natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rozhodnutí začít řízení vedlo proto již k formálnímu závěru, že v tomto případě může výhoda vyplývat pouze z aktivní úrokové sazby.
But the decision itself formally concluded that in the present case any advantage could derive only from the loan rate.
Komise tedy vyjádřila pochybnosti týkající se možnosti, že systém pro určení úrokové sazby zůstatků na běžných účtech vedených u státní pokladny od roku 2005 představuje náležitý tržní vztah.
The Commission doubted whether the scheme for determining the interest rate to be applied to the funds from current accounts deposited with the Treasury from 2005 onward provided an appropriate market reference.
Komise uvedla, že pro stanovení tržní sazby je obvykle potřebné zohlednit úrokovou sazbu, kterou by byl soukromý dlužník ochotný zaplatit společnosti PI za vloženou hotovost v závislosti na jejím charakteru a výši.
The Commission was of the view that to establish a market rate it would as a general rule be necessary to consider the interest rate that a private borrower would be prepared to pay PI for the funds deposited, in the light of their nature and volume.
Sazba stanovená na základě dohody by nemusela být tržní sazbou.
The rate defined by the Agreement might not be a market rate.
Komise především uvedla, že vklad společnosti PI u státní pokladny nebyl na běžném účtu.
In particular, PI’s deposit with the Treasury was in a current account.
Státní pokladna, a nikoliv společnost PI, převzala likvidní riziko spojené s vloženými finančními prostředky.
The Treasury, and not PI, covered the liquidity risk associated with the funds deposited.
Kromě toho byly vklady opětovně vložené na běžný účet vedený u státní pokladny vázané na financování běžných rozpočtových potřeb.
The money collected and paid into the current account was used to finance ordinary budgetary needs.
Nebylo tedy jasné, zda se finanční nástroj, který Itálie použila, pokud by musela zabezpečit nahrazení současné formy výběru vkladů prostřednictvím společnosti PI, zakládal zejména na dlouhodobých cenných papírech.
It was not clear whether, if the Treasury had to replace the present system of collection via PI, the alternative financing tool that it would use would consist essentially of long-term securities.
Kromě toho, i přes tvrzení Itálie týkající se tehdejšího růstu vkladů na poštovních běžných účtech, což potvrzuje stabilita zdrojů, které má státní pokladna k dispozici, výše zůstatků daných k dispozici společnosti CDP a státní pokladně se v průběhu let výrazně měnila.
Although Italy insisted that the recent growth in the funds collected in postal current accounts showed that the resources available to the Treasury were stable, the level of funding provided to CDP and the Treasury over the years had in fact varied greatly.
Mimo to nemohla Komise vyloučit, že vzhledem ke specifičnosti společnosti PI, které přísluší zákonná povinnost vložit vklady na běžných účtech státu – nebylo možné najít srovnatelné podmínky na trhu.
In addition, given the specific position of PI, which was obliged by law to deposit with the State the money collected in its customers’ current accounts, it was possible that no standard of comparison would be available on the market.
Na základě výše uvedeného musela Komise stanovit náklady na správu účtu společnosti PI (což je možné pouze na základě dobrého systému analytického účetnictví) a přidat přiměřené rozpětí.
Under such circumstances, the Commission would have to establish the cost of operating this account for PI (which should be possible with an efficient analytical accountancy system) and add a reasonable margin.
Částka by pak odpovídala „tržní“ úrokové sazbě ad hoc.
This sum would indicate an ad hoc ‘market’ rate.
Takovýto přístup by byl opodstatněný i v případě, že by Komise musela považovat společnost PI za jednoduchý kanál výběru finančních prostředků pro stát prostřednictvím její husté sítě poštovních úřadů.
Such an approach would also be justified if the Commission were to consider that PI was acting merely as a conduit to collect funds for the State through its widely spread post offices.
Pokud by zákon o státním rozpočtu na rok 2006 a dohoda vedly ke státní podpoře, tato podpora by podle Komise byla nová, protiprávní a neslučitelná.
If it should prove that the 2006 Finance Act and the Agreement had engendered State aid, the Commission was of the view that such aid was new, unlawful and incompatible.
PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH TŘETÍCH STRAN
COMMENTS FROM INTERESTED PARTIES
Společnost ABI předložila dopisem z 27. prosince 2006 tyto podmínky.
In its letter of 27 December 2006, ABI’s main comments are as follows.
Společnost ABI uvedla, že objemy peněžních prostředků daných k dispozici státní pokladně představují dluh, který sama státní pokladna zaplatí následujícího roku po vložení zůstatků.
ABI observes that the funds deposited with the Treasury represent a debt which the Treasury honours in the year following the deposit.
Jak Komise zdůraznila v rozhodnutí ze září 2006, likvidní riziko spojené s vloženými peněžními prostředky přebírá státní pokladna, a nikoliv společnost PI.
As the Commission pointed out in the decision initiating the procedure, the liquidity risk associated with the deposited funds is covered by the Treasury, and not by PI.
To znamená, že pokud se sníží objemy peněžních prostředků převedených za předcházející rok, státní pokladna by měla kromě zúročení operace společnosti Bancoposta za dohodnutou sazbu vrátit společnosti PI rozdíl zaznamenaných zůstatků.
This means that if the funds transferred were to fall by comparison with the preceding year, the Treasury would have to remunerate Bancoposta at the rate fixed by the Agreement and return to PI the difference between the amounts deposited.
Podle názoru společnosti ABI je možné příslušné vklady považovat jedině za krátkodobé.
According to ABI, the funds collected in the Treasury account have to be considered short term.
Kromě toho uvedla, že peněžní prostředky jsou používány na financování běžných rozpočtových potřeb.
Moreover, they are used to finance ordinary budget needs.
Podle ministerského dekretu z 5. prosince 2003 má společnost CDP u státní pokladny otevřené dva běžné účty, na které se vyplácely půlroční úroky za variabilní sazbu rovnající se jednoduchému aritmetickému průměru hrubého výnosu 6měsíčních BOT a vývoji měsíčního indexu Rendistato [31].
Under the Ministerial Order of 5 December 2003, CDP opened two current accounts with the Treasury bearing a floating six-monthly interest rate equal to the simple arithmetic mean of the gross six-month interest rate on ordinary Treasury bills (BOTs) and the value of the monthly Rendistato index [31].
Konečně je při posuzování potřebné, pokud lze opatření přiznané společnosti PI považovat za státní podporu, porovnat úročení na poštovních běžných účtech se sazbami uplatňovanými při krátkodobých pokladních poukázkách (12 měsíců).
In order to assess whether the remuneration given to PI for the funds deposited with the Treasury constitutes State aid, according to ABI, the interest rate paid to PI should be compared to the interest rate on short-term ordinary Treasury bills (12 months).
V lednu 2005 byl výnos 12měsíčních BOT 2,21 %, byl tedy o 1,69 % nižší než úročení přiznané společností PI.
In January 2005, the yield on a 12-month ordinary Treasury bill was 2,21 %, which was 1,69 % lower than the remuneration given to PI.
Itálie předložila tyto základní připomínky dopisy z 31. října 2006, 29. prosince 2006, 16. února 2007, 30. března 2007, 2. dubna 2007, 1. června 2007, 27. listopadu 2007, 29. února 2008, 7. března 2008 a 23. dubna 2008.
In its letters of 31 October 2006, 29 December 2006, 16 February 2007, 30 March 2007, 2 April 2007, 1 June 2007, 27 November 2007, 29 February 2008, 7 March 2008, and 23 April 2008, Italy’s main comments are as follows.
Itálie zdůraznila, že ve smyslu zákona o státním rozpočtu a dohody se úroky, které se mají vyplatit společnosti PI, stanoví podle tržních parametrů.
The Finance Act and the Agreement specify that the interest payable to PI has to be set according to market parameters.
Takovéto úroky nepředstavují žádnou výhodu ve prospěch společnosti PI.
The interest rate does not confer any advantage on PI.
Změny vývoje poštovních vkladů
Variation in the amounts deposited in postal current accounts
Itálie uvedla, že vývoj poštovních vkladů je možné porovnávat s vývojem vkladů bankovního systému pouze od roku 2001, kdy byl na trh uveden nový produkt Conto BancoPosta.
According to Italy, postal current accounts can be compared with bank current accounts from 2001, when the new BancoPosta account was launched.
Do roku 2001 se poštovní retailový běžný účet nemohl považovat za náhradní nástroj k bankovním běžným účtům vzhledem k nepřiměřenosti souvisejících služeb (např. neposkytování kreditních a debetních karet) a využívala ho zejména veřejná správa a velké fakturující společnosti (tj. vnitrostátní veřejně prospěšné služby).
Before 2001, the retail postal current account could not be considered a substitute for bank current accounts, because of the lack of adequate associated services (such as debit and credit cards), and was used mainly by public administration and companies writing large numbers of invoices (national utilities).
Podle Itálie odpovídá míra růstu poštovních vkladů od roku 2001 novosti nástroje.
According to Italy, the increase in the funds collected in postal current accounts since 2001 is consistent with the fact that the product had been launched recently.
Před rokem 2001 se na vývoji zůstatků – výrazný pokles zaznamenaný na konci 90. let, zejména mezi roky 1996 a 1997 – podepsal zákon č. 662 ze dne 23. prosince 1996, kterým bylo nařízeno uzavření účtů využívaných státní pokladnou na výplatu státních důchodů, přičemž byly následně přesunuty peněžní prostředky s valutou 1. ledna 1997 ve výši přibližně 11 miliard EUR. Mezi léty 1997 a 1999 přispělo k poklesu zůstatků mnoho různých faktorů.
Before 2001, the variations in the amounts of funds deposited – including the significant reduction in the second half of the 1990s, in particular between 1996 and 1997 – were influenced by Act No 662 of 23 December 1996, which imposed the closure of the accounts that the Treasury had been using to pay State pensions; this led to a reduction of some EUR 11 billion in the deposits held on 1 January 1997. Between 1997 and 1999 several factors contributed to the decrease in the amounts of funds deposited.
Podle italských orgánů je těžké získat přesnou rekonstrukci příčin těchto změn, také vzhledem k charakteru společnosti PI (tehdy státní hospodářský subjekt) a vnější politické faktory.
The Italian authorities argue that it is difficult to identify precisely the causes of these variations, owing partly to the nature of PI (which at that time was a public commercial institution) and to outside political factors.
Jen díky transformaci společnosti PI na akciovou společnost v roce 1998 je možné sledovat řádný a stálý čistý vývoj zůstatků.
Since PI was converted into public limited company form in 1998, the net amounts deposited have been growing regularly and steadily.
Charakter dohody
Nature of the Agreement
Podle italských orgánů společnost PI a státní pokladna – na základě podpisu dohody – regulovaly dlouhodobý nástroj transparentním způsobem.
The Italian authorities argue that the Agreement between the Treasury and PI regulates a long-term instrument in a transparent fashion.
Dohoda ve skutečnosti nemá neomezenou platnost, nýbrž platí pouhé tři roky a mimo jiné je v ní ustanovena možnost obou dvou stran smlouvu vypovědět v případě, že tržní podmínky nezaručují soulad s mechanismem stanovení úročení zůstatků.
The Agreement is not unlimited in time, but is for a three-year duration, and allows either party to revoke it if market conditions no longer guarantee consistency with the mechanism for calculating the remuneration of the deposit.
Tyto dodatky byly zapracovány s cílem ochránit obě dvě strany před rizikem, že by i v průběhu tří let vznikly specifické podmínky související s trhem anebo vlastnostmi vkladu, které by změnily mechanismus úročení.
These clauses aim at protecting both parties from the risk that, during the three-year period, particular market conditions or changes in the characteristics of deposits might arise and might affect the remuneration mechanism.
Podle italských orgánů výběr pohyblivých parametrů, jak je ustanoveno v dohodě, odpovídá potřebě stanovit sazbu v souladu s trhem.
According to the Italian authorities, the choice of the floating interest rate provided for in the Agreement meets the need for a rate in line with the market.
Především je způsob pohyblivého úročení stejný pro obě dvě strany: pro státní pokladnu zaručuje náklady financování v souladu s náklady na vlastní středně-dlouhodobý dluh pro společnost PI proto, že představuje přechod na mechanismus úročení v souladu s trhem a vklady.
In particular, the variable return is fair to both parties: it guarantees the Treasury that its financing costs will be in line with the cost of its own medium-to-long-term debt, and it provides PI with a remuneration that is market oriented and consistent with the deposits it collects.
Rozhodnutí týkající se tohoto sladění s trhem bylo přijato v čase nepříznivých tržních podmínek, když výnosy získané na základě dohody v letech 2005 a 2006 (3,9 % a 4,25 %) byly výrazně nižší než v případě fixní sazby (4,35 %), kterou měla společnost PI v předešlých letech.
The decision to align the mechanism on the market was taken in adverse market conditions, when the returns obtained under the Agreement, 3,9 % in 2005 and 4,25 % in 2006, were lower than the fixed rate of 4,35 % received by PI in previous years.
Itálie poznamenala, že od roku 2007 společnost PI začala aktivní, velmi obezřetné řízení vlastní likvidity založené na fixní úrokové sazbě, které zabezpečuje jistý výnos ve stanoveném časovém horizontu.
Italy observes that since 2007 PI has begun actively managing its own liquidity, very prudently, on the basis of fixed interest rates guaranteeing it a definite return over a predetermined time horizon.
Aktivní řízení zůstatků se liší od pasivního řízení dle dohody, protože společnosti PI umožňuje na jedné straně vytvořit portfolio založené na určitém výnosu a usměrňovat rozdělování aktiv v souladu s cíly společnosti a na straně druhé převzít dodatečná rizika v rámci posouzených a schválených rizikových scénářů.
This active funds management differs from the passive management provided for in the Agreement because it allows PI to build a portfolio based on definite returns and to allocate assets in line with the company’s objectives, while taking on additional risks in the light of evaluated and approved risk scenarios.
Poněvadž je společnost PI schopná implementovat řešení aktivního řízení zdrojů, přijala finanční strategie optimalizace výnosu získávajíc tak vyšší výnosy, než jak bylo dosud možné dle dohody.
Since PI has had the possibility of implementing active funds management arrangements, it has adopted financial strategies designed to improve yields, and has obtained returns higher than those offered by the Agreement.
Změny zavedené ve vztahu k povinnosti investovat
Changes in the Obligation
Italské orgány informovaly Komisi o provedeném zrušení platné povinnosti vázání, na základě které společnost PI byla povinna ukládat u státní pokladny hotovost pocházející z poštovních běžných účtů.
The Italian authorities have informed the Commission that the Obligation requiring PI to deposit the money deriving from its postal current accounts with the Treasury has been terminated.
Zákonem o státním rozpočtu na rok 2007 se nemění režim stanovený zákonem o státním rozpočtu na rok 2006 a stanoví se, že prostředky pocházející z vkladů společnosti PI od soukromých klientů se investují do státních dluhopisů eurozóny.
The 2007 Finance Act amends the scheme in the 2006 Finance Act and provides that the funds collected by PI from private customers are to be invested in euro area government bonds.
Tato legislativní změna reaguje na potřebu státní pokladny poskytnout společnosti PI větší finanční nezávislost, která je potřebná vzhledem k hospodářským a finančním výsledkům společnosti a dosaženým rozměrům.
This change in the legislation is in response to the Treasury’s demand that PI be given greater financial independence, which has become necessary by reason of its economic and financial results and the size it has reached.
Proces směrem k větší nezávislosti, který byl zahájen v roce 1998 transformací společnosti PI na akciovou společnost, byl charakterizován zavedením retailového poštovního běžného účtu Conto BancoPosta v roce 2001, pokračoval v letech 2005–2006 zrušením fixní úrokové sazby s cílem přejít na indexaci parametrů sladěných s tržními sazbami stanovenou v dohodě a v roce 2007 odstraněním povinnosti investovat, alespoň s omezením na vklady od soukromých klientů.
The shift towards greater independence, which began in 1998, when PI was converted into a public limited company, was marked by the launch of the BancoPosta retail postal current account in 2001, and taken further in 2005 and 2006, when the fixed rate of interest on the funds deposited with the Treasury was abandoned and replaced by the market-oriented mechanism provided for in the Agreement, and again in 2007, when the Obligation was removed, at least in respect of funds from private customers.
Itálie poznamenala, že proces dosažení postupné finanční nezávislosti společnosti PI neznamená, že se na zdroje nebude vztahovat povinnost investovat.
Italy points out that the gradual increase in PI’s financial independence does not mean that the use of the funds is no longer subject to restriction.
Kromě toho musela státní pokladna v době podpisu dohody zohlednit zákonnou povinnost společnosti PI a nemohla předpokládat legislativní vývoj, který byl mimo její kompetenci.
Moreover, at the time of the conclusion of the Agreement, the Treasury was obliged to take account of the legal obligations on PI, and could not anticipate possible legal changes, which fell outside its competence.
Stabilita objemu vkladů
Stability of the funds collected
S cílem dokázat podstatnou stabilitu objemu termínovaných vkladů Itálie poukázala na to, jak se ukazatel standardní odchylka/průměrný zůstatek, který je mírou volatility hotovosti u státní pokladny, snížil z 8 % v roce 2002 na 5 % v roce 2005; jak se váha stálé složky vkladů – kterou pro příslušný rok Itálie definuje jako minimální zůstatek dosažený v daném roce – na celkovém průměrném zůstatku zároveň zvýšila z 83,8 % na 89,5 % a jak se váha pohyblivé složky vkladů – definovaná jako rozdíl mezi průměrným zůstatkem a minimálním zůstatkem v daném roce – na celkovém průměrném zůstatku snížila z 16,2 % v roce 2002 na 10,5 % v roce 2005.
In order to demonstrate that the funds collected are substantially stable over time, Italy points out that the standard deviation divided by the average of the deposit balances, which is a measure of the volatility of the deposit with the Treasury, diminished from 8 % in 2002 to 5 % in 2005; that the weight in average total deposits of the stable component in the deposits, which Italy defines for any one year as the minimum amount of deposits in that year, rose over the same period from 83,8 % to 89,5 %; and that the weight in average total deposits of the volatile component, defined as the difference between the average deposits and the minimum deposits in the particular year, fell over the same period from 16,2 % to 10,5 %.
Itálie předložila Komisi závěry dvou druhů modelů: interních statistických modelů společnosti PI a modelu vypracovaného společností PI ve spolupráci s konzultantskou společností […], zaměřeného na stanovení obezřetného vývoje hotovosti shromážděné prostřednictvím poštovních běžných účtů.
Italy has sent the Commission the conclusions of models of two kinds: PI’s internal statistical models, and a model elaborated by PI in collaboration with the consultant […], which is aimed at identifying the prudential trend of funds collected in postal current accounts.
Přijetí modelů určených na kvantifikaci obezřetného vývoje vkladů a trvání hotovosti z hlediska chování se na účtech na požádání doporučily také instituce bankovního dohledu s cílem definovat mechanismy řízení úrokového rizika [32].
In order to define mechanisms for the management of interest risk, the banking supervision authorities themselves recommend the use of models aimed at quantifying the prudential trends of the funds collected and the behavioural lifetime of funds collected in current accounts [32].
Interní modely vycházejí z analýzy denních odchylek zůstatků v porovnání s průměrnými zůstatky bez použití pravděpodobných scénářů, jen jednoduchou analýzou historického vývoje objemů na běžných účtech.
The internal models are based on an analysis of the daily deviation of the amounts of funds collected as compared with the averages, without referring to probability scenarios, but simply analysing the historical trends in the volume of current accounts.
Interní modely dokazují, jak denní řady vkladů u státní pokladny zaznamenávají rostoucí trend od doby, kdy byly zavedeny retailové vklady (které dnes představují 75 % celkových vkladů na poštovních běžných účtech).
These models show that the daily series for the deposit with the Treasury has registered an upward trend since the launch of the retail current account (which now accounts for 75 % of the total funds collected in postal current accounts).
Minimální roční úroveň (a to stálá složka zůstatků), která také roste v čase, dosahuje v průměru 90 % podílu na celkovém průměrném zůstatku (z 85 % v roce 2002 na 92 % v roce 2006).
The minimum level in a year (i.e. the stable component in the deposits) also displays an upward trend, and represents 90 % of average total deposits (from 85 % in 2002 to 92 % in 2006).
Podobné interní modely potvrzují přítomnost pohyblivé složky zůstatků, definované jako rozdíl mezi průměrným zůstatkem a minimálním (stálým) zůstatkem v daném roce, která v posledních letech představuje jen kolem 10 % zůstatku.
Likewise, the internal models confirm that there is a volatile component in the deposits, defined as the difference between the average level in the year concerned and the minimum or stable component in that year, which in recent years has accounted for only about 10 % of the balance.
V modelu […], který Itálie považuje za velmi obezřetný, se uvádí, že „trvání týkající se chování“ celkového počtu vztahů se neshoduje se smluvním trváním jednotlivých běžných účtů.
The […] model, which Italy considers to be very conservative, shows that the ‘behavioural lifetime’ (durata comportamentale) of the total number of postal current accounts is different from the lifetime of a single postal current account.
Ve skutečnosti, jak je jistě možné, že se ze dne na den někteří klienti rozhodnou zrušit vlastní účet, budou důsledky na celkový objem vkladů společnosti PI minimální vzhledem k velkému počtu klientů a granularitě běžných účtů (průměrné zůstatky na jednotlivých účtech jsou nízké) a skutečnost, že nové vklady nahrazují zrušené účty.
Some customers may indeed decide to close their account from one day to the next, but the effect on the overall funds collected by PI is marginal, because the number of customers’ current accounts is high, the average deposit on these accounts is low, and new deposits arrive to replace the deposits withdrawn.
Typ obezřetného vypracovaného modelu […] používá více italských bank při aktivním řízení likvidity s cílem stanovit trvání týkající se chování jejich běžných účtů a zohlednit toto trvání v odpovídajícím portfoliu, které zohledňuje jejich potřeby řízení aktiv a pasiv (Asset Liability Management – „ALM“).
The type of prudential model developed by […] is used by several Italian banks for the active management of liquidity, in order to determine the behavioural lifetime of their current accounts, and then to reflect this behavioural lifetime in a corresponding investment portfolio that takes account of their requirements in terms of asset-liability management (ALM).