natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Při zohlednění informací dostupných v okamžiku, kdy byly finanční prostředky ponechány v TV2 [52], a nezávisle na ohledech spojených s potřebami úkolů veřejné služby, které zajišťovala TV2 a na které by nebral ohled soukromý investor, se Komise přesto domnívá, že neexistoval žádný podnikatelský plán, investiční projekt nebo jiný prvek, na jejichž základě by se racionální soukromý investor domníval, že by reinvestování vytvořilo u jeho původní investice přidanou hodnotu, a že by se rozhodl ponechat finanční prostředky v TV2 místo toho, aby požadoval odměnu.
However, taking into account the information available at the time when the funds were left in TV2 [52] and leaving aside any considerations regarding TV2’s public service tasks, which a private investor would not have been taken into account, the Commission considers that there was no business plan and no investment project or any other element on the basis of which a rational private investor would have thought that the reinvestment would increase the value of his initial investment and would therefore have decided to leave the money in TV2 instead of asking for some sort of remuneration.
Dánské orgány kromě toho použily jako ukazatel výnos z obratu, aby prokázaly, že při reinvestování finančních prostředků do TV2 jednaly jako soukromý investor.
In addition, the Danish authorities have used the return on turnover as a benchmark in order to show that they acted as a private investor when reinvesting money into TV2.
V tomto konkrétním případě je ovšem nutno zdůraznit, že dánská vláda jedná ve skutečnosti jako finančník TV2 v tom smyslu, že jí poskytuje na pokrytí části jejích provozních nákladů značné výnosy.
However, in the present case, it has to be emphasised that the Danish Government already acts as a financer of TV2, in that it provides it with significant funds to cover part of its operating costs.
Výše těchto výnosů má přímý dopad na výsledky, jichž je TV2 schopna dosáhnout.
The amount of these funds has a direct effect on the results that TV2 is able to generate.
V praxi lze koeficient výkonnosti zlepšit pouhým navýšením částky státních finančních prostředků.
In practice, this ratio can be boosted simply by increasing the amount of State funding.
Protože nadměrné finanční prostředky vedou také k neefektivitě a ta zase k většímu čerpání státních prostředků, není zdaleka jisté, že zvýšené financování vede k odpovídajícím lepším výsledkům.
However, as excess funding normally also leads to inefficiencies, resulting in a larger drain on State resources, it is far from certain that increased funding produces a corresponding improvement in results.
Chování dánských orgánů proto nelze považovat za chování investora v tržním hospodářství.
Thus the Danish authorities cannot be held to have acted as a market economy investor.
Jak bude prokázáno níže, Komise ale každopádně soudí, že vyrovnání lze považovat za slučitelné.
Nevertheless, the Commission considers that the compensation can be considered compatible, as will be explained in detail below.
Jak již bylo zmíněno, zkouška investora v tržním hospodářství je jinou otázkou než otázka, zda bylo pro dánský stát odůvodnitelné ponechat přebytek v TV2 za účelem vytvoření kapitálu nutného pro úkoly veřejné služby.
As already mentioned, the MEIP test is a different issue from the question of whether it was justified for the Danish State to allow TV2 to keep the surplus so as to build up the capital necessary for its public service tasks.
Komise na závěr soudí, že během vyšetřovaného období opatření upřednostňovala TV2.
In conclusion, the Commission takes the view that, during the period under investigation, TV2 benefited by the measures.
Na trhu televizního vysílání se TV2 nachází v hospodářské soutěži s ostatními televizními společnostmi, kterým se stejného zvýhodnění nedostalo.
In the television broadcasting market, TV2 competes with other broadcasters who did not receive the same advantages.
Opatření je proto nutno považovat za selektivní a narušující hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
Therefore, the measures have to be regarded as selective and as distorting competition within the meaning of Article 107(1) TFEU.
OVLIVNĚNÍ OBCHODU
EFFECT ON TRADE
Státní opatření spadají pod ustanovení čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy.
State measures are caught by Article 107(1) TFEU in so far as they affect trade between Member States.
To nastává vždy, když jsou dotčené činnosti součástí obchodní výměny uvnitř Společenství.
This is the case whenever the activities concerned are an object of intra-Community trade.
Soudní dvůr vypracoval rozsáhlý výklad tohoto pojmu.
The Court of Justice has developed a wide interpretation of this notion.
Podle judikatury Soudního dvora, pokud státní podpora posílí postavení určitého podniku ve srovnání s ostatními podniky zapojenými do hospodářské soutěže v obchodu v rámci Společenství, je nutno považovat tyto podniky za dotčené touto podporou [53].
It is established case-law that when aid strengthens the position of an undertaking compared with other undertakings competing in intra-Community trade, those undertakings must be regarded as affected by that aid [53].
Skutečnost, že příslušný podnik nepůsobí v oblasti vývozu, nevylučuje možnost ovlivnění obchodu.
The fact that the undertaking in question does not engage in exports does not rule out the possibility that trade might be affected.
Poskytne-li členský stát určitému podniku podporu, mohou být díky podpoře zachovány vnitrostátní činnosti nebo mohou dokonce vzrůst, což ve svém důsledku snižuje možnosti jiných podniků na trh proniknout.
When a Member State grants aid to an undertaking, its domestic activities may be supported or even boosted thanks to the aid, which in turn reduces the scope for other undertakings to establish themselves on the market.
Podpora tak umožňuje příjemci zachovat si podíl na trhu, který by jinak mohli získat konkurenti z jiných členských států [54].
The aid consequently allows the recipient to maintain a market share that might otherwise have been captured by competitors from other Member States [54].
V bodě 18 sdělení o vysílání Komise s odkazem na judikaturu Soudního dvora uvedla, že „lze obecně předpokládat, že státní financování veřejnoprávních vysílacích organizací ovlivňuje obchod mezi členskými státy. To jednoznačně platí pro získávání a prodej programových práv, které se často uskutečňují na mezinárodní úrovni. Rovněž reklama v případě veřejných vysílacích organizací, které mají oprávnění prodávat vysílací čas pro reklamu, má přeshraniční účinek, zejména u jazykově stejnorodých oblastí přes hranice jednotlivých států. Kromě toho se vlastnická struktura soukromých vysílacích organizací může rozšířit na více členských států.“
In paragraph 18 of the Broadcasting Communication, the Commission, referring to the Court’s case-law, stated that the ‘State financing of public service broadcasters can generally be considered to affect trade between Member States. This is clearly the position as regards the acquisition and sale of programme rights, which often takes place at an international level. Advertising, too, in the case of public broadcasters who are allowed to sell advertising space, has a cross-border effect, especially for homogenous linguistic areas across national boundaries. Moreover, the ownership structure of commercial broadcasters may extend to more than one Member State.’
Komise v tomto případě zaznamenává, že TV2 vyvíjí činnost na mezinárodním trhu a vyměňuje televizní programy [55].
In this case, the Commission notes that TV2 is active on the international market and exchanges television programmes [55].
Nachází se v přímé hospodářské soutěži se soukromými televizními společnostmi, které vyvíjejí činnost na mezinárodním televizním trhu a mají mezinárodní vlastnickou strukturu.
It is in direct competition with commercial broadcasters that are active on the international broadcasting market and that have an international ownership structure.
Finanční prostředky vložené do organizace TV2 poskytly této společnosti konkurenční zvýhodnění při získávání audiovizuálních práv a při investování do programů, které mohou být následně prodávány.
The financial resources made available to TV2 gave it a competitive advantage as regards the purchase of television rights and investment in programmes that could subsequently be sold.
Opatření podpory k tomu dostala TV2 do výhodného postavení ve srovnání s jejími konkurenty v rámci Evropské unie, protože oslabila jejich možnosti, aby sami do Dánska pronikli.
Moreover, the aid measures placed TV2 in a favourable position compared with its competitors in the European Union by reducing their scope for establishing themselves in Denmark.
Komise proto dochází k závěru, že opatření ve prospěch TV2 ovlivnila obchod mezi členskými státy ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
The Commission therefore concludes that the measures granted to TV2 had an effect on trade between Member States within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Protože jsou splněny všechny podmínky čl. 107 odst. 1 SFEU, Komise dochází k závěru, že výše popsaná opatření ve prospěch TV2 představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
Since all the conditions of Article 107(1) TFEU are fulfilled, the Commission concludes that the measures described above in favour of TV2 qualify as State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Jelikož TV2 začala vysílat v roce 1989, byla všechna opatření poskytnuta TV2 po přistoupení Dánska k Evropské unii.
As TV2 started broadcasting in 1989, all the measures for TV2 were taken after Denmark’s accession to the European Union.
Z tohoto důvodu představují opatření včetně koncesionářského poplatku novou státní podporu (a ne stávající ve smyslu čl. 108 odst. 1 SFEU).
Consequently, the measures, including the licence fee resources, constitute new State aid (rather than existing aid within the meaning of Article 108(1) TFEU).
Komise soudí, že čl. 107 odst. 2 a čl. 107 odst. 3 písm. a), b), c) a d) SFEU nejsou zjevně použitelné a ani dánské orgány či TV2 v tomto ohledu netvrdily opak.
The Commission considers that Article 107(2) and Article 107(3)(a), 107(3)(b), 107(3)(c) and 107(3)(d) TFEU are manifestly not applicable and neither the Danish authorities nor TV2 have put forward any arguments to this effect.
Komise proto posoudí, zda by nebylo možno použít čl. 106 odst. 2 SFEU.
The Commission will therefore assess whether Article 106(2) TFEU might apply.
Podle čl. 106 odst. 2 SFEU „podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu nebo ty, které mají povahu fiskálního monopolu, podléhají pravidlům obsaženým ve Smlouvách, zejména pravidlům hospodářské soutěže, pokud uplatnění těchto pravidel nebrání právně nebo fakticky plnění zvláštních úkolů, které jim byly svěřeny. Rozvoj obchodu nesmí být dotčen v míře, která by byla v rozporu se zájmem Unie“.
Article 106(2) TFEU reads: ‘Undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest or having the character of a revenue-producing monopoly shall be subject to the rules contained in the Treaties, in particular to the rules on competition, in so far as the application of such rules does not obstruct the performance, in law or in fact, of the particular tasks assigned to them. The development of trade must not be affected to such an extent as would be contrary to the interests of the Union.’
Aby opatření mohlo využít této odchylky, musí být splněny následující podmínky:
For a measure to benefit from this derogation, all the following conditions must be fulfilled:
příslušná služba musí být službou obecného hospodářského zájmu a jako taková jasně definována členským státem („definice“),
the service in question must be a service of general economic interest (‘SGEI’) and clearly defined as such by the Member State (‘definition’),
členský stát musí příslušný podnik výslovně pověřit poskytováním této služby („pověření“),
the undertaking in question must be explicitly entrusted by the Member State with the provision of that service (‘entrustment’),
uplatnění pravidel hospodářské soutěže obsažených ve Smlouvě musí bránit plnění zvláštních úkolů, které byly podniku svěřeny, a výjimka z těchto pravidel nesmí ovlivňovat rozvoj obchodu v míře, která by byla v rozporu se zájmem Unie („proporcionalita“).
the application of the competition rules of the Treaty must obstruct the performance of the particular tasks assigned to the undertaking and the exemption from such rules must not affect the development of trade to an extent that would be contrary to the interests of the Union (‘proportionality’).
Sdělení Komise z roku 2001 o použití pravidel státní podpory na veřejnoprávní vysílání [56] (dále jen „sdělení o vysílání“) stanoví zásady a metody, které má Komise v úmyslu uplatňovat v odvětví rozhlasového a televizního vysílání, aby zajistila soulad s výše uvedenými podmínkami.
The 2001 Broadcasting Communication [56] sets out the principles and methods which the Commission intends to apply to ensure compliance with the conditions referred to above.
Podle zákona o rozhlasovém a televizním vysílání (v platné verzi z roku 1994) [57] je TV2 nezávislým subjektem, jehož cílem je poskytovat a šířit prostřednictvím nezávislé programové činnosti celostátní a regionální televizní programy.
Under the Broadcasting Act (1994) [57], TV2 is an independent institution whose object is to produce and disseminate national and regional television programmes through independent programme activities.
Nabídka poskytovaných programů musí být v rozhodující míře zaměřena na kvalitu, všestrannost a rozmanitost.
The range of the programmes provided must principally focus on quality, versatility and diversity.
Při plánování programů regionálních stanic TV2 musí být také upřednostňován blízký vztah k regionu.
Regional relevance must also be given priority in the planning of programmes for the regional TV2 stations.
Veřejná služba v oblasti vysílání je podrobněji vymezena ve stanovách TV2, které uvádějí, že TV2 musí veškerému dánskému obyvatelstvu poskytovat programy skládající se ze zpravodajských, všeobecně informačních, vzdělávacích, uměleckých a zábavných pořadů [58].
The public service mission is specified in more detail in TV2’s Statutes, which state that TV2 has to provide programmes comprising news coverage, information, entertainment, art and culture to the entire Danish population [58].
Komise bere na vědomí, že Soudní dvůr přijal v rozsudku [59] stanovisko ohledně veřejné služby, kterou musí TV2 ze zákona poskytovat.
The Commission takes note that the Court discussed the public service that TV2 is obliged by law to provide in its judgment [59].
Jak je k tomu uvedeno v odstavci 33 sdělení o vysílání, spadá definice poslání veřejné služby veřejnoprávní rozhlasové a televizní společnosti do pravomoci členských států.
Furthermore, as stated in paragraph 33 of the Broadcasting Communication, it is for the Member States to define the public service remit of a public broadcaster.
Pokud jde konkrétněji o služby obecného veřejného zájmu, judikatura Soudního dvora uznala, že členské státy mohou oprávněně definovat takové služby tak, aby zahrnovaly obecné programy [61].
More specifically, as regards SGEIs in the field of broadcasting, the case-law of the Court has recognised that Member States could legitimately define an SGEI so as to cover the broadcasting of full-spectrum programming [61].
Když členské státy v Amsterodamském protokolu [62] prohlásily, „že systém veřejnoprávního vysílání v členských státech je přímo spjat s demokratickými, společenskými a kulturními potřebami každé společnosti a s potřebou zachovat mediální pluralitu“, odkazovaly přímo na veřejnoprávní systémy rozhlasového a televizního vysílání, které zavedly a pověřily vysíláním obecných televizních programů pro veškeré obyvatelstvo těchto států.
When the Member States stated in the Amsterdam Protocol [62] that ‘the system of public broadcasting in the Member States is directly related to the democratic, social and cultural needs of each society and to the need to preserve media pluralism’, they were making a direct reference to the public service broadcasting systems they had introduced and the organisations entrusted with broadcasting full-spectrum television programmes for the benefit of the entire population of those States.
Ve svém rozsudku Soudní dvůr rozhodl, že pravomoc členských států definovat vysílací služby obecného hospodářského zájmu široce a kvalitativně, aby se pokrylo vysílaní široké škály programů, nemůže být popírána, stejně jako možnost členských států uchýlit se při financování služeb obecného hospodářského zájmu k financování prostřednictvím reklamy [63].
In its judgment, the Court ruled that the Member States’ power to define broadcasting SGEIs in broad qualitative terms, so as to cover the broadcasting of a wide range of programmes, cannot be disputed, nor can the Member States’ freedom to use advertising revenue to finance such SGEIs [63].
Možnost členského státu definovat vysílací služby obecného hospodářského zájmu široce, se zahrnutím vysílání obecných programů, nemůže být zpochybněna skutečností, že veřejnoprávní rozhlasová a televizní společnost vykonává krom toho obchodní činnosti, zejména prodej vysílacího času pro reklamu.
The possibility open to Member States to define broadcasting SGEIs broadly so as to cover the broadcasting of full-spectrum programming cannot be called into question by the fact that the public service broadcaster also engages in commercial activities, in particular the sale of advertising space.
Soud k tomu ujasnil, že Komise nemusí srovnávat programy TV2 s programy komerčních kanálů.
Furthermore, the Court made it clear that the Commission does not have to compare TV2’s programming with that of the commercial stations.
Učinit prostřednictvím srovnávací analýzy programů definici vysílací služby obecného hospodářského zájmu závislou na škále programů nabízených komerčními televizními společnostmi by znamenalo připravit členské státy o jejich pravomoc definovat veřejnou službu.
To make the definition of the public service mission dependent on the range of programming offered by the commercial broadcasters — through a comparative analysis of programming — would deprive the Member States of their power to define the public service.
Definice služby obecného hospodářského zájmu by tak ve skutečnosti závisela při konečné analýze na komerčních provozovatelích a jejich rozhodnutí, zda vysílat či nevysílat určité programy.
In the final analysis, the definition would depend on the commercial operators and their decisions as to whether or not to broadcast certain programmes.
Soudní dvůr [65] také potvrdil, že povinnosti uložené komerčním televizním společnostem nejsou srovnatelné s povinnostmi veřejné služby uloženými TV2.
The Court [65] also confirmed that the obligations imposed on commercial broadcasters are not comparable with the public service obligations imposed on TV2.
Záměrem těchto povinností veřejné služby je poskytovat veškerému dánskému obyvatelstvu pestrý televizní program, který odpovídá požadavkům kvality, všestrannosti a rozmanitosti.
The aim of those public service obligations is to provide the entire Danish population with varied programming that satisfies the requirements of quality, versatility and diversity.
Tyto povinnosti veřejné služby podmiňují celou televizní činnost TV2 způsobem více omezujícím, než činí minimální povinnosti stanovené dánským zákonem pro poskytnutí povolení vysílat.
Those public service obligations determine all of TV2’s broadcasting activities and do so more inflexibly than the minimal obligations prescribed by Danish law for the granting of a broadcasting licence.
Soudní dvůr proto dospěl k závěru [66], že „definice použitá dánskými orgány je jistě široká, jelikož v důsledku své zejména kvalitativní povahy ponechává vysílací organizaci volnost, aby stanovila skladbu programů. Přesto se nedopouští nepřesnosti. Naopak pověření TV2 je zcela jasné a přesné: poskytovat celé dánské populaci pestrý televizní program zaměřující se na kvalitu, všestrannost a rozmanitost“.
The Court therefore concluded [66] that ‘the definition chosen by the Danish authorities is broad since, being essentially qualitative, it leaves the broadcaster free to establish its own range of programmes. None the less, it cannot be called imprecise. On the contrary, TV2’s mandate is perfectly clear and precise: to offer the entire Danish population varied television programming which aims to provide quality, versatility and diversity’.
Na základě výše uvedených skutečností a s přihlédnutím ke zvláštní povaze odvětví televizního vysílání Komise považuje z hlediska výkladových ustanovení protokolu „širokou“ definici, jež pověřuje danou televizní společnost úkolem poskytovat vyváženou a rozmanitou programovou nabídku v souladu s jejím posláním, za oprávněnou podle čl. 106 odst. 2 SFEU.
In view of the foregoing, and given the specific nature of the broadcasting sector, the Commission considers that a ‘broad’ definition entrusting a broadcaster with the task of providing balanced and varied programming in accordance with its remit, is legitimate under Article 106(2) TFEU in the light of the interpretative provisions of the Protocol.
Taková definice by odpovídala záměru uspokojovat demokratické, společenské a kulturní potřeby jednotlivých společností a zachovat mediální pluralitu včetně kulturní a jazykové rozmanitosti.
Such a definition would be consistent with the objective of fulfilling the democratic, social and cultural needs of a particular society and guaranteeing pluralism, including cultural and linguistic diversity.
Na základě výše uvedených skutečností Komise proto soudí, že lze přijmout definici veřejné služby poskytované společností TV2.
Therefore, on the basis of the foregoing, the Commission considers that the definition of the public service provided by TV2 can be accepted.
Je nutno dodat, že během vyšetřovaného období TV2 provozovala internetové stránky jako součást svého úkolu veřejné služby.
It should be added that, during the period under consideration, TV2 operated an Internet site as part of its public service mission.
Internetové stránky informují uživatele o veřejnoprávních televizních programech TV2.
The Internet site informs users about TV2’s public service television programmes.
Komise může souhlasit s tím, že internetové stránky TV2, jež se omezují na informování uživatele o veřejnoprávních televizních programech TV2, spadají mezi úkoly TV2 v oblasti vysílání v rámci veřejné služby.
The Commission can accept that the Internet site that is limited to informing users about TV2’s public service television programmes falls within TV2’s public service broadcasting tasks.
Zahrnutí provozování těchto stránek do poslání veřejné služby proto neobsahuje zjevné pochybení.
Therefore, treating the operation of this site as part of the public service remit cannot be termed a manifest error.
kromě toho provozovala komerční internetové stránky s hrami atd. Tuto komerční internetovou službu TV2 je nutno považovat za čistě obchodní činnosti, protože nabízí interaktivní produkty na osobní žádost, jako jsou hry nebo „chat rooms“, které se neliší od podobných komerčních produktů.
In addition, TV2 operated a commercial Internet site with games etc. This commercial Internet service should be regarded as a purely commercial activity, as it offers interactive products on individual demand, such as games or ‘chat rooms’, which do not differ from similar commercial products.
Tyto činnosti se proto nacházejí mimo rámec veřejné služby poskytované TV2.
These latter activities therefore fall outside the scope of TV2’s public service mission.
POVĚŘENÍ
ENTRUSTMENT
Aby poslání veřejné služby mohlo využít odchylky podle čl. 106 odst. 2 SFEU, musí jím být TV2 pověřena na základě úředního aktu.
In order to benefit from the exemption under Article 106(2) TFEU, TV2 should be assigned its public service remit by means of an official legal act.
Komise bere na vědomí, že zákon o rozhlasovém a televizním vysílání [67] formálně pověřil TV2 úkolem veřejné služby v oblasti televizního vysílání.
The Commission notes that the Broadcasting Act [67] formally assigns a public service television broadcasting mission to TV2.