natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Komise zajistí, aby byl přístup k důvěrným informacím přísně omezen na útvary Komise, pro které je přístup k těmto informacím zcela nezbytný.
The Commission shall ensure that access to the confidential information is strictly limited to the Commission services for which it is absolutely necessary to have the information available.
Pomoc ze strany Komise
Assistance from the Commission
Pokud členský stát uvědomí Komisi o jednáních podle čl. 3 odst. 3, může Komisi požádat o pomoc v těchto jednáních.
Where a Member State gives the Commission notice of negotiations pursuant to Article 3(3), that Member State may request the assistance of the Commission in those negotiations.
Na žádost dotyčného členského státu, nebo na žádost Komise, a s písemným souhlasem dotyčného členského státu se Komise může jednání účastnit jako pozorovatel.
At the request of the Member State concerned, or at the request of the Commission and with the written approval of the Member State concerned, the Commission may participate in the negotiations as an observer.
Pokud se Komise účastní jednání jako pozorovatel, může dotyčnému členskému státu poskytnout poradenství ohledně toho, jak zabránit nesouladu sjednávané mezivládní dohody nebo změny mezivládní dohody s právem Unie.
Where the Commission participates in the negotiations as an observer, it may provide the Member State concerned with advice on how to avoid incompatibility of the intergovernmental agreement or amendment under negotiation with Union law.
Posouzení souladu
Compatibility assessment
Pokud členský stát sjednávající mezivládní dohodu nebo změnu stávající mezivládní dohody není s to dospět na základě vlastního posouzení k jednoznačným závěrům ohledně souladu sjednávané mezivládní dohody nebo změny s právem Unie, informuje o tom před uzavřením jednání Komisi a předloží jí návrh dohody nebo změny, včetně jejich příloh.
Where a Member State is negotiating an intergovernmental agreement or an amendment to an existing intergovernmental agreement and it has been unable, on the basis of its own assessment, to reach a firm conclusion as to the compatibility of the intergovernmental agreement or amendment under negotiation with Union law, it shall inform the Commission thereof before the closure of the negotiations and submit the draft agreement or amendment together with any annexes to it.
Komise do čtyř týdnů ode dne obdržení návrhu dohody nebo změny, včetně jejich příloh, dotyčný členský stát informuje o jakýchkoli pochybnostech, jež má ohledně souladu návrhu mezivládní dohody nebo změny s právem Unie.
The Commission shall, within four weeks of the date of receipt of the draft agreement or amendment, including annexes thereto, inform the Member State concerned of any doubts it may have as to the compatibility of the draft intergovernmental agreement or amendment with Union law.
Neodpoví-li Komise během této lhůty, má se za to, že žádné pochybnosti nemá.
In the absence of a response from the Commission within that period, the Commission shall be deemed not to have any doubts.
Pokud Komise informuje dotyčný členský stát o svých pochybnostech podle odstavce 2, sdělí dotyčnému členskému státu své stanovisko ohledně slučitelnosti daného návrhu dohody nebo změny s právem Unie do deseti týdnů od jeho obdržení (dále jen „přezkumná lhůta“).
Where the Commission informs the Member State concerned pursuant to paragraph 2 that it has doubts, it shall inform the Member State concerned of its opinion on the compatibility with Union law of the draft agreement or amendment concerned within 10 weeks of the date of receipt referred to in paragraph 2 (the examination period).
Se souhlasem dotyčného členského státu může být přezkumná lhůta prodloužena.
With the approval of the Member State concerned, the examination period may be extended.
Pokud Komise během přezkumné lhůty nevydá žádné stanovisko, má se za to, že nevznesla žádné námitky.
In the absence of an opinion from the Commission within the examination period, the Commission shall be deemed not to have raised any objections.
Vyžadují-li to okolnosti, lhůty uvedené v odstavcích 2 a 3 se po dohodě s Komisí zkrátí.
The time periods referred to in paragraphs 2 and 3 shall be shortened in agreement with the Commission if circumstances so warrant.
Koordinace mezi členskými státy
Coordination among Member States
Komise usnadňuje a podporuje koordinaci mezi členskými státy s cílem:
The Commission shall facilitate and encourage coordination among Member States with a view to:
posoudit vývoj v souvislosti s mezivládními dohodami a usilovat o soulad a soudržnost ve vnějších vztazích Unie v oblasti energetiky s producentskými, tranzitními a spotřebitelskými zeměmi;
reviewing developments in relation to intergovernmental agreements and striving for consistency and coherence in the Union’s external energy relations with producer, transit, and consumer countries;
určit společné problémy v souvislosti s mezivládními dohodami a zvážit vhodná opatření pro řešení těchto problémů, a případně navrhnout řešení;
identifying common problems in relation to intergovernmental agreements and considering appropriate action to address those problems and, where appropriate, proposing solutions;
na základě osvědčených postupů a po konzultaci s členskými státy vypracovat dobrovolná vzorová ustanovení, jejichž používání by významně zlepšilo soulad budoucích mezivládních dohod s právem Unie;
on the basis of best practice and in consultation with Member States, developing optional model clauses, which, if applied, would significantly improve compliance of future intergovernmental agreements with Union law;
v příslušných případech podporovat utváření vícestranných mezivládních dohod za účasti několika členských států nebo Unie jako celku.
supporting, where appropriate, the development of multilateral intergovernmental agreements involving several Member States or the Union as a whole.
Komise předloží do 1. ledna 2016 zprávu o uplatňování tohoto rozhodnutí Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru.
By 1 January 2016, the Commission shall submit a report on the application of this Decision to the European Parliament, the Council and the European Economic and Social Committee.
Ve zprávě Komise zejména posoudí míru, v níž toto rozhodnutí napomáhá souladu mezivládních dohod s právem Unie a vysoké úrovni koordinace mezi členskými státy v souvislosti s mezivládními dohodami.
The report shall, in particular, assess the extent to which this Decision promotes compliance of intergovernmental agreements with Union law and a high level of coordination between Member States with regard to intergovernmental agreements.
Dále posoudí dopad tohoto rozhodnutí na jednání členských států se třetími zeměmi a přiměřenost oblasti působnosti tohoto rozhodnutí a postupů v něm stanovených.
It shall also assess the impact that this Decision has on Member States’ negotiations with third countries and whether the scope of this Decision and the procedures it lays down are appropriate.
Po předložení první zprávy uvedené v odstavci 1 tohoto článku Komise každé tři roky informuje Evropský parlament a Radu o informacích obdržených podle článku 3 a přitom náležitě dbá ustanovení o důvěrnosti obsažených v tomto rozhodnutí.
After submission of the first report referred to in paragraph 1 of this Article, the Commission shall report every three years to the European Parliament and the Council on the information received pursuant to Article 3, having due regard to the confidentiality provisions of this Decision.
Úř. věst. C 68, 6.3.2012, s. 65.
OJ C 68, 6.3.2012, p. 65.
Postoj Evropského parlamentu ze dne 13. září 2012 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 4.října 2012.
Position of the European Parliament of 13 September 2012 (not yet published in the Official Journal) and decision of the Council of 4 October 2012.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1093/2012/EU
Decision No 1093/2012/EU of the European Parliament and of the Council
o Evropském roku občanů (2013)
on the European Year of Citizens (2013)
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 21 odst. 2 této smlouvy,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 21(2) thereof,
Unie se zakládá na nedělitelných a všeobecných hodnotách lidské důstojnosti, svobody, rovnosti a solidarity, spočívá na zásadách demokracie a právního státu.
The Union is founded on the indivisible, universal values of human dignity, freedom, equality and solidarity and based on the principles of democracy and the rule of law.
Tyto zásady mají ve společnostech, jež se vyznačují pluralismem, zákazem diskriminace, tolerancí, spravedlností, solidaritou a rovností žen a mužů, pro členské státy zásadní význam.
Those principles are fundamental to the Member States in societies in which pluralism, non-discrimination, tolerance, justice, solidarity and equality between women and men prevail.
Každý občan Unie má práva stanovená ve Smlouvě o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“), Smlouvě o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) a v Listině základních práv Evropské unie a měl by mít i možnost jich požívat.
Every citizen of the Union has and should enjoy the rights provided for in the Treaty on European Union (TEU), the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) and the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Maastrichtská smlouva zavedla v roce 1993 institut občanství Unie.
The Treaty of Maastricht in 1993 introduced the concept of ‘citizenship of the Union’.
Práva spojená s občanstvím Unie byla dále posílena v roce 1999 Amsterdamskou smlouvou a v roce 2009 Lisabonskou smlouvou.
The Treaty of Amsterdam in 1999 and the Treaty of Lisbon in 2009 further strengthened the rights associated with Union citizenship.
V roce 2013 si budeme připomínat dvacáté výročí vzniku občanství Unie.
The year 2013 will mark the twentieth anniversary of the establishment of citizenship of the Union.
V čl. 1 bodě 12 a čl. 2 bodě 34 Lisabonské smlouvy (dnešní článek 9 Smlouvy o EU a článek 20 Smlouvy o fungování EU) je stanoveno, že každá osoba, která má státní příslušnost členského státu, je občanem Unie, že občanství Unie nenahrazuje, nýbrž doplňuje občanství členského státu a že občané Unie požívají práv a povinností stanovených Smlouvami.
Point (12) of Article 1 and point (34) of Article 2 of the Treaty of Lisbon (now Article 9 TEU and Article 20 TFEU) provides that every person holding the nationality of a Member State is a citizen of the Union, that citizenship of the Union is additional to, and does not replace, national citizenship of a Member State and that citizens of the Union enjoy the rights and are subject to the duties provided for in the Treaties.
V čl. 2 bodě 35 Lisabonské smlouvy (dnešní článek 21 Smlouvy o fungování EU) je zakotveno právo občanů Unie na volný pohyb a pobyt.
Point (35) of Article 2 of the Treaty of Lisbon (now Article 21 TFEU) enshrines the right of citizens of the Union to free movement and residence.
Stockholmský program – otevřená a bezpečná Evropa, která slouží svým občanům a chrání je [3], staví občana do středu evropských politik v oblasti svobody, bezpečnosti a práva.
The Stockholm Programme — An open and secure Europe serving and protecting citizens [3] puts the citizen at the heart of European policies in the field of freedom, security and justice.
Svou činnost zaměřuje na „budování Evropy občanů“ včetně podpory práv občanů, zejména práva na volný pohyb a práv, která občanům Unie umožňují aktivně se účastnit demokratického života Unie.
It focuses its actions on 'building a citizens’ Europe', including through promotion of citizens’ rights, in particular the right of freedom of movement and rights which allow Union citizens to participate actively in the democratic life of the Union.
Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 15. prosince 2010 o stavu dodržování základních práv v Evropské unii (2009) - účinné provádění po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost [4] vyzval Komisi, aby vyhlásila rok 2013 Evropským rokem občanů, a dala tak impulz k diskusi o evropském občanství, včetně diskuse o jeho terminologii, obsahu a rozsahu, a informovala evropské občany o jejich právech, zejména nových právech vyplývajících ze vstupu Lisabonské smlouvy v platnost a o dostupných prostředcích k uplatňování těchto práv.
In its Resolution of 15 December 2010 on the situation of fundamental rights in the European Union (2009) - effective implementation after the entry into force of the Treaty of Lisbon [4], the European Parliament called on the Commission to make 2013 the European Year of Citizens in order to give momentum to the debate on Union citizenship, including its terminology, content and scope, and to inform Union citizens of their rights, in particular of the new rights resulting from the entry into force of the Treaty of Lisbon, and of the means available to exercise those rights.
Rok 2013 by měl být vyhlášen Evropským rokem občanů.
2013 should be designated as the European Year of Citizens.
Evropský rok občanů by mohl být vhodnou příležitostí k tomu, aby se zvýšilo povědomí široké veřejnosti o právech a povinnostech spojených s občanstvím Unie.
A European Year of Citizens would provide a timely opportunity to raise the awareness of the general public about the rights and responsibilities attached to Union citizenship.
Cílem Evropského roku občanů by mělo rovněž být zvýšení povědomí občanů o právech vyplývajících z občanství Unie, pokud uplatňují své právo cestovat do jiného členského státu a pobývat v něm, například jako studenti, pracovníci, osoby hledající zaměstnání, dobrovolníci, spotřebitelé, podnikatelé, mladí lidé nebo důchodci.
The European Year of Citizens should aim also to raise the awareness of citizens about their rights arising from Union citizenship when they exercise their right to move and reside freely in another Member State, for example as students, workers, job-seekers, volunteers, consumers, entrepreneurs, young people or retired persons.
Osvětové akce by proto měly být členěny geograficky, demograficky a sociálně a měly by se také věnovat odstraňování zbývajících překážek, které občanům brání uplatňovat práva vyplývající z občanství Unie.
In that context awareness-raising should be mainstreamed geographically, demographically and socially, and should also focus on the removal of remaining obstacles to exercising rights arising from Union citizenship.
Je třeba informovat o tom, že občané Unie sami hrají klíčovou úlohu při posilování těchto práv tím, že se zapojí do občanské společnosti a demokratického života.
The message should be conveyed that Union citizens themselves also have a critical role to play in strengthening those rights through their participation in civil society and democratic life.
Aby se občané Unie mohli informovaně rozhodnout, zda využijí svého práva na volný pohyb, nestačí pouze zlepšovat jejich povědomí o tomto právu.
To enable Union citizens to make informed decisions about whether to exercise their right of freedom of movement, it does not suffice to raise their awareness about the right itself.
Je velmi důležité, aby občané Unie byli rovněž náležitě informováni o dalších právech, jichž na základě právních předpisů Unie v přeshraničních situacích požívají.
It is essential that Union citizens are also adequately informed about other rights available to them under Union law in cross-border situations.
Rozhodnou-li se využít svého práva na volný pohyb, umožní jim tyto informace tato ostatní práva také plně uplatňovat.
That information would enable them also to enjoy those other rights fully, if they decide to make use of their right of freedom of movement.
Od svého zavedení Římskou smlouvou v roce 1958 se právo na volný pohyb a pobyt coby jedna ze čtyř základních svobod osvědčilo jako jeden z pilířů vytvoření vnitřního trhu ku prospěchu ekonomik členských států i jednotlivých občanů Unie.
Since its introduction in the 1958 Treaty of Rome as one of the four fundamental freedoms, the right of freedom of movement and residence has demonstrated its value as one of the pillars for the creation of an internal market for the benefit of Member States’ economies and of individual Union citizens.
Občané Unie vysoce oceňují právo svobodně se pohybovat a pobývat na území různých členských států jako základní individuální právo spojené s občanstvím Unie.
The right to move and reside freely across the territory of the Member States is highly valued by Union citizens as a core individual right linked to Union citizenship.
Jako takové ukazuje a podporuje lepší porozumění hodnotě, kterou evropská integrace představuje, jakož i účast občanů na utváření Unie.
As such, it demonstrates and promotes a better understanding of the value of European integration, as well as citizens’ participation in shaping the Union.
Navzdory tomu, že právo na volný pohyb a pobyt je pevně zakotveno v primárním právu Unie a podrobně rozpracováno v sekundárním právu Unie, nadále přetrvává rozdíl mezi příslušnými právními předpisy a skutečností, s níž se občané setkávají, když tato práva chtějí uplatňovat v praxi.
Despite the fact that the right of freedom of movement and residence is firmly anchored in primary Union law and substantially developed in secondary Union law, a gap still remains between the applicable legal rules and the reality confronting citizens when they seek to exercise those rights in practice.
Občané Unie, kromě toho, že na ně doléhá nejistota ohledně výhod mobility, vnímají skutečnost, že praktických překážek, jež musí překonávat v souvislosti s životem a prací v jiném členském státě Unie, je příliš mnoho.
In addition to uncertainty concerning the advantages of mobility, Union citizens perceive too many practical obstacles with regard to living and working in another Member State.
Ve Zprávě o občanství EU za rok 2010 ze dne 27. října 2010 nazvané „Odstranit překážky pro výkon práv občanů EU“ reagovala Komise na hlavní překážky, se kterými se občané stále setkávají v každodenním životě při uplatňování svých práv, která mají jako občané Unie, zejména v přeshraničních situacích, a nastínila 25 konkrétních opatření k odstranění těchto překážek.
In its EU Citizenship Report 2010 of 27 October 2010 entitled "Dismantling the obstacles to EU citizens’ rights", the Commission addressed the main obstacles which citizens still encounter in their daily lives when they seek to exercise their rights as Union citizens, in particular in cross-border situations, and outlined 25 concrete actions to remove those obstacles.
Jednou z překážek, které byly v této souvislosti zjištěny, byl nedostatek informací.
One of the obstacles identified in this context was lack of information.
Komise ve své zprávě dospěla k závěru, že občané Unie nemohou požívat svých práv, neboť o nich nejsou dostatečně informováni, a oznámila svůj záměr zvýšit informovanost občanů Unie o jejich právech, zejména o právu na volný pohyb.
The Commission concluded, in its report, that Union citizens are prevented from enjoying their rights because they lack awareness of them and announced its intention to step up the dissemination of information to Union citizens about their rights, in particular about their right of freedom of movement.
Smlouva o EU a Smlouva o fungování EU přiznávají každému občanovi právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, právo volit a být volen ve volbách do Evropského parlamentu a v obecních volbách v členském státě, v němž mají bydliště, a to za stejných podmínek jako státní příslušníci tohoto členského státu, právo na diplomatickou nebo konzulární ochranu v třetí zemi kterýmkoli členským státem za stejných podmínek jako státní příslušníci tohoto státu, pokud členský stát, jehož jsou státními příslušníky, nemá v této třetí zemi své zastoupení, petiční právo k Evropskému parlamentu, právo obracet se na evropského veřejného ochránce práv a na orgány Unie, jakož i další práva v mnoha oblastech, jako je volný pohyb zboží a služeb, ochrana spotřebitele a veřejné zdraví, rovné příležitosti a rovné zacházení, přístup k zaměstnání a k sociální ochraně.
The TEU and the TFEU confer on every citizen of the Union the right to move and reside freely within the territory of the Member States; the right to vote and to stand as a candidate in elections to the European Parliament and in municipal elections in his or her Member State of residence under the same conditions as nationals of that Member State; the right to enjoy, in the territory of a third country in which the Member State of which they are nationals is not represented, the protection of the diplomatic and consular authorities of any Member State on the same conditions as the nationals of that Member State; the right to petition the European Parliament; the right to apply to the European Ombudsman; the right to address institutions of the Union; and other rights in various fields such as the free movement of goods and services, consumer protection and public health, equal opportunities and equal treatment, access to employment and to social protection.
Lisabonská smlouva stanovila nová práva, zejména zavedla občanskou iniciativu, stanovenou v jejím čl. 1 bodě 12 a čl. 2 bodě 37 (článek 11 Smlouvy o EU a článek 24 Smlouvy o fungování EU), podle níž může alespoň jeden milion občanů z podstatného počtu členských států vyzvat Komisi, aby v některé z oblastí působnosti Unie předložila návrh; díky této iniciativě se mohou občané aktivně zapojit do politického života Unie a přímo se podílet na utváření práva Unie [5].
The Treaty of Lisbon introduced new rights, in particular the citizens’ initiative, provided for in its point (12) of Article 1 and point (37) of Article 2 (Article 11 TEU and Article 24 TFEU), which enables at least one million citizens, from a significant number of Member States, to ask the Commission to present a proposal in any of the Union's areas of responsibility, thereby further allowing citizens to be actively engaged in the political life of the Union and to participate directly in shaping the development of Union law [5].
Od roku 1979, kdy se konaly první přímé volby, působí Evropský parlament jako přímý prostředník mezi občany a Unií.
Since 1979, when the first direct elections were held, the European Parliament has acted as a direct interface between citizens and the Union.
Evropský parlament a jeho poslanci hrají zásadní úlohu, pokud jde o informování o právech spojených s občanstvím Unie a o jeho přínosech, stejně jako o to, aby při utváření politik stály v popředí zájmy občanů Unie, a o podporu aktivní účasti občanů Unie.
The European Parliament and its Members play a crucial role in communicating the rights and benefits of Union citizenship, in bringing Union citizens’ concerns to the fore in the formulation of policy, and in promoting the active participation of Union citizens.
Občané Unie, kteří zvažují, zda využijí svého práva na volný pohyb a pobyt, by měli být mimoto informováni zejména o svých právech, pokud jde o získání nebo zachování práv na sociální zabezpečení, včetně práv týkajících se přeshraniční zdravotní péče, na základě předpisů Unie pro koordinaci systémů sociálního zabezpečení.
In addition, Union citizens who are considering whether to make use of their right of freedom of movement and residence should be informed about their rights to acquire or preserve social security, including those concerning cross-border healthcare, by virtue of the Union rules on coordination of social security systems.
Tyto předpisy zaručují, že nepřijdou o svá práva na sociální zabezpečení, když se rozhodnou přestěhovat v rámci Unie.
Those rules ensure that they will not lose their social security rights when choosing to move within the Union.