natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ve skutečnosti byla investiční podpora schválena rozhodnutím N 401/97 jako podpora ve smyslu směrnice Rady 90/684/EHS a vlastním rozhodnutím N 401/97.
Indeed, the investment aid approved by decision N 401/97 was a restructuring aid according to Directive 90/684/EEC and according to decision N 401/97 itself.
Komise neshledává žádné výjimečné a neočekávané okolnosti neovlivnitelné podnikem opravňující k poskytnutí podpory ke krytí nákladů na restrukturalizaci realizovaných po 31. prosinci 2001.
The Commission fails to identify which exceptional and unforeseeable circumstances could justify restructuring aid to be granted in favour of investment expenses incurred after 31 December 2001.
Konkrétně zemětřesením ze září roku 1999 lze odůvodnit, jak je výše uvedeno, částečné zpoždění realizace investičního plánu.
In particular, the earthquake of September 1999 may, as concluded previously, justify a limited delay in the implementation of the investment plan.
V žádném případě však nemůže sloužit k odůvodnění zpoždění realizace investičního plánu po 31. prosinci 2001.
But it is not the cause of the delay of the implementation of the investment plan after 31 December 2001.
Samotné pozastavení záměru během privatizace neodpovídá definici „výjimečných a neočekávaných okolností neovlivnitelných podnikem“.
As regards the freezing of the plan during the privatisation process, it does not fulfil the definition of ‘exceptional and unforeseeable circumstances’.
Podle původního záměru měly loděnice dosáhnout obnovení své životaschopnosti do roku 2000.
According to the initial plan the yard should have its viability restored by 2000.
Komise proto dovozuje, že předpokládané obnovení životaschopnosti k červnu roku 2004 představovalo příliš velké zpoždění vůči původnímu záměru, a navíc nikoliv v přijatelné časové lhůtě.
The Commission therefore considers that the planned restoration of viability in June 2004 was a too long delay compared to the initial plan and was not within a reasonable timescale anymore.
Při posuzování existence podpory u jednotlivých záruk, kterými se zabývá toto rozhodnutí, Komise použije oznámení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (dále jen „oznámení o zárukách“), zveřejněné v březnu 2000.
In order to assess the existence of aid in the different guarantees investigated in this decision, the Commission will use the Commission Notice on the application of Article 87 and 88 of the EC Treaty to State aid in the form of guarantees (hereinafter ‘the Notice on guarantees’), which was published in March 2000.
To však, s odkazem na bod 1.4 oznámení, neznamená změnu politiky, pouze podrobnější rozvedení metodiky do té doby používané Komisí při posuzování záruk.
However, as indicated in its section 1.4, it did not consist in a change of policy, but rather explains in more details the method that the Commission used until then to assess guarantees.
Proto lze zásady stanovené v oznámení o zárukách použít také k posouzení záruk poskytnutých před březnem 2000.
Consequently, the principles laid down in the Notice on guarantees can also be used to assess the guarantees granted before March 2000.
V souladu s tímto závěrem Komise v rozhodnutí o zahájení řízení použila k posouzení opatření D2 oznámení o zárukách.
In accordance with this conclusion, in the opening decision the Commission used the Notice on guarantees to assess measure P2.
V bodě 3.1 se dále uvádí, že po 30. červnu 1999 byl k dispozici dostatek informací k dovození, že se ŘL nepodařilo zajistit dostatek loďařských kontraktů k obnovení své životaschopnosti a že v letech 1999 a 2000 zaznamenají značné ztráty.
Section 3.1 also shows that from 30 June 1999 there was sufficient information available to conclude that HSY had not succeeded to conclude enough shipbuilding contracts to restore its viability and would face heavy losses in 1999 and 2000.
V podstatě přesto, že úvěr byl poskytnut k financování investičního plánu schváleného Komisí v roce 1997, mohl přispět k uklidnění investora ještě v roce 1997 a v roce 1998, ale v roce 1999 nemohl přispět k uklidnění žádné banky již s ohledem na očekávaný neúspěch realizace investičního plánu.
Therefore, whereas the fact that the loan was financing an investment plan approved in 1997 by the Commission would have comforted a potential lender in 1997 and 1998, it would not have comforted a bank in December 1999 since it was clear that the business plan had failed.
Původně byl úvěr sjednán do 31. března 2001.
The initial duration was until 31 March 2001.
Po několika prodlouženích byl splacen dne 2. srpna 2004.
After successive prolongations, it was reimbursed on 2 August 2004.
Sjednaná úroková sazba úvěru byla ATHIBOR (EURIBOR od 1. ledna 2001) plus 100 bazických bodů.
The interest rate was ATHIBOR (EURIBOR from 1 January 2001) plus 100 basis points.
Jak bylo po kontrole řeckých orgánů provedené v prosinci 1999 prokázáno (viz připomínky Řecka k opatření D1), částka 2,73 miliardy GRD byla již vynaložena k 30. červnu 1999.
As was revealed by the control made by the Greek authorities in December 1999 (see comments of Greece on measure P1), the amount of GRD 2,73 billion had just been reached by 30 June 1999.
S ohledem na to, že úvěr byl poskytnut v červenci 1999 a v dané době se dalo konstatovat, že se podařilo zajistit nebo v brzké době se podaří zajistit splnění limitu 2,73 miliardy GRD, byla pravděpodobnost inkasa první splátky podpory na první pohled vysoká.
Therefore, since the loan was granted in July 1999 and since at the time it could probably be estimated already that the threshold of GRD 2,73 billion had been reached or would be reached soon, the probability of receiving the first tranche of the aid could at first sight be considered as quite high.
Za třetí, mohly se projevit další správní problémy.
Third, other administrative problem could happen.
K tomu také skutečně došlo, když řecké orgány po řadu let nepoukazovaly první splátku podpory.
This is exactly what happened in reality, such that the Greek authorities did not pay the first tranche during several years.
Takže banka ETVA v posledních dvou letech splácení úvěru, který byl splacen během roku 2004, již nenáležela řeckému státu.
ETVA was therefore not owned by the State anymore in the last two years of the loan, which was reimbursed in 2004.
Naskýtá se otázka (u tohoto úvěru i u dalších úvěrů a záruk poskytnutých bankou ETVA před březnem 2002 s dobou trvání po březnu 2002), nakolik by část podpory připadající na období po březnu 2002 měla být vrácena bance ETVA, a nikoliv řeckému státu.
The question could then be raised (for this loan and for the other loans and guarantees granted by ETVA before March 2002 and having a duration spreading beyond March 2002) whether the part of the aid relating to the period after March 2002 should be reimbursed to ETVA instead of being reimbursed to the State.
Stejně tak je kupní cena úvěru zatíženého úrokovou sazbou, která řádně neodráží potíže, se kterými se potýká příjemce úvěru, snížena okamžitě po podpisu úvěrové smlouvy (tj. nikoliv k pozdějšímu datu, kdy příjemce úvěru platí úroky s úrokovou sazbou nižší než tržní).
In the same manner, the market value of a loan which has an interest rate not reflecting adequately the difficulties of the borrower decreases immediately after the signature of the loan contract (i.e. not at the future dates when the borrowers pays an interest rate below the market interest rate). In turn, the value of a bank depends on the value of its assets, and notably its portfolio of existing loans.
Smlouva o úvěru mezi bankou ETVA a ŘL byla podepsána dne 31. května 2002.
The loan contract between ETVA and HSY was concluded on 31 May 2002.
Výše dvouletého úvěru činila 13,75 milionu EUR s úrokovou sazbou EURIBOR plus 125 bazických bodů.
The amount of the loan was EUR 13,75 million, its duration 2 years and its interest EURIBOR plus 125 basis points.
Banka ETVA byla v jiné situaci než v červenci 1999, kdy podepisovala úvěrovou smlouvu.
This is different from the situation of ETVA when it signed the loan contract in July 1999.
Další rozdíl vůči opatření D3 spočívá ve skutečnosti, že při podpisu úvěrové smlouvy dne 31. května 2002 dvě mezinárodní společnosti již dokončily koupi ŘL a uvažovaly o investicích do ŘL.
Another difference with measure P3 is that when the loan contract was signed on 31 May 2002, two international firms had completed the acquisition of HSY and would invest in it.
Komise se domnívá, že realizace investičního plánu byla podmínkou nastolenou rozhodnutím C 10/94, neboť ve třetím odstavci od konce rozhodnutí se uvádí: „Realizace investičního plánu dosud nebyla započata […].
As regards the implementation of the investment plan, the Commission considers that it was a condition laid down in decision C 10/94. Indeed, the second before last paragraph indicates ‘The investment plan has not yet started […].
Z toho plyne, že Rada by se nemohla spokojit s prostým předložením plánu restrukturalizace, ale za skutečně nutnou považovala jeho realizaci.
This indicates that the Council could not be satisfied with the mere submission of a restructuring plan but really needed the implementation to be carried out.
Jak jinak by mohla být poskytnuta podpora „v rámci systémového a konkrétního plánu restrukturalizace“, pokud by tento plán neměl být realizován?
Indeed, how aid could be granted ‘in connection with a systematic and specific restructuring programme’ if this programme is not implemented.
V preambuli směrnice Rady 90/684/EHS se uvádí, „že je zapotřebí během krátké doby provést finanční restrukturalizaci řeckého loďařského průmyslu s cílem, aby se státní instituce, vlastníci loděnic, staly konkurenceschopnými jejich postoupením na nové vlastníky“.
The preamble of the Directive 90/684/EEC indicates ‘Whereas a short-term financial restructuring of the shipbuilding industry in Greece is necessary in order to enable its public owners to restore its competitiveness by selling it off to new owners’.
Na uvedeném základě článek 10 směrnice stanoví: „2) Provozní podpora poskytnutá v roce 1999 na stavbu, přestavby a opravy lodí, které nejsou spojeny s novými kontrakty, může být považována za slučitelnou se společným trhem, pokud je poskytnuta s cílem finanční restrukturalizace loděnic v rámci systematického a konkrétního plánu restrukturalizace spojeného s prodejem loděnic.
On that basis, Article 10 of the Directive indicates ‘2. During 1991, operating aid for shipbuilding, ship conversion and ship repair not related to new contracts may be considered compatible with the common market if granted for the financial restructuring of yards in connection with a systematic and specific restructuring programme linked to the disposal by sale of the yards. 3.
K překonání této situace, podle článku 87 Smlouvy o ES nepřijatelné, Rada naposledy schválila poskytnutí podpory (tj. v roce 1991 bylo poskytnutí podpory umožněno), ale podmínila ji prodejem loděnic novým vlastníkům s tím, že noví vlastníci by přijali nutná opatření k obnovení konkurenceschopnosti, aby loděnice nadále nepotřebovaly provozní podporu na restrukturalizaci.
To remedy this situation, unacceptable on the basis of Article 87 of the Treaty, the Council authorises aid for a last time (i.e. aid can be granted in 1991) but impose the sale of the yards to new owners. The logic is therefore that the new owners will take the measures necessary to restore competitiveness, such that the yards will not need operating aid for restructuring anymore.
Nařízení Rady (ES) č. 1013/97 bylo uplatňováno až do 31. prosince 1998.
Regulation (EC) No 1013/97 was applicable until 31 December 1998.
Komise konstatuje, že Rada v souvislosti s ŘL i v tomto případě použila slova „prodány“ a „privatizace“.
The Commission observes that the Council again used the words ‘sold’ and ‘privatisation’ in respect of HSY.
Komise přesto připomíná, že dohoda podepsaná v září 1995 obsahovala neobvyklá ustanovení o splacení kupní ceny: kupní cena ve výši 8,1 miliardy GRD (24 milionů EUR) neměla být zaměstnanci splacena neprodleně, ale ve 13 ročních splátkách po uplynutí dvouleté promíjecí lhůty, tedy během let 1986 až 2010.
However, the Commission recalls that the contract of September 1995 contained unusual provisions regarding the payment of the purchase price: the purchase price of GRD 8,1 billion (EUR 24 million) would not be paid immediately by the employees but it would be paid in 13 annual instalments after a grace period of 2 years, therefore from 1998 until 2010.
Přesto však měl být neprodleně uskutečněn převod akcií na zaměstnance.
Nevertheless, the ownership of the shares would be immediately transferred to the employees.
Oplátkou se banka ETVA vzdala pohledávky za zaměstnanci související s úhradou kupní ceny za 49 % akcií ŘL, kterou byli povinni podle dohody ze září 1995 splatit zaměstnanci.
In exchange, ETVA gave up its claim toward the employees concerning the payment of the purchase price of 49 % of HSY’s shares which should have been paid by the employees according to the September 1995 contract.
Tímto způsobem zaměstnanci, jakožto akcionáři, nebyli vystaveni žádnému finančnímu riziku úspěšnosti či neúspěšnosti restrukturalizace.
This means that the employees as owners were never financially exposed to the success or failure of the restructuring.
Navíc nabytím akcií byli vystavení riziku ztráty jejich hodnoty.“„Zaměstnanci uplatnili právo k úpisu podle platné právní úpravy a podíleli se na zvýšení akciového kapitálu ve výši odpovídající jejich podílu na akciovém kapitálu, čímž došlo k investování soukromého kapitálu do loděnic.“
In addition, the acquisition of shares entailed the risk that the shares might loose their value’. ‘The employees exercised their pre-emption rights, provided by the relevant laws, and participated in the share capital increase, pro rata to their stake in the share capital, therefore private capital was invested in the shipyards’.
Komise proto akceptovala dohodu ze září 1995 jako platný prodej, kterým byla smluvně stanovena zaměstnancům podmínka k úhradě kupní ceny za získání 49 % akcií ŘL ve výši 24 milionů EUR. V důsledku ceny, kterou byli povinni uhradit, by se zaměstnanci podílející se na řízení loděnic snažili o udržení a zvýšení ceny svých investic.
In this context, the Commission accepted the September 1995 contract as a valid sale since it contractually obliged the employees to pay EUR 24 million in exchange of a 49 % stake in HSY. This price to pay entailed that, when participating to the management of the yard, the employees would take care of preserving and increasing the value of their investment.
Nyní vyplývá, že banka ETVA pod kontrolou řeckého státu se nikdy ve skutečnosti nepokusila o inkaso té části kupní ceny, kterou měli zaměstnanci podle dohody ze září 1995 zaplatit v letech 1998, 1999 a 2000.
It appears now that ETVA, which was controlled by the State, has never seriously tried to obtain the payment of the parts of the purchase price which, according to the September 1995 contract, should have been paid by the employees in 1998, 1999 and 2000.
Banka ETVA disponovala dostatečnými možnostmi k zajištění úhrady kupní ceny.
ETVA had several ways to obtain the payment of the purchase price.
ŘL a sdružení zaměstnanců byly navíc vůči bance ETVA vázány smluvními povinnostmi z osobních smluv podepsaných každým zaměstnancem po září 1995.
In addition, HSY and the association of the employees were also contractually bound towards ETVA by the individual agreements signed with each employee in the months following September 1995.
Banka ETVA tak mohla vůči ŘL a sdružení zaměstnanců uplatnit právní kroky a nebyla by nucena činit tak zvlášť vůči každému zaměstnanci, jak tvrdí řecké orgány.
ETVA could therefore sue HSY and the association for the employees and did not need to sue the individual employees, as claimed by the Greek authorities. The Commission therefore concludes that the Greek authorities consciously did not request the payment of the annual instalments from the employees.
Komise proto dospěla k závěru, že řecké orgány tak vědomě nepožádaly zaměstnance o úhradu ročních splátek.
By adopting this behaviour, Greece showed that it did not intend to obtain from the employees the payment of the purchase price. This dramatically modified the situation in which the employees found themselves.
Tímto svým postojem Řecko ukázalo, že nebylo zainteresováno na úhradě kupní ceny zaměstnanci, což podstatně změnilo postavení zaměstnanců: místo toho, aby byli zaměstnanci povinni uhradit kupní cenu, nevystavili riziku tuto část vlastních peněz a následně, podílejíce se na řízení loděnic, kladli menší důraz na udržení a zvýšení ceny akcií a obnovení finanční životaschopnosti (o to více se snažili o zachování pracovních míst a podmínek).
Instead of having to pay a purchase price, the employees would not have to put at risk this amount of own money. This means that, when participating in the management of the yard, they attached less importance to the preservation and the increase of the value of the shares and the restoration of financial viability (and more to the preservation of the employment and of the working conditions).
Rozhodnutí C 10/94 a nařízení Rady (ES) č. 1013/97 skutečně vycházelo z „prodeje“ akcií zaměstnancům, ke kterému došlo v září 1995.
Indeed, Decision C 10/94 as well as Regulation (EC) No 1013/97 are based on the fact that the shares have been ‘sold’ to the employees in September 1995.
Jinými slovy, vycházelo ze skutečnosti, že by zaměstnanci zaplatili kupní cenu v souladu s podmínkami dohody ze září 1995.
In other words, they are based on the hypothesis that the employees will pay the purchase price in accordance with the conditions laid down in the September 1995 contract.
Nevycházelo ze skutečnosti, že akcie byly „převedeny“ nebo „předány“ zaměstnancům.
They are not based on the fact that the shares have been ‘transferred’ or ‘given’ to the employees.
S poukazem na výše uvedené je pochopitelné, že Komise a Rada přikládaly úhradě kupní ceny rozhodující význam, neboť umožnila zaměstnancům podílet se na řízení loděnic s vědomím ceny akcií.
As explained earlier, it is logic that the Commission and the Council considered the payment of the purchase price as crucial since it forced the employees to attach importance to the value of the shares and manage the yard accordingly.
K doplnění Komise připomíná, že celková částka, kterou zaměstnanci investovali v rámci tří navyšování akciového kapitálu, byla mnohem nižší, než by museli investovat, pokud by se podíleli na tomto navyšování kapitálu a pokud by uhradili kupní cenu v souladu s podmínkami dohody ze září 1995.
As a subsidiary element, the Commission recalls that the total amount invested by the employees on the occasion of the three capital increases was much smaller than what they should have invested if they would have participated to these capital increases and paid the purchase price according to the terms of the September 1995 contract.
Připomíná se, že rozhodnutí C 10/94 a nařízení Rady (ES) č. 1013/97 vycházejí ze skutečnosti, že dohoda ze září 1995 bude naplněna, tj. že zaměstnanci zaplatí kupní cenu a budou se podílet svým vkladem na zvyšování kapitálu.
It is recalled that decision C 10/94 and Regulation (EC) No 1013/97 were based on the hypothesis that the September 1995 contract would be implemented, i.e. that the purchase price and the participation to the capital increases would be paid by the employees.
Vzhledem k předložení dohody ze září 1995 Komisi a Radě v době přijetí nařízení Rady (ES) č. 1013/97 a rozhodnutí C 10/94 nebylo zapotřebí konkrétními právními úkony opakovaně zavádět podmínku prodeje loděnic.
Since the September 1995 contract had already been submitted to the Commission and the Council at the time of the adoption of Regulation (EC) No 1013/97 and decision C 10/94, these legal acts did not need to repeat the condition of the sale of the yard.
Pouze se v nich připomíná, že akcie ŘL byly „prodány“.
They simply recall that the shares of HSY have been ‘sold’.
Komise tak dospívá k závěru, že banka ETVA pod kontrolou řeckou státu se nepokusila zajistit úhradu kupní ceny, jak byla povinna podle ustanovení dohody o prodeji ze září 1995.
The Commission therefore concludes that ETVA, which was controlled by the State, has not tried to obtain the payment of the purchase price as it was supposed to do under the provisions of the sale contract of September 1995.
Jak bylo vysvětleno výše, tato skutečnost představuje zneužití rozhodnutí C 10/94, neboť toto rozhodnutí důvodně předpokládalo řádné plnění předmětné dohody.
As earlier explained, this constitutes a misuse of decision C 10/94, since the latter legitimately supposed a correct implementation of that contract.
K třetímu bodu, na který se Řecko odvolává, Komise rovněž zamítá argumentaci, že by exekuce zástavy nesplacených akcií a jejich prodej v rámci privatizace v letech 2001–2002 byl podobný inkasu částky od zaměstnanců, kterou byli povinni zaplatit podle dohody ze září 1995.
In relation to the third ground raised by Greece, the Commission also rejects the claim that the enforcement of the pledge on the unpaid shares and their sale in the framework of the privatisation of 2001–2002 is similar to obtaining from the employees the payment due under the September 1995 contract.
Za prvé tím, že se banka ETVA nepokusila od zaměstnanců získat kupní cenu, neočekávali, že budou muset skutečně investovat odpovídající finanční částku, a proto nebyli vystaveni riziku ztráty v případě snížení hodnoty svých akcií.
First, since ETVA did not seek to obtain the payment of the purchase price from the employees, they did not expect to actually have to invest the corresponding amount of money and consequently did not risk losing this money if the value of the shares would decrease.
Takže ETVA, když nabídla HDW/Ferrostaal 100 % akcií ŘL, získala pouze 6,1 milionu EUR, tj. ETVA získala za prodej 49 % akcií pouze 3 miliony EUR. Tato částka je podstatně nižší, než mohla ETVA získat od zaměstnanců podle dohody ze září 1995, tedy 24 milionů EUR splatných v ročních splátkách od prosince 1998 do prosince 2010.
In addition, ETVA received only EUR 6,1 million when it sold 100 % of the shares of HSY to HDW/Ferrostaal. This means that ETVA received only EUR 3 million from the sale of the 49 % stake. This is much less than what ETVA should have received from the employees under the terms of the September 1995 contract, namely EUR 24 million paid in yearly instalment from December 1998 to December 2010.
Dokonce i nedávno v odpovědi na rozhodnutí o rozšíření řízení Řecko a ŘL tvrdily, že zaměstnanci již v roce 1998 začali se splácením kupní ceny, jak vyplývalo z dohody ze září 1995.
As late as in its answer to the extension decision, Greece and HSY claimed that the employees had started to pay the purchase price in 1998, as planned in the September 1995 contract.
Komisi se však v rámci vyšetřovacího řízení podařilo soustředit dostatek důkazů o opaku.
However, in the framework of the investigation procedure, the Commission accumulated evidence that it was no the case.
Řecko a ŘL na konec přiznaly, že zaměstnanci neplatili roční splátky tak, jak vyplývalo z dohody ze září 1995.
Finally, HSY and Greece acknowledged that the employees did not pay the annual instalments in accordance with the September 1995 contract.
Komise poté, co se jí podařilo objasnit skutečné okolnosti, byla již s to posoudit, nakolik došlo ke zneužití i předchozích rozhodnutí.
The Commission, having eventually clarified the relevant facts of the case, was at that moment able to assess whether there has been misuses of earlier decisions.
Podle Řecka a ŘL loděnice pravidelně využívají služeb subdodavatelů, kteří se člení do dvou kategorií.
According to Greece and HSY, the yard resorts intensively to subcontractors, which have to be divided in two categories. First, the ‘subcontractors retained by HSY’.
Do první spadají „subdodavatelé ŘL“, kteří jsou vybírání a placeni přímo ŘL.
They are chosen and paid by HSY. Second, the ‘contractors of third parties’.
Do druhé spadají „subdodavatelé třetích stran“, kteří jsou vybírání majiteli lodí, s nimiž vyjednávají o cenách.
The latter are chosen by the ship-owner. The ship-owner selects them and discusses the price directly with them.