natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Proto při posuzování jediného opatření použitelného i po datu přistoupení – tzn. závazek poskytnout odškodnění za neznámé pohledávky učiněný v roce 2003 – musí Komise prošetřit skutečnost, zda tehdejší postup maďarského státu – v souvislosti s rozhodnutím o zajištění závazku poskytnout odškodnění za neznámé pohledávky v době privatizace – odpovídal jednání soukromého investora.
Therefore, when assessing the only measure applicable after accession (the indemnity undertaking for unknown claims given in 2003), the Commission has to examine whether the Hungarian State’s action at the time was in line with that of a market economy investor in respect of the decision giving the undertaking at the time of privatisation.
Proto Komise závazek poskytnout odškodnění za neznámé pohledávky posuzuje nezávisle na dřívějších opatřeních.
Consequently, the measure is being assessed by the Commission in isolation from previous measures.
Posouzení prodeje Postabank by mělo být od dřívějších opatření odděleno také z toho důvodu, že restrukturalizace byla dokončena ještě před procesem privatizace.
The assessment of the sale of Postabank can be separated from the previous measures also because restructuring had already been completed before privatisation.
Komise poznamenává, že maďarský Nejvyšší kontrolní úřad vydal v dubnu roku 2003 zprávu, ve které bylo konstatováno, že změna organizační struktury Postabank byla úspěšně provedena a že činnost banky je opět řádná.
The Commission notes that the Hungarian State Audit Office issued a report in April 2003, recognising that the restructuring of Postabank had been successfully completed and that the Bank was operating soundly.
V této záležitosti – bez posledního opatření – bylo likvidační řízení nezbytné.
In that case, without the last measure, liquidation would have been inevitable.
Naproti tomu se v tomto případě závazek poskytnout odškodnění za neznámé pohledávky pojil k prodeji Postabank a byl integrovanou součástí dohody o koupi akcií přesto, že restrukturalizace banky byla již úspěšně dokončena a více již nehrozilo likvidační řízení.
In contrast, in the present case the indemnity undertakings for unknown claims was connected with the sale of Postabank and formed an integral part of the share purchase agreement at a time when the Bank had been successfully restructured and its liquidation was no longer an issue.
V souvislosti s hodnocením přístupu maďarských orgánů v roce 2003 prováděném dle zásady soukromého investora tržního hospodářství nutno podotknout, že Komise nezpochybňuje privatizační řízení Postabank a přiznává, že Postabank byla v rámci otevřeného nabídkového řízení prodána kupujícímu, který podával nejvyšší nabídku.
When assessing the action of the Hungarian authorities in the light of the market economy investor principle in 2003, it has to be noted that the Commission does not question the way Postabank was privatised and acknowledges that it was sold to the highest bidder under an open competitive tender procedure.
Tato skutečnost však ještě není dostačující podmínkou k tomu, abychom v tomto případě vyloučili existenci zvýhodnění.
However, this fact is not a sufficient condition to exclude the existence of an advantage in the present case.
Jednak v době uzavření dohody o koupi akcií byl závazek poskytnout odškodnění za neznámé pohledávky ještě neomezen.
First, at the time of the conclusion of the share purchase agreement, the indemnity undertaking for unknown claims was not capped.
Když maďarská vláda Postabank prodala, poskytla kupujícímu Postabank závazek k odškodnění za neznámé pohledávky v neomezené míře a ze zdrojů pocházejících z veřejných financí.
When the Hungarian Government sold Postabank, it committed public money under the measure to the buyer of Postabank to an unlimited extent.
Komise zastává názor, že – ačkoli maďarský stát před zahájením privatizačního řízení s dostatečnou lustrací prošetřil možnost soudních sporů a pravděpodobnost vyplacení odškodnění v rámci závazku poskytnout odškodnění za neznámé pohledávky shledal za velmi minimální – obezřetný soukromý prodávající by v takovém případě neposkytl závazek k odškodnění v neomezené míře týkající se platebních povinností vyplývajících z neznámých soudních pohledávek ve lhůtě nejméně pěti let od uzavření dohody o prodeji akcií ani v takovém případě, kdy by závazek k odškodnění za neznámé pohledávky znamenal dosažení vyšší prodejní ceny, než jakou by prodávající získal v průběhu prodeje Postabank bez poskytnutí takového závazku.
The Commission, therefore, considers that — even though the Hungarian State conducted a thorough litigation due diligence before the privatisation process started and found that the probability of having to make payments under the indemnity undertaking was very low — a prudent private seller in the present case would not have given a commitment of an unlimited size to cover payment obligations arising from unknown claims up to five years after the conclusion of the share purchase agreement, even if the provision of the indemnity undertaking resulted in a higher sales price than the price the seller would have obtained by selling Postabank without this undertaking.
Podle mínění Komise by prodávající Postabank patřící do sféry tržního hospodářství alespoň do kupní smlouvy zakotvil limit, kterým by byla omezena míra případných plateb ve prospěch kupujícího vyplývajících ze závazku poskytnout náhradu škody.
The Commission considers that a market economy seller selling Postabank would have at least included a ceiling in the sale contract limiting the potential payment to the purchaser under the indemnity.
Prodávající patřící do sféry tržního hospodářství by neakceptoval takové riziko v neomezené míře, ani s vědomím toho, že pravděpodobnost vyplacení tak vysoké částky je velice nízká.
A market economy seller would not have accepted running the risk of having to pay an unlimited amount, even in the knowledge that the likelihood of such a high payment was very low.
Proto skutečnost, že závazek poskytnout náhradu škody byl v době privatizace učiněn v míře bez omezení, prokazuje, že stát nepostupoval jako běžný účastník tržního hospodářství.
Therefore, the fact that at the time of the privatisation no ceiling was put on the indemnity shows that the State did not behave in the same way as a market economy operator.
Fakt, že Erste Bank učinila jednostranné prohlášení, ve smyslu kterého jsou případné platební povinnosti státu v rámci závazku poskytnout odškodnění za neznámé pohledávky omezeny hranicí 200 miliard HUF, nemění posudek ze strany Komise ohledně postupu maďarského státu.
The fact that Erste Bank made a unilateral declaration whereby the State’s potential payment liabilities under the indemnity undertaking were limited to HUF 200 billion does not change the Commission’s assessment of the behaviour of the Hungarian State.
Skutečně, o šest měsíců později učiněné jednostranné prohlášení kupujícího nečiní závazek k odškodnění za neznámé pohledávky poskytnutý ze strany maďarského státu slučitelný se zásadou soukromého investora tržního hospodářství.
This is because a unilateral declaration by the buyer six months later cannot render the behaviour of the Hungarian State in granting the undertaking compatible with the market economy investor principle.
Tento závěr nemění ani skutečnost, že účastníci nabídkového řízení – kteří nedokázali v plné míře posoudit rizika případných právních sporů vyplývajících z problematické minulosti Postabank – byli toho názoru, že závazek poskytnout odškodnění za neznámé pohledávky je nezbytnou podmínkou privatizace.
This conclusion is in no way altered by the fact that bidders, who were not able to fully quantify the litigation risk given the troubled past of Postabank, considered the measure to be an indispensable condition for the privatisation.
Bez učinění závazku poskytnout odškodnění za neznámé pohledávky by banka pravděpodobně zůstala ve státním vlastnictví.
If the indemnity undertaking for unknown claims had not been given, the Bank would probably have remained in State ownership.
V takovém případě, pokud by v rámci závazku poskytnout odškodnění za neznámé pohledávky v budoucnu skutečně vyvstala případná pohledávka, by stát – pokud by postupoval v souladu se zásadou soukromého investora tržního hospodářství – byl povinen splnit pohledávky pouze do výše hodnoty uzavřeného obchodu, avšak ne v částce neomezené.
In such a situation, if a potential claim under the indemnity undertaking materialised in the future, the State — if acting in line with the market economy investor principle — would have had to cover claims only up to the value of the business and not up to an unlimited amount.
Proto, pokud by stát postupoval dle zásady soukromého investora tržního hospodářství, nezavázal by se k odškodnění v neomezené míře.
Therefore if the State had been acting in line with the market economy investor principle, it would not have pledged unlimited indemnity.
Jinak, ačkoli bylo realizováno otevřené nabídkové řízení zajišťující všem účastníkům rovnoprávné zacházení, nelze tvrdit, že realizace prodeje proběhla za dodržení tržních podmínek.
Second, though there was an open and competitive tender with equal treatment of all bidders, it cannot be said that the sale was conducted under market conditions.
Závazek poskytnout náhradu škody se totiž vztahuje na neomezenou částku, a proto nabídky nemohly obsahovat odpovídající cenu této záruky.
Since the amount of the indemnity was not limited, the bids could not include a proper price for it.
Jelikož nebylo možné stanovit hodnotu závazku poskytnout odškodnění za neznámé pohledávky v neomezené míře, v průběhu nabídkového řízení nemohla být ani řeč o „tržní ceně“, a proto nelze ani konstatovat, že nabídkové řízení probíhalo v souladu s tržními podmínkami.
Since it was impossible to put a value on the unlimited indemnity undertaking, the tender procedure could not be said to have involved a ‘market price’ or, therefore, to have been conducted under market conditions.
Dle argumentace Erste Bank závazek poskytnout odškodnění za neznámé pohledávky negeneroval obchodní výhody, jelikož vznikl v důsledku nabídkového řízení a protože z jejich strany byla zaplacena tržní cena.
Erste Bank argues that the measure does not confer a commercial advantage, since it arose pursuant to a competitive procedure and the market price was paid.
V této souvislost poukazuje Erste Bank na několik rozhodnutí Komise [11].
In this context, Erste Bank refers to a number of Commission Decisions [11].
Erste Bank dále argumentovala tím, že pokud by některému podnikatelskému subjektu bylo poskytnuto zvýhodnění a prodej ze strany státu je realizován za tržní cenu, pak by zisk plynoucí z kteréhokoli zvýhodnění zůstal u prodávajícího a nepřecházel by na kupujícího; svůj argument podložila banka poukázáním na kauzu Banks [12] a Systems Microelectronic [13].
Citing the Banks [12] and Systems Microelectronic [13] cases, Erste Bank further argues that when a company has been in receipt of an advantage and it is sold at a market price by the State, the benefit of any advantage would remain with the seller and would not be passed on to the buyer.
Komise podotýká, že v souvislosti s věcí Banks, na kterou Erste Bank poukazuje, vznikla všeobecná zásada, že pokud je otevřené nabídkové řízení prováděno za dodržení tržních podmínek, pak za řádných okolností není kupujícímu podnikatelského subjektu poskytnuta podpora.
The Commission notes that the Banks case cited by Erste Bank establishes the general principle that where an open and competitive tender procedure takes place under market conditions, there is normally no aid to the buyer of the company.
V tomto případě by však za obvyklých tržních podmínek Erste Bank nezískala odškodnění v neomezené míře, protože obezřetný prodávající pocházející z privátní sféry by neprodal Postabank takovým způsobem, že by se zavázal poskytnout neomezenou garanci k odškodnění za neznámé pohledávky.
In the present case, however, under normal market conditions Erste Bank would not have benefited from an unlimited indemnity, since a prudent market economy seller would not have sold Postabank together with an unlimited indemnity undertaking for unknown claims.
Závěrem, jelikož by se prodávající Postabank, který by pocházel z privátní sféry, nezavázal poskytnout neomezenou garanci k odškodnění za neznámé pohledávky, Erste Bank získala zvýhodnění hospodářského charakteru díky faktu, že Postabank koupila se současně státem poskytnutým závazkem k odškodnění za neznámé pohledávky.
In conclusion, since a market economy operator selling Postabank would not have pledged unlimited indemnity for unknown claims, Erste Bank received an economic advantage as a result of purchasing Postabank with the indemnity undertaking for unknown claims.
Proto Komise zastává názor, že posouzení samotné skutečnosti poskytnutí závazku odškodnění za neznámé pohledávky neobstojí ve zkoušce prodeje v rámci tržního hospodářství.
The Commission therefore considers that assessed in isolation, the measure does not meet the market economy seller test.
Společné posouzení privatizace a restrukturalizace
Assessment of privatisation together with restructuring
V rozhodnutí o zahájení řízení zvažovala Komise opatření týkající se restrukturalizace a privatizace společně, jelikož v roce 1998 byla maďarskou vládou informována o tom, že bylo rozhodnuto o poskytnutí kapitálové injekce a že stát se takto v zájmu restrukturalizace a privatizace banky stává majitelem Postabank s 99,9 % podílem – tzn. zdá se, že proces restrukturalizace a privatizace byl společně propojen samotnými maďarskými orgány.
In the decision initiating the procedure the Commission viewed the measures relating to restructuring and privatisation together because in 1998 the Hungarian Government had informed the Commission that it had decided to make a capital injection and become 99,9 % owner of Postabank, with a view to restructuring and privatising it, i.e. the Hungarian authorities themselves seemed to link the restructuring with the privatisation.
Opatření za účelem podpory poskytnutá od prosince roku 1998 – částečně finančního, částečně regulačního charakteru – umožnila, aby banka byla dále schopna vykonávat svou činnost a dále usnadnila také proces privatizace.
The partly financial and partly regulatory support measures granted as of December 1998 made it possible to keep the bank operational and to facilitate its privatisation.
Komise tedy i druhotně bude poskytnutí závazku k odškodnění za neznámé pohledávky, které bylo učiněno v době privatizace, posuzovat společně s dřívějšími opatřeními provedenými za účelem restrukturalizace, avšak vzhledem k tomu, že dříve konstatovala, že závazek poskytnout odškodnění za neznámé pohledávky sám o sobě představuje podporu, bude představovat podporu i tehdy, pokud je prověřování prováděno společně s dřívějšími opatřeními učiněnými za účelem restrukturalizace.
Therefore, the Commission will carry out a secondary assessment of the undertaking given at the time of privatisation measure that examines it jointly with the earlier restructuring measures; however, since it has already been established that the measure viewed in isolation constitutes aid, it cannot but still constitute aid, if examined in conjunction with the earlier restructuring measures.
Pokud budeme v průběhu testu soukromého investora v rámci tržního hospodářství posuzovat všechna opatření současně, pak se výpočet nákladů, které nese stát, týká také veškerých opatření přijatých maďarskými orgány, jejichž prostřednictvím byl ještě před prodejem banky proveden proces restrukturalizace banky a dále se týká také takových opatření, o kterých bylo rozhodnuto v průběhu samotného prodeje.
If the whole set of measures are jointly taken into account for the market economy investor principle test, the calculation of the costs born by the State includes the measures adopted by the Hungarian authorities to restructure the bank prior to its sale as well as those measures decided on within the framework of the sale.
Celkovým výsledkem příslušných opatření je negativní prodejní cena ve výši přibližně 53,4 miliard HUF (tzn. téměř 211 milionů EUR), která byla získána zjednodušeným postupem, jež odečítá hodnotu státních opatření od počátku prosince roku 1998 ze skutečné prodejní ceny, která byla získána v průběhu privatizace.
The aggregation of the measures concerned results in an overall negative price for the sale of about HUF 53,4 billion (i.e. about EUR 211 million), which is the result of the simplified approach of deducting the value of the State measures since December 1998 from the actual sale price achieved on privatisation.
Tento výsledek nezahrnuje další náklady, které stát musí případně nést s přihlédnutím na závazky poskytnout náhradu škody, které byly učiněny v průběhu privatizace.
This result does not include any additional costs the State may have to bear with regard to the indemnity undertakings given at the time of privatisation.
Komise podotýká, že pro maďarskou vládu od roku 1998 nikdy nebyla realizace „pozitivní“ ceny podmínkou pro obnovu životaschopnosti prostřednictvím privatizace, tzn. dosažení očekávané racionální návratnosti investice.
The Commission notes that at no point in time since 1998 was the restoration of viability of Postabank through privatisation predicated on the realisation of a ‘positive price’ for the Hungarian Government, i.e. on the realisation of a reasonable expected return on the investment.
To potvrzuje také zavedení opatření pro takové případy, kdyby v budoucnu nebyla přesně stanovena prodejní cílová cena.
This is borne out by the fact that the measures were introduced without any precise determination of a future target sale price.
Na tomto základě by v souladu s principem soukromého investora v rámci tržního hospodářství racionální investor, který vykonává svoji činnost v rámci obvyklých tržních podmínek, na čistě obchodním základě neposkytl souhlas, respektive by neučinil finanční závazek vůči Postabank, pokud by neměl konkrétní a racionální očekávání v souvislosti s tím, že bude schopen banku prodat za takovou cenu, která přesáhne celkovou částku veškerých finančních prostředků, které do této formou injekce vložil.
On this basis, in line with the market economy investor principle, a rational investor operating under normal market conditions would not, on purely commercial grounds, have contributed or committed money to Postabank without having concrete and reasonable expectations of being able to sell it for a price higher than the total funds injected into it.
Dle výše uvedených skutečností Komise uznává, že Postabank byla v rámci otevřeného nabídkového řízení bez dalších podmínek prodána účastníkovi řízení, který nabídl nejvyšší cenu.
As mentioned above, the Commission acknowledges that Postabank was sold to the highest bidder in an open unconditional competitive tender.
Přesto však otevřené nabídkové řízení ne vždy vylučuje možnost státní podpory.
However, an open tender procedure does not always rule out the possibility of State aid.
Podle tvrzení Erste Bank není analýza testu soukromého investora provedená Komisí úplná, jelikož nezahrnuje likvidační náklady, ani relevantní maďarské bankovní směrnice, jejichž účelem je zabránit procesu likvidace.
Erste Bank states that the Commission’s private investor test analysis is incomplete as it does not examine the costs of liquidation or the relevant Hungarian banking rules preventing liquidations from taking place.
Podle poznámky Komise je dle judikatury soudů Společenství zcela jednoznačné, že podmínku soukromého účastníka v rámci tržního hospodářství lze použít pouze v takovém případě, kdy má zákrok učiněný ze strany státu hospodářský charakter; nelze použít v takovém případě, kdy situace souvisí s vykonáváním veřejné moci [15].
The Commission notes that the case-law of the Community Courts makes it clear that the private operator criterion is applicable only to situations in which the intervention of the State is of an economic nature and not to those where it forms part of the exercise of public powers [15].
Ve skutečnosti bylo v tomto případě cílem státu ochránit stabilitu finančního systému, ne však takovým způsobem, jak by se zachoval soukromý investor snažící se dosáhnout co nejvyššího zisku.
In the present case, the State acted with the aim of protecting the stability of the financial system and not as a private investor acting with the aim of making a profit.
Dále v průběhu vyhodnocení skutečnosti, zda je pro stát výhodnější realizovat likvidační řízení podnikatelského subjektu, než tento prodat, konstatovaly soudy Společenství, že je nutné jednoznačně rozlišit závazky, které má stát v pozici vlastníka akciového kapitálu podniku, respektive v pozici veřejného orgánu: za účelem posouzení podpory lze důkladně přihlédnout pouze k dříve uvedenému [16].
In addition, to assess whether it is more profitable for the State to wind up a company rather than to sell it, the Community Courts have clarified that a distinction must be drawn between the obligations which the State must assume as owner of the share capital of a company and its obligations as a public authority: only the former can be duly taken into account for the assessment of the existence of aid [16].
Proto vylučujíce z výpočtů takové náklady, na které by soukromý investor nebral ohled, by likvidační řízení znamenalo pro stát menší výdaje, než proces restrukturalizace a privatizace společně.
Therefore, excluding from the calculations the costs that would not have been taken into account by a private investor, liquidation would have cost less for the State than restructuring and privatisation taken together.
Dle výše uvedeného Erste Bank argumentuje tím, že závazek poskytnout odškodnění za neznámé pohledávky neznamená zvýhodnění obchodního charakteru, protože vznikl v průběhu nabídkového řízení, a proto by zisk plynoucí z jakéhokoli zvýhodnění zůstal u prodávajícího a nepřestupoval by na kupujícího.
As mentioned above, Erste Bank argues that the measure does not confer a commercial advantage, because it arose pursuant to a competitive procedure and therefore the benefit of any advantage would remain with the seller and would not be passed on to the buyer.
Jak jsme již konstatovali výše, byla by to pravda pouze v případě, kdyby otevřené nabídkové řízení bylo realizováno v rámci obvyklých tržních podmínek.
As stated above, this holds true only if the open and competitive tendering procedure takes place under normal market conditions.
Posledně uvedená podmínka však uskutečněna nebyla, jelikož soukromý prodávající by neposkytl závazek k odškodnění za neznámé pohledávky v neomezené míře.
This condition is, however, not fulfilled since a private seller would not have pledged unlimited indemnities for unknown claims.
Soukromý investor by dále neprovedl opatření ve prospěch Postabank, protože celková výše opatření provedených po poskytnutí státní kapitálové injekce znamenala v konečném výsledku pro stát negativní prodejní cenu.
Furthermore, a private investor would not have implemented the measures for Postabank, since the total measures following the State’s capital injection resulted in a negative price for the State.
Dle výše uvedených skutečností tedy celkový souhrn státních opatření od prosince roku 1998, která byla přijata v ohledu s restrukturalizací a privatizací Postabank, a jejichž součástí je také závazek poskytnout odškodnění za neznámé pohledávky, v konečném efektu nesplňuje test soukromého investora, a proto poskytuje hospodářskou výhodu pro Postabank a Erste Bank, které byly dne 1. září 2004 sjednoceny.
In view of the above, the whole set of State measures since December 1998 adopted with a view to facilitating the restructuring and privatisation of Postabank, of which the measure at issue forms part, does not meet the private investor test, and therefore confers an economic advantage on Postabank and Erste Bank, which were merged on 1 September 2004.