natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V roce 2007 měla společnost Legler 1213 pracovních jednotek [4] a vlastnila závody na Sardinii (konkrétně v obci Macomer v provincii Oristano a v obcích Siniscola a Ottana v provincii Nuoro) a v Lombardii (v obci Ponte San Pietro v provincii Bergamo).
In 2007, Legler employed 1213 [4] persons and had plants in the region of Sardinia (at Macomer — province of Oristano, and at Siniscola and Ottana — province of Nuoro) and in the region of Lombardy (at Ponte San Pietro — province of Bergamo).
Tržba celé skupiny dosahovala v roce 2006 částky 101 milionů EUR a v září 2007 částky 30,9 milionu EUR.
The group’s turnover was EUR 101 million in 2006 and EUR 30,9 million in September 2007.
Hlavní činnost společnosti Legler spočívá ve výrobě vysoce kvalitního denimu, v níž měla společnost vedoucí postavení v Itálii a v Německu, a byla důležitým dodavatelem do Francie a Beneluxu.
Legler’s core activity was the manufacturing of high-quality denim fabric, a sector in which the company had been a leading player in Italy and Germany and an important supplier to France and the Benelux.
Podle italských orgánů má trh s denimem dvě části: konfekci pro známé značky (odvětví, v němž společnost Legler hlavně působila) a výrobky pro širokou spotřebu, tedy odvětví, kde je konkurence založena hlavně na ceně.
According to the Italian authorities, the denim market comprises two segments: prêt-à-porter for famous brands (this was Legler’s main sector) and mass-market products, where competition is mainly price-based.
Hlavními konkurenty společnosti Legler byli Italové, Řekové, Francouzi, Tunisané, Turci a Japonci.
Legler’s main competitors were based in Italy, Greece, France, Tunisia, Turkey and Japan.
První problémy zažila společnost Legler v roce 2003, kdy byla značná část výroby přesunuta do Asie nebo do jižního Středomoří.
Legler began experiencing difficulties in 2003, when a significant part of production was relocated to Asia or the southern Mediterranean.
Dne 30. května 2007 bylo ve správní radě společnosti SFIRS SpA, což je investiční společnost oblasti Sardinie, rozhodnuto, že společnost SFIRS získá za 450000 EUR pohledávku společností Intex SpA v likvidaci v nominální hodnotě rovnající se 17 milionům EUR vůči společnostem Legler SpA a Legler Siniscola SpA.
On 30 May 2007, at a board meeting of SFIRS SpA, an investment company of the region of Sardinia, it was decided that SFIRS would purchase from Intex SpA, in liquidation, for the price of EUR 450000, a debt of a nominal value of EUR 17 million owed by Legler SpA and Legler Siniscola SpA.
Na tomtéž zasedání bylo dále rozhodnuto, že část z celkového dluhu 17 milionů EUR, tedy 14,5 milionů EUR, bude přeměněna na kapitál společnosti Legler.
At the same meeting, SFIRS also decided to convert a part of Legler’s EUR 17 million debt, in the amount of EUR 14,5 million, into participation in Legler’s equity.
Dne 31. května 2007 se společnost SFIRS stala na valné hromadě akcionářů společnosti Legler akcionářem společnosti Legler.
On 31 May 2007, the debt-for-equity swap was carried out at a shareholders’ meeting of Legler.
Přeměnou části dluhu na kapitál (debt to equity swap) v nominální hodnotě 14,5 milionu EUR společnost SFIRS získala 49 % kmenových akcií (a 100 % mimořádných akcií [5]) společnosti Legler SpA. Zbývajících 51 % měla v držení společnost Piltar.
By converting part of Legler’s debt (for a face value of EUR 14,5 million) into Legler capital, SFIRS acquired 49 % of the ordinary shares (and 100 % of the extraordinary shares [5]) in Legler SpA The remaining 51 % was retained by Piltar.
V lednu 2008 se společnost SFIRS rozhodla postoupit svou vlastní účast ve společnosti Legler SpA a zbývající vlastní pohledávky vůči společnosti Legler a zveřejnila výzvu k vyjádření zájmu o společný nákup její účasti a jejích pohledávek.
In January 2008, SFIRS decided to divest itself of its shareholding in Legler SpA, and of the remaining Legler group debt, and launched a call for expressions of interest for the joint purchase of the Legler equity and debt.
Vítězná nabídka společnosti Ferratex s.r.l.
The winning offer, submitted by the company Ferratex SRL (hereinafter referred to as ‘Ferratex’) was in the total amount of EUR 2000001.
(dále jen „Ferratex“) představovala celkovou částku 2000001 EUR. Podle italských orgánů cena odrážela tržní hodnotu pohledávek společnosti SFIRS vůči společnosti Legler a jejím dceřiným společnostem, které nezávislý odborník ocenil na 2 miliony EUR, k nimž se připočetla symbolická cena 1 EUR za účast společnosti SFIRS ve společnosti Legler, která se rovněž shodovala s odhadem nezávislého odborníka.
According to the Italian authorities, this price reflected the market value of SFIRS’ total receivables from Legler and its subsidiaries, evaluated by an independent expert at EUR 2 million, plus the symbolic price of EUR 1 for SFIRS’s holding in Legler’s equity, also based on an independent expert’s appraisal.
K prodeji došlo dne 25. ledna 2008.
The sale took place on 25 January 2008.
Společnost Legler ještě v období od prosince 2007 do srpna 2008 ukončila činnost v různých závodech a od té doby jsou všechny tyto závody uzavřeny.
However, Legler ceased operations at all its plants in the period between December 2007 and August 2008 and all its plants have since remained inactive.
Dne 18. srpna 2008 byla mateřská společnost skupiny prohlášena příslušným soudem za platebně neschopnou a dne 13. listopadu 2008 bylo vůči ní a jejím dceřiným společnostem zahájeno úpadkové řízení zvané „nucená správa“.
On 18 August 2008 the group’s parent company was declared insolvent by the competent court, and on 13 November 2008 it was admitted to the collective insolvency proceedings known as ‘amministrazione straordinaria’, together with its subsidiaries.
Záruku poskytnutou jako podporu na záchranu podniku banka uplatnila krátce po zjištění, že společnost Legler nesplatila úvěr poskytnutý na záchranu.
The rescue aid guarantee was called by the bank shortly after Legler’s failure to repay the rescue loan by the deadline.
Zodpovědné ministerstvo proto splatilo úvěr s příslušnými úroky dne 16. září 2008.
Consequently, the competent Ministry reimbursed the loan plus interest on 16 September 2008.
Dne 21. října 2010 společnost Texfer SpA vyhlásila úpadek a totéž proběhlo ve dnech 17. a 18. listopadu 2010 ve společnostech Texfer Ottana SpA, Texfer Siniscola SpA a Texfer Macomer SpA.
On 21 October 2010 Texfer SpA was declared bankrupt. On 17 and 18 November 2010 Texfer Ottana SpA, Texfer Siniscola SpA and Texfer Macomer SpA were also declared bankrupt.
Dne 30. listopadu 2007 vykazoval majetek společnosti Legler negativní zůstatek 16,3 milionů EUR. Ztráty za období 2003–2007 dosáhly 94,9 milionu EUR a situace společnosti se neustále zhoršovala, jak se zvětšovaly ztráty a klesala tržba.
On 30 November 2007, Legler’s equity was negative for an amount of EUR 16,3 million. The losses over the period 2003-2007 had reached EUR 94,9 million and the company’s situation had been steadily deteriorating, with increasing losses and shrinking turnover.
Od 13. listopadu 2008 byla skupina v souladu s vnitrostátními právními předpisy v úpadkovém řízení, které vedlo k vyhlášení úpadku (viz 16.–18. bod odůvodnění).
On 13 November 2008 the group was subjected to collective insolvency proceedings under the national law, which ended with bankruptcy (see recitals 16 to 18).
Opatření na restrukturalizaci
The restructuring measures
Plán restrukturalizace, „průmyslový plán“ (dále jen „plán“), který Itálie oznámila, měl trvat tři roky (2007–2009) a sestával ze tří opatření: i) 13 milionů EUR jako střednědobá záruka na období restrukturalizace náhradou za šestiměsíční záruku schválenou jako podporu na záchranu podniku [6], ii) 13,2 milionu EUR jako přímá dotace a iii) 13 milionů EUR jako přeměna dluhu na kapitál.
The restructuring plan (piano industriale) notified by Italy (hereinafter also referred to as ‘the plan’) covered a three-year period (2007-2009) and consisted of three measures: (i) EUR 13 million in the form of a medium-term guarantee for the restructuring period, replacing the six-month guarantee authorised as rescue aid [6]; (ii) EUR 13,2 million in the form of a direct grant; and (iii) EUR 13 million in the form of a conversion of debt into equity.
Dne 31. května 2007 ale společnost SFIRS provedla přeměnu dluhu na kapitál v nominální výši 14,5 milionu EUR.
However, on 31 May 2007 SFIRS implemented a debt-for-equity swap for a nominal amount of EUR 14,5 million.
Z tohoto širšího pohledu dosahovaly celkové náklady plánu pro nově vytvořenou společnost vzniklou spojením společnosti Legler SpA s jejími dceřinými společnostmi na Sardinii částky 106,2 milionu EUR, z čehož bylo 86,7 milionu určeno na rozsáhlou reorganizaci skupiny a zbývající část na obnovu kapitálu a na pokrytí ztrát.
In this broader time-frame, the overall costs for setting up a new company from the merger of Legler SpA and its Sardinian subsidiaries amounted to EUR 106,2 million, including EUR 86,7 million for extensive group reorganisation, while the balance would go to restore capital and cover losses.
Hlavní činnost nově vytvořené společnosti se soustředí na nejsilnější oblast výroby společnosti, tedy na vysoce kvalitní denim, zatímco oba další směry výroby (manšestr a hladká bavlna) budou zrušeny.
The NewCo’s activity would focus on the company’s traditional core business, i.e. high-quality denim, whereas the other two production lines (corduroy and flat cotton) would be closed down.
I zeměpisné rozmístění skupiny bude soustředěno pouze do dvou výrobních závodů (Siniscola a Ottana), které jsou oba v jednom regionu.
The group’s geographical location would also be concentrated in only two production plants (Siniscola and Ottana), located in the same region.
Zbylé činnosti budou prodány a společnost Legler tak zároveň z vlastních zdrojů přispěje na omezení nákladů za energii, dopravu a zaměstnance.
The remaining assets would be sold to enable Legler to provide its own contribution and to reduce energy, transport and personnel costs.
Plán nezahrnoval závod v Macomeru [7].
The Macomer plant was not included in the plan [7].
Plán stanovil rovněž přistoupení nového akcionáře společně se společností SFIRS a uváděl nezbytnost několika soukromých úvěrových linek na předpokládanou reorganizaci.
The plan also envisaged the entry of a new shareholder together with SFIRS, and indicated the need to obtain credit lines from private sources to implement the reorganisation process.
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise vyjádřila pochybnosti o skutečnosti, že v přeměně dluhu na kapitál nebyly přítomny prvky státní podpory.
In its decision to initiate the procedure, the Commission had doubts whether the debt-for-equity swap was free from State aid elements.
Komise pochybovala, že soukromý investor by byl ochoten za těchto podmínek vyměnit svou pohledávku za kapitálový podíl, zejména proto, že bylo zjištěno, že činnost části podniku byla již několik měsíců zastavena a že italské orgány nepředložily Komisi alternativní scénář, který by z pohledu společnosti SFIRS ukázal, jak by mohla být investice do skupiny Legler a převzetí nákladů na restrukturalizaci z hospodářského hlediska výhodnější než likvidace skupiny.
The Commission doubted that a private investor would have accepted swapping debt for shares in the company in the circumstances, especially as it appeared that part of the company’s activities had been suspended for several months and the Italian authorities had submitted to the Commission no counterfactual scenario supporting SFIRS’ assumption that investing in Legler and bearing its restructuring costs was more cost-effective than liquidating the group.
Co se týče slučitelnosti podpory s vnitřním trhem na základě Pokynů Komise pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích [8] (dále jen „pokyny na záchranu a restrukturalizaci“), Komise měla především pochybnosti, zda většinový akcionář, společnost Piltar, může vyřešit potíže společnosti Legler a zda může uvnitř skupiny dojít k vlastnímu rozdělení nákladů.
As regards the compatibility of the aid with the internal market on the basis of the Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty [8] (hereinafter referred to as ‘the rescue and restructuring guidelines’), the Commission firstly posed the question whether Legler’s difficulties could have been dealt with by the majority shareholder Piltar and whether there had been an arbitrary allocation of costs within the group.
Komise dále pochybovala o tom, že by plán mohl v dlouhodobém výhledu obnovit výnosnost, neboť předpokládané postoupení aktiv a výrobních linek vypadalo poměrně neurčitě a mnohé hypotézy týkající se budoucích provozních podmínek vypadaly téměř nereálně vzhledem k tomu, že výroba společnosti Legler byla pozastavena.
Secondly, the Commission doubted that the plan would be able to restore long-term viability, as the planned divestment of assets and production lines seemed rather indeterminate and many assumptions on future operating conditions seemed unrealistic, given the suspension of Legler’s production.
Vyjadřovala kromě toho pochybnosti o tom, zda jsou navrhovaná kompenzační opatření realistická a zda jdou dále, než opatření nezbytná pro obnovení výnosnosti, zda je výše vlastního příspěvku dostatečná a zda je dodržena zásada podpory „jednou a dost“.
The Commission also doubted that the proposed compensatory measures were real and went beyond the measures necessary to restore viability, that the level of own contribution was sufficient and that the ‘one time, last time’ principle had been respected.
Komise nakonec požádala italské orgány, aby poskytly informace o skutečnostech, které vyvolaly její pochybnosti (původ úvěrů společnosti SFIRS, podrobné informace o společnosti Piltar a rozdělení nákladů uvnitř skupiny, kompenzační opatření, konkrétní možnosti, jak nalézt nového akcionáře a jak se dostat k soukromým finančním prostředkům nezbytným pro restrukturalizaci společnosti Legler).
Finally, the Commission requested the Italian authorities to submit information concerning the doubts raised (origin of SFIRS’ credit, detailed information on Piltar and on the allocation of costs within the group, on the compensatory measures, on the actual likelihood of Legler finding a new shareholder and on access to the private financing required for reorganising Legler).
PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ ZÚČASTNĚNÝMI TŘETÍMI STRANAMI
COMMENTS FROM INTERESTED PARTIES
V dopise ze dne 14. prosince 2007 vyjádřila zúčastněná třetí strana připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení a zdůraznil škodlivý dopad uvedených opatření.
By letter dated 14 December 2007, an interested party submitted its comments on the opening decision.
Tvrdila, že pro toto odvětví je typická situace nadměrných kapacit.
The third party claimed that the measures in question would cause distortions of competition and pointed out that the sector was affected by significant overcapacity.
Poskytla navíc údaje o celosvětových kapacitách ve výrobě denimu v roce 2006 a uvedla, že na celosvětové úrovni jsou kapacity vyšší o 27 %.
It provided figures on worldwide denim production capacity for the year 2006, showing a global overcapacity of 27 %.
Italské orgány především vysvětlily, jak se společnost SFIRS stala většinovým akcionářem společnosti Legler.
Firstly, the Italian authorities explained how SFIRS had become the majority shareholder in Legler.
Italské orgány zadruhé uvedly, že společnost Piltar byla pouhým nástrojem řízeným fyzickými osobami.
Secondly, the Italian authorities explained that Piltar was a mere vehicle controlled by natural persons.
Společnost byla založena za účelem získání podílů ve společnosti Legler a nevyvíjela žádnou jinou obchodní činnost.
It was founded exclusively for the purpose of acquiring a shareholding in Legler and was engaged in no other business activity.
Italské orgány kromě toho zdůraznily, že společnost Piltar měla po určitou dobu v úmyslu nepodporovat finančně společnost a postupně předávat svůj podíl na skupině.
The Italian authorities added that Piltar had long made it clear that it did not plan to support the company financially and that it intended to divest itself progressively of its shareholding in the group.
Společně s podílem 49 % by společnost SFIRS získala právo koupit zbývající 51 % řádný podíl.
Indeed, it appears that together with the 49 % shareholding SFIRS also acquired the right to purchase the remaining 51 % of Legler’s ordinary shares.
Zatřetí, italské orgány se zavázaly poskytnout informace o kompenzačních opatřeních.
Thirdly, the Italian authorities promised to provide information on the compensatory measures.
V odpovědi na připomínky zúčastněné třetí strany italské orgány následně zdůraznily, že podíl společnosti Legler na trhu se v roce 2006 omezil na 0,27 %.
Next, in response to the third party’s comments, the Italian authorities pointed out that Legler’s market share in the year 2006 was as little as 0,27 %.
V komentářích následujících po stažení plánu restrukturalizace italské orgány argumentovaly, že přeměna dluhu na kapitál neproběhla jako státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, neboť společnost SFIRS jednala v souladu se zásadou investora působícího v tržních podmínkách.
In their submissions following the withdrawal of the restructuring plan, the Italian authorities argued that the debt-for-equity swap would not qualify as State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty, as SFIRS had acted in line with the market economy investor principle.
Podle italských orgánů by soukromý investor jednal stejně, aby co nejúčinněji odvrátil úpadek a zachránil alespoň část svých pohledávek a společně s novým soukromým investorem a s novou úvěrovou linkou by restrukturalizoval společnost.
According to the Italian authorities a private investor would have acted in the same way to avoid bankruptcy and recover at least part of his credit in the most effective way, i.e. by converting it into capital and restructuring the company together with a new private investor and a new credit line.
Podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 [10] může zúčastněný členský stát stáhnout oznámení podle článku 2 dříve, než Komise přijme rozhodnutí podle článku 4 nebo 7.
Under Article 8(1) of Council Regulation (EC) No 659/1999 [10], the Member State concerned may withdraw the notification within the meaning of Article 2 in due time before the Commission has taken a decision pursuant to Article 4 or 7.
V takovém případě Komise prohlásí formální vyšetřovací řízení, které případně zahájila, za skončené podle čl. 8 odst. 2.
In this case, where the Commission initiated the formal investigation procedure, the Commission shall close that procedure pursuant to Article 8(2) of the same Regulation.
Komise podotýká, že Itálie neposkytla přímou dotaci ve výši 13,2 milionu EUR a že Itálie takový plán podpory neuskuteční.
The Commission notes that the direct grant of EUR 13,2 million has not been implemented by Italy and Italy will not pursue this aid project further.
Po stažení plánu restrukturalizace tedy nemá smysl pokračovat ve formálním vyšetřovacím řízení, které bylo v této věci zahájeno.
As the restructuring plan has been withdrawn, the formal investigation procedure opened on this measure no longer serves any purpose.
Vzhledem k tomu, že Itálie protiprávně prováděla další dvě restrukturalizační opatření, musí Komise při uzavření formálního vyšetřovacího řízení stanovit, zda jde o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a v případě, že ano, zda je podpora slučitelná s vnitřním trhem.
As the other two notified restructuring measures were unlawfully implemented by Italy, in order to close the formal investigation procedure the Commission must determine whether they constitute State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty, and if so, whether this aid is compatible with the internal market.
Článek 107 odst. 1 Smlouvy stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
Article 107(1) of the Treaty lays down that any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade among Member States, be incompatible with the internal market.
V případech, kdy by měla být nebo byla státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy poskytnuta podniku, jenž má obtíže, je třeba posoudit její slučitelnost na základě pokynů pro záchranu a restrukturalizaci podniků.
Where State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty is to be or was granted to a company in difficulty, the compatibility of this aid must be assessed on the basis of the rescue and restructuring guidelines.
Podpora může být proto považována za slučitelnou na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy jen v případě, že jsou splněny podmínky uvedené v těchto pokynech.
Consequently, the aid can only be considered compatible on the basis of Article 107(3)(c) of the Treaty if the conditions laid down in the rescue and restructuring guidelines are met.
Prodloužení záruky poskytnuté jako podpora na záchranu podniku na celou dobu trvání období restrukturalizace
The extension of the rescue aid guarantee for the entire duration of the restructuring period
Záruka poskytnutá jako podpora na záchranu podniku ve výši 13 milionů EUR nebyla po uplynutí šestiměsíčního období, na něž byla Komisí schválena, zrušena a zůstala aktivní i poté, co bylo staženo oznámení o plánu (viz 17. bod odůvodnění).
The rescue aid guarantee in the amount of EUR 13 million was not terminated on the expiry of the six-month period for which it had been approved by the Commission, but remained in place after notification of the plan was withdrawn (see recital 17).
Prodloužení záruky poskytnuté jako podpora na záchranu podniku bylo oznámeno jako opatření na náklady příslušného ministerstva a financováno ze státního rozpočtu.
The extension of the rescue aid guarantee was notified as a measure granted from the resources of the competent Ministry, financed from the State budget.
Proto byla poskytnuta z veřejných prostředků a lze ji připisovat státu.
Therefore, it was granted from State resources and it is imputable to the State.
Záruka představuje selektivní výhodu, neboť umožnila společnosti Legler přístup k finančním zdrojům, které by jinak vzhledem ke své finanční situaci nikdy neobdržela.
The guarantee constitutes a selective advantage as it allowed Legler to access financial resources which it would not have otherwise obtained, given its financial situation.
Zbavila tak společnost Legler výdajů, které by jinak musela nést.
Hence, it relieved Legler from the costs it would otherwise have incurred.
Vzhledem k tomu, že společnost Legler uskutečňovala plán restrukturalizace zaměřený na výrobní činnost, mohla podpora navíc poškodit hospodářskou soutěž na trhu Unie a ovlivnit obchod mezi členskými státy.
Furthermore, as Legler was implementing a restructuring process aimed at resuming production, the aid was liable to distort competition in the internal market and to affect trade between Member States.
Zúčastněná třetí strana ve svých připomínkách zdůraznila škodlivý účinek opatření a upozornila navíc na to, že pro toto odvětví je typická situace nadměrné kapacity.
The distortive effect of the measure was stressed by a third party, who also pointed out that the sector suffers from overcapacity.
Komise se proto domnívá, že prodloužení záruky poskytnuté jako podpora na záchranu podniku, která představuje rovněž restrukturalizační opatření, je státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
Therefore, the Commission considers that the extension of the rescue aid guarantee, which is also a restructuring measure, constitutes State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.