natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Před vypsáním soutěže byl neškodným odstraňováním materiálu kategorie 1 a 2 v tomto regionu pověřen podnik Tierbeseitigungsanlage Schäfer GmbH (dále jen „TBA Schäfer“), který je podnikem ve skupině stěžovatelky.
Prior to the tendering procedure Tierbeseitigungsanlage Schäfer GmbH (‘TBA Schäfer’), an affiliate of the complainant, was entrusted with the disposal of category 1 and 2 materials.
Další doklad toho, že sdružení ZT v soutěži o veřejnou zakázku v severním Hesensku podalo nabídku na cenu pod úrovní nákladů, vyplývá z porovnání s poplatky, které toto sdružení vybírá na svém spádovém území.
Further evidence that the ZT bid below cost in the tender for Northern Hessen comes from a comparison with the charges that the ZT applies in its own territory.
Tento poplatek činí 328 EUR za tunu, zatímco v nabídce ve veřejné soutěži v severním Hesensku uvedlo ZT pouhých 208 EUR za tunu.
There the charge is EUR 328 per tonne, whereas the ZT’s bid in the tender for Northern Hessen was only EUR 208 per tonne.
Náklady na sběr materiálu se na obou územích nijak výrazně neliší, a proto není zřejmé, jak může ZT nabízet přesně tutéž službu v severním Hesensku za poplatky, které jsou zhruba o třetinu nižší než poplatky na jeho vlastním spádovém území.
As there are no significant differences in the collection costs between the two regions, it is not comprehensible why the ZT could put in a bid charging about a third less in Northern Hessen than in its own territory for exactly the same service.
Vzhledem k tomu, že nákladová základna podniku TBA Schäfer byla známa z dřívějších soutěží o veřejné zakázky, bylo pro sdružení ZT snadné podat nabídku na 208 EUR za tunu, tedy o pouhá 4 EUR nižší, než na kolik zněla nabídka podniku TBA Schäfer ve výši 212 EUR za tunu, a tím soutěž vyhrát.
As TBA Schäfer’s cost base was public knowledge from earlier tenders, it was easy for the ZT to put in a bid of EUR 208 per tonne, just EUR 4 below TBA’s bid of EUR 212 per tonne, and so to win the contract.
Poplatky sdružení ZT za neškodné odstraňování materiálu kategorie 3 jsou pod úrovní skutečných nákladů
Below-cost fees charged by the ZT for disposal of category 3 material
Stěžovatelka potvrzuje, že je v důsledku politiky paušálních cen, kterou ZT v Porýní-Falci sleduje, deformován ekonomický stimul k tomu, aby jatka oddělovala materiál kategorie 3 od materiálu kategorie 1 a 2.
The complainant stresses that the incentive for slaughterhouses to separate category 3 material from category 1 and 2 material is distorted in Rhineland-Palatinate due to the ZT’s lump-sum pricing policy.
Značný objem materiálu kategorie 3, který by mohl být jinak zpracován na krmivo pro zvířata v zájmovém chovu, je tak odstraňován společně s méněcenným materiálem kategorie 1 a 2 [30].
As a consequence, a substantial quantity of category 3 material that could otherwise be further processed into pet food is disposed of together with the inferior category 1 and 2 material [30].
Navíc je objem materiálu kategorie 3, který se vlivem cenové politiky sdružení ZT dostává mimo trh, vyšší, než předpokládala Komise ve svém předběžném posouzení trhu.
Moreover, the amount of category 3 material taken off the market because of the ZT’s pricing policy was larger than assumed by the Commission in its preliminary market assessment.
V 33. bodu odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení je uvedeno, že k oddělování materiálu kategorie 3 dochází v Porýní-Falci v 72 % případů všech porážek.
Paragraph 33 of the decision opening the procedure stated that category 3 materials were separated out in 72 % of all slaughters in Rhineland-Palatinate.
Tento údaj však vychází výlučně z počtu porážek.
However, this figure is based solely on the number of slaughters.
Pokud bychom zohlednili, že při porážce skotu vzniká materiálu kategorie 3 podstatně více nežli při porážce prasat, zjistili bychom, že je z něj oddělováno pouze 45 %.
If account were taken of the fact that the slaughter of a cow produces a much higher amount of category 3 material than the slaughter of a pig, the result would be that only 45 % of category 3 material was separated out.
Narušení trhu v důsledku cenové politiky sdružení ZT je tedy ještě výraznější, než se doposud předpokládalo.
Consequently, the market distortion due to the ZT’s pricing policy would be far greater than previously assumed.
VYJÁDŘENÍ SDRUŽENÍ ZT
COMMENTS BY THE ZT
Vyjádření sdružení ZT je v relevantní argumentaci totožné s vyjádřením Německa, které je shrnuto v následujícím oddíle.
The ZT’s comments coincide in the relevant points with those made by Germany, which are described in the following section.
V zájmu eliminace opakování proto není vyjádření sdružení ZT znovu reprodukováno.
The ZT’s comments are therefore not set out separately in order to avoid unnecessary repetition.
VYJÁDŘENÍ NĚMECKA
COMMENTS BY GERMANY
Německo popírá, že by úhrada přeúčtovávaných nákladů, kterou stanovy sdružení ZT upravují, představovala nedovolenou podporu, neboť jsou naplněna kritéria z rozsudku ve věci Altmark.
Germany denied that the annual contribution imposed under the ZT’s Verbandsordnung constitutes illegal aid since the Altmark criteria are met.
Podle Německa je tato podpora slučitelná s vnitřním trhem, neboť přeúčtovávané náklady nejsou vyšší nežli náklady na udržování rezervy pro případ nákazy a na sanaci starých provozů.
Germany also argued that the aid was compatible with the internal market because the annual contribution did not exceed the cost of maintaining the epidemic reserve and the clean-up costs for former sites.
Německo úvodem konstatuje, že udržování rezervy pro případ nákazy představuje službu obecného hospodářského zájmu. Tento argument opírá o skutečnost, že se v případě neškodného odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 jedná o povinnost obcí.
Firstly Germany contends that the provision of an epidemic reserve is a service of general economic interest, arguing that the disposal of category 1 and 2 material is a statutory obligation on local authorities.
Tyto územní celky pověřily plněním této povinnosti sdružení ZT jakožto veřejnoprávní korporaci způsobilou k právům a povinnostem.
The local authorities had entrusted performance of this statutory duty to the ZT, as a public-law entity with legal capacity.
V případě úhrady přeúčtovávaných nákladů se tedy ani nemůže jednat o kumulaci se schválenou státní podporou na testy TSE.
The annual contribution was therefore not cumulated with the approved TSE aid.
Navíc lze v případě neškodného odstraňování uhynulých hospodářských zvířat identifikovat jakožto znečišťovatele zemědělce, zatímco v případě nákladů na rezervu pro případ nákazy již není identifikace znečišťovatelů tak jednoznačná.
In addition, when it comes to the disposal of fallen stock, farmers can be identified as the polluters, whereas in the case of the costs of the epidemic reserve, the polluters cannot easily be identified.
Podle tvrzení Německa je sdružení ZT neškodným odstraňováním vedlejších produktů živočišného původu pověřeno na základě TierNebGAG RP od roku 1979.
The ZT had been entrusted with the task of disposing of animal by-products by the TierNebGAG RP since 1979.
Německo zdůrazňuje, že úhrady přeúčtovávaných nákladů, jež sdružení ZT od jeho členů plynuly, byly objektivně a transparentně stanoveny již před změnou stanov v roce 2010.
Germany stressed that even before the Verbandsordnung was amended in 2010, the annual contributions levied by the ZT on its members were fixed in an objective and transparent manner.
Shromáždění členů ZT se zejména ve veřejném řízení usneslo na hospodářském plánu na uvedený rok ve formě stanov, které schválil dozorčí orgán a které byly zveřejněny v zemských věstnících Porýní-Falci a Hesenska a v úředním věstníku Sárska.
In particular the business plan for each year was adopted by the ZT’s general assembly in a public procedure, approved by the supervisory authority, and published in the official gazettes of Rhineland-Palatinate, Hessen, and the Saarland.
Podle názoru Německa je udržovaná rezerva pro případ nákazy nezbytná k zajištění ochrany lidského zdraví v případě, že by došlo k propuknutí nákazy.
In the opinion of Germany the reserve maintained to cope with epidemics is necessary in order to protect human health in the event of an epidemic.
Posudek o rozsahu rezervy pro případ nákazy
Study on the level of the epidemic reserve
Rozsah rezervy pro případ nákazy je podle vyjádření Německa určen ve stanovách sdružení ve znění změn z 2. února 2010 na základě posudku ústavu Fraunhofer.
According to Germany the size of the epidemic reserve laid down in the amended Verbandsordnung of 2 February 2010 was based on the Fraunhofer study.
Po zahájení řízení si Německo vyžádalo další znalecký posudek [31] Ústavu pro strukturální výzkum a plánování v intenzivních zemědělských oblastech (Institut für Strukturforschung und Planung in agrarischen Intensivgebieten) (dále jen „posudek ústavu ISPA pro Porýní-Falc“).
Following initiation of the procedure Germany had a further study [31] carried out by the Institut für Strukturforschung und Planung in agrarischen Intensivgebieten (‘the ISPA-RP study’).
Posudek ústavu Fraunhofer odhaduje objem materiálu, s nímž je nutno počítat v případě různých scénářů, v nichž uvažuje i pravděpodobnost jejich naplnění.
The Fraunhofer study estimated the anticipated amount of material in various scenarios, taking account of their probability.
Posudek ústavu ISPA pro Porýní-Falc sleduje metodicky podrobný přístup, s jehož pomocí modeluje jednotlivé scénáře rozšíření nákazy kulhavky a slintavky nebo klasického moru prasat.
The ISPA-RP study follows a methodically detailed approach to model the various epidemic scenarios in the event of an outbreak of foot-and-mouth disease (FMD) or classical swine fever (CSF).
Obě studie dospěly k závěru, že stávající celkové kapacity sdružení ZT stačí na to, aby vedle běžného objemu jeho vlastního materiálu i materiálu cizího v průměrné výši 1700 tun týdně dokázaly zpracovat i objemy, které jsou důsledkem jak krátkodobých, tak déle trvajících epidemií.
Both studies came to the conclusion that the ZT’s total available capacity was sufficient to process the quantities arising from short-term as well as longer-lasting epidemics in addition to the normal quantities of internal and external material, which amount to some 1700 tonnes per week.
Krátkodobé epidemie
Short-term epidemics
Z posudku ústavu ISPA pro Porýní-Falc podle názoru Německa vyplývá, že v případě krátkodobých epidemií, kdy je po dobu 2–5 dnů třeba počítat s až 200 tunami denně navíc, lze tento materiál vzniklý navíc zpracovat bez problémů. Zpracováván by byl společně s běžným objemem za využití stávající týdenní nevyužité kapacity až 1523 tun ve 3směnném provozu po dobu 5 dnů, aniž by bylo zapotřebí organizovat mimořádné směny o víkendu.
The ISPA study shows that in the event of short-term epidemics, and assuming that they involve additional material of up to around 200 tonnes a day within 2 to 5 days, the extra material can easily be processed together with the normal quantity using the available weekly spare capacity of up to 1523 tonnes in three-shift operation on 5 days, without having to resort to the additional shifts at the weekend.
I v případě epidemií, jež by zasahovaly větší části spádového území sdružení, se ukazuje, že by oněch 1300 až 1800 tun týdně navíc, které by vznikaly po dobu 8 týdnů, bylo možno zpracovat, pokud by byly zorganizovány směny o víkendu, a bylo by tak možno využít krátkodobě nevyužitých kapacit až 2819 tun týdně (viz též tabulka 3 v oddílu 9.3.1).
Even in the case of epidemics affecting fairly large parts of the area covered by the association, the additional quantities of between 1300 and 1800 tonnes arising over 8 weeks could be processed if weekend shifts were worked so that short-term spare capacity of up to 2819 tonnes per week was available (see Table 3 in section 9.3.1).
Dlouhodobé epidemie
Long-term epidemics
Posudek ústavu ISPA pro Porýní-Falc podle názoru Německa ukazuje, že by zařízení ZT byla schopna dlouhodobě zpracovávat vedle běžného objemu rovněž tento objem, a to v 5denním 3směnném provozu (viz tabulka 3 v oddílu 9.3.1).
The ISPA-RP study showed that with 3-shift operation on 5 days, ZT’s plants could even process these quantities in addition to the normal quantity (see Table 3 in section 9.3.1).
Závěry z předložených studií
Conclusions arising from the studies submitted
Předložené studie podle názoru Německa dokládají, že celkové stávající kapacity v případě 5denního 3směnného provozu postačují na to, aby vedle běžného objemu zpracovaly i objemy vzniklé navíc v případě krátkodobých i déle trvajících epidemií.
The studies submitted show that the total available capacity with 5-day 3-shift operation is sufficient to process the additional quantities arising from short-term epidemics and even longer-lasting epidemics as well as the normal quantities.
Přitom není podle většiny scénářů vůbec zapotřebí organizovat mimořádné směny, které přicházejí v úvahu ještě o víkendech v případě plného provozu po dobu 6–12 týdnů.
In most of the scenarios there would not even be any need to resort to the additional shifts available at weekends under full-capacity operation for 6 to 12 weeks.
Studie vyvozují závěr, že má sdružení ZT v případě 5denního 3směnného provozu celkově dostatečnou kapacitu na to, aby dokázalo zpracovat běžný objem i materiál, s nímž je nutno počítat v případě déle trvajících epidemií.
The studies draw the conclusion that the ZT has sufficient total capacity with 3-shift operation on 5 days to process the normal quantities arising and the material anticipated from longer-lasting epidemics.
Aktuálně dostupnou celkovou kapacitu tedy nelze hodnotit jako předimenzovanou, nýbrž jako přiměřenou potřebám.
The total capacity currently available is therefore considered adequate for requirements rather than excessive.
Náklady na rezervu pro případ nákazy
Cost of the epidemic reserve
Propočty nákladů na rezervu pro případ nákazy, jež Německo předložilo, se řídí přístupem, který sleduje posudek ústavu Fraunhofer.
The calculations submitted by Germany for the cost of the epidemic reserve follow the approach of the Fraunhofer study.
Náklady na kapacitu jsou tedy mezi běžný provoz a rezervu rozděleny podle průměrného vytížení celkové kapacity, která je k dispozici v 5denním 3směnném provozu.
The breakdown of the capacity costs between normal operations and the epidemic reserve was determined on the basis of the average utilisation of the total capacity available in 5-day 3-shift operation.
Platí, že v průměru využívá ZT při běžném provozu svou celkovou kapacitu, kterou má k dispozici při 5denním 3směnném provozu, zhruba z 50 %.
On average it emerged that the ZT uses around 50 % of the total capacity available in 3-shift operation on 5 days.
Vzhledem k této vytíženosti je běžnému provozu a rezervě pro případ nákazy přiřazeno po zhruba 50 % nákladů na kapacitu na sběr a zpracování materiálu [32].
Based on this level of utilisation, roughly 50 % of the capacity costs were allocated to each of normal operation and the epidemic reserve for both collection and processing [32].
Náklady na udržování uvedené rezervy tedy dosahují následující výše:
The resulting cost of the epidemic reserve is as follows:
Náklady na rezervu pro případ nákazy v období 2000–2009 podle výpočtu Německa
Cost of the epidemic reserve according to Germany for the period 2000–2009
Náklady na rezervu pro případ nákazy
Costs of the epidemic reserve
Je nutno vzít v úvahu, že v letech 2000 a 2001 bylo rezervě pro případ nákazy přiřazeno jen zhruba 45 % nákladů na kapacitu a že v roce 2009 byla tato rezerva snížena o zhruba pětinu v důsledku přijetí zakázky pro severní a střední Hesensko.
It should be noted that only about 45 % of the capacity costs were allocated to the epidemic reserve in 2000 and 2001, and in 2009 inclusion of the contract from Northern and Central Hessen reduced the epidemic reserve by approximately a fifth.
Za roky 1998 a 1999 není propočet nákladů na rezervu k dispozici.
No calculation of the cost of the epidemic reserve is available for 1998 and 1999.
Financování nákladů na rezervu pro případ nákazy z úhrad přeúčtovávaných nákladů
Financing the cost of the epidemic reserve through annual contributions
Úhrada přeúčtovávaných nákladů, která sdružení od jeho členů plyne, je podle vyjádření Německa za sledované období s výjimkou roku 2009 nižší, než kolik činí náklady na rezervu pro případ nákazy uvedené v tabulce 2.
In the years shown, apart from 2009, the annual contributions paid to the ZT by its members were below the costs of the epidemic reserve shown in Table 2.
V roce 2009 se konečná výše úhrady těmto nákladům rovnala.
In 2009 the final annual contribution was as high as the costs of the reserve.
Německo uvádí, že náklady na udržování rezervy pro případ nákazy nejsou zakalkulovány do poplatku účtovaného uživatelům, neboť to neumožňuje zákon.
Germany stated that the cost of providing the epidemic reserve was not included in the calculation of the usage charge because this was not legally possible.
Podle § 7 zákona Porýní-Falce o odvodech obcím (Kommunalabgabengesetz Rheinland-Pfalz, dále jen „KAG RP“) sice mohou územní korporace k pokrytí nákladů vybírat od uživatelů veřejných zařízení protiplnění v podobě poplatků, přitom však nesmí mezi plněním, jež dané zařízení poskytuje, a výší poplatku vznikat zjevný nepoměr.
Although local authorities can levy usage charges in return for the use of public facilities and plants in order to cover the costs under § 7 of the Kommunalabgabengesetz Rhineland-Palatinate (KAG RP: Rhineland-Palatinate Local Authority Charges Act), there must not be an obvious disparity between the output of the facility or plant and the charge.
Podle § 8 KAG RP se náklady, z nichž se poplatky účtované uživatelům odvíjejí, počítají v souladu s podnikohospodářskými zásadami kalkulace nákladů.
Under § 8 of the KAG RP the costs on which usage charges are based must be determined following the business principles of cost accounting.
Podle vyjádření Německa lze však poplatky vybírat pouze za neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2, nikoli za udržování rezervy pro případ nákazy.
According to Germany, however, only the disposal of category 1 and 2 material forms the basis for charges, not the provision of capacity for epidemics.
Tato rezerva totiž není udržována v podobě protiplnění v zájmu jednotlivého poplatníka, nýbrž pro účely potírání budoucích rizik v zájmu veřejnosti.
The latter is not provided as a service for individual taxpayers, but to counter future dangers to the general public.
Financování v jiných spolkových zemích
Financing in other German states
Na žádost Komise provedlo Německo celostátní průzkum praxe, jež panuje při určování a financování rezervy pro případ nákazy.
At the Commission’s request Germany carried out a nationwide survey on the practices followed when determining and financing the epidemic reserve.
Odhlédneme-li od spádového území ZT, je ve všech spolkových zemích tato rezerva pokrývána z nevyužitých provozních kapacit, které jsou k dispozici přes týden a o víkendu.
In all the German states — except the area covered by the ZT — the epidemic reserve is covered by the operational spare capacity available during the week and at weekends.
Podle Böckenhoffova znaleckého posudku nejsou zpravidla realizovány žádné další investice do kapacit, jež by měly sloužit potírání nákaz.
On the basis of the Böckenhoff study on combating epidemics, there is not normally any additional investment in capacity.
Jako rezerva pro případ nákazy postačují stávající nevyužité kapacity z třetí směny přes týden a o víkendu.
The spare capacity available in the shape of the third shift during the week and the weekend shifts are sufficient for the epidemic reserve.
Nově se nyní používají alternativní metody výpočtu, jež se opírají o znalecké posudky (např. posudek ústavu ISPA pro Dolní Sasko [33]) nebo o dohody s příslušnými zájmovými skupinami.
In the meantime alternative calculation methods are being applied following expert studies, such as the ISPA study for Lower Saxony [33] (‘the ISPA-NS study’), or through agreement with the interest groups concerned.
Zůstává však u základního poznatku Böckenhoffova znaleckého posudku, podle nějž není nutné, aby byly realizovány další investice do nevyužívaných kapacit.
However, the fundamental conclusion of the Böckenhoff study still stands, namely that extra investment in spare capacity is unnecessary.
Nevyužité provozní kapacity jsou financovány z poplatků nebo úplat (v závislosti na právní formě provozovatele).
The cost of operational spare capacity is financed through dues or charges (depending on the legal form of the operator).
Klíč, podle nějž jsou tyto kapacity rozdělovány mezi neškodné odstraňování uhynulých zvířat a jateční odpad, je přitom upraven různým způsobem.
There are different arrangements, according to the pattern under which the cost of operational spare capacity is divided between disposal of fallen stock and slaughterhouse waste.
Pokud jde o podporu zemědělcům při neškodném odstraňování uhynulých zvířat podle pokynů TSE a podle pokynů ke státní podpoře v zemědělství 2007–2013, financuje většina spolkových zemí poplatky za neškodné odstraňování uhynulých zvířat z 67 % až 75 %.
As regards aid to farmers for the disposal of fallen stock under the TSE guidelines and the agricultural aid guidelines 2007–2013, the assistance granted by the State in most of the other Länder is between 67 % and 75 % of the charges for the disposal of fallen stock:
Bádensko-Württembersko a Severní Porýní-Vestfálsko: Majitelé zvířat hradí 25 % nákladů na zpracování materiálu. Zbylých 75 % nákladů na zpracování a 100 % nákladů na sběr je financováno z prostředků veřejného sektoru (okresů a spolkových zemí).
Baden-Württemberg and North Rhine-Westphalia: The animal owners pay 25 % of the processing costs, while 100 % of the collection costs and the remaining 75 % of the processing costs are financed by the public purse (rural districts and Länder).
Sasko-Anhaltsko, Durynsko a Braniborsko: Majitelé zvířat hradí 25 % nákladů na sběr a 33 % nákladů na zpracování materiálu.
Saxony-Anhalt, Thuringia and Brandenburg: The animal owners pay 25 % of the collection costs and 33 % of the processing costs.
Zbylou část (75 % nákladů na sběr a 67 % nákladů na zpracování) hradí veřejný sektor.
The remainder of the collection and processing costs (75 % or 67 %) is borne by the public purse.
Bavorsko, Porýní-Falc a Sársko: Na úhradě nákladů na sběr se po jedné třetině podílejí okresy, fond pojištění Tierseuchenkasse a spolková země. Náklady na zpracování financují z 66 % veřejný sektor, z 25 % majitelé zvířat a z 8 % Tierseuchenkasse.
Bavaria, Rhineland-Palatinate and Saarland: A third of the collection costs are paid by the state, the Tierseuchenkasse, and the Land, while 66 % of the processing costs are financed by the public purse, 25 % by the animal owners, and 8 % by the Tierseuchenkasse.
V Sasku se na financování nákladů na sběr a zpracování podílí z 25 % majitelé zvířat, z 8 % Tierseuchenkasse a z 66 % veřejný sektor.
In Saxony 25 % of the collection and processing costs are financed by the animal owners, 8 % by the Tierseuchenkasse, and 66 % by the public purse.
V Dolním Sasku se na financování nákladů na sběr a zpracování podílí z 60 % Tierseuchenkasse a ze 40 % veřejný sektor.
In Lower Saxony 60 % of the collection and processing costs are financed by the Tierseuchenkasse and 40 % by the public purse.
25 % nákladů na zpracování přeúčtovává Tierseuchenkasse majitelům zvířat.
The Tierseuchenkasse then charges 25 % of the processing costs to the animal owners.
Ve Šlesvicku-Holštýnsku hradí náklady na sběr i zpracování ze 100 % Tierseuchenkasse.
In Schleswig-Holstein 100 % of the collection and processing costs are borne by the Tierseuchenkasse.
V Meklenbursku-Předním Pomořansku hradí náklady na sběr a zpracování ze 100 % majitelé zvířat.
In Mecklenburg-Vorpommern 100 % of the collection and processing costs are borne by the animal owners.