natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Za druhé Německo tvrdí, že smysl a účel § 8c odst. 1 KStG – zabránit nákupu zastřešujících společností – nevyžaduje vyloučení možnosti převodu ztrát v případech, kdy účelem nabytí je restrukturalizace a nikoli čistě daňový důvod.
Secondly, the ratio legis of §8c(1) KStG, i.e. preventing trade in empty-shell companies with accumulated losses, does not require the exclusion of loss carry-forward in situations where the acquisition is for the purpose of restructuring rather than simply tax optimisation.
Bez omezení § 8c odst. 1a KStG na nabývání podniků v obtížích za účelem restrukturalizace, tj. zahrnutím dalších případů nabývání, by smysl normy nebyl zachován.
Without the restriction of §8c(1a) KStG to acquisitions of undertakings in financial difficulty in view of restructuring, i.e. if other acquisitions were also included, the ratio legis could no longer be maintained.
Za třetí Německo tvrdí, že pomocí § 8c odst. 1 KStG má být zajištěno, že kupní cena podílů podniku je založena pouze na hospodářské hodnotě podniku a hodnota kumulovaných ztrát k optimalizaci daní není do kupní ceny zahrnuta.
Thirdly, the purpose of §8c(1) KStG is to ensure that the sale price of stakes in undertakings is based solely on the economic value of the undertaking and that the value of accumulated losses for tax optimisation does not affect the sale price.
Naopak v případě nabytí podniku v obtížích za účelem restrukturalizace nehraje případná hodnota kumulovaných ztrát žádnou zvláštní roli.
In the case of the acquisition of an undertaking in difficulty in view of restructuring, however, the possible value of accumulated losses plays no particular role.
Na podporu tohoto tvrzení Německo upozorňuje na to, že auditor v účetnictví daňové jednotky podle obchodního práva případným převodům ztrát hospodářsky neprosperující společnosti nepřičítá žádnou hodnotu.
To substantiate this argument, Germany points out that accountants do not attach any value, in commercial group accounts, to potential carried-forward losses of an ailing undertaking.
Na základě kombinace těchto okolností Německo zastává názor, že § 8c odst. 1a KStG, i kdyby byl prima facie selektivní, je v každém případě oprávněný povahou a vnitřní strukturou německého systému daní z příjmu právnických osob.
For these three reasons taken together, Germany considers that, even if §8c(1a) KStG were prima facie selective, it is in any event justified by the nature and overall structure of the German corporate tax system.
Vztah mezi novým a starým systémem převodu daňových ztrát (Sanierungsklausel)
Link between new and old Sanierungsklausel
Německé orgány poznamenávají, že § 8c KStG k 1. lednu 2008 nahradil podobné pravidlo – § 8 odst. 4 KStG, které bylo zároveň zrušeno.
Germany observes that, with effect from 1 January 2008, §8c KStG replaced a similar rule that was repealed at the same time, namely §8(4) KStG.
Obě pravidla sledovala stejný účel – zabránit nákupu zastřešujících společností.
Both rules pursue the same objective, i.e. the prevention of trade in empty-shell companies with accumulated losses.
Německé orgány upozorňují na to, že Komise nikdy ohledně § 8 odst. 4 KStG nevyjádřila pochybnosti, tudíž by toto pravidlo nemělo představovat státní podporu.
Germany notes that the Commission had never expressed any concerns with regard to §8(4) KStG, and that it therefore appears that this rule did not constitute State aid.
Z tohoto důvodu Německo považuje postoj Komise v tomto ohledu za rozporný.
Germany therefore regards the Commission’s position in this regard as incoherent.
Obdobná pravidla v jiných daňových systémech
Similar rules in other tax systems
Německé orgány uvádějí, že v mnoha dalších členských státech existují obdobná pravidla jako § 8c odst. 1a KStG.
Germany has pointed out that many other Member States have comparable rules to §8c(1a) KStG.
Jako příklad jsou jmenovány Belgie, Finsko, Itálie, Lucembursko, Nizozemsko a Rakousko.
Examples are Austria, Belgium, Finland, Italy, Luxembourg and the Netherlands.
Navzdory velké podobnosti systémů Komise ohledně těchto členských států nepřijala žádná opatření, která má v rámci svých pravomocí v oblasti státních podpor k dispozici.
It notes that the Commission has not taken any action under the State aid rules against these Member States, despite the great similarities between the systems.
Německé orgány k bodu 34 rozhodnutí o zahájení řízení, v němž se vysvětlují opatření Komise přijatá v souvislosti s francouzským daňovým systémem, prohlašují, že se německý systém odlišuje od francouzského systému, který je omezen na určitá hospodářská odvětví a předpokládá úplné osvobození od daně z příjmu právnických osob.
In relation to paragraph 34 of the opening decision, which sets out the action the Commission has taken with respect to the French system, Germany stresses that the German system differs from the French system, which is limited to certain sectors of the economy and provides a complete exemption from corporate income tax.
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
Article 107(1) TFEU lays down that any aid granted by a Member State through State resources in any form whatsoever, which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods and affects trade among Members States, is incompatible with the internal market.
Státní prostředky a přičitatelnost státu
State resources and imputability
Opatření musí být financováno z státních prostředků a využití státních prostředků musí být přičitatelné státu.
A measure must be financed through State resources, and the use of State resources must be imputable to the State.
Tím, že spolková vláda umožňuje podnikům snížit jejich daňové zatížení v případě daně z příjmu právnických osob, unikají Německu příjmy, tudíž se jedná o státní podporu.
By allowing companies to reduce their corporate tax burden through loss carry-forward, Germany is foregoing revenue, which constitutes State aid.
Podpora je poskytována na základě zákona a je tudíž přičitatelná státu.
The aid is granted by a law, and is therefore imputable to the State.
Existence selektivní výhody
Selective advantage
Opatření navíc musí příjemci poskytovat selektivní výhodu.
In addition, the measure must confer a selective advantage on the beneficiary.
Podle ustálené judikatury zahrnuje pojem podpory nejen pozitivní přínos, ale také opatření, která v různé formě snižují zátěž, jež by podnik musel za obvyklých okolností nést [20].
It is settled case-law that the concept of aid covers not only positive benefits, but also action which, in various forms, mitigates the charges which are normally included in the budget of an undertaking [20].
Podle § 8c odst. 1 KStG vedou určité změny ve struktuře podílů společníků v podniku k tomu, že částečně nebo zcela ztrácí možnost převodu dřívějších ztrát k daňovým účelům.
Pursuant to §8c(1) KStG, certain changes in the ownership structure of an undertaking mean the partial or complete forfeiture of the possibility of carrying forward past losses for tax purposes.
§ 8c odst. 1a KStG poskytuje výjimku z tohoto pravidla pro případ, že se změna ve struktuře podílů společníků týká podniku v obtížích a uskutečňuje se za účelem restrukturalizace.
§8c(1a) KStG creates an exception to that rule where the change in ownership concerns an undertaking in difficulty and takes place for the purpose of restructuring.
§ 8c odst. 1a KStG tudíž může podnikům, které splňují tyto předpoklady, poskytovat selektivní výhodu, neboť jim nabízí možnost při výpočtu zdanitelného příjmu započítat v minulosti zaznamenané ztráty proti budoucím ziskům.
§8c(1a) KStG could therefore grant a selective advantage to companies fulfilling those conditions, since it enables them to set off past losses against future profits for the purpose of calculating their taxable income.
Německé orgány tvrdí, jak je uvedeno v bodě 28, že § 8c odst. 1a KStG nepředstavuje takovou selektivní výhodu. Toto tvrzení vychází z těchto tří úvah:
As explained in recital 28, Germany argues that §8c(1a) KStG does not constitute such a selective advantage, for three reasons:
§ 8c 1a KStG je v souladu se zásadou soukromého věřitele (5.2.1);
§8c(1a) KStG complies with the private market creditor principle (5.2.1);
§ 8c odst. 1a KStG není prima facie selektivní (5.2.2);
§8c(1a) KStG is not prima facie selective (5.2.2);
§ 8c odst. 1a KStG je oprávněn povahou a vnitřní strukturou daňového systému (5.2.3).
§8c(1a) KStG is justified by the nature and the overall structure of the German tax system (5.2.3).
Německo dále poukazuje na podobnosti mezi § 8c odst. 1a KStG a jeho předchůdcem, § 8c odst. 4 KStG (viz 5.2.4), jakož i na skutečnost, že v jiných členských státech existují obdobná pravidla (viz 5.2.5).
Germany also points out the similarities between §8c(1a) KStG and its predecessor, §8(4) KStG (see 5.2.4) and that other Member States have similar rules (see 5.2.5).
Možné uplatnění zásady soukromého věřitele v tržním hospodářství
Possible application of the private market creditor principle
Německé orgány tvrdí, že § 8c odst. 1a KStG je slučitelný se zásadou soukromého věřitele, neboť odpovídá chování soukromého věřitele v tržním hospodářství, ke kterému má dlužník trvalý závazkový vztah.
Germany argues that §8c(1a) KStG complies with the private market creditor principle, because it corresponds to the behaviour of a private market creditor engaged in a long-term contract with a debtor.
Komise se domnívá, že toto stanovisko není udržitelné z několika důvodů.
The Commission considers that this claim is ill-founded, for several reasons.
Podle judikatury Soudního dvora a Soudu se zásada soukromého věřitele v tržním hospodářství použije pouze tehdy, když stát jedná jako hospodářský subjekt; použití této zásady však nepřipadá v úvahu, pokud stát uplatňuje své výsady jako vykonavatel veřejné moci [21].
According to the case-law of the Court and the General Court, the private market creditor principle is applicable only if the State acts like an economic operator, but not when it exercises its prerogatives as a public authority [21].
V daném případě náleží státu jako vykonavateli veřejné moci státní monopol v oblasti zdanění.
In this case, the State exercises its monopoly of taxation in its capacity as a public authority.
Podle názoru Komise Německem citované judikatury nemění nic na tomto hodnocení.
The Commission takes the view that the case-law cited by Germany does not alter this assessment.
V případě § 8c odst. 1a KStG se jedná o vznik daňového dluhu, zatímco u skutečností vedoucích k rozsudkům ve věcech Španělsko v. Komise [22] a DMT [23] se jednalo o skutečnosti, kdy správa měla možnost stávající daňový dluh prominout.
§8c(1a) KStG concerns the establishment of a tax debt, whereas the facts that gave rise to the judgments of the Court in Spain v Commission [22] and DMT [23] concerned situations where the administration had the possibility to waive existing tax debts.
Proto nepřipadá použití zásady soukromého věřitele v tržním hospodářství v této věci v úvahu.
Therefore, the private market creditor principle is not applicable in this case.
Za druhé, i kdyby byla tato zásada použitelná – což Komise popírá – Komise konstatuje, že daňová výhoda je poskytována automaticky, aniž by se předtím posoudilo, jaké částky ztráty celkem dosahují (rozhodující pro stanovení maximální částky budoucího snížení daní), do jaké míry bude příjemce schopen opět hospodařit se ziskem a zda dlužník hraje strategicky důležitou úlohu.
Secondly, even if it were applicable, which the Commission disputes, the Commission notes that the tax advantage is granted automatically, without a prior assessment of the total losses (which determine the maximum amount of the future tax reductions), the prospects of the beneficiary returning to viability, or whether the debtor has strategic importance.
Soukromý věřitel v tržním hospodářství by ve svých všeobecných podmínkách nikdy nepředpokládal takové automatické prominutí budoucích pohledávek, aniž by si předem udělal představu o objemu prominutí pohledávek, finančních vyhlídkách dlužníka a jeho strategickém významu.
A private market creditor would not provide, in their general terms and conditions, such an automatic waiver of future debts, without knowing in advance the possible amount of the waiver, the debtor’s financial prospects and its strategic importance.
Za třetí Komise zjistila, že se § 8c odst. 1a KStG oproti dlouhodobému smluvnímu vztahu nevztahuje na prominutí stávajících dluhů, nýbrž na snížení případných budoucích dluhů, které by mohly vzniknout poté, co se finanční situace dlužníka opět zlepšila.
Thirdly, the Commission notes that, contrary to a long-term contractual relationship, §8c(1a) KStG does not concern a waiver for existing debts, but a reduction of possible future debts, which might arise once the debtor’s financial health has been restored.
Jinými slovy, v okamžiku, kdy stát povolí převod ztrát, nemá žádné nesplacené dluhy.
In other words, when the State allows the loss carry-forward, there are no outstanding debts.
Na místě dlužníka, který opouští trh, tak nastupuje jiný dlužník.
Therefore, a debtor that exits the market will be replaced by another debtor.
Oproti zásadě soukromého věřitele v tržním hospodářství nehraje koncept věrnosti stávajícího zákazníka při rozhodování státu žádnou roli.
Contrary to a private market creditor, the concept of an existing customer’s loyalty has no bearing on the decision of the State.
Komise dospěla k závěru, že zásada soukromého věřitele v tržním hospodářství není v daném případě použitelná, neboť stát uplatňuje své výsady jako vykonavatel veřejné moci a nejedná jako hospodářský subjekt.
The Commission concludes that the private market creditor principle is not applicable in this case because the State has acted using its prerogatives in the public policy remit, and not as an economic operator.
Kromě toho, i kdyby byla zásada soukromého věřitele v daném případě použitelná, Komise prokázala, že v případě dlouhodobého smluvního poměru by soukromý věřitel, který by se nacházel ve stejné situaci jako stát, opatření srovnatelné s § 8c odst. 1a KStG nepřijal.
Even if the private market creditor principle were applicable in this case, the Commission has shown that a private creditor in a long-term contractual relationship, placed in the same position as the State, would not have adopted a measure comparable to §8c(1a) KStG.
Selektivita prima facie
Prima facie selectivity
Podle judikatury Evropského Soudního dvora ohledně selektivity určitého daňového opatření se musí podle čl. 107 odst. 1 SFEU posoudit, zda je vnitrostátní opatření v rámci určitého právního režimu vhodné k tomu, aby zvýhodnilo „určité podniky nebo určitá odvětví výroby“ oproti jiným podnikům nebo odvětvím výroby, které se s ohledem na účel sledovaný příslušným režimem nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci [24].
According to the case-law of the ECJ concerning the selectivity of a tax measure, Article 107(1) TFEU requires assessment of whether, under a particular statutory scheme, a national measure is such as to favour ‘certain undertakings or the production of certain goods’ in comparison with others which, in the light of the objective pursued by the scheme, are in a comparable factual and legal situation [24].
Z tohoto důvodu musí Komise při posuzování selektivní povahy daňového pravidla nejprve určit, jak je příslušná daňová oblast regulována podle platného daňového systému (dále jen „referenční systém“) v obecném či „normálním“ případě.
Consequently, when assessing the selectivity of a tax provision, the Commission must first determine the general or ‘usual’ rules applicable to the field of taxation concerned under the existing tax system (‘system of reference’).
Jako další krok je třeba posoudit a zjistit, zda opatření představuje výjimku z referenčního systému do té míry, do jaké rozlišuje mezi hospodářskými subjekty, které se s ohledem na účel sledovaný daňovým systémem příslušného členského státu nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci.
It must then determine whether the measure is an exception to the system of reference by differentiating between economic operators who, in the light of the objective pursued by the tax system of the Member State concerned, are in a comparable factual and legal situation.
Referenční systém
System of reference
Komise se domnívá, že referenčním systémem je německý systém daní z příjmu právnických osob ve stávajícím znění, zejména předpisy § 8c odst. 1 KStG o odpočtu ztrát u právnických osob, u nichž dochází k nabytí podílů společníků.
The Commission is of the opinion that the system of reference is the German corporate income tax system in its present form, and in particular the rules on tax loss carry-forward for companies subject to change in their shareholding, which are laid down in §8c(1) KStG.
Jak je popsáno v bodě 10, nejsou podle tohoto pravidla nevyužité ztráty již vůbec odpočitatelné, bylo-li převedeno na nabyvatele více než 50 % podílnických práv v určitém subjektu; nevyužité ztráty zanikají poměrně, je-li během pětiletého období převedeno více než 25 %, avšak maximálně 50 % podílnických práv.
As described above in recital 10, under this rule unused losses are forfeited entirely if more than 50 % of the ownership rights are transferred to an acquirer; they are forfeited pro rata if, within a period of five years, more than 25 % but less than 50 % of the ownership rights is transferred.
Komise z toho vyvozuje, že zánik ztrát je pravidlem, tzn. je v případě změny ve vlastnictví podílů referenčním systémem.
The Commission therefore concludes that forfeiture of losses is the general rule, i.e. the system of reference, in the case of a change of ownership of a company.
Komise poukazuje na to, že § 8c odst. 1 KStG již dříve stanovila jako referenční systém v jiné dřívější věci [25].
The Commission notes that it had already used §8c(1) KStG as a system of reference in a previous case [25].
Tehdy Komise prohlásila výjimku z § 8c odst. 1 KStG za neslučitelnou s vnitřním trhem, podle které byl pro podniky, jež byly převzaty společnostmi rizikového kapitálu, navzdory změně ve vlastnictví podílů převod ztrát přípustný.
There, the Commission declared incompatible with the internal market an exception to §8c(1) KStG allowing companies acquired by venture capital companies to carry forward losses despite the change in ownership.
Odůvodnění rozhodnutí platí také pro tento případ.
The reasoning developed in that decision also applies to this case.
Rozlišování mezi podniky, které se s ohledem na účel daňového systému nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci
Differentiation between companies in a comparable factual and legal situation in the light of the objective of the tax system
Odchylně od referenčního scénáře je také podle § 8c odst. 1a KStG možné, aby podniky, které jsou v okamžiku nabytí podílů za účelem restrukturalizace v platební neschopnosti či nadměrně zadlužené nebo jsou těmito jevy ohroženy, své ztráty převedly, pokud jsou splněny určité předpoklady (viz bod 14).
By way of departure from the reference scenario, §8c(1a) KStG enables companies that are, or are at risk of being, insolvent or over-indebted at the time of their acquisition for the purpose of restructuring to carry forward their losses, provided that certain conditions are met (see recital 14).
Německé orgány tvrdí, že cílem § 8c odst. 1a KStG je odstranění daňové překážky pro restrukturalizaci podniků v obtížích.
Germany argues that the objective of §8c(1a) KStG is to remove a tax obstacle to the restructuring of undertakings in difficulty.
Z hlediska účelu daňového systému se proto ve srovnatelné skutkové a právní situaci nacházejí pouze podniky v obtížích.
In the light of the objective of the tax system, only undertakings in difficulty are in a comparable factual and legal situation.
Vzhledem k použitelnosti § 8c odst. 1a KStG na všechny podniky v obtížích tak § 8c odst. 1a KStG není selektivní.
Since §8c(1a) KStG applies to all undertakings in difficulty, it is not selective.
Rozsudky ve věcech DMT [26] a HAMSA [27] podle názoru německých orgánů toto stanovisko podporují.
Germany takes the view that the judgments in DMT [26] and HAMSA [27] support this position.
Soudní dvůr a Soud dospěly k závěru, že opatření v daných věcech jsou selektivní, neboť se jednalo o rozhodnutí na základě volného uvážení příslušných orgánů.
Germany contends that the Court and the General Court concluded that the measures in these cases were selective because they required discretionary decisions by the public authorities.
Naopak lze z těchto rozsudků odvodit, že opatření, které platí pro všechny podniky v obtížích a které neponechává těmto orgánům prostor k volnému uvážení, není selektivní.
It follows a contrario from these judgments that a measure applicable to all undertakings in difficulty, and which does not leave any discretion to the public authorities, is not selective.
Komise nejprve poukazuje na to, že účel daňového systému musí být definován na úrovni referenčního systému a nikoli na úrovni ustanovení o výjimce [28].
The Commission would point out first that the objective of the tax system must be established at the level of the system of reference rather than at the level of the exception [28].
Smyslem a účelem systému daní z příjmu právnických osob je vytvářet příjmy pro rozpočet.
The objective of the corporate income tax system is to generate revenue for the budget.
Otázkou je, zda je tento účel splněn, když podniky nadměrně snižují svůj daňový základ využíváním převodů ztrát ze zastřešujících společností.
The question arises whether this objective is taken into account where companies unduly reduce their tax base by using loss carry-forwards from shell companies.
§ 8c odst. 1 KStG má zabránit tomu, aby podniky, u nichž se mění podílníci, převáděly své ztráty.
§8c(1) KStG is intended to prevent companies which change ownership from carrying forward their losses.
Tato skutečnost jasně vyplývá z odůvodnění zákona, kterým byl § 8 odst. 1 KStG zaveden a § 8 odst. 4 KStG zrušen [29].
This is clear from the explanatory memorandum to the law which introduced §8c(1) KStG and repealed §8(4) KStG [29].
Proto jsou všechny podniky, u nichž dochází ke změně podílníků, z hlediska účelu daňového systému ve srovnatelné skutkové a právní situaci.
Therefore, all companies which change ownership are, in the light of the objective of the tax system, in a comparable factual and legal situation.
Komise poukazuje na to, že pro výjimku podle § 8c odst. 1a KStG jsou způsobilé výlučně podniky v obtížích.
The Commission points out that only companies in difficulty are eligible for the exception provided for by §8c(1a) KStG.
Podniky, které nejsou v okamžiku nabytí podílů v platební neschopnosti či nejsou nadměrně zadlužené, nebo nejsou těmito jevy ohroženy, možná také zaznamenávají ztráty, nesmí však žádné ztráty převádět.
However, companies which are not insolvent or over-indebted, or at risk thereof at the time of acquisition, might also be loss-making, but are not eligible for loss carry-forward.
Komise proto dospěla k závěru, že § 8c odst. 1a KStG rozlišuje mezi ztrátovými, avšak jinak zdravými podniky a nesolventními či nadměrně zadluženými podniky nebo podniky těmito jevy ohroženými, přičemž druhá skupina je zvýhodněna.
The Commission therefore concludes that §8c(1a) KStG differentiates between loss-making companies that are otherwise healthy and those that are insolvent or over-indebted, or at risk thereof, by benefiting the latter.
§ 8c odst. 1a KStG rozlišuje tedy mezi podniky, které se s ohledem na účel daňového systému nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci
§8c(1a) KStG thus differentiates between companies that are, with regard to the objective of the tax system, in a comparable factual and legal situation.