natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I kdyby bylo možno řídit se úvahou francouzských orgánů, podle níž neexistuje neomezená záruka ve prospěch La Poste z důvodu jejího postavení, což Komise odmítá, výše uvedené analyzované prvky oprávněně vedou věřitele k tomu, aby uvěřili, že taková záruka přece jen existuje.
Indeed, even if one were to follow the French authorities’ argument, according to which there is no unlimited guarantee in favour of La Poste because of the latter’s legal form — an argument refuted by the Commission — the factors analysed above legitimately lead creditors to believe that such a guarantee does nonetheless exist.
Teorie zdánlivosti zesiluje účinek vyvolaný řadou shodných příznaků.
The theory of appearance amplifies the effect produced by the concordance of a series of indices.
Hlavní průkazné příznaky se zřetelem k teorii zdánlivosti jsou připomenuty níže:
The main relevant indices in relation to the theory of appearance are noted below:
pokud se týká státní záruky ve prospěch EPIC, různé právní dokumenty (zákon ze dne 16. července 1980 a jeho prováděcí opatření) nebo úřední dokumenty (rozpočtové dokumenty) opravňují věřitele k tomu, aby se domníval, že stát převezme dluhy EPIC v případě nedostatku peněžních prostředků nebo uplatní svoji odpovědnost,
regarding the state guarantee in favour of EPICs, a variety of legislative instruments (Law of 16 July 1980 and the measures implementing it) or official (budgetary) documents lead the creditor to believe that the State would take over EPICs’ debts in the event of their having a shortage of funds or that it would assume liability for those debts,
chybějící vyjasnění stavu práva při ukončení jednání ve věci Campoloro a prvních řízení o postavení EPIC, která zahájila Komise, dodává rovněž věřitelům důvěru v existenci takové záruky,
the lack of clarification of the legal situation following the Campoloro case and of the initial procedures undertaken by the Commission on the legal form of EPICs also increases creditors’ confidence that such a guarantee does in fact exist,
nedostatek jasných informací o účincích zastavení plateb EPIC rovněž působí v tomto směru,
the lack of any clear indication as to the effects of a situation in which an EPIC is in default also militates in favour of this view,
reakce ratingových agentur také zapadá do tohoto rámce tím, že třetí osoby právem či neprávem připisují význam postavení dlužníka, aby mu přidělily rating, jehož úloha je prvořadá ve věci financování (toto bude dokázáno v oddíle 4.1.2 písm. a) tohoto rozhodnutí).
the reaction of the rating agencies is also relevant in this context in that, rightly or wrongly, third parties attach importance to the legal form of the debtor, attributing to the latter a rating whose role is crucial in the matter of funding (this will be demonstrated in section 4.1.2(a) of this Decision).
Komise následně na závěry svého odborníka dospěla k závěru, že i kdyby se za předpokladu, který obhajují francouzské orgány, věřitel mylně domníval, že stát je povinen ručit za dluhy veřejných institucí, a zvláště La Poste, jeho omyl by byl přípustný vzhledem k výše uvedeným prvkům a právo by tomu mohlo připisovat účinky.
In accordance with the conclusions of its expert, the Commission has arrived at the view that, even if, in the scenario championed by the French authorities, it was in error that a creditor came to consider that the State was required to guarantee the debts of publicly owned establishments and of La Poste in particular, his error would be legitimate given the above-mentioned factors, and the law could impart effects to it.
Kdyby věřitel výjimečně nemohl dosáhnout uspokojení své pohledávky, měl by nicméně jistotu, že není možné, aby zanikla.
If, exceptionally, the creditor did not succeed in obtaining the payment of his claim, he could nevertheless rest assured that there was no likelihood of the claim being cancelled.
Záruka zachování La Poste a/nebo jejích závazků
Guarantee of the continued existence of La Poste and/or of its obligations
Jak bude dokázáno, i kdyby věřitel v přiměřené lhůtě a za použití řízení popsaných v předchozím oddíle nemohl dosáhnout splacení své pohledávky, má nadále jistotu, že pohledávka nezanikne.
As will be shown, even if, within a reasonable period and after the use of the procedures described in the previous section, the creditor does not succeed in obtaining the payment of his claim, he will be secure in the knowledge that the claim will not be cancelled.
Pokud společnost soukromého práva zanikne, její práva a povinnosti mohou zaniknout spolu s ní.
When a company constituted under private law is closed down, its rights and obligations are likely to disappear with it.
Konkurzní řízení společností neposkytuje žádnou jistotu splacení pohledávek.
The procedure for winding up companies provides no guarantee at all that claims will be paid.
Situace veřejných institucí je odlišná.
The situation regarding publicly owned establishments is different.
Jak bylo dokázáno výše, neexistuje žádné řízení o zrušení s likvidací týkající se veřejných institucí ve stavu zastavení plateb se zánikem jejich dluhů.
As shown above, there is no procedure for the closing down/winding up of publicly owned establishments in default, involving the elimination of those establishments’ debts.
V případě zániku z rozhodnutí veřejné moci, ačkoli to žádný právní dokument výslovně nestanoví, praxe a určité základní zásady správního práva směřují k důkazu, že práva a povinnosti veřejných institucí, které zanikají jako takové, převezme jiný subjekt, popřípadě stát.
In the event of publicly owned establishments being closed down following a decision of the public authority — and despite the fact that no legislation expressly provides for this — experience and certain basic principles of administrative law tend to show that the rights and obligations of publicly owned establishments that are closed down as such are always taken over by another body and, failing that, by the State.
Neexistuje zrušení s likvidací veřejné instituce z vůle veřejné moci se zánikem jejích práv a povinností.
There is no public authority-motivated winding up/closing down of publicly owned establishments in which the rights and obligations of the establishments are also cancelled.
Každý věřitel má tudíž jistotu, že práva, z něhož vyvozuje svoji pohledávku, se lze dovolávat vůči jinému subjektu, a že jeho pohledávka tudíž nezanikne.
Each creditor can therefore be certain that the right arising from his claim may be invoked against another body and that his claim will not, therefore, be cancelled.
Tento důkaz se opírá o praktickou studii organického vývoje nepříznivě ovlivňujícího veřejné instituce.
This demonstration is based on a practical study of organic developments affecting publicly owned establishments.
Tato studie, kterou vypracoval odborník Komise, ukazuje, že dluhy veřejných institucí jsou vždy převedeny na jinou právnickou osobu, která je nemůže odmítnout.
This study, conducted by the Commission’s expert, shows that the debts of publicly owned establishments are always transferred to another legal entity, which cannot refuse them.
Odborník Komise rozlišil tři příčiny zániku veřejných institucí: vypršení lhůty (1), zánik poslání (2) a jako nejčastější případ převod poslání, nutně znamenající převod práv a povinností (3).
The Commission’s expert has identified three reasons why publicly owned establishments may be closed down: because they have reached the ends of their lives (1), because the tasks assigned to them no longer need to be carried out (2), and (the case most frequently encountered) because the tasks assigned to them have been transferred elsewhere, necessarily implying a transfer of the rights and obligations (3).
Veřejné instituce, jejichž lhůta existence vypršela
Publicly owned establishments that have reached the ends of their lives
Případ veřejných institucí, jejichž lhůta existence vypršela, nastává vzácně.
There are few cases of publicly owned establishments reaching the ends of their lives.
Jediný příklad, který odborník Komise objevil, ukazuje, že práva a povinnosti veřejné instituce, zejména její dluhy (o něž se výslovně jedná), jsou převáděna na jiné právnické osoby veřejného práva.
The only example found by the Commission’s expert shows that the rights and obligations of the publicly owned establishment — particularly its debts (which are expressly referred to) — are transferred to other legal entities governed by public law.
Zánik veřejných institucí v důsledku zániku jejich poslání
Publicly owned establishments closed down due to their tasks no longer needing to be carried out
Zánik poslání veřejné instituce znamená téměř vždy předchozí zánik poslání veřejné služby. Znamená to, že orgány veřejné moci již nehodlají považovat určitou činnost, kterou mají vykonávat nebo zajišťovat, za poslání veřejného zájmu.
The cancellation of the task of the publicly owned establishment is almost always preceded by the cancellation of a public-service task, meaning that the public authorities no longer wish to see a particular activity as representing a public-interest task that they are obliged to take over or guarantee.
Tendencí je ovšem považovat čím dále tím více činností za veřejnou službu.
In fact, the trend is to identify more and more activities as public services.
To vysvětluje řídký výskyt tohoto jevu.
This explains why the cancellation of public service tasks is a very rare phenomenon.
Je však třeba vyčlenit případ veřejných institucí, které neplní poslání veřejné služby, jejichž zánik v důsledku zániku poslání neznamená předchozí zánik poslání veřejné služby.
It is necessary, however, to set aside cases of publicly owned establishments without a public-service task whose closing down due to the cancellation of their task does not imply the prior cancellation of a public-service task.
La Poste do této poslední kategorie nezapadá.
La Poste does not fall into the latter category.
Praxe každopádně dokazuje, že i v tomto případě přebírá systematicky práva a povinnosti těchto institucí jiný právní subjekt veřejného práva, nejčastěji sám stát, jak ukazují četné právní dokumenty a příklady, které objevil odborník Komise na základě studie vypracované S. Carpi-Petitovou .
Even in this hypothetical case, experience in any case demonstrates that the rights and obligations of these establishments are systematically taken over by another legal entity governed by public law, more often than not the State itself, as shown by the numerous legislative instruments and examples identified by the Commission’s expert on the basis of the study carried out by S. Carpi-Petit .
Převod poslání zahrnující převod práv a povinností
Transfer of the task, implying a transfer of the rights and obligations
Nejčastějším případem je převod poslání veřejné instituce na jiný subjekt, který zahrnuje převod práv a povinností.
Transfer of the task of a publicly owned establishment to another body, implying a transfer of the rights and obligations, is the most frequent scenario.
Zásada kontinuity veřejné služby zahrnuje převod majetku určeného k plnění poslání, a tudíž i převod práv a povinností.
The principle of continuity of public service implies a transfer of the assets assigned to the task and, therefore, a transfer of the rights and obligations.
Vyplývá základní zásada: jakmile poslání trvá, dluhy dřívější veřejné instituce se převádějí na subjekt, který poslání přebírá.
A basic principle emerges: if the task remains, the debts of the former publicly owned establishment are transferred to the body that takes over the task.
Nejčastěji dochází k převodu poslání na jeden subjekt s tím důsledkem, že celé jmění je převedeno, aniž by došlo k rozdělení.
More often than not, the task is transferred to a single body and, as a result, the assets are transferred in their entirety rather than being split up.
Táž zásada platí za předpokladů převodu jmění na soukromou osobu .
The same principle applies in scenarios in which the assets are transferred to a private person .
Existují také předpoklady dělení jmění, které též dokazují kontinuitu práv a povinností veřejných institucí.
There are also scenarios in which assets are split up, showing in this case too that there is continuity in the rights and obligations of publicly owned establishments.
Nařízení č. 74-947 ze dne 14. listopadu 1974 o převodu majetku, práv a povinností ORTF na Institut de l’audiovisuel (Ústav audiovizuální kultury), který provádí zásadu určení nástupnického subjektu „kontumačně“: článek 1 „majetek, práva a povinnosti Office de radiodiffusion-télévision française, které nebudou převedeny […] na veřejnou vysílací instituci nebo na některou ze společností založenou tímto zákonem, mohou být z rozhodnutí předsedy vlády převedeny na l’institut de l’audiovisuel počínaje 1. lednem 1975“.
Article 1 of Decree No 74-947 of 14 November 1974, concerning the transfer to the Institut de l’audiovisuel of the ORTF’s assets, rights and obligations, gives concrete expression to the existence of a principle whereby a successor body is appointed ‘by default’: ‘it will be possible for the assets, rights and obligations of the Office de radiodiffusion-télévision française that have not been transferred […] to the public broadcasting establishment or to one of the companies created by this law to be transferred to the Institut de l’audiovisuel as from 1 January 1975 by order of the Prime Minister’.
Předpoklady, kdy se jmění převádí v několika etapách, potvrzují výše doložený trend.
The scenarios in which the assets are transferred in more than one stage confirm the trend described above.
Přeměňuje-li se veřejná instituce na akciovou společnost, existuje několik postupů „přeměny“:
When a publicly owned establishment is converted into a public limited company, there are several ‘conversion’ procedures:
zánik-zrušení: nejjednodušším případem je zánik zrušením, veřejná instituce je v tom případě zrušena,
closing down/abolition: the simplest procedure is that of closing down by abolition, the publicly owned establishment then being wound up,
zánik-nahrazení: zánik nahrazením podle vyjádření B. Plessix, je „zrušení veřejné instituce [které] provází založení nové právnické osoby, jíž je svěřeno statutární poslání, jímž byla pověřena zrušená instituce.
closing down/substitution: as B. Plessix expresses it, closing down by substitution is ‘the abolition of the publicly owned establishment, accompanied by the creation of a new legal entity to which is entrusted the statutory task for which the wound-up establishment was responsible’.
Jinak řečeno, nová právnická osoba přebírá práva a povinnosti zrušené veřejné instituce; nová právnická osoba přebírá poslání zrušené instituce“,
In other words, a new legal entity is substituted in the rights and obligations of the wound-up publicly owned establishment; a new legal entity inherits the tasks of the abolished establishment’,
přeměna bez zrušení: přeměna bez zrušení nebo bez zániku je postup zakládající se na zajištění kontinuity přeměněné právnické osoby.
conversion without abolition: conversion without abolition, or without closing down, is an operation based on organising the continuity of the converted legal entity.
Zákonodárce se v posledních letech zabýval přeměnou bez zániku.
The legislature has committed itself in recent years to conversion without closing down.
U prvních přeměn, zejména u France Télécom, přistoupil zákonodárce ke zrušení EPIC, poté k vložení souhrnu jejího majetku, práv a povinností do nové právnické osoby, ustavené jako společnost soukromého práva.
Where the initial conversions, and especially that of France Télécom, were concerned, the legislature abolished the EPIC, then transferred all of its assets, rights and obligations to a new legal entity taking the form of a company governed by private law.
U dalších přeměn zákonodárce pouze změnil právní formu bez založení nové právnické osoby.
Then, in the course of the subsequent operations, the legislature effected only a change in legal form without creating a new legal entity.
Přitom nedošlo k vložení majetku, práv ani povinností EPIC ani k ukončení činnosti, zákonodárce však zajistil právní kontinuitu, o čemž svědčí například znění zákona č. 2004-803 ze dne 9. srpna 2004 o veřejné službě zásobování elektřinou a plynem a o elektrárenských a plynárenských podnicích, kde podle článku 25: „přeměna na společnosti Electricité de France a Gaz de France s sebou nenese ani založení nových právnických osob ani ukončení činnosti.
There is therefore no transfer of the assets, rights and obligations of the EPIC, nor cessation of activity but, rather, the organisation of legal continuity by the legislature, as shown for example by Article 25 of Law No 2004-803 of 9 August 2004 relating to the public gas and electricity service and to gas and electricity companies: ‘conversion into the companies Electricité de France and Gaz de France involves neither the creation of new legal entities nor the cessation of activity.
Majetek, práva, povinnosti, smlouvy a oprávnění všeho druhu společností Electricité de France a Gaz de France ve Francii i mimo Francii jsou stejné jako u každé veřejné instituce při změně její právní formy.
The assets, rights, obligations, contracts and authorisations of any kind of the companies Electricité de France and Gaz de France, both within France and outside France, are those of each of the publicly owned establishments at the time when their legal form is changed.
Tato přeměna nedovoluje žádné přehodnocení majetku, práv, povinností, smluv ani oprávnění, a zejména nemá žádný vliv na smlouvy uzavřené mezi Electricité de France a Gaz de France s třetími osobami […]. Činnosti v důsledku této přeměny nezavdávají příčinu k výběru poplatků, daní nebo dávek jakéhokoli druhu“.
Such a conversion does not allow these assets, rights, obligations, contracts and authorisations to be in any way called into question and, in particular, has no effect on the contracts concluded with third parties by Electricité de France, Gaz de France, etc. The operations brought about by this conversion do not lead to the collection of duties or taxes of any kind’.
Komise na základě názoru svého odborníka usoudila, že z analýzy jednotlivých předpokladů zániku veřejných institucí lze učinit následující závěry:
Guided by its expert, the Commission concludes that analysis of the various scenarios whereby publicly owned establishments are closed down enables the following conclusions to be drawn:
neexistuje-li obecný právní režim zániku veřejných institucí, praxe dokazuje, že právní dokument vždy ustavuje převod práv a povinností zaniknuvší instituce buď na stát, nebo na subjekt, který přebírá její poslání.
although there is no overall judicial scheme for organising the closing down of publicly owned establishments, experience shows that the legislation always provides for transferring the rights and obligations of the establishment that is to be closed down either to the State or to the body that is to take over its task.
Pokud je Komisi známo, neexistuje žádný příklad, kdy by právní dokument shledával zánik dluhů,
To the Commission’s knowledge, no example of legislation is to be found noting the cancellation of the debts,
převádějí se „práva a povinnosti“, přičemž termín povinnosti se s jistotou vztahuje na dluhy.
it is the ‘rights and obligations’ that are transferred, with the term ‘obligations’ undoubtedly referring to debts.
Určité právní dokumenty používají méně určitý výraz „jmění“.
Some legislation uses the vaguer term, ‘assets’ [patrimoine].
Podle Cornuova právnického slovníku je jmění „souhrn majetku a povinností téže osoby (to znamená jejích peněžně ocenitelných práv a povinností)“, přičemž tato formulace by zahrnovala rovněž dluhy.
According to Cornu’s Vocabulaire juridique, by ‘assets’ is meant a ‘collection of the property and obligations of one and the same person (that is to say of his duties and charges assessable in monetary terms)’ — a formulation that would also include debts.
Jediný zjištěný příklad bezvýhradného zániku veřejné instituce se v každém případě týká přeměny samotných „dluhů“,
The only example found of the pure and simple closing down of a publicly owned establishment involves, in any case, the transfer of the ‘debts’ themselves,
i když dojde k zániku poslání, v praxi přebírá práva a povinnosti instituce jiný subjekt,
even when the task disappears, the establishment’s rights and obligations are, in practice, taken over by another body,
popsaná praxe je v souladu s kodifikačním předpisem č. 02-060-M95 ze dne 18. července 2002 a Příručkou k finanční organizaci založení, přeměně a zrušení státních veřejných institucí.
the practice described is in accordance with codifying instruction No 02-060-M95 of 18 July 2002 and the Guide sur l’organisation financière des créations, transformations et suppressions des établissements publics nationaux [Guide to the financial organisation of the creation, conversion and abolition of national publicly owned establishments].
I když se tyto právní dokumenty týkají pouze institucí, v nichž působí veřejný účetní, což není případ La Poste, potvrzují nicméně poučení z praxe, a sice, že práva a povinnosti likvidované EPIC se převádějí buď na stát, nebo na právnickou osobu, která přebírá poslání instituce.
Even though such legislation concerns only establishments with a public accountant — such as La Poste does not have — it nonetheless confirms the lessons drawn from actual practice, namely that the rights and obligations of a wound-up EPIC go either to the State or to the legal entity that will take over the establishment’s task.
Komise usoudila, že tato analýza dokazuje, že si věřitel takové veřejné instituce může být nadále jist, že jeho pohledávka nezanikne spolu se zánikem instituce.
The Commission concludes that this analysis shows that the creditor of such a publicly owned establishment can be certain that his claim will not be cancelled with the closing down of the establishment.
Důkaz by nebyl úplný bez posouzení otázky, zda dědic obdobně jako v soukromém právu může odmítnout dědictví, jsou-li dluhy příliš zatěžující.
The demonstration would not be complete without examining the issue of whether, on the model of successions under private law, the heir may refuse the succession, particularly if the debts are too great.
Ukazuje se, že možnost odmítnout dědictví je ve správním právu velmi omezená.
It appears that there is only very limited scope for refusing a succession under administrative law.
Podle S. Carpi-Petitové: „na rozdíl od občanského práva, které všem oprávněným dědicům poskytuje možnost volby, není v oblasti nástupnictví možnost volby obecnou zásadou správního práva.
According to S. Carpi-Petit: ‘unlike in civil law, which makes the option available to all beneficiaries, the ability to exercise an option is not a general principle of administrative law governing successions.
Naskýtá se pouze určitým oprávněným dědicům v závislosti na povaze prováděné činnosti.
It is offered only to certain beneficiaries, depending on the nature of the operation carried out.
Převody v důsledku bezvýhradných zrušení tak nejsou nepovinné.
Thus, the transfers implied by abolition pure and simple are not optional.
Pokud jde o převody, které jsou zahrnuty v nahrazení, jejich nepovinný charakter závisí na dřívější existenci zůstavitele“.
As for transfers brought about by replacements, whether or not they are optional depends on the pre-existence of the testator’.
Pokud jde o bezvýhradná zrušení, S. Carpi-Petitová ze své obsáhlé studie vyvozuje, že „neexistence možnosti volby pro stát je použitelná rovněž ve správním právu.
Where abolitions pure and simple are concerned, S. Carpi-Petit deduces from his exhaustive study that ‘there being no option available for the benefit of the State is a situation that also obtains in administrative law.
Znamená to, pokud se týká existence nebo neexistence práva volby, že nejjednodušším předpokladem je dozajista zrušení státní veřejné instituce bez převzetí poslání.
This implies that, where the existence or otherwise of the right to exercise an option is concerned, the simplest scenario is doubtless that in which a national publicly owned establishment is abolished, without its task being taken over.
V tomto případě je totiž právním nástupcem vždy stát.
In that case, the successor in title is always the State.