natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Řecko dále připomíná, že ve skutečnosti neposkytlo záruku proti povinnosti k navrácení neoprávněných státních podpor poskytnutých ŘL, ale jejich kupci.
Indeed, Greece recalls that it did not provide a guarantee to HSY with regard to the liability to repay unlawful State aid, but to the buyer of HSY.
Zmíněné odškodnění jde k tíži prodávajícího, a to nezávisle na tom, zda je v obchodní smlouvě zahrnuto formou doložky.
Such indemnification burdens the vendor regardless of whether it is included as a clause in the commercial agreement or not.
Poznámka Komise, že řecký stát měl vědomost, nebo alespoň měl mít povědomí, o existenci značného počtu i jiných případně neoprávněných a neslučitelných státních podpor, a že příslušné částky budou požadovány k navrácení, a proto zavedl doložku o odškodnění, je nepodložené.
The Commission’s statement that the Greek State knew or should have known about the considerable number of further potentially unlawful and incompatible State aid measures and that the amounts would have to be recovered and thus trigger the indemnifying clause is without basis.
V době aplikování doložky o odškodnění nebylo k dispozici žádné rozhodnutí Komise o posouzení neoprávněnosti státních podpor poskytnutých ŘL.
In the period in which the indemnifying clause was provided, there was no Commission decision ruling that HSY had received unlawful State aid.
Navíc by uzavření a likvidace ŘL stála stát mnohonásobně více, nehledě na společenskou a sociální cenu.
In addition, the closure and liquidation of HSY would have been more costly to the State, taking account the social cost.
Dále ŘL nechápou, jaký ekonomický prospěch by jim mohl plynout ze záruky sjednané mezi bankou ETVA a HDW/Ferrostaal, nebo ze záruky sjednané mezi řeckým státem a bankou Pireus.
In addition, HSY fails to see how it could have benefited financially from a guarantee, which was agreed upon between ETVA Bank and HDW/Ferrostaal, or from a guarantee agreed upon between the Greek State and Piraeus Bank.
I v případě odškodnění HDW/Ferrostaal, nemělo Konsorcium žádnou povinnost poukázat tuto částku ŘL.
Even if HDW/Ferrostaal was to receive compensation, there is no obligation for the consortium to inject this amount in HSY.
Stejně tak Komise nemůže prokázat, jakým způsobem by doložka o odškodnění mohla anulovat rozhodnutí o navrácení.
Therefore the Commission also fails to show why the indemnifying clause would neutralise a recovery decision.
Podle soudní judikatury navrácením podpory příjemce ztrácí příslušnou výhodu a může dojít k obnovení stavu před poskytnutím podpory.
According to the Courts’ case law, by repaying the aid, the recipient forfeits the advantage, and the situation prior to the granting of the aid can be restored.
Závěrem, pokud by Komise považovala doložku o odškodnění za státní pomoc, Řecko tvrdí, že by byly uplatněny články 296 a 298 Smlouvy o ES.
Finally, if the Commission considered the indemnifying clause to be State aid, Greece claims that Articles 296 to 298 of the Treaty would be applicable.
ŘL v rámci téhož připomínají, že pokud bylo řecké námořnictvo vždy nejvýznamnějším klientem loděnic, pak by proces a podmínky privatizace, včetně začínající platnosti zákona číslo 2941/2001, musely být posuzovány z pohledu státu-zákazníka, který má z důvodů národní bezpečnosti zájem na pokračování činnosti a životaschopnosti loděnic.
In this context, HSY indicates that, given that the Hellenic Navy was always the most important client of the yard, the procedure and the terms of the privatisation, including the entry into force of Law 2941/2001, should be examined under the light of the State-client, which for national defence reasons is interested in maintaining the operation and the viability of the yard.
V daném případě řecký stát přijal opatření, která by přijal kterýkoliv soukromý podnik, jehož zájmy závisejí na existenci a životaschopnosti jiného podniku.
In the present case, the Greek State has adopted such measures, which any private company, whose interests are related to the viability of another undertaking, would have adopted.
Tento pohled je navíc o to významnější, pokud je stát povinen nést náklady a škodu z uzavření a likvidace společnosti, což by stálo mnohem více a nepřineslo by to žádný zisk.
Moreover, this assessment is even more important when the State has the obligation to bear the burden and the losses of the company’s dissolution and liquidation, which would be more costly and thus non-profitable.
Komise konstatuje, že na toto opatření nelze vztáhnout rámec použití článku 296 Smlouvy o ES.
The Commission considers that the measure does not fall within the scope of Article 296 of the Treaty.
K uplatnění mechanismu odškodnění by skutečně došlo až v momentě, kdy by ŘL byly povinny vrátit přijatou státní podporu.
Indeed, the indemnification mechanism applies in case of recovery of State aid from HSY.
Jak tvrdí Řecko, a následně s tím Komise souhlasí, vojenské aktivity ŘL představují významnou součást národní bezpečnosti Řecka, vztahují se na ně ustanovení článku 296 Smlouvy o ES a následně na ně nelze aplikovat pravidla o státních podporách.
As has been claimed by Greece and accepted consistently by the Commission, the military activities of HSY are essential for Greece’s security, are falling under Article 296 and therefore the State aid rules do not apply to them.
Vzhledem k vyloučení veškerých státních podpor poskytnutých na vojenské aktivity ŘL z rámce použití pravidel o státních podporách lze uplatnit navrácení státní podpory pouze v rozsahu, v jakém byla poskytnuta na civilní aktivity ŘL.
Since all State support provided to the military activities of HSY is exempted from State aid rules, any recovery of State aid can only be the recovery of State support provided to the civil activities of HSY.
Tato záruka se tudíž vztahuje přímo a výhradně na civilní aktivity ŘL.
Consequently, the present guarantee is directly and exclusively related to the civil activities of HSY.
Některé ze zúčastněných stran tvrdí, že bez této záruky by žádný investor ŘL nekoupil a s největší pravděpodobností by došlo k úpadku loděnic.
Some parties claim that, without this guarantee, no investor would have purchased HSY and the yard would probably have gone bankrupt.
Takže i pokud by se jednalo o podporu výhradně civilních aktivit ŘL, bylo toto opatření nutné k zajištění přežití vojenských aktivit ŘL, a tudíž lze na ně vztáhnout rámec použití článku 296 Smlouvy o ES.
Therefore, even if it relates exclusively to the civil activities of HSY, this measure was nevertheless indispensable to ensure the survival of the military activities of HSY and therefore falls under Article 296.
Komise tento argument akceptovat nemůže.
The Commission cannot accept this argument.
Použitím článku 296 Smlouvy o ES mohlo na podporu kontinuity vojenských aktivit Řecko poskytnout nutnou ekonomickou podporu.
On the basis of Article 296, Greece could have granted to the military activities the financial support they needed to ensure their continuation.
Řecko stejně tak dobře mohlo zabránit přerušení vojenských aktivit.
Greece would have thereby avoided the demise of the military activities.
Alternativně Řecko mohlo poskytnout nutnou ekonomickou podporu na vojenské aktivity, a učinit je tak přitažlivými pro případného investora, čímž by došlo k jejich prodeji a zajištění kontinuity.
Alternatively, Greece could have granted the financial support necessary to render the military activities attractive for a potential investor, such that these military activities would have been purchased and thereby their continuation would have been ensured.
Investor, který by koupil vojenské aktivity, by nepotřeboval takovouto záruku, neboť, jak již bylo řečeno, po ŘL by nemohlo být vyžadováno navrácení státní podpory poskytnuté na její vojenské aktivity.
An investor purchasing the military activities would not have needed a guarantee like the present one since, as just explained, no aid could be recovered from the military activities of HSY.
Takže toto opatření bylo vynucené výhradně a pouze za účelem nalezení kupce, který by koupil ŘL jako celek, včetně civilních aktivit.
Consequently, the present measure was solely necessary in order to find a purchaser for the entire HSY, i.e. including the civil activities.
Toto opatření tedy nespadá do rámce použití článku 296 Smlouvy o ES.
It does therefore not fall within the scope of Article 296 of the Treaty.
Protože některé ze zúčastněných stran zpochybňují, že obě záruky – záruka, kterou stát poskytl bance Pireus, a záruka, kterou banka ETVA poskytla HDW/Ferrostaal – představují propojený mechanismus, a že z obou záruk měly ŘL prospěch, posoudí Komise samostatně nejdříve záruku, kterou banka ETVA poskytla HDW/Ferrostaal, a prokáže, že tato představuje, ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, státní podporu.
Since some parties contests that the two guarantees — the one granted by the State to Piraeus Bank and the one granted by ETVA to HDW/Ferrostaal — constitute one single guarantee mechanism and that HSY is the beneficiary of the two guarantees, the Commission will first assess separately the guarantee granted by ETVA to HDW/Ferrostaal and demonstrates that it constitutes State aid in the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
K posouzení opatření za státní podpodu, ve smyslu znění čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, musí být možnost přisouzení tohoto opatření do kompetence státu.
In order to constitute a State aid in the meaning of Article 87(1) of the Treaty, a measure must be imputable to the State.
Některé zúčastněné strany pochybují, že by opatření banky ETVA, poskytnuté HDW/Ferrostaal, mohlo být přisouzeno státu.
Some parties contest that the guarantee granted by ETVA to HDW/Ferrostaal is imputable to the State.
Tvrdí, že rozhodnutí o poskytnutí předmětné záruky přijala banka ETVA nezávisle a svobodně.
They claim that the decision to grant this guarantee was taken independently and freely by ETVA.
Za prvé, během procesu privatizace ŘL byla tato záruka zmiňována v mnoha listinných podkladech, které byly poskytnuty zájemcům o koupi.
First, during the privatisation process of HSY, this guarantee was appearing in the documents submitted to the potential bidders.
To znamená, že již během procesu privatizace byl poskytnut příslib, že kupci ŘL bude poskytnuto odškodnění za případné navrácení státní podpory poskytnuté posledně jmenovaným.
In other words, already during the privatisation process, there was a promise that the purchaser of HSY would be indemnified for any State aid recovered from HSY.
Dále pak dne 14. září 2001 se banka ETVA výslovně a neodvolatelně zavázala poskytnout tuto záruku HDW/Ferrostaal, pokud by Komise neschválila stávající a předchozí podpory, které byly poskytnuty ŘL.
In addition, on 14 September 2001, ETVA explicitly and unambiguously committed to provide this guarantee to HDW/Ferrostaal if the European Union would not give clearance regarding past and present State aid granted to HSY.
Doložka 1.2.3. SPA ŘL, podepsaná dne 11. října 2001, se výslovně odvolává na listinu podepsanou dne 14. září 2001.
Clause 1.2.3 of HSY SPA signed on 11 October 2001 explicitly refers to the document signed on 14 September 2001.
Jednání o přesném znění záruky pokračovala i během následujících měsíců.
The discussion regarding the precise wording of the guarantee continued in the following months.
Jelikož Komise nevydala stanovisko k odložení/zamítnutí předchozích a stávajících podpor, které byly poskytnuty ŘL, byla banka ETVA povinna dne 31. května 2002 poskytnout HDW/Ferrostaal záruku v souladu s dohodou smluvních stran ze dne 14. září 2001 a v souladu s doložkou 1.2.3. ke SPA ŘL.
Since the Commission did not give a letter of comfort/negative clearance regarding past and present aids to HSY, ETVA had on 31 May 2002 to issue the guarantee in favour of HDW/Ferrostaal, as had been agreed by the parties on 14 September 2001 and in Clause 1.2.3 of HSY SPA.
Z výše uvedeného je evidentní, že ačkoliv byl dodatek se zárukou ve prospěch HDW/Ferrostaal podepsán dne 31. května 2002, banka ETVA již byla vázána poskytnutím této záruky, pokud by Komise neschválila předchozí a stávající podpory, které byly poskytnuty ještě v době, kdy byla pod kontrolou státu.
All the foregoing illustrates that, even though the Addendum containing the guarantee to HDW/Ferrostaal was signed on 31 May 2002, ETVA already committed to grant this guarantee (if the EU did not clear past and present aids) at a time when ETVA was still under the control of the State.
To znamená, že příloha ze dne 31. května 2002 představuje naplnění dohody, kterou banka ETVA uzavřela ještě v době, kdy byla pod kontrolou státu.
In other words, the Addendum of 31 May 2002 is the execution of a contract entered into by ETVA when it was still under State control.
Jak bylo prokázáno v části 3.2 tohoto rozhodnutí, lze veškerá opatření banky ETVA, poskytnutá ve prospěch ŘL v době, kdy byl pod státní kontrolou, přisoudit státu.
As shown in section 3.2 of the present decision, when ETVA was under State control, all the actions it took towards HSY can be considered imputable to the State.
Všechny tyto údaje Řecko svým dopisem ze dne 23. května 2005 potvrdilo.Za druhé, i pokud by se dalo předpokládat, že na základě výše uvedeného úkonu banka ETVA, když ještě byla pod kontrolou státu (tedy do konce března roku 2002), nebyla vázána žádnou smluvní povinností k tomu, aby HDW/Ferrostaal poskytla onu záruku, přesto by toto opatření muselo být přisouzeno státu. Komise konstatuje, že ve skutečnosti Řecko pokračovalo v řízení prodeje ŘL, a to dokonce i v době po převodu banky ETVA na banku Pireus.
All these elements were confirmed by Greece in its letter of 23 May 2005,Second, even if it were considered that, on the basis of the aforementioned documents concluded by ETVA when it was under the control of the State (i.e. until end March 2002), there existed no contractual obligation of ETVA to grant this guarantee to HDW/Ferrostaal, the measure would still be imputable to the State.
V článku 8.2.2 smlouvy ze dne 20. března 2002, uzavřené mezi státem a bankou Pireus, se uvádí, že banka ETVA nenese odpovědnost za průběh prodeje ŘL, který bude nadále řídit stát.
Indeed, the Commission observes that Greece continued to manage the sale of HSY even after the sale of ETVA to Piraeus Bank.
V čl. 8.2.2 písm. b), se například,praví, že stát „převezme řízení, dohled a odpovědnost za úkony a vyjednávání s třetím kupujícím podíl v Řeckých loděnicích“.
Article 8.2.2 of the Agreement of 20 March 2002 between the State and Piraeus Bank provides that ETVA will not be responsible for the sale process of HSY, which the State will continue to manage.
Za třetí, i v případě zamítnutí obou výše uvedených bodů, by přesto musela být záruka přisouzena státu.
Third, even if the two foregoing points were dismissed, the guarantee would still be imputable to the State.
Komise konstatuje, že stát skutečně rozhodl o privatizaci ŘL.
The Commission indeed observes that the State decided to privatise HSY.
Když banka Pireus převzala kontrolu nad bankou ETVA, převzala také právní odpovědnost k privatizaci ŘL.
When Piraeus Bank took control of ETVA, it was therefore obliged by law to privatise HSY.
Jak ostatně uznala samotná TKMS/ΕΝΑΕΧ, HDW/Ferrostaal by nikdy ŘL nekoupila, pokud by jí nebyla poskytnuta předmětná záruka.
As acknowledged by TKMS/GNSH itself, HDW/Ferrostaal would not have purchased HSY if they would not have received such a guarantee.
Vzhledem k tomu, že stát dospěl k závěru o nutnosti prodeje ŘL a protože poskytnutí záruky bylo nezbytně nutné k jejímu prodeji, lze dovodit, že stát postavil banku ETVA do pozice, kdy byla povinna tuto záruku poskytnout.
Since the State decided that HSY had to be sold, and since the grant of the guarantee was indispensable to sell HSY, it can be concluded that the State put ETVA in a situation where it was forced to issue the guarantee.
Díky tomu, i přes možný závěr, že banka ETVA v květnu roku 2002 rozhodla o poskytnutí záruky bez jakéhokoliv státního zásahu, by toto opatření bylo přisouzeno státu.
Therefore, even if it would be concluded that ETVA decided to grant the guarantee in May 2002 without any direct involvement of the State, the measure would remain imputable to the State,
Za čtvrté, i v případě zamítnutí předchozích bodů by se muselo dovodit, že banka ETVA 31. května 2002 přistoupila k poskytnutí záruky pouze a jen proto, že její majoritní akcionář (tedy banka Pireus) obdržela od státu záruku, která jí poskytovala ochranu před každou finanční újmou, plynoucí z její záruky.
Fourth, even if all the previous points were dismissed, it should be concluded that ETVA accepted to grant the guarantee on 31 May 2002 only because its controlling shareholder (i.e. Piraeus Bank) had received a guarantee from the State protecting him against any financial damage stemming from this guarantee.
Ve skutečnosti, jak bude prokázáno, žádný soukromý investor by v tržním prostředí takovou záruku neposkytl, aniž by mu byly státem poskytnuty protizáruky.
Indeed, as will be shown, a market economy investor would never have granted such a guarantee without having received a counter guarantee from the State.
Záruka byla poskytnuta pouze proto, že stát poskytnutím záruky zabezpečil ekonomický subjekt (tj. sdružení podniků) před případnými negativními důsledky (tj. poskytnutím protizáruky).
The granting of the guarantee occurred only because the State had protected the economic unit (i.e. the group) granting the guarantee from any negative consequence (by granting a counter guarantee).
V takovém případě, kdy jeden podnik pouze převádí podporu na druhý podnik, je přijaté opatření přisuzováno státu.
In such a case, where a firm simply transfer an aid to a second firm, the granting of the measure is imputable to the State.
K tomu, aby opatření představovalo státní podporu, ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, musí být financováno ze státních prostředků.
In order to constitute a State aid in the meaning of Article 87(1) of the Treaty, a measure must be financed by State resources.
V oznámení o státních podporách se zdůrazňuje, že „Podpora je poskytnuta poskytnutím záruky, a nikoliv v době propadnutí záruky, nebo v provádění plateb v souladu se zárukou.
The Notice on guarantees indicates that ‘The aid is granted at the moment when the guarantee is given, not the moment at which the guarantee is invoked or the moment at which payments are made under the terms of the guarantee.
Jelikož v oznámení o podporách se uvádí, že podpora musí být posouzena v době poskytnutí záruky, a nikoliv později, po propadnutí záruky, lze s ohledem na povinnost státu k poskytnutí záruky říci, že stát vystavil veřejné prostředky riziku, a tudíž záruka byla poskytnuta ze státních prostředků.
Since the Notice on guarantees indicates that the existence of aid has to be analysed at the time of the grant of the guarantee and not later when the guarantee is invoked, it can be concluded that by committing to grant the guarantee, the State put State resources at risk and the guarantee therefore involves State resources.
Skutečnost, že banka ETVA byla krátce nato prodána bance Pireus, nemá na tento závěr žádný vliv.
The fact that ETVA was sold to Piraeus bank shortly after does not affect this conclusion.
Pokud by ve skutečnosti stát poskytl zájemcům o koupi správné informace o smluvních povinnostech banky ETVA – obzvláště o jejím závazku poskytnout HDW/Ferrostaal záruku v případě, že by Komise nevydala stanovisko o odložení ad acta – museli by zájemci tento závazek banky ETVA vzít na vědomí.
Indeed, if the State has correctly informed the bidders about the contractual obligations of ETVA — including this commitment of ETVA to provide the guarantee to HDW/Ferrostaal if the Commission does not issue a comfort letter — the bidders must have taken into account this commitment of ETVA.
Následně by museli směrem dolů přehodnotit cenu, kterou by byli ochotni poskytnout za odkoupení banky ETVA.
They must therefore have revised downwards the price they were ready to pay to purchase ETVA.
To znamená, že stát prodal banku ETVA za nižší cenu, a přišel tak o část prostředků.
This means that the State sold ETVA at a lower price and therefore lost resources.
Podle výše uvedeného, i pokud by se dalo dovodit, že banka ETVA se v době, kdy ještě patřila státu, smluvně nezavázala k poskytnutí záruky, Komise soudí, že stát, když v lednu roku 2001 přijal rozhodnutí o privatizaci ŘL – když banka ETVA byla stále v jeho vlastnictví – uvedl banku ETVA do situace, kdy již byla nucena poskytnout předmětnou záruku, neboť tato se stala nutným předpokladem k nalezení zájemce o koupi ŘL.
As indicated above, even if it were concluded that, at the time when ETVA was still under State ownership, ETVA did not contractually commit to issue the guarantee, the Commission considers that by deciding to privatise HSY in January 2001 — at a time when ETVA was still under State ownership — the State put ETVA in a situation where it was forced to issue such a guarantee since the latter was indispensable to find a purchaser for HSY.
To znamená, že při podávání nabídek zájemců o koupi banky ETVA, tito vzali v úvahu závazek posledně jmenované k poskytnutí předmětné záruky.
This entails that when the bidders made their bid for ETVA, they must have taken into account the fact that ETVA would have to issue this guarantee.
Z tohoto důvodu nabídli za odkoupení banky ETVA cenu nižší, což opět vede k závěru, že došlo ke ztrátě části státních prostředků.
According, they proposed a lower price for purchasing ETVA and this therefore also leads to the conclusion that State resources have been lost.
I pokud by se dalo dovodit, že v době, kdy stát prodával banku ETVA, neexistovala povinnost (ani smluvní ani věcná) k poskytnutí předmětné záruky, lze opět prokázat, že na záruce, kterou banka ETVA poskytla, se podílely státní prostředky.
Even if it were concluded that when the State sold ETVA there was no obligation (neither contractually nor de facto) to issue this guarantee, it can still be demonstrated that the guarantee granted by ETVA involves State resources.
Stát totiž kupci banky ETVA (bance Pireus) poskytl záruku, kterou se zavázal vrátit bance Pireus v plné výši (100 %) částky, kterou byl případně byla banka ETVA povinna vyplatit z titulu záruky poskytnuté ve prospěch HDW/Ferrostaal.
Indeed, the State granted to the purchaser of ETVA (i.e. Piraeus Bank) a guarantee by which the State promised to refund Piraeus Bank 100 % of any amount which ETVA would have to pay under the guarantee ETVA will issue in favour of HDW/Ferrostaal.
Tato protizáruka byla poskytnuta po sobě následujícími smlouvami.
This counter guarantee was granted in successive contracts.
Smlouvou ze dne 18. prosince 2001 uzavřenou mezi státem a bankou Pireuse o prodeji 57,7 % státního podílu v bance ETVA se stát zavázal uhradit bance Pireus 57,7 % podíl částky, kterou by banka ETVA zaplatila kupci za ŘL.
In the Agreement of 18 December 2001 between the State and Piraeus Bank for the sale of 57,7 % of ETVA, the State committed to pay to Piraeus Bank 57,7 % of any amount which ETVA would pay to the purchaser of HSY.
Smlouvou ze dne 20. března 2002 uzavřenou mezi stejnými smluvními stranami se stát zavázal uhradit bance Pireus 100 % každé částky, kterou by byla banka ETVA nucena poukázat kupci za ŘL.
In the Agreement of 20 March 2002 between the same parties and which amended the agreement of 18 December 2001, the State committed to pay to Piraeus Bank 100 % of any amount ETVA would have to pay to the purchaser of HSY.
Stát ve svém dopise ze dne 31. května 2002 adresovaném bance Pireus ubezpečoval posledně jmenovanou, že poukáže 100 % každé částky, kterou banka ETVA vyplatí kupci za ŘL.
By letter dated 31 May 2002 sent to Piraeus Bank, the State confirmed to the latter that it would refund 100 % of any amount paid by ETVA to HSY’s purchaser.