natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Přestože finanční potřeby společnosti X mohou být za určitých okolností uspokojeny poskytnutím úvěru nebo kapitálového vkladu ze strany jednotlivých akcionářů, tato situace není srovnatelná s první uvedenou situací, protože potenciální poskytovatelé likvidity (fyzické osoby) nepodléhají zdanění příjmů právnických osob.
Although, in some circumstances, the financial requirements of company X might be satisfied through the provision of a loan or capital injection from individual shareholders, this situation is not comparable with the first one, as the potential liquidity providers (natural persons) are not subject to corporate taxation.
Zařazení takovýchto transakcí se soukromými investory do působnosti opatření (snížením odpočitatelnosti úroků zaplacených společností X jejím akcionářům a současným snížením zdanění těchto úroků na úrovni jednotlivých akcionářů) by navíc bylo nesmírně obtížné, poněvadž zdanění fyzických osob se neřídí stejnou logikou jako zdanění právnických osob [16].
In addition, incorporating such transactions with private investors into the scope of the measure (by reducing the deductibility of interest paid by company X to its shareholders and by simultaneously reducing the taxation of such interest at the level of the individual shareholder) would be extremely difficult, as individual taxation does not follow the same logic as corporate taxation [16].
Jestliže mohou být z pohledu dlužníka finanční potřeby společnosti X uspokojeny pouze půjčením prostředků od finanční instituce, výsledná transakce s bankou Y bude obdobná jako úvěrová transakce mezi společností B a bankou Y.
If, from a debtor’s perspective, company X’s financial requirements can be satisfied only by having recourse to borrowing from a financial institution, the resulting transaction with Y will be similar to the loan transaction between company B and Y.
Jelikož samostatné společnosti, které nejsou úvěrovými nebo finančními institucemi, se v zásadě běžně nezabývají poskytováním úvěrů nezávislým stranám, nedochází vůči nim k diskriminaci ohledně úvěrových transakcí ve srovnání se společnostmi ve spojení, které poskytují úvěry přidruženým společnostem.
Since stand-alone companies that are not credit or financial institutions are in principle not engaged in the regular business of granting loans to independent parties, they are not discriminated against with regard to loan transactions, as compared with related companies granting loans to affiliated companies.
Konečně Nizozemsko také změnilo definici „skupiny“ pro účely opatření, tj. daňový režim pro úroky.
Finally, the Netherlands have changed the definition of ‘group’ for the purpose of the interest box measure.
Nizozemské orgány tvrdí, že tato změna je důsledkem zpřesnění přístupu k předcházení daňové arbitráži.
The Dutch authorities argue that this change is the result of a refining of its approach to avoid tax arbitrage.
Podle nového návrhu se bude jednat o subjekty ve spojení, které jsou oprávněny úroky započítávat do daňového režimu pro úroky v případech, kdy má jeden subjekt přímo nebo nepřímo skutečnou kontrolu nad financováním jiného subjektu.
In the new proposal, entities will be related, entitling them to enter interest in the interest box, where one entity directly or indirectly has effective control over the financing of the other entity.
Komise tuto změnu pokládá za důležitou, protože má-li jedna společnost skutečnou kontrolu nad financováním druhé společnosti, tato druhá společnost již nemůže svobodně volit mezi financováním prostřednictvím vnitřního a vnějšího dluhu ani mezi dluhovým financováním a financováním vlastního kapitálu.
The Commission considers this change important, since if one company has effective control over the financing of the other company, the latter is no longer free to choose between financing via internal or external debt, nor is it free to choose between financing via debt or equity.
Arbitráž pak provádí vedení celé skupiny v jejím nejlepším zájmu.
The arbitrage is carried out by the central management in the best interest of the group as a whole.
Vztah mezi společnostmi A a B souvisí s rozdělováním finančních prostředků v rámci skupiny společností ve spojení, zatímco vztah mezi bankou Y a společností B (nebo společností X a bankou Y) souvisí především s financováním jakožto obchodní činností.
The relationship between A and B has to do with the allocation of funds within the group of related companies, whereas the relationship between Y and B (or X and Y) has to do primarily with commercial financing.
Komise je proto toho názoru, že pojem „přímá či nepřímá skutečná kontrola“ nad financováním druhého subjektu (nebo skutečná kontrola dvou subjektů účastnících se úvěrové transakce třetím subjektem) má význam pro stanovení toho, zda má opatření charakter podpory, s ohledem na cíl snížit motivaci k arbitráži mezi financováním kapitálovým vkladem a úvěrem a zajistit v tomto ohledu daňovou neutralitu.
The Commission is therefore of the opinion that the notion of ‘direct or indirect effective control’ over the financing of the other entity (or effective control by a third entity) of the two entities involved in the loan transaction is relevant determination of the aid character of the measure, having regard to the aim of reducing incentives for arbitrage between financing through a capital injection and a loan, and ensuring tax neutrality in this regard.
Pokud jde o otázku, zda se dotyčným opatřením uděluje výhoda, je nepochybně třeba rozlišit mezi různými situacemi na úrovni jednotlivých společností.
Turning to the question whether any advantage is conferred by the measure in question, it is clear that a distinction has to be made between different situations at the level of the individual companies.
Zaprvé se každému daňovému poplatníkovi v Nizozemsku, který se účastní transakce dluhového financování se společnostmi, jež s ním nejsou ve spojení, dostává naprosto stejného zacházení a je zdaňován stejnou sazbou (25 %).
First of all, any taxpayer in the Netherlands involved in a debt financing transaction with unrelated companies is treated in exactly the same manner, and taxed at the same rate (25 %).
To se týká i společností, které jsou součástí skupiny.
This includes companies that are part of a group.
Zadruhé pokud společnost získá úvěr od společnosti ve spojení, dostává se jí ve skutečnosti méně výhodného daňového zacházení než společnosti, která vstoupila do úvěrového vztahu se společností, jež s ní ve spojení není (odpočet podle pouze 5 % sazby).
Secondly, when a company obtains a loan from a related company, it actually suffers less advantageous tax treatment than a company engaged in a loan relationship with a non-related company (deduction at only 5 %).
Zatřetí u společnosti poskytující úvěr společnosti ve spojení budou výsledné úrokové platby zdaněny nižší sazbou, než je sazba uplatňovaná u transakcí se společnostmi, jež ve spojení nejsou, a to je také jediná situace, kdy může existovat daňové zvýhodnění.
Thirdly — and this is the only situation where there may be any tax advantage — a company providing a loan to a related company will be taxed on the ensuing interest payments at a rate lower than the rate charged on a transaction with a non-related company.
Z hlediska důsledků opatření však výhodu udělenou společnosti poskytující úvěr společnosti ve spojení nelze považovat za diskriminační, protože úvěr pro společnost ve spojení není srovnatelný s úvěrem pro společnost, která není ve spojení.
In terms of the measure’s consequences, however, the advantage conferred on a company providing a loan to a related company cannot be considered discriminatory, since a loan to a related company cannot be compared with a loan to an unrelated company.
Pokud jde o dluhové financování, společnosti ve spojení nejsou v právní a skutkové situaci srovnatelné se situací společností, které ve spojení nejsou.
With respect to debt financing activities, related companies are not in a legal and factual situation comparable to that of unrelated companies.
Důvodem je skutečnost, že na rozdíl od společností, jež nejsou ve spojení, se společnosti ve spojení, které se snaží získat úvěr nebo investici do vlastního kapitálu v rámci skupiny, neúčastní výlučně obchodní transakce.
The reason is that related companies, unlike unrelated companies, are not engaged in a merely commercial transaction when they try to obtain loan or equity financing within the group.
Mateřská společnost a dceřiná společnost mají stejné zájmy, zatímco u obchodní transakce s poskytovatelem finančních prostředků, který je třetí stranou, tomu tak není, protože v takovém případě se každá strana snaží maximalizovat svůj zisk na úkor druhé strany.
The parent and the subsidiary share the same interests, which is not the case in a commercial transaction with a third-party provider of finance, where each party tries to maximise its profits at the expense of the other.
Při poskytování úvěru společnosti B na společnost A společnost Y nevyvíjí žádný konkurenční tlak, a to z prostého důvodu, že společnost A kontroluje veškerá rozhodnutí společnosti B ohledně financování.
There is no competitive pressure from company Y on company A when providing a loan to company B, for the simple reason that company A controls any decision of company B as regards financing.
Požadavek výkonu kontroly nad jinou společností je tedy kritériem, jež se uplatňuje plošně pro všechny společnosti bez ohledu na velikost, odvětví či jakékoli jiné rozlišení.
The requirement that control be exercised over another company is thus criterion that applies across the board to all companies regardless of size, sector or any other distinction.
Odlišná daňová sazba pro dluhové financování mezi společnostmi ve spojení pouze odráží objektivní rozdíly a nemá vliv na daňovou neutralitu.
A different rate of taxation for debt financing between related companies merely reflects objective differences and does not affect tax neutrality.
Při přípravě daňových předpisů jsou členské státy sice vázány pravidly volného pohybu zboží, služeb a kapitálu a svobodou usazování, zákazem diskriminace z důvodu státní příslušnosti a pravidly státní podpory, ale Komise musí uznat, že v oblasti zdanění ponechávají právní předpisy Společenství členským státům značný manévrovací prostor.
While, in the design of tax rules, Member States are bound by the rules on free movement of goods, services and capital and freedom of establishment, by the prohibition of discrimination on grounds of nationality, and by State aid rules, the Commission has to acknowledge that Community law leaves the Member States considerable scope for manoeuvre in the field of taxation.
Jak je zdůrazněno v bodě 13 sdělení o zdanění, pravidla státní podpory neznamenají omezení pravomoci členských států zvolit takovou hospodářskou politiku, jakou považují za nejvhodnější, a především rozdělit daňové zatížení tak, jak to odpovídá jejich požadavkům na různé faktory výroby.
As underlined at paragraph 13 of the taxation notice, State aid rules do not restrict the power of Member States to decide on the economic policy which they consider most appropriate and, in particular, to spread the tax burden as they see fit across the different factors of production.
V tomto rámci může být omezení stávající arbitráže mezi dluhovým financováním a financováním vlastního kapitálu uvnitř skupiny (jakož i předcházení zneužívání odpočtu úroků uvnitř skupiny) jistě oprávněným zájmem členských států.
In this context, the restriction of the existing arbitrage between intra-group debt and equity financing (as well as the prevention of any abuse of the deduction of intra-group interest) may well be a legitimate concern for Member States.
Komise zejména shledává, že arbitráž mezi vlastním a cizím kapitálem může vést k situacím, kdy je společnost svou mateřskou společností kvůli minimalizaci daně z příjmu právnických osob přinucena vzít si úvěr uvnitř skupiny místo navýšení vlastního kapitálu, a tedy zvýšit svůj pákový efekt.
In particular, the Commission observes that arbitrage between equity and debt may lead to situations where a company is forced by its parent to take an intra-group loan instead of equity, and thereby to have its leverage increased, in order to minimise its corporation tax.
Z hospodářského hlediska ovšem vysoký pákový efekt dluhu či povinnost platit úroky místo využití dlouhodobějšího financování ve formě kapitálu nemusí být vždy žádoucí.
However, from an economic point of view, high debt leveraging or the obligation to pay interest, rather than benefiting from longer-term financing in the form of capital, may not always be desirable.
Kromě toho v Nizozemsku vlivem arbitráže mezi cizím a vlastním kapitálem zřejmě došlo ke ztrátě daňových příjmů.
In addition, the Netherlands seems to have lost tax revenues as a result of debt/equity arbitrage.
Opatření je otevřené všem společnostem podléhajícím dani z příjmu právnických osob a přijímajícím či vyplácejícím úroky v rámci vztahů ve skupině a neobsahuje žádné diskriminační prvky, jako je omezení ohledně země, v níž se má transakce provést.
The measure is open to any company subject to corporation tax and receiving or paying interest in the context of intra-group relations, and does not include any discriminatory element such as a limitation regarding the country in which the transaction is to take place.
Skutečnost, že má být zaváděný režim povinný, zajišťuje, že se bude používat pro všechny společnosti ve skupině (které provádějí úvěrové transakce uvnitř skupiny) bez možnosti z režimu vystoupit a bez rozdílného zacházení se společnostmi ve skupině.
The fact that the scheme introduced is to be compulsory ensures that it will apply to all group companies (with intra-group loan transactions) without any possibility of opting out and without any differentiated treatment between group companies.
Kromě toho nová definice „společnosti ve skupině“ pro účely opatření, která je založena na kontrole (místo minimálního podílu), omezuje možné prvky právní selektivity rozšířením působnosti opatření.
In addition, the new definition of group companies for the purpose of the measure, based on control rather than a minimum stake), reduces potential elements of de jure selectivity by broadening the scope of the measure.
V této souvislosti Komise konstatuje, že po zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení neobdržela žádné stížnosti ani připomínky od zástupců nizozemských zaměstnavatelů, v nichž by se tvrdilo, že opatření nebudou moci využívat malé a střední podniky.
In this respect, the Commission notes that following the publication of the opening decision it did not receive any complaints or observations from representatives of Dutch employers complaining that small and medium-sized enterprises would not be able to take advantage of the measure.
Rozdíly mezi přeshraničním a vnitrostátním kontextem
Cross-border versus national context
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise odlišila čistě vnitrostátní situaci, kdy jsou všechny společnosti patřící do skupiny usazeny v Nizozemsku, od přeshraniční situace, kdy nizozemská společnost půjčuje finanční prostředky přidružené společnosti usazené v zahraničí.
In its opening decision, the Commission made a distinction between a purely national situation where all the companies belonging to a group were established in the Netherlands, and a cross-border situation where a Dutch company lent money to an affiliate established abroad.
Komise uvedla, že v čistě vnitrostátním rámci by opatření pravděpodobně bylo daňově neutrální.
In a purely national context, the Commission said the measure would be likely to be neutral from a tax point of view.
Avšak u přeshraničních transakcí by se na nizozemskou společnost vztahovalo nižší zdanění sazbou 5 %, zatímco na přidruženou společnost usazenou v zahraničí by se nevztahovala nizozemská pravidla omezující odpočitatelnost zaplacených úroků.
But, in cross-border transactions, the Dutch company would be subject to lower taxation at the rate of 5 %, while the affiliate company established abroad would not be subject to Dutch rules limiting the deductibility of interest paid.
Komise dospěla k závěru, že by režim mohl poskytovat faktickou selektivní výhodu, protože motivaci používat tento režim by měla pouze nadnárodní skupina společností, která provádí přeshraniční transakce s úroky uvnitř skupiny v daňových jurisdikcích s daní z příjmu právnických osob vyšší než 5 %.
The Commission concluded that the scheme could provide a de facto selective advantage, as only multinational group of companies engaging in cross-border intra-group interest transactions in tax jurisdictions with a corporate tax superior to 5 % would have an incentive to use the scheme.
Komise se domnívá, že její konečné posouzení by mezi čistě vnitrostátními situacemi a přeshraničními situacemi rozlišovat nemělo.
The Commission considers that its final assessment should not make any distinction between purely national situations and cross-border situations.
Zaprvé jsou konkrétní ustanovení režimu stejná jak ve vnitrostátních, tak v přeshraničních situacích.
Firstly, the specific provisions of the scheme remain the same in both national and cross-border situations.
Režim neobsahuje žádné ustanovení, které by rozlišovalo mezi domácími a zahraničními příjmy či náklady.
The scheme does not contain any provision that differentiates between domestic and foreign revenues or costs.
Zadruhé, jak správně upozornily nizozemské orgány a zúčastněné strany, jakákoli výhoda získaná v přeshraničním kontextu jdoucí nad rámec výhody získané ve vnitrostátním kontextu není výsledkem nižší nizozemské sazby pro přijaté úroky uvnitř skupiny, nýbrž neomezeného odpočtu zaplacených úroků uvnitř skupiny, který se uplatňuje v zahraničí.
Secondly, as rightly pointed out by the Dutch authorities and the interested parties, any advantage obtained in a cross-border context that beyond the advantage obtained in a national context is the result not of the lower Dutch rate for intra-group interest received, but the result of unlimited deduction for intra-group interest paid abroad.
Sazby daně z příjmu právnických osob nejsou v EU harmonizovány a Nizozemsko nemá vliv na sazby používané jinými zeměmi.
Corporate tax rates are not harmonised in the EU, and the Netherlands are not in control of the rates applied by other countries.
Pokud se podnikům podaří využít rozdílu v daňových sazbách, tj. neexistující harmonizace, Nizozemsko za to nenese odpovědnost.
If undertakings manage to take advantage of the difference in tax rates, i.e. of the lack of harmonisation, the Netherlands is not responsible.
Jak potvrdil Soudní dvůr [17], podniky mohou využívat rozdílných úrovní zdanění v členských státech.
As confirmed by the Court of Justice [17], undertakings are free to take advantage of differences in taxation levels in Member States.
Komise souhlasí s tím, že případnou výhodu vyplývající z mezinárodního kontextu v případech, kdy nízká daňová sazba v Nizozemsku není spojena s nízkou mírou odpočtu v Nizozemsku, nýbrž s běžnou mírou odpočtu v zahraničí, nelze přičítat Nizozemsku [18].
The Commission agrees that any advantage resulting from an international context owing to a low taxation rate in the Netherlands which is not mirrored by a low rate of deduction in the Netherlands but instead corresponds to a normal deduction rate abroad, is not imputable to the Netherlands [18].
Rovněž je třeba zdůraznit, že výhoda daná odpočtem podle běžné sazby v zahraničí nebude financována z nizozemských prostředků a že odpočet podle běžné sazby v dotčené zemi bude vycházet pouze z použití běžného daňového systému (a nikoli ze zvláštního opatření, které by se od něj odchylovalo).
It should also be underlined that the advantage resulting from deduction at the normal rate abroad will not be financed through Dutch resources, and, in the country concerned, the deduction at the normal rate will stem only from the application of the normal tax system (and not from a specific measure departing from it).
V důsledku toho má Komise za to, že veškeré výhody na úrovni nadnárodní skupiny, které by vyplývaly z přeshraniční situace a které jsou popsány v rozhodnutí o zahájení řízení, jsou důsledkem daňových rozdílů mezi různými daňovými jurisdikcemi, a proto by neměly být součástí posouzení státní podpory.
As a consequence, the Commission considers that any advantages at the level of a multinational group that would result from a cross-border situation, as described in the opening decision, are the result of tax disparities between different tax jurisdictions and should therefore be excluded from the scope of the State aid assessment.
Finanční odvětví
The financial sector
Stejně jako u každého daňového opatření obecně nelze vyloučit, že společnosti patřící do skupiny, které působí v určitých odvětvích, mohou mít z opatření větší prospěch kvůli větší četnosti finančních transakcí v jejich odvětví.
In general, and as for any tax measure, it cannot be ruled out that companies belonging to a group that are operating in specific sectors may benefit more from the measure because of the higher intensity of financial transactions in their sector.
To platí zejména pro společnosti působící ve finančnictví, jejichž hlavní činností je půjčování finančních prostředků a které v důsledku opatření jistě mohou začít více půjčovat společnostem ve spojení.
This is particularly true for companies in the financial sector, whose main activity is lending, and which might well increase lending to related companies as a result of the measure.
K tomu je ovšem nutné poznamenat, že nizozemské opatření kvůli zamezení svému zneužívání obsahuje ustanovení omezující částku, která může být zdaněna nebo odpočítána podle snížené sazby (viz oddíl II.3).
However, it must be noted first that in order to avoid any abuse of the measure the Dutch measure includes a provision limiting the amount that can be taxed or deducted at a reduced rate (see section II.3).
Toto omezení se bude týkat zvláště společností ve finančním odvětví, a bude jím tedy omezeno veškeré riziko zneužití.
This limitation will apply in particular to companies in the financial sector, thus limiting any risk of abuse.
Kromě toho se ve sdělení Komise o zdanění uvádí: „Skutečnost, že některé podniky nebo některá odvětví těží z těchto některých daňových opatření více než jiné, neznamená nezbytně, že se na ně vztahují soutěžní předpisy upravující státní podporu.“ [19].
Furthermore, the Commission’s taxation notice indicates that ‘the fact that some firms or some sectors benefit more than others from some of these tax measures does not necessarily mean that they are caught by the competition rules governing State aid’ [19].
Srovnání s působností dřívějšího režimu mezinárodních finančních aktivit
Comparison with the scope of the former international financing activities scheme
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise vyslovila názor, že nelze vyloučit, že hlavními příjemci v rámci režimu by mohli být dřívější příjemci v režimu mezinárodních finančních aktivit, o němž bylo rozhodnuto, že představuje neslučitelnou státní podporu.
In the opening decision, the Commission considered that it could not be ruled out that the main beneficiaries of the scheme might be the former beneficiaries of the international financing activities scheme, which had been held to constitute incompatible State aid.
Zde je třeba uvést, že aby byly způsobilé pro režim mezinárodních finančních aktivit, musely společnosti splňovat mimo jiné tyto podmínky:
It must be noted that in order to qualify for the international financing activities scheme, companies had to meet the following conditions, among others:
společnost využívající režimu musela provádět finanční aktivity pro části skupiny, které působí alespoň ve čtyřech zemích nebo alespoň ve dvou světadílech,
the company benefiting had to carry out financing activities for parts of the group in at least four countries or on at least two continents,
způsobilé byly pouze finanční operace, které mohou být prováděny nezávisle na Nizozemsku,
only financing operations that could be conducted independently of the Netherlands were eligible,