natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Na závěr lze říci, že pokud jde o výjimku ze systému zdanění podniků, jež vyplývá z uplatňování směrnic [122], jako například směrnice o mateřských a dceřiných společnostech nebo směrnice o platbách úroků a licenčních poplatků v přeshraničním kontextu, Komise se domnívá, že situace vyplývající z uplatnění těchto směrnic je naprosto v souladu s úvahou uvedenou v tomto rozhodnutí.
Finally, as regards the derogation from the corporate tax system resulting from the implementation of Directives [122] such as the Parent-Subsidiary Directive or the Cross-border Interest and Royalty Payments Directive, the Commission considers that the situation resulting from implementation of these Directives is fully consistent with the reasoning developed in this Decision.
Na přeshraniční transakce v rámci Unie a na transakce v rámci každého členského státu bude třeba v důsledku harmonizace na úrovni Unie nahlížet jako na srovnatelné právní a skutkové situace.
Following harmonisation within the European Union, cross-border operations within the European Union and within each Member State should be considered to be in a comparable legal and factual situation.
Komise by navíc ráda poukázala na zjištění Tribunálu [123]: „za současného stavu práva Unie spadají přímé daně do pravomoci členských států, i když podle ustálené judikatury tyto členské státy musejí při výkonu této pravomoci dodržovat toto právo (viz zejména rozsudek ve věci C-391/97, Geschwind, Sb. rozh. 1999, s. I-5451, bod 20), a zdržet se tedy v tomto kontextu přijetí jakýchkoli opatření, která mohou představovat státní podpory neslučitelné s vnitřním trhem.“
In addition, the Commission would like to underline the fact that the Court of Justice stated that [123]: ‘as Community law stands at present, direct taxation falls within the competence of the Member States, although it is settled case law that they must exercise that competence consistently with Community law (see, in particular, Case C-391/97 Gschwind [1999] ECR I-5451, paragraph 20) and therefore avoid taking, in that context, any measures capable of constituting State aid incompatible with the common market.’
Reakce na připomínky k čl. 65 odst. 1 písm. a) Smlouvy o fungování EU
Reaction to the comments on Article 65(1)(a) TFEU
Jak už bylo zdůrazněno výše, je třeba mít na paměti, že ačkoli přímé zdanění spadá do pravomoci členských států, stále platí, že členské státy musejí při výkonu této pravomoci dodržovat právo Unie [124] včetně ustanovení Smlouvy o fungování EU o státních podporách.
As already pointed out before, it must be borne in mind that, although direct taxation falls within the competence of Member States, they must nonetheless exercise that competence consistently with EU law [124], including the provisions of the TFEU on State aid.
Ustanovení čl. 65 odst. 1 písm. a) SFEU pouze omezuje působnost čl. 63 SFEU a žádným způsobem neovlivňuje uplatňování pravidel SFEU pro státní podpory, včetně pravidel, která Komisi svěřují v této oblasti kontrolní pravomoci.
Article 65(1)(a) TFEU simply limits the scope of Article 63 TFEU and does not affect in any way the application of the Treaty rules on State aid, including those granting control powers to the Commission in that area.
Článek 65 SFEU, jehož se dovolávají španělské orgány, musí být interpretován ve spojení s článkem 63 SFEU, který zakazuje omezení volného pohybu kapitálu mezi členskými státy.
Moreover, Article 65 TFEU, as invoked by the Spanish authorities, must be read in conjunction with Article 63 TFEU, which prohibits restrictions on the movement of capital between Member States.
Ustanovení čl. 65 odst. 1 SFEU stanoví, že „článkem 63 není dotčeno právo členských států: a) uplatňovat příslušná ustanovení svých daňových předpisů, která rozlišují mezi daňovými poplatníky podle místa bydliště nebo podle místa, kde je jejich kapitál investován.“
In fact, Article 65(1) TFEU provides that ‘the provisions of Article 63 shall be without prejudice to the right of Member States: (a) to apply the relevant provisions of their tax law which distinguish between taxpayers who are not in the same situation with regard to their place of residence or with regard to the place where their capital is invested’.
Možnost, kterou členským státům nabízí čl. 65 odst. 1 písm. a) SFEU, tedy možnost uplatňovat příslušná ustanovení svých daňových předpisů, která rozlišují mezi daňovými poplatníky podle místa bydliště nebo podle místa, kde je jejich kapitál investován, již byla potvrzena Soudním dvorem.
The possibility granted to Member States by Article 65(1)(a) TFEU of applying the relevant provisions of their tax legislation which distinguish between taxpayers according to their place of residence or the place where their capital is invested, has already been upheld by the Court.
Podle judikatury platné před vstupem čl. 65 odst. 1 písm. a) SFEU v platnost by daňové předpisy členských států, kterými byly zavedeny určité rozdílné přístupy (zejména na základě místa bydliště daňových poplatníků), mohly být slučitelné s právem Unie pouze tehdy, použijí-li se na situace, jež nejsou objektivně srovnatelné [125] nebo mohou-li být odůvodněny naléhavými důvody obecného zájmu souvisejícími především se soudržností daňového systému [126].
According to that case law, before the entry into force of Article 65(1)(a) TFEU, national tax provisions which established certain distinctions based, in particular, on the residence of taxpayers, could be compatible with EU law provided that they applied to situations which were not objectively comparable [125] or could be justified by overriding reasons in the general interest, in particular in relation to the cohesion of the tax system [126].
V každém případě nelze považovat čistě ekonomické cíle za naléhavý důvod obecného zájmu, kterým by mohlo být odůvodněno omezení základních svobod vyplývajících ze Smlouvy o fungování EU [127].
In any case, objectives of a purely economic nature cannot constitute an overriding reason in the general interest justifying a restriction of a fundamental freedom guaranteed by the Treaty [127].
Co se týká období po vstupu čl. 65 odst. 1 písm. a) SFEU v platnost, Soudní dvůr prozkoumal možnou přítomnost objektivně srovnatelných situací, které by mohly být odůvodněním právních předpisů omezujících volný pohyb kapitálu.
Also, as regards the period after the entry into force of Article 65(1)(a) TFEU, the Court has inquired into the possible presence of objectively comparable situations which could justify legislation restricting the free movement of capital.
S ohledem na určité daňové právní předpisy, které odrazovaly daňové poplatníky s bydlištěm v jednom členském státě investovat své kapitálové prostředky do společností usazených v jiném členském státě a které měly rovněž omezující účinek na společnosti usazené v jiných členských státech, neboť pro tyto společnosti představovaly překážku pro získávání kapitálu v dotyčném členském státě, Soudní dvůr několikrát konstatoval, že takové právní předpisy nemohou být odůvodněny objektivním rozdílem v situaci, který je způsobilý založit rozdíl v daňovém zacházení v souladu s čl. 65 odst. 1 písm. a) SFEU [128].
With reference to certain tax laws which had the effect of deterring taxpayers living in a Member State from investing their capital in companies established in another Member State and which also produced a restrictive effect in relation to companies established in other Member States in that they constituted an obstacle to their raising capital in the Member State concerned, the Court constantly held that such laws could not be justified by an objective difference in situation of such a kind as to justify a difference in tax treatment, in accordance with Article 65(1)(a) TFEU [128].
V žádném případě nelze opomenout, že čl. 65 odst. 3 SFEU stanoví, že vnitrostátní právní předpisy uvedené v čl. 65 odst. 1 písm. a) SFEU nesmějí představovat ani prostředek svévolné diskriminace, ani zastřené omezování volného pohybu kapitálu a plateb [129].
In any case, it must be borne in mind that Article 65(3) TFEU states specifically that the national provisions referred to by Article 65(1)(a) TFEU are not to constitute a means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on the free movement of capital and payments [129].
Vzhledem k výše uvedenému a zejména s přihlédnutím k tomu, že v některých třetích zemích, v nichž se sporný režim uplatňuje, neexistují výslovné právní překážky, se Komise domnívá, že v tomto případě je nabývání podílů vnitrostátních podniků, jakož i podílů podniků usazených ve všech ostatních členských státech i některých třetích zemích, v nichž nebyly nalezeny žádné výslovné právní překážky, z výše uvedených důvodů v objektivně srovnatelné situaci a že neexistují naléhavé důvody obecného zájmu, které by odůvodňovaly odlišný přístup k daňovým poplatníkům podle místa, kde je jejich kapitál investován.
In the light of the above, and in particular in view of the fact that there are no explicit legal obstacles in some of the non-EU countries to which the contested scheme applies, the Commission considers that, in the present case, domestic share acquisitions and share acquisitions of companies established in all other Member States, and in some of the non-EU countries where no explicit legal obstacles have been identified, are, for the reasons highlighted above, in an objective comparable situation, and that there are no overriding reasons of general interest which could justify different treatment of taxpayers with regard to the place where their capital is invested.
Závěry týkající se klasifikace sporného opatření
Conclusion on the classification of the contested measure
Vzhledem k tomu, že systém se uplatňuje jak v Unii (viz dřívější rozhodnutí), tak v určitých případech mimo ni (tam, kde nebyla zjištěna žádná výslovná právní překážka), se Komise domnívá, že sporné opatření ve všech svých prvcích a také ve vztahu k akvizicím mimo Unii splňuje všechny podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 SFEU, a proto je třeba jej považovat za státní podporu.
Due to the fact that the scheme applies both within the EU (see the previous Decision) and to a number of situations outside the EU where no explicit legal obstacles have been identified, the Commission considers that the contested measure in its entirety, also to the extent that it applies to non-EU acquisitions, fulfils all the conditions laid down in Article 107(1) TFEU and should thus be regarded as State aid.
V souladu s judikaturou Soudního dvora [130] by Komise ráda zopakovala, že cílem tohoto rozhodnutí není stanovit podmínky, jež by zúčastněnému členskému státu umožnily vyhnout se klasifikaci sporného opatření jako státní podpory.
In line with the case law of the Court of Justice [130], the Commission would like to reiterate that the purpose of this Decision is not to establish the conditions which would make it possible for the Member State concerned to avoid the classification of the contested measure as State aid.
Tento aspekt je spíše předmětem dialogu mezi španělskými orgány a Komisí v rámci oznámení dotčeného systému a měl proběhnout před jeho vstupem v platnost.
This question should have been discussed by the Spanish authorities and the Commission, as part of the notification of the scheme at issue, before the scheme was put into effect.
Jak je uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, Komise se domnívá, že se na dotyčný režim státní podpory nevztahuje žádná z výjimek uvedených v čl. 107 odstavcích 2 a 3 SFEU.
As stated in the opening Decision, the Commission considers that the aid scheme in question does not qualify for any of the derogations laid down in Article 107(2) and (3) TFEU.
Španělské orgány a třicet zúčastněných stran v průběhu řízení předložily své argumenty s cílem prokázat, že výjimky uvedené v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU jsou v tomto případě použitelné [131].
In the course of the procedure, the Spanish authorities and the 30 interested parties presented their arguments to demonstrate that the derogations provided for in Article 107(3)(c) TFEU would apply in the present case [131].
Dvě zúčastněné strany byly toho názoru, že žádné z ustanovení čl. 107 odst. 2 ani čl. 107 odst. 3 SFEU v tomto případě použitelné není.
The two parties considered that none of the provisions of Article 107(2) or Article 107(3) TFEU applied in the present case.
Výjimky uvedené v čl. 107 odst. 2 SFEU týkající se podpor sociálního charakteru poskytovaných jednotlivým spotřebitelům, podpor určených na zmírnění škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými výjimečnými jevy a podpor ve prospěch hospodářství určitých regionů Spolkové republiky Německo nejsou v tomto případě použitelné.
The derogations in Article 107(2) TFEU, concerning aid of a social character granted to individual consumers, aid to make good the damage caused by natural disasters or exceptional occurrences and aid granted to certain areas of the Federal Republic of Germany, do not apply in this case.
Nepoužije se ani výjimka uvedená v čl. 107 odst. 3 písm. a), kterou se povolují podpory, jež mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, neboť opatření není podmíněno uskutečněním žádného druhu činnosti ve specifických oblastech [132].
Nor does the derogation provided for in Article 107(3)(a) apply, which authorises aid to promote the economic development of areas where the standard of living is abnormally low or where there is serious underemployment, because the measure is not conditional upon carrying out any type of activity in specific regions [132].
Stejně tak nelze na sporné opatření přijaté v roce 2001 nahlížet jako na opatření podporující uskutečnění projektu společného evropského zájmu nebo na opatření určené k nápravě vážné poruchy v hospodářství Španělska, jak je uvedeno v čl. 107 odst. 3 písm. b).
In the same way, the contested measure adopted in 2001 cannot be regarded as promoting the execution of a project of common European interest or remedying a serious disturbance in the economy of Spain, as provided for in Article 107(3)(b).
Nemá ani za cíl pomoci kultuře a zachování kulturního dědictví, jak je uvedeno v čl. 107 odst. 3 písm. d).
Nor does it have as its object the promotion of culture and heritage conservation as provided for in Article 107(3)(d).
Na závěr lze říci, že je třeba sporné opatření prozkoumat ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c), který povoluje udělení podpor určených k usnadnění rozvoje určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
Finally, the contested measure must be examined in the light of Article 107(3)(c), which provides for the authorisation of aid to facilitate the development of certain economic activities or of certain economic areas, where such aid does not adversely affect trading conditions to an extent that is contrary to the common interest.
V tomto ohledu je třeba především zdůraznit, že sporné opatření nespadá do oblasti působnosti žádného rámce nebo pokynů vymezujících podmínky, na jejichž základě lze určité druhy podpory považovat za slučitelné s vnitřním trhem.
In this respect, it should first be noted that the contested measure does not fall under any of the frameworks or guidelines which define the conditions for considering certain types of aid compatible with the internal market.
Pokud jde o argumenty předložené španělskými orgány a třiceti zúčastněnými stranami ohledně Akčního plánu pro státní podpory na rok 2005 [133], kterými vyjádřily své přesvědčení o tom, že mohou být určitá opatření slučitelná, pokud v zásadě reagují na selhání trhu, Komise poznamenává, že údajné obecné potíže při provádění přeshraničních fúzí nemohou být považovány za selhání trhu.
As regards the arguments raised by the Spanish authorities and by the 30 interested parties based on the State Aid Action Plan of 2005 [133], where they consider that certain measures can be compatible if they essentially respond to a market failure, the Commission observes that alleged general difficulties in carrying out cross-border mergers cannot be regarded as a market failure.
O existenci selhání trhu lze hovořit pouze tehdy, když tržní síly nejsou schopny samy dosáhnout účinného výsledku, tedy když se nedosáhne veškerého potenciálního přínosu z dané transakce.
Only where market forces would not in themselves be able to reach an efficient outcome measure – i.e. where not all potential gains from trade are realised measure – can a market failure be considered to exist.
Komise nepopírá, že náklady na některé transakce mohou být mnohem větší než náklady na jiné transakce.
The Commission does not dispute that the costs involved in some transactions may well be higher than those involved in other transactions.
Tentýž druh rozdílů v reálných nákladech se objeví rovněž při srovnání různých transakcí v rámci jedné země a při srovnání transakcí přeshraničních; existence těchto rozdílů neznamená, že bude tržní výsledek neefektivní.
The same type of real-cost differences also arise when comparing different transactions within the same country as well as when comparing cross-border transactions, and the existence of these differences does not mean that inefficient market outcomes would arise.
Všechny příklady údajného navýšení nákladů na realizaci mezinárodních transakcí ve srovnání s transakcemi vnitrostátními, které uvedly španělské orgány, se týkají reálných nákladů na realizaci transakcí, jež by měly být za účelem dosažení efektivních výsledků plně zohledněny účastníky na trhu.
The examples provided by the Spanish authorities of alleged increased costs for conducting international transactions compared with national transactions are all related to real costs of conducting transactions, which should be fully taken into account by market participants in order to achieve efficient outcomes.
I když může v určitých mezinárodních i vnitrostátních transakcích (například v rámci společných programů výzkumu a vývoje) tato situace teoreticky nastat, nelze ji považovat za neodmyslitelnou součást všech mezinárodních transakcí a ještě méně za součást transakcí uvedeného druhu.
While these may be, theoretically, present in certain transactions, both international and national (e.g. in the context of joint R & D programmes), they cannot be considered inherently present in all international transactions, let alone in transactions of the type in question.
Na druhé straně je třeba připomenout, že při posouzení slučitelnosti podpory s vnitřním trhem Komise zvažuje kladné dopady opatření při dosahování cíle společného zájmu a jeho potenciálně záporné vedlejší účinky, jako je například narušení obchodu a hospodářské soutěže.
Moreover it should be recalled that, when assessing whether aid can be deemed compatible with the internal market, the Commission balances the positive impact of the measure in reaching an objective of common interest against its potentially negative side effects, such as distortion of trade and competition.
První dvě etapy se týkají pozitivních účinků státní podpory a etapa třetí účinků negativních.
The first two steps address the positive effects of the State aid and the third addresses the negative effects and resulting balancing of the positive and negative effects.
Podstatou testu vyváženosti jsou tři otázky:
The balancing test is based on three questions:
posouzení toho, zda podpora sleduje dosažení specifického cíle společného zájmu (například růstu, zaměstnanosti, soudržnosti, životního prostředí nebo energetické bezpečnosti);
assessing whether the aid is aimed at a well-defined objective of common interest, (e.g. growth, employment, cohesion, environment, energy security);
posouzení toho, zda je podpora přiměřená, aby zajistila splnění cíle společného zájmu, tedy napravuje-li navrhovaná podpora selhání trhu, nebo splnění jiného cíle.
assessing whether the aid is appropriate to deliver the objective of common interest, i.e. whether the proposed aid addresses the market failure or other objective.
K vypracování tohoto hodnocení je třeba ověřit, zda:
This assessment requires checking whether:
je státní podpora přiměřený politický nástroj;
State aid is an appropriate policy instrument;
existuje motivační účinek, konkrétně zda podpora mění chování podniků;
there is an incentive effect, namely whether the aid changes the behaviour of undertakings;
je opatření podpory přiměřené, tj. zda by bylo možné dosáhnout stejné změny chování s menší podporou;
the measure is proportionate, namely whether the same change in behaviour could be obtained with less aid;
je narušení hospodářské soutěže a obchodu omezené natolik, že celkově převažují příznivé účinky.
assessing whether the distortions of competition and effect on trade are limited, so that the overall balance is positive.
I přes údajný záměr, kterým je podpora integrace jednotného trhu, není v tomto případě cíl podpory jasně specifikován, neboť přesahuje rámec integrace trhu tím, že podporuje expanzi španělských podniků zejména na evropský trh.
Despite the alleged aim of fostering single-market integration, in the present case the objective pursued by the aid is not well defined as it goes beyond market integration, by promoting the expansion of Spanish companies in the European market in particular.
Druhá fáze si vyžaduje posouzení toho, zda je podpora přiměřená, aby se dosáhlo specifického cíle společného zájmu.
The second step requires assessing whether the aid is properly designed to reach the well-defined objective of common interest.
Konkrétněji musí být státní podporou změněno chování přijímajícího podniku tak, aby tento podnik prováděl činnosti přispívající k dosažení cíle společného zájmu, které by tento podnik bez poskytnutí podpory neprováděl nebo by je prováděl v omezené míře či rozdílným způsobem.
More precisely, State aid must change the behaviour of a beneficiary undertaking in such a way that it engages in activities that contribute to the achievement of the objective of common interest, which it would not carry out without the aid or which it would carry out in a limited or different way.
Podpora poskytnutá podniku nebo konkrétnímu hospodářskému odvětví může způsobit závažné narušení hospodářské soutěže nebo obchodu mezi členskými státy, i když je přiměřená pro dosažení cíle společného zájmu.
Even if it is well-designed to address an objective of common interest, aid granted to a particular undertaking or economic sector may lead to serious distortions of competition and of trade between Member States.
Jak už bylo nicméně uvedeno v bodě 126 i v bodech následujících, vše naznačuje tomu, že dopad čl. 12 odst. 5 zdaleka zanedbatelný není.
However, as already indicated above in paragraphs 126 et seq., there are serious indications that the effect of Article 12(5) is far from negligible.
Existence specifického cíle, jehož dopady by byly zjevně pozitivní, nebyla v souladu s výše uvedenými skutečnostmi v tomto případě španělskými orgány a třiceti zúčastněnými stranami prokázána.
As indicated above, in this case the Spanish authorities and the 30 interested parties did not demonstrate the existence of a well-defined objective leading to clear positive effects.
Uvedené orgány a zúčastněné strany se obecně domnívají, že čl. 12 odst. 5 TRLIS splňuje cíl Unie spočívající v podpoře přeshraničních transakcí, aniž by hodnotily potenciální a reálné negativní dopady sporného opatření.
They consider, in general terms, that Article 12(5) TRLIS fulfils the Union objective of promoting cross-border transactions, without embarking on the evaluation of the potential and actual negative effects of the contested measure.
V každém případě je situace taková, že i kdyby pozitivním dopadem opatření byla podpora přeshraničních transakcí spočívající v odstranění překážek v těchto transakcích, Komise se domnívá, že pozitivní dopady opatření nepřevažují nad dopady negativními, a to obzvláště proto, že je oblast působnosti opatření nejasná a neurčitá.
In any case, even assuming that the positive effect of the measure is to promote cross-border transactions by eliminating obstacles in such transactions, the Commission considers that the positive effects of the measure do not outweigh its negative effects, in particular because the measure’s scope is imprecise and indiscriminate.