natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Podle tohoto rozhodnutí dospěla Komise ke stejnému závěru jako ve svém rozhodnutí ze dne 15. července 1997, tj. že rekapitalizace společnosti Alitalia představuje státní podporu slučitelnou se společným trhem [14].Rozhodnutí Komise ze dne 19. června 2002, C 54/96 a N 318/02 – Třetí tranše podpory na restrukturalizaci ve prospěch společnosti Alitalia, schválená Komisí dne 18. července 2001, a nová rekapitalizace ve výši 1,4 miliardy EUR [15]: tímto rozhodnutím schválila Komise výše zmíněnou třetí tranši (129 milionů EUR) a byla toho názoru, že nová rekapitalizace nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.Rozhodnutí Komise ze dne 20. července 2004, N 279/04 – Okamžitá opatření pro restrukturalizaci a obnovu Alitalie (záchranná podpora) [16]: tímto rozhodnutím schválila Komise podporu na záchranu ve formě státní záruky pro překlenovací úvěr ve výši 400 milionů EUR [17].
In this Decision, the Commission reached the same conclusion as in its Decision of 15 July 1997, namely that the recapitalisation of Alitalia was State aid compatible with the common market [14].Commission Decision of 19 June 2002, C 54/96 and N 318/02 — Third instalment of aid for the restructuring of Alitalia approved by the Commission on 18 July 2001 and new recapitalisation of EUR 1,4 billion [15]: with this Decision, the Commission approved the abovementioned third instalment (EUR 129 million) and considered that the new recapitalisation was not State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.Commission Decision of 20 July 2004, N 279/04 — Urgent measures in support of the restructuring and relaunch of Alitalia (rescue aid) [16]: with this Decision, the Commission authorised rescue aid in the form of a State guarantee for a bridging loan of EUR 400 million [17].
Rozhodnutí Komise 2006/176/ES ze dne 7. června 2005 o plánu průmyslové restrukturalizace společnosti Alitalia [18]: podle tohoto rozhodnutí byla Komise toho názoru, že dotyčná opatření nepředstavují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.7.
Commission Decision 2006/176/EC of 7 June 2005 on Alitalia’s industrial restructuring plan [18]: in this Decision, the Commission considered that the measures in question did not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.7.
POSOUZENÍ OPATŘENÍ S OHLEDEM K ČL. 87 ODST. 1 SMLOUVY
ASSESSMENT OF THE MEASURE IN THE LIGHT OF ARTICLE 87(1) OF THE TREATY
V důsledku formálního vyšetřovacího řízení zahájeného na základě čl. 88 odst. 2 Smlouvy a s ohledem na argumenty předložené v této souvislosti italskými orgány a zúčastněnými stranami se Komise domnívá, že dotyčné opatření, tj. úvěr ve výši 300 milionů EUR schválený společnosti Alitalia, který může být převeden na vlastní kapitál společnosti, představuje státní podporu neslučitelnou se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy a protiprávní ve smyslu čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
Following the formal investigation procedure initiated on the basis of Article 88(2) of the Treaty, and taking account of the arguments submitted in this connection by the Italian authorities and the interested parties, the Commission believes that the measure in question, namely the EUR 300 million loan granted to Alitalia, the value of which can be counted as part of the company’s capital, constitutes State aid which is incompatible with the common market within the meaning of Article 87(1) of the Treaty and unlawful within the meaning of Article 88(3) of the Treaty.
Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem“.
According to Article 87(1) of the Treaty, ‘any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the common market’.
Označení vnitrostátního opatření jako státní podpory předpokládá, že jsou splněny tyto kumulativní podmínky, tj. že: 1) dotyčné opatření poskytuje výhodu ze státních prostředků, 2) tato výhoda je selektivní a 3) dotyčné opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a může ovlivnit obchod mezi členskými státy [19].
Classifying a national measure as State aid presupposes that the following cumulative conditions are met: 1. the measure in question confers an advantage through State resources; 2. the advantage is selective; and 3. the measure distorts or threatens to distort competition and is capable of affecting trade between Member States [19].
Je třeba vyložit důvody, které Komisi v této fázi umožňují domnívat se, že dotyčné opatření těmto kumulativním podmínkám odpovídá.
It is appropriate to set out the factors which allow the Commission to consider, at this stage, that the measure in question satisfies these cumulative conditions.
O existenci výhody poskytnuté ze státních prostředků
The existence of an advantage conferred through State resources
Na jedné straně je třeba zdůraznit, že dotyčné opatření je úvěrem, který lze převést na vlastní kapitál společnosti Alitalia [20], který této společnosti schválil přímo italský stát, a který tudíž zahrnuje převod státních prostředků.
It should first be pointed out that the measure in question is a loan, the value of which can be counted as part of Alitalia’s capital [20], directly granted to the company by the Italian State, and thus involving the transfer of State resources.
Mimoto lze toto opatření přičíst italskému státu, poněvadž rozhodnutí o poskytnutí uvedeného úvěru bylo přijato italskou radou ministrů dne 22. dubna 2008 a doplněno výnosem č. 93 ze dne 27. května 2008.
Moreover, this measure is the responsibility of the Italian State, since the decision to grant the loan was adopted by the Italian Council of Ministers on 22 April 2008 and supplemented by Decree-Law No 93 of 27 May 2008.
Pokud jde na straně druhé o existenci hospodářské výhody, je třeba posoudit, zda by za stejných podmínek mohl soukromý investor provést takový kapitálový vklad jako v tomto případě.
As for whether there is an economic advantage, it should be assessed whether, in similar circumstances, a private investor could have been led to provide a capital injection such as that in the case in point.
V tomto ohledu Soudní dvůr upřesnil, že jestliže chování soukromého investora, se kterým musí být srovnán zásah veřejného investora sledujícího cíle hospodářské politiky, není nezbytně chováním běžného investora, který vkládá kapitál za účelem docílení výnosnosti ve víceméně krátkém období, musí být přinejmenším chováním soukromého holdingu nebo soukromého seskupení podniků sledujících strukturální, globální a odvětvovou politiku a vedeného perspektivou dlouhodobější výnosnosti [21].
Here, the Court has stated that, although the conduct of a private investor with which the intervention of the public investor pursuing economic policy aims must be compared need not be the conduct of an ordinary investor laying out capital with a view to realising a profit in the relatively short term, it must at least be the conduct of a private holding company or a private group of undertakings pursuing a structural policy — whether general or sectoral — and guided by prospects of profitability in the longer term [21].
Soudní dvůr rovněž rozhodl, že soukromý společník může racionálně vložit do podniku kapitál, který je potřebný k zajištění jeho další existence, pokud se tento podnik nachází v dočasných obtížích, avšak může – po případné restrukturalizaci – znovu docílit výnosnosti.
The Court has also ruled that a private shareholder may reasonably provide the capital necessary to secure the survival of an undertaking which is experiencing temporary difficulties but is capable of becoming profitable again, possibly after restructuring.
Pokud však kapitálový vklad veřejného investora i z dlouhodobého hlediska od jakékoliv perspektivy výnosnosti odhlíží, je třeba jej považovat za podporu ve smyslu článku 87 Smlouvy [22].
However, when injections of capital by a public investor disregard any prospect of profitability, even in the long term, such provision of capital must be regarded as aid within the meaning of Article 87 of the Treaty [22].
Je třeba rovněž připomenout, že podle ustálené judikatury je třeba posoudit jak existenci, tak význam podpory s ohledem na situaci v okamžiku jejího poskytnutí [23].
It should also be pointed out that, according to settled case-law, both the existence and the amount of aid must be assessed in the light of the situation prevailing at the time it was granted [23].
V tomto daném případě je třeba pro účely použití kritéria soukromého investora a výše uvedených zásad vzít v úvahu finanční situaci společnosti Alitalia a charakteristické znaky dotyčné státní intervence.
In the case in point, for the purposes of applying the private investor criterion and the abovementioned principles, it is necessary to take account of Alitalia’s financial situation and the characteristics of the State intervention in question.
Finanční situace společnosti Alitalia
Alitalia’s financial situation
Pokud jde o finanční situaci společnosti Alitalia, Komise konstatuje, že tato finanční situace byla v době poskytnutí dotyčného úvěru a přijetí výnosu č. 93 vážně ohrožena.
With regard to the financial situation of Alitalia, the Commission notes that it was very precarious at the time of granting of the loan in question and adoption of Decree-Law No 93.
Alitalia totiž zaznamenala konsolidované ztráty ve výši 626 milionů EUR za účetní období 2006 a 495 milionů EUR za účetní období 2007 [24].
Indeed, Alitalia recorded consolidated losses of EUR 626 million for the 2006 financial year and EUR 495 million for the 2007 financial year [24].
Tato okolnost rovněž jasně vyplývá z výnosu č. 80, v němž se zejména uvádí, že poskytnutí dotyčného úvěru musí umožnit obnovu společnosti a musí jí dát možnost pokrýt své okamžité potřeby likvidních prostředků (viz výše uvedený 57. a 58. bod odůvodnění).
This situation is shown equally clearly by Decree-Law No 80, which states, inter alia, that granting the loan in question should make possible the recovery of the company and allow it to meet its immediate liquidity needs (see recitals 57 and 58 above).
Italské orgány mimoto ve své odpovědi Komisi ze dne 30. května 2008 zdůraznily, že přijetí výnosu č. 93 bylo odůvodněno zhoršením finanční situace společnosti a že jí má umožnit zachovat její hodnotu, a zajistit tak pokračování její činnosti.
In their reply of 30 May 2008 to the Commission, the Italian authorities also stated that Decree-Law No 93 was adopted as a result of the worsening financial situation of the company and was intended to enable it to safeguard its value and ensure that it remained in business.
V této souvislosti uvedly, že přijatá opatření mají za cíl zabránit ztrátám, které by měly za následek snížení základního kapitálu a rezerv pod zákonný limit, jakož i zahájení úpadkového řízení („procedura concorsuale“) a likvidaci společnosti.
In this context, they indicated that the measures taken were aimed at ensuring that its losses did not make share capital and reserves fall below the legal limit, thereby preventing insolvency proceedings (procedura concorsuale) and the placing of the company in liquidation.
Dne 3. června 2008 přijaly italské orgány výnos č. 97 [26], který se rovněž odvolává na výše popsanou finanční situaci společnosti Alitalia a který podporuje tuto analýzu.
On 3 June 2008, the Italian authorities adopted Decree-Law No 97 [26], which also referred to the financial situation of Alitalia described above and substantiated this analysis.
V této souvislosti považuje Komise rovněž za vhodné připomenout, že finanční situace společnosti Alitalia se postupně zhoršuje od roku 1997 a od roku 2001 je velmi ohrožená, jak ukazuje popis finanční situace společnosti v rozhodnutích Komise ze dne 18. července 2001, 20. července 2004 a 7. června 2005 (zmíněných výše, viz výše uvedený 47. bod odůvodnění).
In this context, the Commission also considers it appropriate to point out that Alitalia’s financial situation has worsened since 1997 and been very precarious since 2001, as demonstrated by the description of the company’s financial situation in the Commission Decisions of 18 July 2001, 20 July 2004 and 7 June 2005 (previously cited, see recital 47 above).
Podpůrná státní opatření, jichž byla společnost příjemcem od roku 1997, dostatečně prokazují, že se obtížím, s nimiž se společnost potýká již asi deset let, opakovaně čelilo prostřednictvím intervence veřejného akcionáře.
The State support measures which the company has benefited from since 1997 provide ample proof that the difficulties encountered by the company for almost ten years have been overcome repeatedly through the intervention of the State as shareholder.
Charakteristické znaky státní intervence
Characteristics of the State intervention
Pokud jde o podmínky poskytnutí dotyčného opatření, Komise především zjišťuje, že podle výnosu č. 80 je platnou úrokovou sazbou sazba uvedená ve sdělení Komise o současných úrokových sazbách pro navrácení státní podpory a referenčních/diskontních sazbách pro 25 členských států platných od 1. ledna 2008 a od 1. července 2008 sazba uvedená v souladu se sdělením Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb [28].
With regard to the conditions for granting of the measure in question, the Commission notes, firstly, that, according to Decree-Law No 80, the interest rate applicable is that indicated in the Commission notice on current State aid recovery interest rates and reference/discount rates for 25 Member States applicable as from 1 January 2008 and, with effect from 1 July 2008, the rate indicated in the Communication from the Commission on the revision of the method for setting the reference and discount rates [28].
Tato sazba byla zvýšena o 1 % výnosem č. 93 [29].
This rate was increased by 1 % by Decree-Law No 93 [29].
Je důležité zdůraznit, že pokud jde o sdělení Komise o současných úrokových sazbách pro navrácení státní podpory a referenčních/diskontních sazbách pro 25 členských států platných od 1. července 2008 [30], sazby v něm uvedené mají odrážet průměrnou úroveň platných úrokových sazeb v jednotlivých členských státech pro střednědobé a dlouhodobé úvěry (pět až deset let) s běžným zajištěním.
With regard to the Commission notice on current State aid recovery interest rates and reference/discount rates for 25 Member States applicable as from 1 July 2008 [30], it is important to note that the rates therein are supposed to reflect the average level of the interest rates in force in the various Member States for medium- and long-term loans (five to ten years) where normal security is provided.
Komise se ale domnívá, že ačkoliv jsou tyto sazby zvýšené o 1 %, nemohou být považovány za odpovídající, jelikož se jedná o podnik, jehož finanční situace je vážně ohrožena.
The Commission considers that, even increased by 1 %, these rates cannot be considered appropriate, since the financial situation of the company in question is very precarious.
Toto sdělení ostatně vychází ze sdělení Komise o metodě stanovování referenčních a diskontních sazeb z roku 1997 [31], podle něhož se uvádí, že „takto určená referenční úroková sazba je minimální sazbou, kterou je možné zvýšit ve zvláštních rizikových situacích (například podnik v nesnázích nebo není-li poskytnuta záruka obvykle požadovaná bankami).
Furthermore, this notice is based on the 1997 Commission notice on the method for setting the reference and discount rates [31], which states that ‘the reference rate thus determined is a floor rate which may be increased in situations involving a particular risk (for example, an undertaking in difficulty, or where the security normally required by banks is not provided).
V takových případech může přirážka činit až 400 bázových bodů nebo více, kdyby žádná soukromá banka nesouhlasila s poskytnutím příslušné půjčky“.
In such cases, the premium may amount to 400 basis points or more if no private bank would have agreed to grant the relevant loan’.
Komise se však domnívá, že i kdyby byla referenční sazba zvýšena o 100 základních bodů, jak stanoví výnos č. 93, nebyla by tím odpovídajícím způsobem zohledněna situace zvláštního ohrožení, v níž se Alitalia v době poskytnutí opatření nacházela.
The Commission believes that even a premium on the reference rate of 100 basis points, as provided for by Decree-Law No 93, does not take sufficient account of the particularly precarious situation of Alitalia at the time of granting of the measure.
Na základě předchozích informací se tudíž Komise domnívá, že soukromý investor, jenž by se v daném případě nacházel v situaci srovnatelné se situací italského státu, dokonce i za předpokladu, že by poskytnutí dotyčného opatření společnosti Alitalia schválil, by nesouhlasil s tím, aby se poskytnutá úroková sazba, byť zvýšená o 100 základních bodů, uplatnila na podnik, jehož finanční situace je normální.
Accordingly, on the basis of the foregoing, the Commission believes that, even if a private investor in a similar situation to that of the Italian State in the case in point had agreed to granting the measure in question to Alitalia, it would not have accepted the interest rate being that applicable to a company in a normal financial situation, even with a premium of 100 basis points.
Komise dále zdůrazňuje, že k rozhodnutí italské vlády poskytnout dotyčný úvěr došlo dne 22. dubna 2008, tedy v týž den, kdy byla stažena nabídka k odkoupení společnosti Alitalia skupinou Air France-KLM [33], a že důvodem k přijetí výnosu č. 93 bylo zhoršení finanční situace společnosti.
The Commission notes that the decision of the Italian Government to grant the loan in question was taken on 22 April 2008, following the withdrawal, on the same day, of the bid by the Air France-KLM group to purchase Alitalia [33], and that the adoption of Decree-Law No 93 was motivated by the company’s worsening financial situation.
Ať už byly důvody ke stažení nabídky ze strany Air France-KLM jakékoliv, souvisejí zejména s finanční situací společnosti Alitalia [34] a nic to nemění na tom, že rozhodnutí o poskytnutí dotyčného úvěru následovalo bezprostředně po rozhodnutí o stažení.
Whatever the reasons for withdrawal of the Air France-KLM bid, which were linked, inter alia, to Alitalia’s financial situation [34], the fact remains that the decision to grant the loan in question immediately followed this decision to withdraw the bid.
V tomto ohledu nepodložené tvrzení italských orgánů, podle něhož neuskutečnění této operace nenarušovalo projekt privatizace, nemohlo při neexistenci důkazů přispět k prokázání takového projektu v době poskytnutí dotyčného opatření.
In this connection, credence cannot be given to the Italian authorities’ unsubstantiated claim that the non-completion of this deal did not undermine the prospect of privatisation in the absence of evidence demonstrating the reality of such a plan as at the time of granting the measure in question.
Pokusy o privatizaci společnosti, na které se italské orgány odvolávají ve svém dopise ze dne 30. května 2008 a které se týkají období od konce roku 2006 do konce roku 2007, nemohou totiž prokázat, že v době poskytnutí dotyčného opatření existovala skutečná alternativní perspektiva odkoupení.
The attempts to privatise the company to which the Italian authorities refer in their letter of 30 May 2008 and which concern the period between the end of 2006 and the end of 2007 are not enough to demonstrate that a real alternative takeover possibility existed when the measure in question was granted.
Co se týče dopisu pana B. Ermolliho společnosti Alitalia, o němž se zmiňují italské orgány ve svém dopise ze dne 30. května 2008 a který podle nich prokazuje zájem italských podnikatelů a investorů o vypracování plánu obnovy společnosti, nelze ani jej považovat za perspektivu tohoto druhu [35].
With regard to the letter from Mr B. Ermolli to Alitalia, to which the Italian authorities referred in their letter of 30 May 2008 and which, in their view, demonstrated the interest of some Italian entrepreneurs and investors in drawing up a plan to relaunch the company, this can no longer be considered to be a prospect of privatisation [35].
Co se týče vývoje, který následoval po dni 30. května 2008, o němž se zmiňují italské orgány ve svých dopisech, a přesněji smlouvy uzavřené dne 9. a 10. června 2008 mezi společností Alitalia a Intesa Sanpaolo, stačí připomenout, že pro účely posouzení dotyčného opatření je třeba vzít v úvahu okolnosti převažující v době jeho poskytnutí.
As for the developments after 30 May 2008 to which the Italian authorities refer in their letters and, more precisely, the contract concluded on 9 and 10 June 2008 between Alitalia and Intesa Sanpaolo, it is sufficient to point out that, for the purposes of assessing the measure in question, account must be taken of the circumstances prevailing as at the time when it was granted.
V každém případě Komise zdůrazňuje, že skutečnost, že Itálie svěřila v červnu 2008 společnosti Intesa Sanpaolo úkol podporovat a hledat privatizační řešení společnosti, nelze považovat za jistou a okamžitou perspektivu odkoupení společnosti, neboť k tomuto dni ostatně neexistuje žádná jistota, že úkol, který byl společnosti Intesa Sanpaolo svěřen, má naději na úspěch.
In any case, the Commission would point out that the fact that Alitalia charged Intesa Sanpaolo in June 2008 with seeking a solution for privatisation of the company cannot be considered as a sure and immediate prospect of takeover of the company, as there was no certainty as at that date as to the success of the task assigned to Intesa Sanpaolo.
V této souvislosti je třeba zdůraznit, že v době poskytnutí dotyčného opatření italským státem žádný soukromý akcionář společnosti Alitalia tuto společnost nepodpořil současně se státem, aby jí umožnil krýt okamžitou potřebu likvidních prostředků.
It should also be pointed out here that, when the measure in question was granted by the Italian State, none of Alitalia’s private shareholders took action to support it alongside the State, in order to enable it to handle its immediate liquidity need.
Zdánlivě současné stažení výše zmíněné nabídky na odkoupení a poskytnutí uvedeného úvěru italskou vládou, neexistence jiné perspektivy převzetí v okamžiku jeho poskytnutí a absence finančního zásahu soukromých akcionářů společnosti Alitalia spolu s italským státem podporují závěr, že akcionář srovnatelné velikosti by vzhledem k závažnosti situace společnosti s poskytnutím tohoto úvěru nesouhlasil.
The almost simultaneous occurrence of withdrawal of the aforementioned takeover bid and granting of the loan by the Italian Government, the absence of other recovery prospects at the time of granting and the absence of financial intervention from Alitalia’s private shareholders alongside that of the Italian State reinforce the conclusion that a shareholder of comparable size would not have agreed to grant this loan, given the seriousness of the situation.
Komise se ostatně domnívá, že vzhledem k vážně ohrožené finanční situaci společnosti Alitalia by jí takový soukromý investor neodsouhlasil poskytnutí jakéhokoli úvěru, a tím méně úvěru, jehož částku si může převést na svůj vlastní kapitál a který v případě likvidace společnosti bude splacen až po uspokojení nároků všech ostatních věřitelů společně a nerozdílně a poměrně k základnímu kapitálu (viz čl. 4 odst. 4 výnosu č. 93).
The Commission also believes that, given Alitalia’s very precarious financial situation, such a private investor would not have agreed to grant it any loan, much less a loan the value of which could be counted as part of its capital, which, in the event of liquidation of the company, would not be reimbursed until after all the other creditors had been paid off, jointly and in proportion to the share capital (see Article 4(4) of Decree-Law No 93).