natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1995, s. II 1675, bod 48. Viz též věc T-396/08 Freistaat Sachsen a Land Sachsen-Anhalt v. Komise ze dne 8. července 2010, dosud neprojednáno, body 46–48; věc C-156/98 Německo v. Komise, Sb. rozh., s. I 6857, bod 30, jakož i uvedená judikatura.
See also Case T-396/08 Freistaat Sachsen and Land Sachsen-Anhalt v Commission, 8 July 2010, not yet reported, paragraphs 46-48; Case C-156/98 Germany v Commission [2000] ECR I-6857, paragraph 30, with further references.
Jak již bylo popsáno, Komise zastává názor, že výkupní cena jednoznačně není harmonizovanou ekologickou daní.
As already explained, the Commission considers that the feed-in tariff is clearly not a harmonised environmental tax.
Viz poznámka pod čarou 73.
See footnote 73.
Viz poznámka pod čarou 74.
See footnote 74.
Viz poznámka pod čarou 75.
See footnote 75.
Poté, co byla zaslána upomínka, poskytlo Rakousko v dopise ze dne 22. prosince 2008 dodatečné informace.
After a reminder had been sent, Austria submitted additional information by letter dated 22 December 2008.
V návaznosti na setkání se zástupci Rakouska dne 11. února 2009 Komise dopisem ze dne 19. února 2009 požádala o další informace, které rakouské orgány poskytly v dopise ze dne 17. března 2009.
Following a meeting with Austrian representatives on 11 February 2009, the Commission requested further information by letter dated 19 February 2009. Austria provided that information in a letter dated 17 March 2009.
Komise požádala dopisem ze dne 8. května 2009 o doplňující informace, které rakouské orgány poskytly v dopisech s daty 9. a 19. června 2009.
By letter of 8 May 2009 the Commission requested further information, which Austria supplied by letters dated 9 and 19 June 2009.
Dopisem ze dne 19. srpna 2009 požádaly rakouské orgány o prodloužení lhůty, které Komise dopisem ze dne 9. září 2009 schválila.
By letter of 19 August 2009 Austria requested an extension of the deadline for a reply, which the Commission accepted by letter of 9 September 2009.
Rakousko konečně dne 8. října 2009 sdělilo své stanovisko.
Austria ultimately submitted its comments on 8 October 2009.
V dopisech ze dne 21. června 2010 a 19. července 2010 si Komise od Rakouska vyžádala dodatečné informace, které Rakousko poskytlo dne 13. září 2010.
By letters dated 21 June 2010 and 19 July 2010 the Commission requested additional information from Austria, which was provided on 13 September 2010.
Na žádost rakouských orgánů se dne 9. července 2010 uskutečnila schůzka Komise se zástupci Rakouska.
At Austria’s request, a meeting between the Commission and Austrian representatives took place on 9 July 2010.
Komise odpověděla na tento dopis dne 7. prosince 2010.
The Commission replied to that letter on 7 December 2010.
Dne 9. prosince 2010 se uskutečnilo další setkání se zástupci Rakouska.
A further meeting with Austrian representatives took place on 9 December 2010.
VKW Netz AG patří společnosti Illwerke AG, která je z 95,5 % ve vlastnictví spolkové země Vorarlbersko.
VKW Netz AG is owned by Illwerke AG, 95,5 % of the shares in which are held by the Province of Vorarlberg. TIWAG-Netz AG is owned by TIWAG AG, which itself is wholly owned by the Province of the Tyrol.
TIWAG-Netz AG je ve vlastnictví společnosti TIWAG AG, která je 100 % vlastněna spolkovou zemí Tyrolsko; CISMO GmbH je ve vlastnictví společnosti Oesterreichische Kontrollbank AG a provozovatelů přenosové soustavy a elektrárenských a plynárenských společností, Oesterreichische Kontrollbank AG (OeKB) je ve vlastnictví rakouských bank, Investkredit Bank AG je vlastněna především lidovými bankami (Volksbanken) a Smart Technologies je ve vlastnictví společnosti Siemens.
CISMO GmbH is owned by Oesterreichische Kontrollbank AG and by transmission system operators and electricity and gas undertakings. Oesterreichische Kontrollbank AG is owned by Austrian banks. Investkredit Bank AG is owned mainly by the Volksbanken. Smart Technologies is owned by Siemens.
V § 22c odst. 5 ZZE je v tomto ohledu stanoveno, že „smlouvy mezi obchodníky s elektřinou a [velkými] konečnými spotřebiteli [elektřiny] [musejí] […] obsahovat povinné ustanovení, že těmto konečným spotřebitelům nebude […] dodávána zelená elektřina, která je obchodníkům s elektřinou přidělována střediskem pro nákup a prodej zelené elektřiny […], a že nedojde k přenesení dodatečných nákladů na zelenou elektřinu. Smluvní ustanovení, která jsou s tímto v rozporu, jsou neplatná“ [6].
Section 22c(5) of the Act states that contracts between electricity distributors and large electricity consumers must provide that the distributor is not to supply green electricity to the customer and is not to not pass on the additional costs of green electricity. Any contractual provision to the contrary is null and void [6].
žádné případné ztráty OeMAG nejsou hrazeny ze státního rozpočtu; úloha veřejných orgánů se omezuje na stanovování cen pro nákup a prodej zelené elektřiny.
The State budget does not cover any losses made by OeMAG. The role of the public authorities is limited to fixing the prices for the purchase and sale of renewable electricity.
Kapitola 4 pokynů ke státní podpoře na ochranu životního prostředí (bod odůvodnění 151 až 159) obsahuje předpisy týkající se státních podpor poskytovaných v podobě snížení ekologické daně nebo osvobození od ekologické daně.
Chapter 4 of the Guidelines (points 151–159) sets out requirements for State aid granted in the form of reductions of or exemptions from environmental taxes. It provides for two types of assessment.
V této souvislosti rakouské orgány připomínají, že se během přípravy kapitoly 4 pokynů ke státní podpoře na ochranu životního prostředí objevily ze strany členských států kritické reakce.
Austria refers here to the Joint paper on the revision of the Community guidelines on State aid for environmental protection and Energy Tax Directive of 7 July 2006 [25].
Rakousko dále odkazuje na „Společný dokument o revizi Pokynů Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí a směrnice o zdanění energie“ ze dne 7. prosince 2006 [25].
The joint paper made it clear that Member States needed flexibility in order to be in a position to differentiate reasonably.
Komise nejprve poukazuje na to, že oznámený zákon obsahuje dvě samostatná opatření, která byla obě v rámci rozhodnutí Komise ze dne 22. července 2009 posouzena z hlediska státní podpory [28].
The Commission points out, first of all, that the notified legislation contains two separate measures, both of which were considered under State aid law in the Commission’s opening decision of 22 July 2009 [28].
Na jedné straně ZZE počítá s podporami ve formě výkupních cen ve prospěch výrobců zelené elektřiny.
The Act provides for aid in the form of a feed-in tariff for the benefit of producers of green electricity.
Z rozsudku jasně vyplývá, že případ PreussenElektra není srovnatelný, jelikož v německém rámci, který byl Soudním dvorem posuzován, podle rozsudku “…podniky nebyly státem oprávněny, aby spravovaly státní prostředky, ale měly povinnost výkupu prostřednictvím svých vlastních finančních prostředků.“ [33] Komise poté ve svém rozhodnutí ze dne 22. července 2009 poznamenala, že v daném případě bylo středisko OeMAG zřízeno rakouským státem, který mu udělil licenci, a na základě statutu bylo pověřeno úkolem spravovat prostředky určené na podporu zelené elektřiny.
The judgment made it clear that the measure in question differed from that considered in PreussenElektra, because there ‘the undertakings had not been appointed by the State to manage a State resource, but were bound by an obligation to purchase by means of their own financial resources’ [33]. In its opening decision of 22 July 2009 the Commission observed that OeMAG had been set up and licensed by the Austrian State, and in its founding documents had been given the task of administering the resources needed to support green electricity.
Následně Soudní dvůr vyvodil závěr, že vnitrostátní opatření nepředstavují státní podporu “… pokud jsou poskytovány všem podnikům v zemi nezávisle na předmětu jejich činnosti.“ [41] Soudní dvůr ovšem neuvádí, zda opatření, které podléhá prahové hodnotě 0,35 %, podle jeho názoru skutečně platí pro všechny podniky.
The Court concluded that national measures did not constitute State aid ‘if they apply to all undertakings in national territory, regardless of their activity’ [41]. The Court did not give any indication whether a measure subject to a 0,35 % threshold should be considered to be applicable to all undertakings.
Podle ustálené judikatury Soudního dvora lze normu práva EU použít analogicky, pokud jsou splněny tyto dva předpoklady: za prvé musejí pravidla použitelná v daném případě ve velkém rozsahu odpovídat pravidlům, která mají být použita analogicky.
According to the settled case-law of the Court of Justice, a rule of Union law can be applied by analogy if the following two conditions are met. First, the rules applicable to the case must be very similar to the ones which it is sought to have applied by analogy.
o opatření C 37/04 (ex NN 51/04), které uplatnilo Finsko ve prospěch společnosti Componenta Oyj
on measure C 37/04 (ex NN 51/04), implemented by Finland for Componenta Oyj
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie a zejména první pododstavec čl. 108 odst. 2 této smlouvy,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular the first subparagraph of Article 108(2) thereof,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru a zejména čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
Having regard to the Agreement on the European Economic Area, and in particular Article 62(1)(a) thereof,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k výše uvedenému ustanovení(uvedeným ustanovením) [1],
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provision(s) cited above [1],
Dne 10. března 2004 Komise obdržela stížnost společnosti Metalls Verkstadsklubb vid Componenta Alvesta AB, v níž stěžovatel informoval Komisi o údajné podpoře, již poskytlo město Karkkila, (dále jen „Karkkila“) ve prospěch společnosti Componenta Oy (dále jen „Componenta“).
On 10 March 2004, the Commission received a complaint from Metalls Verkstadsklubb vid Componenta Alvesta AB in which the complainant informed the Commission of an alleged aid measure implemented by the city of Karkkila (hereinafter ‘Karkkila’) for Componenta Corporation Oyj (hereinafter ‘Componenta’).
Komise informovala Finsko dopisem ze dne 19. listopadu 2004, že se ve věci této podpory rozhodla zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie).
By letter dated 19 November 2004, the Commission informed Finland that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty (now Article 108(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union) in respect of the aid.
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k opatření, avšak žádné takové připomínky neobdržela.
The Commission invited interested parties to submit their comments on the measure but did not receive any such comments.
Dne 20. října 2005 Komise přijala konečné negativní rozhodnutí a nařídila Finsku, aby podporu společnosti Componenta odebralo (dále jen „rozhodnutí z roku 2005“).
On 20 October 2005, the Commission adopted a final negative decision and ordered Finland to recover the aid from Componenta (‘the 2005 Decision’).
Rozhodnutí z roku 2005, kterým mělo být ukončeno formální vyšetřovací řízení, bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [3].
The 2005 Decision closing the formal investigation procedure was published in the Official Journal of the European Union [3].
Componenta podala proti rozhodnutí odvolání a to bylo anulováno rozhodnutím ze dne 18. prosince 2008 (dále jen „rozhodnutí“) pro nedostatečné zdůvodnění [4].
Componenta launched an appeal against the Decision, which was annulled by judgment of 18 December 2008 (‘the judgment’) for failure to provide adequate grounds [4].
Finsko předložilo připomínky v dopisech datovaných 5. ledna a 10. ledna 2010, které zahrnovaly rovněž dvě studie oceňující příslušné nemovitosti.
Finland submitted observations by letters dated 5 January and 10 January 2010, which also included two studies on the valuation of the real estate concerned.
POPIS SKUTEČNOSTÍ
DESCRIPTION OF THE FACTS
Componenta je výrobce oceli se sídlem v městě Karkkila ve Finsku.
Componenta is a metal manufacturing company based in Karkkila, Finland.
Převážná část obratu společnosti ve výši 316 milionů EUR v roce 2004 pocházela ze severní a střední Evropy.
Most of the company’s EUR 316 million turnover in 2004 was generated in the Nordic countries and central Europe.
V roce 2004 zaměstnávala skupina přibližně 2200 osob.
The group employed some 2200 people in 2004.
Posuzovaná transakce se týká realitní společnosti Karkkilan Keskustakiinteistöt Oy (dále jen „KK“), která vlastnila pozemky ve městě Karkkila asi 65 km na severozápad od Helsinek.
The transaction under assessment concerns the real estate company, Karkkilan Keskustakiinteistöt Oy (hereinafter ‘KK’), which owned real estate in Karkkila, located some 65 km north west of Helsinki.
KK byla ve společném vlastnictví (50/50) společnosti Componenta a města Karkkila.
KK was jointly owned (50/50) by Componenta and Karkkila.
Každý z partnerů společného podniku poskytl KK v roce 1996 bezúročnou akcionářskou půjčku ve výši 1670814 EUR.
In 1996 each joint venture partner had granted KK an interest-free shareholder loan of EUR 1670184.
Kupní smlouvou uzavřenou dne 16. prosince 2003 bylo dojednáno, že město získá plné vlastnictví KK nabytím akcií držených společností Componenta v celkové hodnotě 2383276,50 EUR. Transakce sestávala ze dvou částí:
Under the sales contract signed on 16 December 2003, it was agreed that the city would acquire full ownership of KK by acquiring the shares held by Componenta for a total price of EUR 2383276,50 million. The transaction comprised two parts:
Componenta obdržela platbu 713092,50 EUR za 50 % akcií prodaných městu Karkkila,
Componenta received EUR 713092,50 as payment for the 50 % of shares sold to Karkkila,
Tím došlo ke změně věřitele ze společnosti Componenta na město Karkkila.
This resulted in a change of creditor from Componenta to the city of Karkkila.
Město Karkkila proto vyčlenilo částku 2383276,50 EUR na výše zmíněnou transakci: 713092,50 EUR jako platbu za akcie KK a 1670184 EUR jako bezúročnou půjčku poskytnutou společnosti KK.
Karkkila therefore mobilised the sum of EUR 2383276,50 for the above transaction: EUR 713092,50 as payment for KK’s shares and EUR 1670184 as an interest-free loan granted to KK.
Kupní cena akcií byla vypočítána s ohledem na standardní ceny, za které město Karkkila prodávalo nemovitosti v roce 2003.
The purchase price for the shares was calculated by reference to the standard prices at which Karkkila sold real estate in 2003.
Standardní prodejní ceny nemovitostí prodávaných KK za 1 m2
Sales prices per m2 for the plots sold by KK
Pásmo 1
Zone 1
Rodinné domy
Detached houses
Řadové domy
Terraced houses
Výškové domy
Tower blocks
Pásmo 2
Zone 2
Pozemky mimo územní plán města
Raw land outside town planning
Pozemky vyhrazené pro veřejné parky
Land earmarked for public parks
Tyto standardní ceny byly použity pro nemovitosti v pozemkovém portfoliu KK v době transakce a vyděleny dvěma, důsledkem čehož byla kupní cena akcií 713092,50 EUR.
These standard prices were applied to the real estate in KK’s land portfolio at the time of the transaction and divided by two, which resulted in the share purchase price of EUR 713092,50.
Prodejní smlouva mezi městem Karkkila a společností Componenta dále uváděla následující:
The sales contract between Karkkila and Componenta furthermore stated the following:
Prodávající souhlasí, že bude investovat do rozšíření výrobních zařízení společnosti Componenta Karkkila Oy na území města Karkkila, jak je uvedeno v příloze 1 této smlouvy.
the seller agrees to invest in the extension of Componenta Karkkila Oy’s production facilities in the city of Karkkila as specified in Annex 1 to this contract.
Odhaduje se, že na základě této investice vznikne v městě Karkkila v roce 2004 50–70 nových pracovních míst s plným úvazkem (v roce 2003 počet pracovních míst činil 130).
It is estimated that the investment will create 50–70 new full-time jobs in Karkkila in 2004 (in 2003 the number of jobs was 130);
Jestliže rozšiřování zařízení prodávajícího nebude zahájeno v roce 2004, jak se uvádí v odstavci výše, má kupující právo podle vlastního uvážení zrušit transakci.
if the extension of the seller’s facilities is not commenced in 2004 as specified in the above paragraph, the buyer has the right to cancel the transaction at its own discretion.
V příloha 1 prodejní smlouvy se uvádělo, že Componenta sloučí provoz dvou výrobních závodů skupiny, slévárny Alvesta (nacházející se ve Švédsku) a slévárny Karkkila, a že rozhodnutí o budoucí lokaci slévárny bude záviset na výsledku analýzy.
Annex 1 to the sales contract stated that Componenta would merge the operations of two of the Group’s production sites, namely the Alvesta (located in Sweden) and Karkkila foundries, and that the decision on the future location of the foundry would depend on the outcome of an analysis.
V roce 2005 byla slévárna Alvesta uzavřena a výroba převedena do Karkkily.
In 2005, the Alvesta foundry was closed and production was transferred to Karkkila.
Po převzetí akcií KK vlastněných společností Componenta se Karkkila rozhodla ukončit činnost KK a převést pozemky na město.
After having taken over Componenta’s shares in KK, Karkkila decided to terminate KK’s activities and transfer the land to the city.
Majetek KK
KK’s assets
Město Karkkila leží asi 65 kilometrů na severovýchod od Helsinek u silnice č. 2 v severovýchodní části provincie Uusimaa.
Karkkila is located some 65 kilometres north-west of Helsinki along highway No 2, in the north-eastern part of Uusimaa Province.
V roce 2003 mělo město Karkkila asi 8500 obyvatel.
Karkkila had some 8500 inhabitants in 2003.
Pozemky ve vlastnictví KK zaujímaly 730000 m2 ve městě Karkkila a jeho bezprostředním okolí, nejvýše 2,5 km od středu města.
The real estate owned by KK covered 730000 m2 of land in Karkkila and its immediate surroundings, no more than 2,5 km from the town centre.
V prosinci 2003 byla situace následující:
In December 2003, the situation was as follows:
Nejvyšší hodnotu lze připsat pozemkům v oblasti Asemanranta (pásmo 1) a určeným pro výškové domy.
the highest value land is located in the Asemanranta area (zone 1) and earmarked for tower blocks.
Činí zhruba polovinu hodnoty portfolia KK.
This area accounts for roughly half the value of KK’s portfolio,
Převážná část pozemků leží v oblasti Haapala/Uusitalo (pásmo 2).
most of the land is located in the Haapala/Uusitalo area (zone 2).
Je určena pro rodinné domy a tvoří asi čtvrtinu celkové hodnoty.
It is earmarked for detached family houses and represents about a quarter of the total value of the portfolio,
Portfolio rovněž zahrnuje malý počet pozemků určených pro rodinné domy v jiných obytných oblastech, pozemky určené pro výškové domy v oblasti Takko I a několik pozemků pro řadové domy.
the portfolio also contains a few plots for detached houses in other residential areas, some land earmarked for tower blocks in the Takko I area and a few terraced houses,
Část pozemků je rovněž určena pro veřejný park.
part of the land is earmarked for public park areas,
Portfolio obsahuje také určité neupravené pozemky mimo oblast městského územního plánu.
the portfolio also includes some raw land outside town planning.
Nemovitý majetek celkově tvoří přibližně 160 pozemků.
In total, the real estate comprises about 160 plots of land.
Avšak město Karkkila mělo v úmyslu některé pozemky přeorganizovat a rozdělit je na menší části.
Karkkila intended, however, to reshape some of the land and subdivide it into smaller plots.
V době transakce byla KK nesporně největším vlastníkem nemovitostí v Karkkile.
KK was by far the biggest real estate owner in Karkkila at the time of the transaction.
Po získání plného vlastnictví mělo město Karkkila v úmyslu pronajmout některé z pozemků na pokrytí provozních nákladů.
After acquiring full ownership, Karkkila intended to lease out some of the land to cover operating expenses.
Provozní náklady KK (mzdy, nájemné, úroky z půjček) v letech 2000–2003 byly maximálně 40000 EUR.
KK’s operating expenses (salary, rent, interests on loans) in 2000-2003 were at most EUR 40000.
Další důležité informace
Further relevant information
Karkkila leží v dojezdové vzdálenosti od Helsinek.
Karkkila is located within commuting distance of Helsinki.
Nemovitosti v Helsinkách a okolních oblastech velmi zdražily a ceny se stále zvyšují.
Real estate in Helsinki and the surrounding areas has become very expensive and prices are still rising.
Tento cenový tlak vedl obyvatelstvo k usidlování ve městech v okolí hlavního města, což zvedlo ceny tamějších nemovitostí.
This price pressure has led people to settle in municipalities surrounding the capital, which has had a knock-on effect on real estate prices there.
Město Karkkila lze považovat za alternativní lokaci vůči Helsinkám spolu s dalšími třemi městy: Vihti, Lohja a Hyvinkää.
Karkkila can be considered a possible alternative location, together with three other towns: Vihti, Lohja and Hyvinkää.
Jejich vzdálenost od Helsinek je následující:
Distances from Helsinki are as follows:
Vzdálenost od Helsinek
Distances from Helsinki
38 min.
38 min
42 min.
42 min
50 min.
50 min
Tato města stále přitahují mnoho nových obyvatel.
These municipalities have attracted considerable numbers of new residents.
V důsledku tohoto před transakcí (a po ní) výrazně vzrostly ceny nemovitostí, v Karkkile dvojnásobně, a v některých případech se zvýšily dokonce šestkrát.
As a consequence, real estate prices rose significantly before (and after) the transaction, with prices doubling in Karkkila, and in some instances increasing sixfold.
Podle oficiální předpovědi zveřejněné v roce 2000 se do roku 2025 očekávalo zvýšení počtu obyvatel Karkkily na 9600, což znamenalo potřebu 600 nových obydlí.
According to official forecasts published in 2000, the population of Karkkila was expected to rise to 9600 inhabitants by 2025, which would mean housing needs of 600 new homes.
Brzy se ukázalo, že tato předpověď zdaleka neodpovídá skutečnému růstu počtu obyvatel.
These forecasts were soon seen to lag far behind the actual population increase.
Během pěti let předcházejících transakci se ceny nemovitostí v Karkkile zvýšily v průměru o 30 %.
During the five years preceding the transaction, real estate prices in Karkkila had increased on average by 30 %.
Finsko předložilo ex post celkem tři expertní studie s oceněním pozemků.
Finland submitted three ex-post expert studies on valuing the land.
Studie došly k závěru, že vyplacená cena byla cenou tržní.
They concluded that the price paid corresponded to the market price.
První z nich (studie B) obsahuje pouze všeobecné konstatování, že hodnocení pozemků bylo správné, aniž by zacházela do podrobností.
The first of these (Study B) contains only a general statement that the valuation of the land was correct without entering into details.
Druhá studie, zpráva KP&P (studie C), analyzuje situaci v oblasti nemovitostí v Karkkile a okolí podrobněji.
The second study, the KP & P report, (Study C) analyses the real estate situation in Karkkila and the surrounding municipalities in more detail.
Finsko tvrdí, že město Karkkila získalo výhradní vlastnictví akcií, neboť se jednalo ve střednědobém až dlouhodobém horizontu o investici s nízkým rizikem.
Finland argues that Karkkila acquired full ownership of the shares because it was a medium- to long-term, low-risk investment.
S přihlédnutím ke stálému růstu cen nemovitostí v sousedních městech, očekávanému růstu počtu obyvatel v Karkkile, saturaci stávajících částí města a potřebě expanze zastupitelstvo města Karkkila nepochybovalo, že získání výhradního vlastnictví KK bude výnosné.
Considering the constant rise in real estate prices in the neighbouring municipalities, Karkkila’s forecast population increase, saturation of existing neighbourhoods and the need for expansion, Karkkila City Council considered that purchasing full ownership of KK would be profitable.