natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Existují dva hlavní důvody, proč by společnost PSE neměla hospodářský zájem na přijetí takovéhoto rozhodnutí bez zásahu vlády.
There are two main reasons why PSE would not have had an economic interest in taking this decision without government intervention.
Za prvé, společnost PSE nakoupila takové množství elektřiny, že již v okamžiku pořízení si byla vědoma toho, že může převyšovat její potřebu.
First, PSE purchased a quantity of energy that it already knew might be surplus to its requirements.
Uzavřením smluv o prodeji se společnost PSE zavázala k nákupu stanoveného, značného množství elektřiny (téměř 50 % výroby elektřiny v Polsku v roce 2005 a až 70 % ve stanoveném období).
By awarding the PPAs, PSE undertook to purchase a fixed and significant quantity of electricity (around 50 % of Polish electricity production in 2005, and up to 70 % in the period in question).
Zpočátku (několik prvních let doby platnosti smluv o prodeji) byla společnost PSE jediným dodavatelem v polském elektroenergetickém systému, mohla tedy prodávat veškerou tuto elektřinu svým konečným odběratelům.
At the very beginning (the first few years of the PPAs) PSE was the only supplier in the Polish electricity system, so it could sell all this electricity to its end users.
Již na samém počátku však bylo možno předpokládat, že společnost PSE brzy nebude jediným dodavatelem elektřiny v Polsku.
However, from the very outset, it was clear that PSE would soon cease to be the sole electricity supplier in Poland.
V předvstupním procesu v prosinci 1991 podepsala polská vláda Evropskou dohodu zakládající přidružení mezi ES a Polskou republikou.
In particular, during the pre-accession process, in December 1991, the Polish government had signed the Europe Agreement which constituted an association partnership between the EC and the Republic of Poland.
V roce 1994 Polsko podalo oficiální žádost o členství v EU.
Later, in 1994, Poland lodged its official application for EU membership.
Přístupová jednání byla zahájena v roce 1998 a skončila v roce 2002, kdy Evropská rada na zasedání v Kodani potvrdila, že Polsko splnilo podmínky nezbytné pro vstup do EU.
Accession negotiations started in 1998 and ended in 2002 when the Copenhagen European Council found that Poland fulfilled the accession criteria.
Zúčastněné strany samy uvedly, že jedním z cílů smluv o prodeji bylo zajistit dodržování některých směrnic EU týkajících se znečišťování ovzduší ze strany polských výrobců, zejména směrnic o emisích z velkých spalovacích zařízení, což dále dokládá, že si strany byly vědomy brzkého vstupu Polska do EU.
As a matter of fact, the interested parties even indicated that one of the aims of the PPAs was to ensure that Polish power generators complied with certain EU directives on air pollution and, in particular, with the directives on emissions of large combustion plants, which is further evidence that these parties were aware that Poland would soon accede to the European Union.
Bylo známo, že vstup Polska do Evropské unie bude znamenat integraci s vnitřním trhem s elektřinou, jehož liberalizace byla započata přijetím směrnice 96/92/ES.
It was known that Poland's accession to the European Union would entail integration into the internal electricity market, liberalisation of which started with the adoption of Directive 96/92/EC.
To znamenalo otevření trhu pro jiné dodavatele soutěžící s PSE, a tudíž to, že s ohledem na vývoj trhu s elektřinou již společnost PSE nemusí potřebovat veškerou elektřinu zakoupenou podle smluv o prodeji.
This meant the opening-up of the market to other suppliers competing with PSE, and, accordingly, that PSE might not need all the electricity provided for in the PPAs in the light of changes on the electricity market.
K dalším změnám došlo po přijetí směrnice 2003/54/ES dne 26. června 2003.
Further changes occurred when Directive 2003/54/EC was adopted on 26 June 2003.
Tato směrnice předpokládá liberalizaci trhu pro všechny průmyslové odběratele do 1. července 2004 a pro všechny odběratele do 1. července 2007, čímž se postupně odstranilo monopolní postavení PSE na trhu.
This Directive provides for the liberalisation of the market for all professional consumers by 1 July 2004 and for all consumers by 1 July 2007, thus gradually reducing PSE's captive market share to zero.
Za druhé, dokonce i s ohledem na tu část elektřiny, kterou společnost PSE skutečně potřebovala, nebylo racionální přijetí závazku ze strany PSE jakožto kupujícího hradit elektrárnám celkové náklady na výrobu elektřiny a zisk stanovené tak dlouho dopředu, i když bylo známo, že liberalizace umožní výběr různých technologií za různé ceny, včetně cen nabízených novými subjekty na trhu využívajícími účinnější technologie.
Second, even for the share of electricity which PSE actually needed, it made no sense for PSE, as the buyer, to undertake to pay the power plants the full costs of generating power, plus a profit margin established such a long time in advance even though it was already known that liberalisation would allow it to choose between different technologies and prices, including those offered by new market entrants using more efficient technologies.
Kupující mají zájem na uzavření dlouhodobých smluv pouze tehdy, pokud jim tyto smlouvy zaručují určité zajištění před výkyvy na trhu s elektřinou, zejména před změnami spojenými s kolísáním ceny paliva.
Buyers have an interest in concluding long-term contracts only if these contracts provide them some hedging against fluctuations in the electricity market, and in particular against changes linked to fluctuations in fuel costs.
Proto by kupující mohl mít hospodářský zájem na takové dlouhodobé smlouvě pouze v případě, pokud by mu prodávající nabídl, že ponese část rizika spojeného s kolísáním cen paliva, nebo pokud by výrobní technologie zaručovaly stálé náklady na palivo, jak je tomu v případě vodních elektráren a za určitých podmínek jaderných elektráren.
For this reason a buyer would have an economic interest in a long-term contract of this type only if the seller offered to take part of the risk associated with fluctuations in fuel costs or if the generating technology ensured stable fuel costs, as is the case with hydropower plants, and, in certain conditions, nuclear plants.
Výše uvedené ekonomické odůvodnění potvrzuje skutečnost, že jak se zdá, neexistují příklady soukromých kupců, kteří by – bez zásahu státu – uzavírali dlouhodobé smlouvy s elektrárnami, které používají fosilní paliva, a hradili by veškeré výrobní náklady po tak dlouhou dobu jako v případě smluv o prodeji (více než 10 let).
This economic logic is confirmed by the fact that there does not seem to be any example of private buyers taking long-term contracts without state intervention with plants using fossil fuel and covering all production costs for the same duration as the PPAs (more than 10 years).
Komise v rámci šetření v energetickém odvětví nezjistila žádný příklad takové smlouvy a takový příklad neuvedla rovněž žádná ze zúčastněných stran, i když tvrdily, že takové smlouvy byly uzavřeny, třebaže některé ze zúčastněných stran patří k velmi velkým společnostem působícím v mnoha státech.
The Commission found none in its energy sector enquiry, and, despite their claims to the contrary, none of the interested parties submitted an example of such a contract to the Commission, despite the fact that some of them belong to very large groups with activities in several countries.
Jediné příklady, které zúčastněné strany uvedly, nejsou přiměřené z níže popsaných důvodů:
The only examples quoted by the interested parties are not adequate for the reasons indicated below:
smlouvy v Portugalsku mezi Redes Energéticas Nacionais a Turbogás, Electricidade De Portugal a Pego byly uzavřeny státními společnostmi (Redes Energéticas Nacionais).
the contracts in Portugal between Redes Energéticas Nacionais on the one hand and Turbogás, Electricidade De Portugal and Pego on the other hand, were concluded by a publicly owned company (Redes Energéticas Nacionais).
Je nutno upozornit na skutečnost, že i když se zúčastněné strany pokoušely dovodit, že tyto smlouvy jsou slučitelné s pravidly státní podpory, Komise zastává odlišné stanovisko.
It should be noted that the Commission did not regard these contracts as compatible with the state aid rules, despite attempts by the interested parties to prove that they were.
Komise vydala rozhodnutí pouze ohledně jejich slučitelnosti s článkem 81 Smlouvy o ES.
The Commission only issued a decision concerning their compatibility with Article 81 of the EC Treaty.
V rozhodnutí o státní podpoře v případě povinného zrušení těchto smluv a přiznání náhrad za jejich zrušení Komise uvedla, že výrobcům zajišťovaly hospodářskou výhodu;
In a state aid decision concerning the compulsory annulment by Portugal of these contracts and the awarding of compensation for annulment, the Commission noted that they constituted an advantage for the power generators;
smlouvy uzavřené společností Northern Ireland Electricity ve Spojeném království byly uzavřeny na žádost státu v době, kdy společnost Northern Ireland Electricity byla ještě společností ve vlastnictví státu.
the contracts concluded by Northern Ireland Electricity in the United Kingdom were awarded at a time when Northern Ireland Electricity was still a publicly owned company, at the request of the state.
Společnost Northern Ireland Electricity byla poté zprivatizována a vláda Spojeného království musela zavést režim podpory za účelem odškodnění společnosti Northern Ireland Electricity za neekonomickou zátěž spojenou s těmito smlouvami;
Northern Ireland Electricity was subsequently privatised and the UK Government had to put in place a support scheme to compensate Northern Ireland Electricity for the non-economic burden associated with these contracts;
smlouva mezi Electricité de France a Péchiney ve Francii zahrnuje pouze variabilní náklady jaderných elektráren patřících společnosti Electricité de France.
the contract between Electricité de France and Péchiney in France covers only Electricité de France's variable nuclear plant costs.
V 90. letech minulého století bylo ve Francii uzavřeno mnoho jiných smluv tohoto typu.
Many other contracts of that type were concluded in France in the 1990s.
Všechny jsou založeny na zásadě, že se výrobce zavazuje dodávat kupujícímu elektřinu během dlouhé doby za cenu, která pokrývá pouze mezní náklady.
They are all based on the principle that the generator undertakes to deliver electricity to the buyer over a long period at a price which only covers its marginal costs.
Závěrem Komise poznamenává, že navzdory tvrzení zúčastněných stran není pravda, že samotná skutečnost, že smlouvy o prodeji byly uzavřeny na základě nabídkového řízení, postačuje k vyvození závěru, že nepředstavují podporu.
Lastly, the Commission notes that, despite the interested parties' claims to the contrary, it is not true that the fact that PPAs were concluded following a competitive procedure suffices for them to be deemed as not constituting aid.
Tato zásada se uplatňuje v případě, že členský stát nakupuje zboží nebo služby pro vlastní potřebu.
This reasoning applies when a Member State purchases goods or services for its own use.
V daném případě bylo účelem nabídkového řízení nejen pořízení zboží a služeb, které stát potřebuje, nýbrž rovněž splnění cílů jako podpora zahraničních investic v Polsku, ochrana životního prostředí a zlepšení bezpečnosti dodávek, což jsou politické cíle.
In the case at issue, the purpose of the competitive procedure was to serve policy objectives such as promotion of foreign investment in Poland, environmental protection and improvements in security of supply, rather than to purchase goods and services required by the state.
V tomto případě může skutečnost, že se uskutečnilo nabídkové řízení, vést pouze k závěru, že podpora je omezená na minimum nezbytné k dosažení politických cílů, nepostačuje však k vyloučení přítomnosti státní podpory.
In such cases, the fact that a competitive procedure was followed may lead only to the conclusion that the aid is limited to the minimum necessary to achieve the policy objectives; it does not suffice to rule out the presence of state aid.
Výrobci, kteří patří do soukromých skupin, uváděli, že veškerá státní podpora v rámci smluv o prodeji měla být vyloučena procesem privatizace, jelikož cena zaplacená společnostmi, které elektrárny koupily, zohledňovala hodnotu smluv o prodeji.
Power generators belonging to privately owned groups have argued that any state aid under the PPAs would have been eliminated by the privatisation process because the price paid by the companies that purchased the power plants would have taken account of the value of the PPAs.
Komise se domnívá, že tato tvrzení nelze v daném případě uplatnit.
The Commission considers that this reasoning does not apply in the present case.
Ve skutečnosti měla totiž privatizace elektráren podobu získání akcií.
In the case at issue, privatisation of the power plants took the form of share deals.
Soudní dvůr již zkoumal, jak může změna struktury vlastnictví společnosti ve spojení se získáním akcií ovlivnit existenci podpory a příjemce protiprávní podpory, která byla společnosti udělena.
The Court of Justice has analysed how a change in the ownership of a company during a share deal affects the existence of aid and the recipient of unlawful aid granted to the company.
Soudní dvůr rozhodl, že takováto protiprávní podpora je i nadále využívána a zůstává společnosti, která z ní měla prospěch, i navzdory změně vlastnické struktury.
It ruled that the unlawful aid remains and stays with the company that benefited from the aid, despite the change in its ownership.
Převedení podílů za tržní cenu zaručuje pouze to, že rovněž kupující neobdržel státní podporu.
The transfer of shares at the market price merely ensures that the buyer did not benefit from state aid either.
V daném případě to znamená, že změna vlastnictví elektráren, které měly prospěch ze smluv o prodeji, nezměnila skutečnost, že smlouvy o prodeji představují státní podporu pro tyto elektrárny.
In the case at issue, this means that the change in the ownership of the power plants that benefited from the PPAs did not alter the fact that the PPAs constitute state aid to these power plants.
Výhody obsažené ve smlouvách o prodeji byly ve skutečnosti poskytnuty na činnost elektrárny, bez ohledu na majetkové poměry.
In reality, the power plants benefited from the advantages contained in the PPAs, irrespective of their ownership structure.
Všechny výše uvedené prvky hospodářské výhody a rovněž uvedená tvrzení se týkají doby, kdy Polsko vstoupilo do EU, a existovaly do dne přijetí tohoto rozhodnutí (v případě smluv o prodeji, jejichž platnost skončila před datem přijetí tohoto rozhodnutí, do skončení jejich platnosti).
All the above-mentioned elements of the economic advantage and the arguments developed above concern the time of accession of Poland to the EU and remain applicable as at the date of this Decision (in the case of PPAs which terminated before the date of this Decision, until the date on which they terminated).
Na základě výše uvedených úvah Komise vyvozuje závěr, že smlouvy o prodeji poskytují příjemcům hospodářskou výhodu.
In view of the above, the Commission concludes that the PPAs provide an advantage to the beneficiaries.
Zúčastněné strany tvrdily, že je nutno smlouvy o prodeji považovat za poskytování služeb obecného hospodářského zájmu k zajištění bezpečnosti dodávek elektřiny a ochrany životního prostředí.
The interested parties have argued that the PPAs should be regarded as implementing SGEIs for the purpose of securing electricity supplies and environmental protection.
Proto údajně splňují kritéria uvedená v rozsudku ve věci Altmark a nepředstavují podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
They are said to fulfil the criteria laid down in the Altmark judgment, which means that they do not constitute aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Komise výše uvedená tvrzení přezkoumala a dospěla k závěru, že s nimi nemůže souhlasit, a to z níže uvedených důvodů.
The Commission has analysed these arguments and cannot agree with them for the following reasons:
Členské státy mají velkou volnost rozhodování, pokud jde o stanovení rozsahu služeb obecného hospodářského zájmu.
Member States have a wide margin of discretion to define the scope of SGEIs.
Tato volnost rozhodování však neznamená, že každý zásah státu, který slouží realizaci sledované politiky, může být označen za službu obecného hospodářského zájmu.
However, the existence of this wide margin of discretion does not mean that just any state intervention with a policy motivation can be characterised as an SGEI.
Zúčastněné strany tvrdily, že jednou ze služeb obecného hospodářského zájmu, které mají být poskytovány v rámci smluv o prodeji, jsou opatření na ochranu životního prostředí.
The interested parties have invoked environmental protection as one of the SGEIs to be implemented by the PPAs.
Konkrétněji, smlouvy o prodeji by měly podpořit investice, jež mají polským elektrárnám umožnit dodržovat normy EU v oblasti ochrany životního prostředí.
More precisely, the PPAs were supposed to support investment designed to allow Polish plants to adapt to EU environmental standards.
Komise se domnívá, že splnění norem ochrany životního prostředí se nijak neliší od jiných omezení, kterým podléhají všechny podniky působící v průmyslovém odvětví.
The Commission considers that the requirement to fulfil environmental standards does not exhibit any special characteristics as compared with the constraints imposed on all companies active in an industrial sector.
Považování splnění norem ochrany životního prostředí za službu obecného hospodářského zájmu by přímo porušilo zásadu „znečišťovatel platí“, která je jednou ze základních zásad práva Společenství v oblasti ochrany životního prostředí, zakotvenou v primárním právu v čl. 174 odst. 2 Smlouvy o ES.
Furthermore, considering the fulfilment of environmental standards as an SGEI would go directly against the polluter pays principle which is one of the core principles of Community environmental law, enshrined in primary legislation by Article 174(2) of the EC Treaty.
Komise bere na vědomí tvrzení zúčastněných stran, že ochrana životního prostředí je uvedena v článku 3 směrnice 96/92/ES jako jedna z možných oblastí povinností veřejné služby.
The Commission notes the interested parties' argument that environmental protection is quoted as one of the possible areas for public service obligations in Article 3 of Directive 96/92/EC.
Podle názoru Komise to však není v rozporu s výše uvedeným stanoviskem.
However, the Commission takes the view that this does not undermine the position set out above.
Skutečnost, že směrnice uvádí, že mohou existovat povinnosti veřejné služby v oblasti ochrany životního prostředí, neznamená, že těmito závazky v oblasti veřejných služeb může být cokoliv.
The fact that the Directive states that there may be public service obligations in the field of environmental protection does not mean that there are no requirements as to the actual content of these public service obligations.
Zejména to nemění skutečnost, že se tyto závazky musí lišit od běžných podmínek činnosti podniků v daném odvětví a nemohou být v rozporu se zásadami, na nichž je založena politika Společenství v oblasti ochrany životního prostředí (např. zásada „znečišťovatel platí“).
In particular, these obligations must exhibit special characteristics as compared with the normal business environment of companies in the sector, and may not be incompatible with the principles on which Community environmental protection policy is based (e.g. the polluter pays principle).
Komise rovněž upozorňuje na skutečnost, že čtyři z elektráren, kterých se týkají smlouvy o prodeji (Turów, Pątnów, Bełchatów a Jaworzno), se nacházejí na seznamu WWF, který obsahuje třicet nejvíce znečišťujících elektráren v Evropě, což dále popírá tvrzení, že tyto elektrárny plní službu obecného hospodářského zájmu v oblasti ochrany životního prostředí.
The Commission also notes that four of the power plants concerned by the PPAs (in Turów, Pątnów, Bełchatów and Jaworzno) feature on the WWF's list of Europe's thirty most polluting power stations, which further relativises the claims that they fulfil an SGEI in terms of environmental protection.
Zúčastněné strany poukazují rovněž na bezpečnost dodávek jako na jednu ze služeb obecného hospodářského zájmu, k jejichž realizaci mají smlouvy o prodeji sloužit.
The interested parties also invoke security of supply as one of the SGEIs that the PPAs implement.
Ve svých dosavadních rozhodnutích Komise měla za to, že by bezpečnost dodávek skutečně mohla představovat službu obecného hospodářského zájmu při dodržení omezení stanovených v čl. 8 odst. 4 směrnice 96/92/ES (který odpovídá čl. 11 odst. 4 směrnice 2003/54/ES), to znamená za předpokladu, že dotyční výrobci využívají k výrobě elektřiny domácí primární zdroje paliv a že celkové množství energie v daném kalendářním roce nepřesáhne 15 % celkového množství primární energie potřebné k výrobě elektřiny spotřebované v tomto členském státě.
In its decision practice, the Commission has taken the view that security of supply could be an SGEI, subject to the restrictions provided for in Article 8(4) of Directive 96/92/EC (which corresponds to Article 11(4) of Directive 2003/54/EC), that is, provided that the generators concerned use indigenous primary energy fuel sources, and that the total volume of energy does not exceed in any calendar year 15 % of the total primary energy necessary to produce the electricity consumed in the Member State concerned.
V daném případě smlouvy o prodeji zahrnují množství energie značně přesahující 15 %, jak je uvedeno v 234. bodě odůvodnění.
In the case at issue, the PPAs concern quantities of energy that are largely in excess of the 15 % referred to in recital 234.
Mimoto se nevztahují pouze na výrobce, kteří k výrobě elektřiny používají domácí primární zdroje paliv.
Furthermore, they do not solely concern generators using indigenous primary energy fuel sources.
Komise se domnívá, že elektrárny, na něž se smlouvy o prodeji vztahují, nevykazují žádné zvláštní charakteristické rysy, které by umožnily považovat je za zvlášť užitečné při plnění cílů souvisejících s bezpečností dodávek.
The Commission notes that the power plants concerned by the PPAs do not exhibit any special characteristics that would make them particularly well adapted to meet security of supply objectives.
Ve skutečnosti jsou pouze běžnými výrobními závody zapojenými do sítě, a proto se podílejí na celkovém zabezpečení dodávek v Polsku stejnou měrou, jako každá jiná elektrárna v tomto odvětví.
In fact, they are just normal plants connected to the network, and therefore contribute to overall security of supply in Poland just like any other power plant in the sector.
Na základě výše uvedených okolností se Komise domnívá, že neexistuje důvod, aby ustoupila od své ustálené praxe v této oblasti.
In view of the above, the Commission takes the view that there is no reason to deviate from its usual practice in this field.
Musí proto odmítnout tvrzení, že smlouvy o prodeji umožňují poskytovat služby obecného hospodářského zájmu v oblasti bezpečnosti dodávek. V této souvislosti nebyly mimoto v Polsku dosud stanoveny žádné služby obecného hospodářského zájmu.
It must therefore reject the claim that the PPAs implement an SGEI in the field of security of supply In any event, no SGEI has been defined by Poland in this context to date.
Komise proto vyvozuje závěr, že smlouvy o prodeji nemohou využít ustanovení Smlouvy o ES, která se týkají služeb obecného hospodářského zájmu.
In view of the above, the Commission concludes that the EC Treaty provisions on SGEIs do not apply to PPAs.
Komise kromě toho upozorňuje na skutečnost, že smlouvy o prodeji nesplňují všechna kritéria stanovená v rozsudku Altmark.
The Commission also notes that the PPAs would not fulfil all the criteria laid down in the Altmark judgment.