natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A konečně byl úvěr poskytnut za tržní cenu: podnik Pickman zaplatil záruční prémii ve výši 1,5 % ročně a zajistil v plném rozsahu záruku prostřednictvím zástavního práva z části svého nemovitého majetku, zapsaného ve prospěch IDEA.
Finally, it paid the market price for the loan: Pickman paid an annual premium of 1,5 % and secured the guarantee in full with a mortgage in favour of IDEA on part of its real estate.
V odpověď na žádost Komise o odhad hodnoty nemovitého majetku podniku Pickman v posledních letech zaslal Pickman dva samostatné odhady, první ze dne 31. května 2005 (10962598,56 EUR) a druhý ze dne 4. října 2007 (12512066,27 EUR).
In response to a request from the Commission for an estimate of the value of Pickman’s real estate in recent years, Pickman sent two independent estimates dated 31 May 2005 (EUR 10962598,56) and 4 October 2007 (EUR 12512066,27).
Ke dni 20. května 2004 nebyl nemovitý majetek zatížen žádným zástavním právem, ke dni 8. května 2007 byla již však na něj zapsána dvě zástavní práva, první ve prospěch úvěrové instituce Monte de Piedad y Caja de Ahorros de Huelva y Sevilla, ve výši 3300000 EUR, navýšených o úroky a výdaje, a druhé ve prospěch IDEA, ve výši 1300000 EUR, navýšených o výdaje ve výši 104000 EUR. Podnik Pickman tvrdí, že celková výše, jíž dosahovala obě tato zástavní práva, byla i nadále mnohem nižší než odhadovaná hodnota nemovitého majetku, takže riziko, které podstupovala IDEA a které bylo ostatně velmi nízké, bylo dostatečně vyváženo vzhledem k souhrnné ceně, která by byla na trhu běžně zaplacena.
On 20 May 2004, the real estate was not mortgaged, whereas on 8 May 2007 it was charged with two mortgages, the first in favour of Monte de Piedad y Caja de Ahorros de Huelva y Sevilla and the second in favour of IDEA, in the amounts of EUR 3300000 plus interest and costs and of EUR 1300000 plus EUR 104000 in costs respectively. Pickman maintains that the total amount of these two mortgages was still significantly lower than the estimated value of the real estate, and the, very limited, risk borne by IDEA was therefore amply covered, on the basis of the overall market price payable normally.
Z těchto důvodů je podnik Pickman přesvědčen, že všechny čtyři podmínky byly splněny a že se zde nejedná o státní podporu.
Consequently, Pickman is of the opinion that the four conditions are satisfied and that no State aid is involved.
Pickman nezpochybňuje původní posouzení provedené Komisí, podle nějž představují uvedená opatření státní podporu, tvrdí však, že jsou slučitelná s čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES a že se na ně vztahuje schválený režim umožňující poskytování podpor na záchranu a restrukturalizaci malým a středním podnikům v obtížích.
Pickman makes no reference to the Commission’s initial assessment that the measures constitute State aid, but does claim that they are compatible with Article 87(3)(c) of the EC Treaty and covered by the approved scheme, which provides for the possibility of granting rescue and restructuring aid to SMEs in difficulty.
Pickman zdůrazňuje skutečnost, že uvedená opatření splňují požadavek stanovený v rámci schváleného režimu a že maximální hodnotu 4 milionů EUR překračují pouze o 0,46 milionu EUR, což je mnohem méně než prahová hodnota 10 milionů EUR, která je uvedena v bodu 68 pokynů z roku 1999; režim pro malé a střední podniky byl tedy podle něj dodržen.
Pickman points out that the measures comply with the requirement laid down under the approved scheme and that they exceed the EUR 4 million ceiling by only EUR 0,46 million, significantly below the EUR 10 million threshold established in point 68 of the 1999 Guidelines for schemes to assist SMEs.
Schválený režim i pokyny z roku 1999 vyžadují, aby byla podpora omezena na nutné minimum a aby se na plánu obnovení dlouhodobé životaschopnosti podílel významným dílem i příjemce, nestanoví však žádná kompenzační opatření, přičemž jedinou povinností příjemce podpory je nezvyšovat produkční kapacitu.
The approved scheme, like the 1999 Guidelines, requires that the aid must be limited to the minimum necessary and that the beneficiary must contribute significantly to the plan to restore its long-term viability, but makes no provision for compensatory measures. The only obligation incumbent on the aid beneficiary is to not increase its production capacity.
Podnik Pickman tvrdí, že plán restrukturalizace povolující opatření 3 až 6, který byl vypracován nezávislým poradcem Auditoria y Consulta, S.A. v říjnu 2003 a který byl schválen španělskými orgány v březnu 2004, plně odpovídá uvedeným požadavkům, pokud jde o zásadu „jednou a dost“, nezbytnost, podíl příjemce, zákaz zvyšování produkční kapacity a vyhlídky na dlouhodobou udržitelnost za různých podmínek.
Pickman maintains that the restructuring plan approving measures 3 to 6, which was drawn up by an independent assessor, Auditoria y Consulta SA, in October 2003 and approved by the Spanish authorities in March 2004, is fully compliant with those requirements in relation to the ‘one-time, last-time’ principle, necessity, own contribution, the prohibition on increasing capacity and the prospects of long-term viability in various scenarios.
Konečně Pickman zdůrazňuje, že v důsledku uvedených opatření nedošlo k protiprávnímu narušení trhu, neboť jejich příjemcem byl střední podnik umístěný v regionu spadajícím do čl. 87 odst. 3 písm. a), jehož podíl na trhu byl ve srovnání s běžnými obchodními objemy velmi nízký; tvrdí, že tento podnik plně dodržel harmonogram schváleného plánu restrukturalizace a že se již od roku 2006 jeho finanční situace skutečně zlepšovala, takže nebylo nutné uplatnit kompenzační opatření.
Finally, Pickman points out that the measures have not caused any undue market distortion and have benefited a medium-sized company, located in an Article 87(3)(a) region, with a very limited market share in terms of the overall volume of trade, which has complied fully with the schedule of the approved restructuring plan and has duly improved its financial situation since 2006, with the result that there has been no need to implement compensatory measures.
Španělské orgány plně podporují argumenty, které uvádí podnik Pickman ve svých připomínkách; potvrzují rovněž závěr, že opatření 2 a 7 nelze považovat za státní podporu, zatímco opatření 3 až 6 představují státní podporu, která je však v každém případě slučitelná se společným trhem.
As far as the observations made by Pickman are concerned, the Spanish authorities fully endorse the arguments put forward as well as the conclusion that measures 2 and 7 are not to be regarded as State aid, whereas measures 3 to 6 do constitute existing aid which in any event is compatible with the common market.
Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou neslučitelné se společným trhem podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy.
Under Article 87(1) of the EC Treaty, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods is, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the common market.
Úvodem Komise přezkoumá opatření 7 na základě posouzení opatření 2; jedná se o stejné pořadí, jaké bylo uplatněno v připomínkách podaných španělskými orgány a příjemcem.
As a preliminary point, the Commission will evaluate measure 7 after assessing measure 2, following the order of the observations submitted by the Spanish authorities and the beneficiary.
Jak již bylo uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení i v tomto rozhodnutí, kvalifikace opatření 7 bude mít totiž dopad na volbu právních předpisů, podle nichž budou posuzována zbývající opatření 3 až 6.
In fact, the classification of measure 7 has implications on the set of rules to be applied to the remaining measures 3 to 6, as anticipated in the opening Decision and established in this Decision.
Pokud jde o opatření 2, v rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila Komise pochybnosti týkající se toho, zda se správa sociálního zabezpečení chovala během svého vyjednávání ohledně dluhu podniku Pickman jako soukromý věřitel.
As far as measure 2 is concerned, the doubts raised by the Commission in the opening Decision concerned whether the Social Security Treasury had acted as a private creditor in its negotiations concerning Pickman’s debt.
Zejména je pravdou, že podle španělských právních předpisů je vůči pohledávkám týkajícím se pojistného na sociální zabezpečení poskytováno přednostní zacházení; znamená to, že v takovém případě lze uzavřít zvláštní dohodu a vyhnout se tak řízení stanovenému pro věřitele, na něž se nevztahuje přednostní zacházení [10].
Firstly, under Spanish law, credits in respect of Social Security contributions enjoy preferential treatment, inasmuch as the creditor has the option of concluding a special agreement rather than participating in the proceedings available for non-preferential creditors [10].
Z informací, které předložily španělské orgány a které potvrzují kopie obou dohod, v tomto ohledu vyplývá, že zvláštní dohoda uzavřená mezi správou sociálního zabezpečení a podnikem Pickman byla výhodnější než dohoda, kterou tento podnik podepsal s běžnými věřiteli.
In this regard, the information submitted by the Spanish authorities and confirmed by the copies of the two agreements shows that the special agreement reached by the Social Security Treasury with Pickman was more favourable than the agreement entered into by the company with general creditors.
Posledně jmenovaná dohoda poskytovala běžným věřitelům pouze dvě možnosti výběru – buď získat 5 % jejich peněžních nároků během 75 dní, nebo 20 % během 17 let, a to bez úroků; naproti tomu stát získal prostřednictvím zvláštní dohody možnost získat 18 % svých nároků během 8 let, a to s roční úrokovou sazbou ve výši 3,25 %. Tato pohledávka byla skutečně v plné výši a v souladu se stanoveným harmonogramem splacena.
In fact, the latter gave general creditors only the choice between recovering 5 % of their claims within 75 days or 20 % of them within 17 years without interest, whereas the special agreement enabled the State to recover 18 % of its credit within 8 years at an annual interest rate of 3,25 %, and that debt was duly recovered in full in line with the agreed schedule.
Komise rovněž uznává, že jedinou možností, kterou by měla správa sociálního zabezpečení v případě skutečné nebo hypotetické likvidace podniku Pickman, by bylo pokusit se získat svou pohledávku obstavením určitých zvláštních hmotných a nehmotných aktiv.
The Commission also acknowledges that, in the event of Pickman’s (hypothetical) winding-up, the only alternative which would have been open to the Social Security Treasury would have been to attempt to recover its credit by seizing certain specific tangible and intangible assets.
Španělské orgány však dostatečným způsobem prokázaly, že tato možnost by nebyla příliš výnosná: zaprvé nemělo obstavení hmotných aktiv reálnou hodnotu vzhledem k přednostnímu zástavnímu právu zapsanému dříve ve prospěch veřejného orgánu RUMASA, a za druhé, jak správně uvádějí španělské orgány, případná exekuce nehmotných aktiv by byla nejistou záležitostí, neboť podle španělských právních předpisů existuje nutná závislost na potenciálních kupcích, pro něž by se hodnota těchto aktiv přerušením jejich vazby na název podniku značně snížila, nebo dokonce rovnala nule.
However, the Spanish authorities have demonstrated adequately that this would not have been a viable alternative: the seizure of tangible assets was of no real value, given the preferential status of a mortgage previously registered in favour of the public entity RUMASA, and it is reasonable to agree with the Spanish authorities’ view that any seizure of the intangible assets would have been precarious, given the necessary dependence under Spanish law on potential buyers for whom those assets, once separated from the name of the company, would be of very limited if any value.
V důsledku toho se tedy zdá, že likvidace by byla méně výhodná než možnost, kterou španělský správní orgán skutečně zvažoval; přednostní postavení tohoto orgánu bylo explicitně uvedeno ve zvláštní dohodě, jehož ustanovení 10 výslovně stanoví, že dohoda bude neplatná v případě, že budou později kterémukoliv jinému věřiteli poskytnuty výhodnější podmínky.
As a result, it appears that winding-up would have been less favourable than the scenario actually considered by the Spanish authorities, whose privileged position was explicitly provided for in the special agreement, clause 10 of which specifically stated that the agreement would be null and void if more favourable conditions were subsequently agreed with any other creditors.
S ohledem na výše uvedené skutečnosti je podle Komise dostatečně prokázáno, že správa sociálního zabezpečení jednala v souladu se zásadou věřitele v podmínkách tržního hospodářství, ve smyslu rozsudku Tubacex [11], neboť se snažila nalézt způsob, jímž by skutečně získala zpět co nejvyšší možnou částku, a to za co nejvýhodnějších podmínek.
In the light of the foregoing, the Commission is satisfied that it has been adequately demonstrated that the Social Security Treasury acted in accordance with the principle of a creditor in a market economy, in accordance with the judgment in Tubacex [11], who seeks the alternative which will in fact guarantee the recovery of the highest possible amount on the most effective terms.
Komise tedy dospěla k závěru, že opatření spočívající v odpisu z dluhu podniku Pickman vůči správě sociálního zabezpečení nepředstavuje státní podporu podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
Therefore, the Commission concludes that the measure consisting in the waiver of Pickman’s Social Security debts does not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Pokud jde o opatření 7, v rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila Komise pochybnosti týkající se toho, zda by podnik Pickman býval mohl získat úvěr ve výši 1,6 milionu EUR u Caja Provincial San Fernando de Sevilla y Jerez, aniž by získal záruku ve výši 1,3 milionu EUR u IDEA.
As far as measure 7 is concerned, the Commission expressed its doubts in the opening Decision that Pickman could have obtained a loan of EUR 1,6 million from the Caja Provincial San Fernando de Sevilla y Jerez bank without a guarantee from IDEA covering EUR 1,3 million.
Komise posuzovala toto opatření na podkladě sdělení o zárukách.
The Commission has assessed the measure in the context of the Guarantee Notice.
Jak je totiž uvedeno v oddílu 4, individuální záruky nepředstavují státní podpory podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, pokud i) dlužník nemá finanční potíže, ii) dlužník by v zásadě mohl teoreticky získat půjčku za tržních podmínek bez intervence státu, iii) záruka je vázána na konkrétní finanční transakci, zní na stanovenou částku, nepokrývá více než 80 % nesplacené půjčky a není neomezená a iv) za záruku se platí tržní cena, která odráží různé prvky, např. dobu trvání záruky a poskytnutá zajištění.
In fact, as specified in Section 4, an individual guarantee does not constitute State aid under Article 87(1) of the EC Treaty if (i) the borrower is not in financial difficulty, (ii) the borrower is in principle able to obtain a loan on market terms without State intervention, (iii) the guarantee is linked to a specific financial transaction, is for a fixed amount, does not cover more than 80 % of the loan and is for a limited duration, and (iv) a market price has been paid for the guarantee which reflects various factors, such as the guarantee’s duration and the securities given.
Řídíme-li se sdělením o zárukách a příslušnou praxí Komise, pak platí, že podmínka iii) byla dodržena, neboť nepoužitá záruka je vázána na konkrétní úvěr, je omezena na dobu 10 let a pokrývá pouze 80 % z tohoto úvěru, a sice částku, která byla stanovena na 1,3 milionu EUR.
On the basis of the Guarantee Notice and the Commission’s related practice, condition (iii) has been fulfilled, since the guarantee, which has not been enforced, is linked to a specific loan, limited to a term of 10 years, and covers only 80 % of that loan, i.e. a fixed amount of EUR 1,3 million.
Pokud jde o podmínku i), Komise má za to, že v okamžiku vyřízení úvěru a záruky, tedy dne 28. prosince 2005, nebylo dosud ukončeno období restrukturalizace.
As to condition (i), the Commission takes the view that, at the time when the loan and the guarantee were entered into on 28 December 2005, the restructuring period had not come to an end.
Je však pravdou, že v prosinci 2005 se finanční situace podniku Pickman výrazně zlepšila a že plán restrukturalizace procházel konsolidovaným obdobím, a to s ohledem na zisk ve výši 0,7 milionu EUR, který byl zaznamenán v roce 2006.
However, it is true that, in December 2005 Pickman’s financial situation had improved considerably and that the restructuring plan had reached the consolidation stage, profits of EUR 0,7 million having been recorded in 2006.
Nelze tedy vyloučit, že v době poskytnutí záruky nebyl Pickman ještě podnikem v obtížích.
For those reasons, it cannot be ruled out that Pickman was no longer a firm in difficulty when the guarantee was granted.
Protože však období restrukturalizace dosud neskončilo, nelze vyloučit ani to, že podnik Pickman čelil problémům.
However, as the period of restructuring had not come to an end, it cannot be ruled out that Pickman was not in difficulty.
Z těchto důvodů nemůže Komise vyloučit skutečnost, že hodnota záruky neodpovídala tržním podmínkám.
Accordingly, the Commission cannot rule out that the guarantee was not valued on market terms.
Pokud jde o podmínku ii), je na místě uvést, že v roce 2004, kdy byl podnik Pickman s jistotou kvalifikován jako podnik v obtížích, získal úvěr u úvěrové instituce Monte de Piedad y Caja de Ahorros de Huelva y Sevilla, a to ve výši 3,3 milionu EUR, díky tomu, že mohl tento úvěr plně zajistit pomocí zástavního práva k části svých aktiv.
As far as condition (ii) is concerned, it must be stated that, in 2004, when the company certainly qualified as a firm in difficulty, Pickman obtained a EUR 3,3 million loan from Monte de Piedad y Caja de Ahorros de Huelva y Sevilla because it was able to secure it in full by mortgaging part of the company’s assets.
Tím spíše nelze tvrdit, že se na konci roku 2005 podnik Pickman nenacházel v situaci, kdy mohl získat úvěr bez zásahu státu.
A fortiori it cannot be stated that Pickman would not have been able to obtain a loan without State intervention at the end of 2005.
Na rozdíl od toho, co nastalo v roce 2004, kdy nemohl získat úvěr bez veřejného zásahu, došlo k ukončení první části restrukturalizace a ke konsolidaci plánu v důsledku zlepšení finanční situace.
For, unlike in the case of its failure to obtain a loan without State intervention in 2004, the first part of the restructuring process had been completed and the plan had been consolidated on the basis of a healthier financial situation.
V roce 2004 kromě toho podnik Pickman neručil za svůj úvěr IDEA, ale přímo bance.
In addition, Pickman guaranteed its loan in 2004 directly with the bank instead of with IDEA.
Tento závěr je potvrzen i skutečností, že úvěrová instituce Caja Provincial San Fernando de Sevilla y Jerez souhlasila s poskytnutím úvěru podniku Pickman za tržních podmínek a s přijetím 20 % rizika tohoto úvěru, bez záruk a bez dodatečného zajištění.
Furthermore, the fact that Caja Provincial San Fernando de Sevilla y Jerez agreed to give Pickman a loan on market terms and assumed the risk corresponding to 20 % of that loan without any additional guarantee or security over that part of it confirms that finding.
Ve světle výše uvedených úvah nemůže Komise na jednu stranu vyloučit, že ke dni 28. prosince 2005 byl podnik Pickman dosud kvalifikován jako podnik v obtížích, na druhou stranu má však za to, že by podnik býval mohl v zásadě získat úvěr za tržních podmínek bez zásahu státu, takže výše podpory neodpovídá výši úvěru, nýbrž možné hospodářské výhodě, která z této státní záruky vyplývá.
In the light of the foregoing, while the Commission cannot rule out that, on 28 December 2005, Pickman still qualified as a firm in difficulty, it nonetheless takes the view that Pickman could, in principle, have obtained a loan on market terms without State intervention. Accordingly, the amount of the aid does not correspond to the total amount of the loan, but rather to the potential economic advantage derived from that State guarantee.
A konečně, pokud jde o podmínku iv), Komise uznává, že úvěr byl poskytnut na 10 let za tržní cenu, tedy v úrokové sazbě Euribor, která v daném okamžiku představovala 2,783 procentních bodů plus 1,25 %; to je srovnatelné se situací na španělském trhu týkajícím se úvěrů poskytovaných zdravým podnikům.
Finally, as far as condition (iv) is concerned, the Commission acknowledges that the loan had been granted for 10 years at market price, i.e. at the Euribor interest rate, which at that time was 2,783 points plus 1,25 % and was comparable to that found on the Spanish market for loans to healthy firms.
Jak již bylo zdůrazněno výše, platí, že pokud jde o cenu, která byla zaplacena za záruku, mělo by být ověřeno, zda platba odpovídala tržním podmínkám, neboť nelze vyloučit, že se podnik Pickman nacházel v dané době v obtížích.
With regard to the price paid for the guarantee, as pointed out above, since it cannot be ruled out that Pickman was in difficulty, it should be established whether the premium corresponded to market premiums.
V takovém případě nelze s ohledem na status podniku vyloučit, že daný poplatek mohl obsahovat prvek podpory.
In this case, it cannot be ruled out, taking into account the company’s situation, that that premium contained an element of aid.
Zároveň je však nutné zdůraznit, že ve světle praxe, kterou Komise v dané době uplatňovala, se prvek podpory v tomto případě jeví jako poměrně nízký.
However, it should also be pointed out that, in the light of the Commission’s practice at that time, the aid element appears to be relatively limited.
Zaprvé, v souladu s praxí, v jejímž rámci Komise připouští záruční prémii v sazbě 0,5 %, týkající se záručních režimů pro zdravé podniky bez složení záruky [12], Komise připouští, že záruční prémie v sazbě 1,5 % neobsahuje prvky podpory.
Firstly, the Commission accepts a guarantee premium of 1,5 % as being free from State aid in accordance with its practice of accepting a premium of 0,5 % in the case of guarantee schemes for healthy companies without a guarantee deposit [12].
V projednávaném případě je záruční prémie třikrát vyšší.
In this case, the premium is three times higher.
Zadruhé byla záruka v tomto případě zajištěna zástavním právem zapsaným ve prospěch státu, jehož hodnota dosahovala 10962598,56 EUR ke dni 31. května 2005 a 12512066,27,27 EUR ke dni 4. října 2007.
Secondly, the guarantee in this case was secured by a mortgage in favour of the State valued at EUR 10962598,56 on 31 May 2005 and at EUR 12512066,27 on 4 October 2007.
S ohledem na výše uvedené skutečnosti dospěla Komise k závěru, že podnik Pickman by býval mohl získat úvěr bez zásahu státu, a to díky velmi kvalitnímu zajištění a díky zlepšení své finanční situace.
In the light of the above, the Commission concludes that Pickman could have obtained a loan without State intervention on the strength of the high-quality security and its improved financial situation.
Výše podpory se tedy nepočítá podle celkové výše úvěru.
Therefore, the aid is not to be calculated on the basis of the total amount of the loan.
Podpora představuje rozdíl mezi záruční prémií, která byla skutečně uhrazena, a prémií, kterou by býval musel uhradit podnik v obdobné situaci; současně je nutné zohlednit celkovou získanou finanční záruku.
The aid consists in the difference between the premium paid and the premium a company in a similar situation would have had to pay, taking into account the full financial guarantee obtained.