje spadají do rozsahu [5,4 %–7,4 %], což podporuje tvrzení, podle nějž lze tento rozsah považovat za přiměřený.
The Commission concludes that these figures fall within the range of [5,4-7,4 %], thus supporting the claim that this range can be viewed as reasonable.
Komise tak obecně dospívá k závěru, že standardní míra spadající do rozsahu [5,4 %–7,4 %] představuje zřejmě odpovídající referenční míru pro zisk, a to alespoň pro období, během nichž DPLP čelila podstatnému stupni rizika a musela reagovat na výrazné podněty k účinnosti.
Thus, overall, the Commission concludes that a default range of [5,4-7,4 %] would appear to constitute an appropriate benchmark range of profit, at least for the periods when DPLP faced a significant degree of risk and strong incentives to become more efficient.
Přiměřená míra zisku při neexistenci podstatného rizika ve spojení se smlouvou
A reasonable profit range in the absence of significant contract-specific risk
Komise obecně soudí, že pokud je smlouva mezi tradičním provozovatelem a orgány veřejné moci taková, že vystavuje veřejnou službu podstatnému stupni rizika, musí být přiměřený zisk poskytnutý tradičnímu provozovateli úměrný odpovídající úrovni rizika, jemuž je vystaven.
In general, the Commission considers that, where the contract between the incumbent and the public authority is such that the public service is connected with a significant degree of risk, the reasonable profit allowed to the incumbent should be commensurate with the corresponding level of risk involved.
A naopak, pokud smlouva vyvolává málo rizik, musí být úroveň přiměřeného zisku nízká.
By contrast, where the contract entails little risk, the level of reasonable profit should be low.
V předchozí části Komise vysvětlila svůj postup při stanovení standardního rozsahu přiměřeného zisku [5,4 %–7,4 %], který je považován za vhodný u smluv představujících podstatnou úroveň rizika.
In the previous section, the Commission explained its approach for establishing a default reasonable profit range of [5,4-7,4 %], which is considered appropriate for contracts involving a significant degree of risk.
V případě nízkého rizika je obtížné kvantifikovat patřičnou referenční hodnotu v podobě rozsahu přiměřeného PZR, je ale zřejmé, že by se tento rozsah PZR měl nacházet v levé části rozdělení ve vzorku zjištěných úrovní zisku.
It is difficult to quantify the appropriate benchmark in terms of a range of reasonable ROS, but it is clear that such an ROS range should be on the left-hand side of the sample distribution of observed profit levels.
Komise se domnívá, že je oprávněné přijmout v tomto ohledu místo mediánu rozsah pro přiměřený zisk založený na prvním kvartilu (25. percentil).
The Commission is of the opinion that it is justified from this perspective to adopt a reasonable profit range based on the first quartile (25th percentile) instead of the median.
Použití 25. percentilu jako referenční hodnoty u smluv s nízkým rizikem vede na základě různých vzorků studie Deloitte k rozsahu přiměřeného PZR ve výši [3,6 %–4,8 %].
The use of the 25th percentile as a benchmark for low-risk contracts leads to a range for reasonable ROS of [3,6-4,8 %] based on the different Deloitte samples.
Také v tomto případě může srovnání s výsledky studie CRA věnované tradičním poštovním provozovatelům představovat další užitečné křížové ověření.
As before, a comparison with the CRA results for postal incumbents may be a further useful cross-check.
Komise dochází k závěru, že tyto číselné údaje spadají do rozsahu [3,6 %–4,8 %], což přidává na váze tvrzení, podle nějž lze tento rozsah považovat za přiměřený. (320) Komise tak obecně dospívá k závěru, že standardní míra spadající do rozsahu [3,6 %–4,8 %] představuje zřejmě odpovídající referenční míru pro zisk, a to pro období, během nichž DPLP čelila nízkému stupni rizika.
In general, the Commission concludes that a default range of [3,6-4,8 %] would appear to constitute an appropriate benchmark profit range for the periods when DPLP faced a low level of risk.
Posouzení rizik spojených se smlouvami, kterými byla DPLP vázána
Assessment of the riskiness of DPLP’s contracts
Jak je vysvětleno v úvodu této části, riziko, jemuž byla vystavena DPLP, závisí na mechanizmu vyrovnání uplatňovaném Belgií.
As explained in the introduction to this section, the risk borne by DPLP depends on the compensation mechanism applied by Belgium.
S tímto mechanizmem se počítá v různých smlouvách o správě uzavřených mezi DPLP a belgickým státem a v průběhu doby se mění.
This mechanism is reflected in the different management contracts concluded between DPLP and the Belgian State, and varies over time.
Pro „přiměřené PZR“ je proto rozumné zohlednit různé rozsahy v závislosti na platném mechanizmu vyrovnání, který určuje úroveň rizika, jemuž je DPLP vystavena, ale také míru, v jaké je DPLP podněcována ke zlepšení své produktivity.
Therefore, it is reasonable to consider different ranges for the ‘reasonable ROS’ depending on the compensation mechanism in place, which determines the degree of risk faced by DPLP, but also the extent to which DPLP is incentivised to improve productivity.
V těchto souvislostech by Komise chtěla zdůraznit, že charakterizace rizika ve smlouvách nezávisí na pouhé přítomnosti rizika ve smlouvách o správě uzavřené DPLP, či na absolutním stupni rizika, a spíše na míře, v jaké je riziko vyšší nebo nižší než riziko, kterému čelí společnosti zahrnuté do stejných skupin vzorků.
In this context, the Commission wishes to underline that the risk characterisation of the contracts is not only dependent on the mere existence of risk in DPLP’s management contracts, or even the absolute level of risk, but above all on the extent to which the risk is greater or smaller than that faced by the companies in the same sample groups.
Stejně je tomu u míry opatření podněcujících DPLP k dosažení růstu účinnosti.
The same applies to the extent to which DPLP is incentivised to achieve efficiency gains.
Vzhledem k tomu, že se tyto skupiny vzorků skládají ze společností, jež působí v prostředí hospodářské soutěže, čelí tyto společnosti běžně výraznému riziku a jsou silně podněcovány k tomu, aby se staly účinnější.
Given that these sample groups are composed of firms operating in a competitive environment, they normally face significant risk and strong incentives to become more efficient.
Komise soudí, že čtvrtá smlouva o správě (2006–2010) jasně stanoví mechanizmy zahrnující dlouhodobé závazky ohledně cen a financování založeného na ukazatelích ex ante.
The Commission is of the opinion that the fourth management contract (2006-2010) clearly provides for mechanisms involving long-term price and funding commitments based on ex-ante parameters.
Vztahuje se to na činnosti DPLP, které se týkají jak distribuce dopisních zásilek, tak distribuce tisku.
This applies both to DPLP’s mail delivery and press distribution activities.
Pokud jde konkrétněji o distribuci tisku, článek 9 čtvrté smlouvy o správě stanoví, že se po dobu trvání smlouvy (standardní období 5 roků) nebude vážený průměr sazeb za poskytování služeb patřících do „košíku drobných uživatelů“ zvyšovat rychleji, než to umožňuje mechanizmus cenových stropů založený na indexu zdraví (zvláštní index spotřebních cen) a bonus za kvalitu, který vyjadřuje procentní podíl jednotlivých dopisů dodaných včas.
Specifically, as regards press distribution, Article 9 of the fourth management contract specifies that, over the contract period (standard five years), the weighted average of tariffs for the provision of services belonging to the ‘small users package’ will not increase more quickly than allowed by a price cap mechanism based on the ‘health index’ (a specific consumer price index) and a quality bonus reflecting the percentage of mail items delivered on time.
Stanovení sazeb tímto způsobem pro celou dobu smlouvy vykazuje podle Komise všechny znaky podněcující smlouvy, což vystavuje společnost podstatné úrovni rizika.
In the Commission’s view, fixing the tariffs over the entire contract period in this way reflects all the characteristics of an incentive contract, exposing the company to a significant degree of risk.
Pokud jde o distribuci tisku, článek 2 čtvrté smlouvy o správě upřesňuje, že během trvání smlouvy se sazby za distribuci tisku nemohou zvyšovat rychleji než index zdraví.
As regards press distribution, Article 2 of the fourth management contract specifies that, over the contract period, tariffs for press distribution will not increase more quickly than the ‘health index’.
Na pokrytí čistých nákladů distribuce tisku a vzhledem k plánované účinnosti čl. 13 odst. 2 stanoví roční vyrovnání, na které má DPLP nárok, na částku 290613000 EUR (částka upravená zohledněním inflace) [110].
In order to cover the net costs of press distribution, taking into account projected efficiencies, Article 13(2) fixes the annual compensation to which DPLP is entitled at EUR 290613000 (adjusted for inflation) [110].
V čl. 13 odst. 5 se uvádí, že v případě, že se změní obsah nebo podmínky služby obecného hospodářského zájmu nebo že dojde k podstatnému vývoji v nákladech, který DPLP nebude moci zvládnout, smluvní strany posoudí, zda je nutno upravit výši vyrovnání, aby odpovídala tomuto vývoji nákladů.
Article 13(5) sets out that, in case the scope or conditions of the SGEI change, or if there is a significant development of the costs DPLP cannot control, the contracting parties will investigate whether the compensation amount should be adjusted so that it remains in line with costs.
K podobné úpravě je nutné rozhodnutí rady ministrů.
Any such adjustment requires a decision by the Council of Minsters.
Komise uznává, že by tuto posledně zmíněnou doložku bylo možno chápat jako únikovou doložku, kterou se do smlouvy zavádějí ex post některé prvky (které chrání DPLP před rizikem).
The Commission recognises that this latter clause could be read as an escape clause, reintroducing certain ex-post elements into the contract (which protect DPLP from risk).
Komise se přesto domnívá, že obraty použité orgány veřejné moci nejsou dostatečně jednoznačné, a že DPLP proto nemůže počítat s jejím uplatněním.
However, the Commission considers that the language used by the public authorities is sufficiently non-committal and that DPLP cannot therefore count on the clause being used.