natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Co se týká uplatnění článků 296 a 298 Smlouvy o ES, Komise zamítá argumentaci Řecka, že na každou zálohu poukázanou v rámci smluv o obranné činnosti lze aplikovat ustanovení článků 296 Smlouvy o ES.
As regards the application of Articles 296 and 298 of the Treaty, the Commission rejects Greece’s argument that any advance payment paid in the framework of a military contract would automatically fall under Article 296.
Obzvláště když v posuzovaném případě samotné vedení ŘL přiznalo, že jistá část záloh vysoce překračovala částky krátkodobě nutné k plnění příslušných smluv a dočasně byly použity k financování jiných činností.
In particular, in the present case the management of HSY itself acknowledged that some advance payments exceeded by far the amounts needed for the execution of the contracts in the short term and therefore were temporarily used for other purposes.
Na konkrétní opatření lze uplatnit aplikační rámec článku 296 Smlouvy o ES pouze v případě, pokud by se Řecko domnívalo, že toto opatření považuje za „nezbytné k ochraně podstatných zájmů své bezpečnosti a které je spjato s výrobou zbraní, střeliva a válečného materiálu nebo obchodem s nimi“.
A measure falls in the scope of Article 296 only if Greece considers it to be ‘necessary for the protection of the essential interests of its security which are connected with the production of or trade in arms, munitions and war material’.
Komise připomíná, že Řecko nevysvětlilo, proč část záloh, která převyšovala nutné zdroje k realizaci příslušných obranných programů, představovala „ochranu podstatných zájmů bezpečnosti“.
The Commission observes that Greece has not explained why the part of the advance-payments that exceeded the funds necessary to execute the military projects concerned would have contributed to ‘the protection of the essential interests of its security’.
Samotné Komisi je zatěžko pochopit, proč by něco takového mělo platit, když loděnice nepotřebovaly předmětný kapitál na výrobu onoho vojenského materiálu, a nikdy jej k tomuto účelu nepoužily.
The Commission itself fails to understand why it would be the case since the yard did not need them to produce the war material concerned and did not use them for that purpose.
V daném případě, kdy ze skutečných okolností vyplývá, že nelze uplatnit tolik diskutovaný článek 296 Smlouvy o ES, bylo povinností Řecka vysvětlit důvody, proč přes to všechno měly vysoce přemrštěné zálohy přispět k její národní bezpečnosti.
In such a case, where the facts indicate that Article 296 does not apply, Greece should have explained why it nevertheless considers that these excess advance payments have contributed to its security.
Jelikož k něčemu takovému nedošlo, Komise dospěla k závěru, že ony tak diskutované zálohy nebyly zapotřebí k realizaci příslušných smluv obranného charakteru, a tudíž se na ně nevztahuje použití článku 296 Smlouvy o ES.
Since it was not done, the Commission concludes that these advance payments, in the period during which they were not necessary for the execution of the military contracts concerned, do not fall within the scope of Article 296 of the Treaty.
Protože zálohy byly v první fázi použity k financování činností loděnic jako celku, Komise konstatuje, že 75 % podíl předmětných záloh byl použit k financování vojenských aktivit a 25 % podíl byl použit k financování civilních aktivit.
Since the advance payments have initially been used for financing all the activities of the yards, the Commission considers that 75 % of these advance payments has financed military activities and 25 % has financed civil activities.
Takže minimálně po dobu jednoho roku se na 25 % část z 81,3 milionu EUR a na 25 % část ze 40 milionů EUR vztahovala právní ustanovení o státních podporách.
In other words, during at least one year 25 % of EUR 81,3 million and 25 % of EUR 40 million fell under State aid rules.
Výše uvedené přemrštěné zálohy představují státem poskytnutý bezúročný úvěr.
These excessive advance payments constitute interest-free loans granted by the State.
V tomto smyslu poskytují ŘL selektivní výhodu.
They therefore convey a selective advantage to HSY.
Dalo by se namítnout, že pokud stát nakupuje zboží za podmínek přijatelných pro soukromou společnost, pak z dané kupní smlouvy, včetně poskytnutých záloh a dalších smluvních ustanovení, nemůže výrobci plynout selektivní výhoda.
One could argue that if the State purchases products in a way which would be acceptable for a private firm, the purchase contract — including its terms like the advance payments — can not convey a selective advantage to the producer.
Jenže stát se, kromě případu, kdy v rámci smluv obranného charakteru přidělených ŘL, nikdy vůči soukromé společnosti projevující zájem o nákup zboží nezachoval způsobem pro ni přijatelným.
However, in the framework of the military contracts awarded to HSY, the State has never behaved in a way acceptable for a private firm wanting to purchase goods.
Soukromá společnost by se například porovnáním všech případných výrobců pokusila o poukázání té nejnižší možné zálohy.
In particular, a private firm would have sought to pay the lowest price possible by considering all potential suppliers in the world.
Řecko naopak vždy omezovalo svůj výběr na dodavatel, působící na území Řecka (nebo na konsorcia, z nichž alespoň jeden z členů působí na území Řecka), a to výhradně za účelem podpory zaměstnanosti v Řecku a za účelem udržení schopnosti výroby zařízení obranného charakteru v Řecku.
Conversely, Greece has always limited its choices to suppliers active in Greece (or to consortia having a member active in Greece), in order to support employment in Greece and in order to maintain capacity of production of military products in Greece.
Takže soukromá společnost by tyto tak kontraproduktivní kupní smlouvy nikdy neuzavřela.
A private firm would therefore not have concluded these purchase contracts.
Kromě toho, žádná soukromá společnost by nepřistoupila k poukázání záloh vysoce překračujících částky utnou k realizaci své objednávky, ale pokusila by se eliminovat na co nejnižší částku
In addition, a private firm would not have accepted to make advance payments exceeding what was needed to execute its orders, but would have tried to limit advance payments as much as possible.
Za těchto okolností se Komise domnívá, že posuzované přemrštěné zálohy představují bezúročný úvěr.
In these circumstances, the Commission considers these excessive advance payments as an interest-free loan.
Z výše uvedených listinných podkladů vyplývá, že minimálně po doby jednoho roku byl příslušný kapitál používán k financování jiných činností, a nikoliv k realizaci příslušných smluv.
The aforementioned documents shows that at least during one year these funds have been used for other activities than the execution of the contracts concerned.
Komise se tak domnívá, že odpovídají ročnímu bezúročnému úvěru.
The Commission therefore considers them equivalent to a one-year loan free of any interest.
Na základě rozboru úvěrových schopností ŘL, jak bylo dovozeno v části 3.1, výše podpory obsažená v předmětných úvěrech, poskytnutých po 30. červnu 1999, je rovna výši referenční úrokové sazby pro Řecko plus 600 bazických bodů.
In accordance with the analysis of the creditworthiness of HSY laid down in section 3.1 of the present decision, the amount of aid included in these loans granted after 30 June 1999 is equal to the reference rate for Greece plus 600 basis points.
Komise neshledala žádný důvod opravňující k posouzení dané podpory za slučitelnou.
The Commission has not found a basis on which this aid could be found compatible.
Nakolik toto opatření směřovalo k podpoře celkových aktivit loděnic, a jeví se provozní podporou, pak s odkazem na předchozí posouzení jiných opatření, jmenované loděnice nebyly v letech 1999, 2000 a 2001 oprávněny přijmout provozní podpory.
Since this aid supports the general operation of the yard, it seems to be operating aid, but, as already explained in the assessment of prior measures, this yard was not entitled to receive operating aid in 1999, 2000 or 2001.
Jelikož tato podpora představuje neoprávněnou podporu, musí být vrácena.
Since the aid is unlawful and incompatible, it must be recovered.
Otázkou oddělení účetní evidence se bude Komise zabývat na konci tohoto rozhodnutí.
As regards the separation of accounts, the Commission will deal with this issue at the end of the present decision.
Ustanovení o odškodnění HDW/Ferrostaal v případech navrácení neoprávněných podpor poskytnutých ŘL (opatření E18c)
Indemnifying clause in favour of HDW/Ferrostaal in the case where aid would be recovered from HSY (measure E18c)
V rozhodnutí o rozšíření řízení se uvádí, že řecký stát se zavázal poskytnout kupujícímu ŘL odškodnění (tedy HDW/Ferrostaal) v případě, kdy budou ŘL nuceny vrátit případně neslučitelné podpory, poskytnutých před a během privatizace.
The extension decision indicates that the Greek State promised to indemnify the purchaser of HSY (i.e. HDW/Ferrostaal) in case incompatible aid granted before and at the time of the privatisation was recovered from HSY.
Z právního hlediska byla tato záruka poskytnuta prostřednictvím dvoufázového mechanismu:
From a legal point of view, this guarantee was granted through a two steps mechanism:
Na straně první banka ETVA poskytla kupujícímu ŘL (tedy HDW/Ferrostaal) záruku.
On the one hand, ETVA granted a guarantee to the purchaser of HSY (i.e. HDW/Ferrostaal).
V souladu s touto zárukou by banka ETVA poskytla HDW/Ferrostaal odškodnění za případné podpory, které by byly ŘL povinny vrátit.
According to this indemnification guarantee, ETVA would indemnify HDW/Ferrostaal for any aid recovered from HSY.
V rozhodnutí o rozšíření řízení byla zdůrazněna okolnost, že ve smlouvě o prodeji akcií ŘL (dále jen „SPA ŘL“) uzavřené dne 11. října 2001 mezi ETVA a HDW/Ferrostaal to byla banka ETVA, v té době ještě pod kontrolou státu, kdo se HDW/Ferrostaal zavázal k poskytnutí odškodnění.
The extension decision underlines that in the Agreement for the sale of the share of HSY (hereinafter ‘HSY SPA’) concluded between ETVA and HDW/Ferrostaal on 11 October 2001, ETVA, which was at that moment still under the control of the State, already promised to provide this guarantee to HDW/Ferrostaal.
Zdá se tedy, že odškodnění poskytnuté bankou ETVA, je nutno přisoudit státu.
The guarantee granted by ETVA seems therefore imputable to the State,
Na straně druhé stát poskytl záruku kupci 57,7 % podílu akcií banky ETVA (tj. bance Pireus).
On the other hand, the State provided a guarantee to the purchaser of 57,7 % of the shares of ETVA (i.e. Piraeus Bank).
Podle této záruky na odškodnění by řecký stát zaplatil bance Pireus 100 % částky, kterou by případně banka ETVA byla povinna vyplatit kupujícímu ŘL v důsledku odškodnění vyplaceného bankou ETVA kupujícímu ŘL.
According to this indemnification guarantee, the State would pay to Piraeus Bank 100 % of any amount paid by ETVA to the purchaser of HSY as a consequence of an indemnification guarantee granted by ETVA to the purchaser of HSY.
V následujícím schématu je znázorněn tento mechanismus ve svých dvou fázích tak, jak je popsán v rozhodnutí o rozšíření řízení (plnou čarou je znázorněn tok odškodnění v každé ze dvou fází záruky, přerušovanou čarou je znázorněno vlastnictví po dokončení prodeje ŘL a 57,7 % akcií banky ETVA).
The following graph illustrates the structure of the two steps guarantee, such a described in the extension decision (the continuous lines indicate the indemnification flows under each of the two steps of the guarantee, while the dotted line indicates the ownership after the closing of the sale of HSY and of 57,7 % of the shares of ETVA).
Řecká stát
Greek government
(prodávající Banka ETVA)
(Seller of ETVA)
(kupující Banka ETVA)
(Purchaser of ETVA)
(prodávající ŘL)
(Seller of HSY)
(kupující ŘL)
(Purchaser of HSY)
V rozhodnutí o rozšíření řízení se uvádí, že soukromý prodávající by takovou záruku neposkytl, neboť tato byla časově a objemově neohraničená.
The extension decision indicates that a private seller would not have given such a guarantee because it is not limited in time or amount.
Dále by akcionář v tržním prostředí dal přednost vyhlášení konkursu na ŘL a jejich likvidaci, než aby je za takových podmínek prodával.
In addition, a market economy shareholder would have preferred to let HSY go bankrupt and be liquidated rather than selling it in these circumstances.
Skutečností je, že stát za prodej utržil ceny pouhých 6 milionů EUR, kdežto částky, které se zárukami zavázal uhradit, byly mnohem vyšší.
Indeed, the sale price received by the State was only EUR 6 million and the indemnity payments that the State should have expected to make under the guarantee were much larger.
Přesto, že osobou oprávněnou k této dvoufázové záruce byly HDW/Ferrostaal, v rozhodnutí o rozšíření řízení se uvádí, že tím, kdo měl z celého procesu prospěch, byly ŘL.
Whereas the legal beneficiary of the two steps guarantee is HDW/Ferrostaal, the extension decision indicates that HSY is the real beneficiary of the whole mechanism.
Bez uvedeného ustanovení o státním odškodnění, by žádný investor nebyl ochoten ŘL koupit.
Without such State indemnifying provision, no investor would have been ready to purchase HSY.
Řecký stát tuto skutečnost výslovně uznal.
The Greek State explicitly recognised this fact.
Je tedy pravděpodobné, že bez této záruky by nedošlo k prodeji ŘL, tyto by nebyly schopny překonat ekonomické potíže a vstoupily by do likvidace.
Therefore, it is likely that without such a guarantee HSY would have remained unsold and unable to face its financial difficulties, and would have gone bankrupt.
Dále se v rozhodnutí o rozšíření řízení uvádí, že předmětná záruka je považována za neslučitelnou per se, neboť snižuje praktický účinek každého rozhodnutí o navrácení.
The extension decision also indicates that such a guarantee seems incompatible per se as it impairs the ‘effet utile’ of any recovery decision.
Loděnice tvrdí, souhlasně s původním hodnocením Komise, že žádný soukromý prodávající by neposkytl tak neomezenou záruku.
Elefsis claims, in accordance with the Commission’s initial assessment, that no private seller would have granted such an unlimited guarantee.
Loděnice Elefsina zpochybňují tvrzení Komise, že žádný investor by bez tohoto ujednání nebyl ochoten loděnice koupit, neboť samy v rámci své vlastní účasti na řízení daného výběrového řízení, kdy hodlaly koupit ŘL, ve své nabídce takovou podmínku nepředložily, a byly ochotny ŘL koupit i bez této záruky.
As regards the Commission’s claim that no investor would have been ready to purchase the yard without such a provision, Elefsis contests it since Elefsis, who participated in the tender procedure and wanted to buy HSY, did not put that condition in its bid for HSY and was ready to purchase HSY without such a guarantee.
Podle loděnic Elefsina byla záruka poskytnuta výhradně společnosti HDW/Ferrostaal.
According to Elefsis, the guarantee was exclusively granted to HDW/Ferrostaal.
Posledně jmenovaná a ŘL jsout ty, kterým ze záruky plynul prospěch.
The latter and HSY are therefore the beneficiaries of the guarantee.
Banka Pireus, která předložila připomínky pouze k tomuto opatření, neboť toto jediné se jí přímo dotýká, předložila mnoho listinných důkazů, z nichž vyplývá, že banka ETVA souhlasila s ujednáním o odškodnění ve prospěch HDW/Ferrostaal již v době uzavírání SPA ŘL v říjnu roku 2001, tedy již v době, kdy stát měl banku ETVA pod plnou kontrolou.
Piraeus Bank, which commented only on that measure because it is the only one in which it is directly involved, provides several documents showing that ETVA already agreed to grant the indemnifying clause in favour of HDW/Ferrostaal at the time of conclusion of HSY’s SPA in October 2001, at a time when ETVA was still controlled by the State.
Banka Pireus předložila smlouvy, listinné podklady a výpisy článků z tisku, z nichž vyplývá, že to byl stát, kdo řídil proces privatizace ŘL.
Piraeus Bank produces contracts, documents and press articles illustrating that the privatisation procedure of HSY was managed by the State.
Ve smlouvě uzavřené mezi řeckým státem a bankou Pireus ze dne 20. března 2002 je ustanovení, podle něhož bude řecký stát i nadále řídit průběh privatizace ŘL přesto, že se banka Pireus stala většinovým vlastníkem banky ETVA.
The agreement between the Greek government and Piraeus Bank, dated 20 March 2002, provides that, even though Piraeus Bank became the majority shareholder of ETVA, the privatisation process of HSY would continue to be managed by the State.
Dále banka Pireus odhalila, že ve výzvě zájemcům k podání nabídek z července roku 2001 bylo výslovně uvedeno, že v případě, kdy bude po ŘL požadováno navrácení státních podpor z titulu případného porušení právních předpisů Společenství, osoba, která podala nejvyšší nabídku, nebude povinna k úhradě předmětných částek.
Finally, Piraeus Bank shows that in the invitation to tender sent to potential bidders in July 2001, it was already explicitly stipulated that in the event that a recovery is imposed on HSY pursuant to a potential breach of the EU regulations regarding State aid, the highest bidder will not be responsible for the payment of such a recovery.
TKMS/ΕΝΑΕΧ uvádí, že již během průběhu vyjednávání s bankou ETVA o koupi ŘL bylo zřejmé, že posledně jmenovaná obdržela od řeckého státu ekonomickou podporu.
TKMS/GNSH indicates that during the negotiations with ETVA for the purchase of HSY, it became clear that HSY had received some financial support from the Greek State.
Přesto však nic z výše a rozsahu těchto opatření a z konkrétních podmínek, za jakých byla přijata, nebylo uchazečům o koupi známo.
However, neither the extent of these measures nor the precise circumstances under which they had been taken was known to the potential buyers.
Po celou dobu řízení v rámci předkládání nabídek měli uchazeči o koupi minimální informace o jednotlivých opatřeních, která jsou předmětem tohoto řízení.
During the bidding process the buyers received very little information on the various measures which are now subject of the present procedure.
To však znamená, že uchazeči o koupi nemohli kvantifikovat případný dopad státních podpor na ŘL.
In other words, for the buyers the possible State aid implications of HSY were not quantifiable.
HDW/Ferrostaal v rámci vyhnutí se nebezpečí vystavení sebe samotné jakémukoli riziku spojenému se staršími nebo současnými podporami požadovala, aby Komise vydala souhlas nebo písemné vyjádření o uložení/zamítavé stanovisko ke starším podporám.
In order to avoid being exposed to any risks from past or present aid, HDW/Ferrostaal insisted that approval or a comfort letter/negative clearance should be obtained from the Commission for past aid measures.
V případě, kdy by toho nebylo možné dosáhnout, měl prodávající nabídnout kupujícímu přijatelnou formu záruky.
Should this not be possible, the buyer would suggest an acceptable form of guarantee to the seller.
Po několikerém kontaktování Komise bylo zřejmé, že posledně jmenovaná nebude ochotna vydat zmíněné dobrozdání/zamítavé stanovisko.
Following contacts with the Commission, it became clear that it would not be ready to issue such a comfort letter/negative clearance.
V rozhodnutí o schválení prodeje ŘL ve prospěch HDW/Ferrostaal sama Komise přiznává, že není znám rozsah dotací.
In the merger decision approving the acquisition of HSY by HDW/Ferrostaal, the Commission itself acknowledges that the extent of the subsidies was not known.
Za těchto okolností byla dne 31. března 2002 přijata dohoda o připojení doložky o odškodnění k SPA ŘL, kterou banka ETVA, coby prodávající ŘL, garantovala úhradu veškeré škody, kterou by kupující utrpěl v případě požadavku na navrácení podpor poskytnutých ŘL.
In these circumstances, the indemnifying clause was agreed upon on 31 May 2002 as an Addendum to the HSY SPA, whereby ETVA as vendor of HSY guaranteed to make up for any financial loss the buyer would suffer in case of recovery of aid from HSY.
KMS/ΕΝΑΕΧ dovozuje, že žádný investor by bez této záruky nepřistoupil ke koupi ŘL.
TKMS/GNSH concludes that no investor would have agreed to buy HSY without such a guarantee.
Toto tvrzení také potvrzuje druhá zpráva Deloitte, kterou TKMS/ΕΝΑΕΧ předložily v červnu roku 2007.
This claim was also confirmed by the second Deloitte report, which was submitted by TKMS/GNSH in June 2007.
TKMS/ΕΝΑΕΧ se domnívají, že toto opatření nemůže být přisouzeno státu, neboť záruku poskytla banka ETVA, která již nebyla pod kontrolou státu.
TKMS/GNSH considers that the measure is not imputable to the State since it was granted by ETVA at a time when it was not under the control of the State anymore.
Podle SPA ŘL, uzavřené v říjnu roku 2001, banka ETVA skutečně neměla smluvní povinnost k odškodnění ΕΝΑΕΧ.
Indeed, on the basis of HSY’s SPA concluded in October 2001, there was no contractual obligation for ETVA to indemnify GNSH.
Pravděpodobnost, že budou nuceny uhradit záruku, byla relativně nízká.
The probability that the guarantee would have to be paid out was relatively low.
Naopak, v případě likvidace loděnic by škoda z poskytnutých úvěrů a záruk poskytnutých ŘL představovala mnohonásobně vyšší částku. (Způsob výpočtu, jež dokládá toto tvrzení, je uveden ve druhé zprávě Deloitte, kterou předložily TKMS/ΕΝΑΕΧ).
Conversely, if the yard was liquidated, the losses on the loans and guarantees granted to HSY would represent much larger amounts (The calculation justifying this claim was provided in the second Deloitte report submitted by TKMS/GNSH).
Dále pak TKMS/ΕΝΑΕΧ tvrdí, že zárukou, kterou stát poskytl bance Pireus dne 20. března 2002, byl v rámci odškodnění státu ve prospěch banky Pireus kryt pouze 57,7 % podíl částky, kterou by zaplatila banka ETVA kupci ŘL (tedy HDW/Ferrostaal).
In addition, TKMS/GNSH considers that the guarantee granted by the State to Piraeus Bank on 20 March 2002 provides that the State would pay indemnification to Piraeus Bank amounting to only 57,7 % of any amount paid by ETVA to the purchaser of HSY (i.e. HDW/Ferrostaal).
Naopak zárukou, kterou banka ETVA dne 31. března 2002 poskytla HDW/Ferrostaal, bylo v plné výši 100 % kryto odškodnění, které by banka ETVA vyplatila HDW/Ferrostaal za záruky, které by byly ŘL povinny vrátit.
Conversely, the guarantee granted by ETVA to HDW/Ferrostaal on 31 May 2002 provides that ETVA would pay indemnification to HDW/Ferrostaal amounting to 100 % of any aid recovered from HSY.
TKMS/ΕΝΑΕΧ nemůže pochopit, z jakého důvodu taková doložka o odškodnění může vést k navrácení podpor.
TKMS/GNSH fails to see why such an indemnifying provision could constitute a circumvention of the recovery of aid.
Ve skutečnosti, budou-li nuceny ŘL vrátit podpory, stát neposkytne odškodnění ŘL, ale jejímu kupci (tedy TKMS/ΕΝΑΕΧ, což je nástupce HDW/Ferrostaal).
Indeed, if aid would be recovered from HSY, the State would not indemnify HSY, but the purchaser of HSY (i.e. TKMS/GNSH, which is the successor of HDW/Ferrostaal).
TKMS/ΕΝΑΕΧ se dále domnívají, že záruka, kterou stát poskytl bance Pireus, může představovat podporu poskytnutou bance Pireus a ŘL.
TKMS/GNSH also considers that the guarantee granted by the State to Piraeus Bank could constitute aid to Piraeus Bank and ETVA.
Podle Řecka a ŘL, doložka o odškodnění nepředstavuje podporu.
According to Greece and HSY, the indemnifying clause is not an aid.
Za prvé, nemůže být přisouzena státu, neboť ji poskytla banka ETVA, která již nebyla pod kontrolou státu.
First, it is not imputable to the State since it was granted by ETVA Bank, at a time when it was not under State control anymore.
Za druhé, Řecko a ŘL tvrdí, že z titulu hlavního akcionáře banky ETVA se při prodeji svého podílu v ŘL řecký stát zachoval jakou soukromý investor.
Second, Greece and HSY claim that the Greek State acted as a market investor when it sold its stake in HSY as the main shareholder of ETVA.
Záruka, kterou kupujícímu poskytli prodávající, představuje formální a obvyklou podmínku obchodních smluv.
The guarantee granted to the purchaser by the vendors of HSY is a standard and normal condition in commercial agreements.