natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nakonec španělské orgány zopakovaly stanoviska, která vyjádřily již v rámci řízení ukončeného přijetím rozhodnutí z roku 1998.
Finally, the Spanish authorities reiterated the views expressed in the procedure which led to the Decision of 1998.
K ODŮVODNĚNÍ DRUHÉHO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
ON THE JUSTIFICATION OF THE SECOND INITIATION OF THE PROCEDURE
Španělské orgány tvrdí, že pro účely vyřešení tohoto případu nebylo zahájení dalšího formálního vyšetřovacího řízení nutné a že toto zahájení nelze dostatečně odůvodnit dodržováním práv zúčastněných třetích osob.
The Spanish authorities maintain that it was not necessary to initiate a new formal investigation procedure to resolve the case and that respect for the rights of interested parties was not a sufficient reason for doing so.
Komise má za to, že rozsudek Tubacex představoval natolik závažný prvek, že tato informace musela být oznámena španělským orgánům a zúčastněným třetím osobám.
For its part, the Commission considers that the Tubacex judgment was sufficiently relevant for the Spanish authorities and the interested parties to be informed of it.
Uvedený rozsudek totiž mohl změnit kritéria pro posouzení uvedená v rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 7. listopadu 1997.
Indeed, that judgment could alter the assessment criteria as laid down in the decision to initiate the procedure of 7 November 1997.
STANOVENÍ EXISTENCE PODPORY VE SMYSLU ČL. 87 ODST. 1 SMLOUVY
DETERMINING THE EXISTENCE OF AID FOR THE PURPOSES OF ARTICLE 87(1) OF THE TREATY
V rámci druhého zahájení řízení vznesla Komise otázku, zda dohody uzavřené mezi SNIACE a jeho veřejnými věřiteli zahrnují státní podpory, a pokud ano, zda lze tyto podpory prohlásit za slučitelné.
In the second initiation of the procedure, the Commission raised the question of whether the agreements concluded between SNIACE and its public creditors included State Aid and, if so, whether they could be declared compatible.
Ve světle rozsudku Tubacex je možno mít za to, že veřejná opatření v podobě restrukturalizace dluhů nepředstavují státní podpory, pokud splňují kritéria uvedená v tomto rozsudku (viz bod 4 odůvodnění).
The Tubacex judgment allows State interventions in the form of debt rescheduling to be considered as not constituting State Aid if they fulfil the criteria laid down in that judgment (see recital (4))
Rozsudkem ve věci T-36/99, jímž bylo zrušeno rozhodnutí z roku 2000, zamítl Soud prvního stupně důvody, z nichž měla Komise za to, že se HFSSZ a FOGASA chovaly stejným způsobem, jakým by se choval soukromý věřitel.
In the judgment in Case T-36/99 annulling the Decision of 2000, the Court of First Instance rejected the grounds on which the Commission had considered that the TGSS and FOGASA had behaved as a private creditor would have done.
Za tímto účelem a s ohledem na rozsudek Soudu prvního stupně je vhodné ověřit:
For that purpose, and in the light of the judgment of the Court of First Instance, the following should be verified:
postavení veřejných věřitelů, které je srovnáváno s postavením soukromých věřitelů;
the situation of the public creditors compared with that of the private creditors;
postavení Banco Español de Crédito (dále jen „Banesto“) jako soukromého věřitele, které je srovnáváno s postavením HFSSZ a FOGASA;
the situation of the Banco Español de Crédito (hereinafter Banesto), a private creditor, compared with that of the TGSS and that of FOGASA;
vyhlídky HFSSZ a FOGASA na získání všech dlužných částek bez hospodářských ztrát a
the prospects of recovering the total sums owed to the TGSS and FOGASA without suffering any financial loss, and
perspektivy budoucí ziskovosti a životaschopnosti SNIACE.
SNIACE’s prospects of future profitability and viability.
Kritéria uvedená v rozsudku Tubacex a kritéria uvedená v rozsudku Soudu ve věci T-36/99 lze kumulovat.
The criteria laid down in the Tubacex judgment and in the judgment of the Court of First Instance in Case T-36/99 are cumulative.
Pokud nebudou opatření, která přijali veřejní věřitelé, splňovat alespoň jedno z těchto kritérií, Komise musí zásadu soukromého věřitele vyloučit.
As soon as the measures taken by the public creditors do not fulfil at least one of them, the Commission must discard the private creditor principle.
DOHODY UZAVŘENÉ S FOGASA
AGREEMENTS CONCLUDED WITH FOGASA
Na rozdíl od skutečností, které daly podnět k vydání rozsudku Tubacex, vznikly obě dohody uzavřené s FOGASA v přibližně dvouletém odstupu a jejich předmětem byly odlišné dluhy.
Unlike the facts that gave rise to the Tubacex judgment, the two agreements with FOGASA were concluded approximately two years apart and related to different debts.
Komise má za to, že se nejedná o jedinou dohodu.
The Commission considers that they do not constitute a single agreement.
Ani FOGASA neměla v okamžiku uzavření druhé z dohod v úmyslu obě dohody sloučit tak, aby vznikla jediná dohoda, jejímž předmětem by byl součet dlužných částek.
When the second agreement was concluded, FOGASA did not try to combine them into one agreement covering all the amounts owed.
FOGASA pouze sjednotila nesplacené dluhy, a to dohodou ze dne 18. března 1999 [12], tedy čtyři roky po uzavření druhé dohody mezi FOGASA a SNIACE.
FOGASA only unified outstanding debts by means of the agreement of 18 March 1999 [12], that is to say, four years after the second agreement was concluded between FOGASA and SNIACE.
Pro účely tohoto posouzení bude Komise analyzovat nejprve dohodu FOGASA I a poté dohodu FOGASA II, a to s ohledem na kritéria, která lze uplatnit na soukromého věřitele.
For the purposes of this assessment, the Commission will first analyse the FOGASA I agreement and then the FOGASA II agreement, taking into account the criteria applicable to private creditors.
Dohoda FOGASA I
FOGASA I Agreement
SNIACE a FOGASA uzavřely první dohodu o restrukturalizaci dluhů dne 5. listopadu 1993, a to na částku 1362708700 peset (včetně úroků).
SNIACE and FOGASA concluded the first debt rescheduling agreement on 5 November 1993 for the amount of ESP 1362708700 (including interest).
Tato dohoda byla uzavřena poté, co FOGASA vyplatila částky za mzdy a jiné náhrady, které dlužil podnik SNIACE svým zaměstnancům.
The agreement was concluded after FOGASA paid the wages and compensation that SNIACE owed to its staff.
Komise musí při analýze této dohody rozlišovat okamžik uzavření dohody (analýza ex-ante) a okamžik výkonu této dohody (analýza ex-post).
For the purposes of its analysis, the Commission must distinguish between the time when the agreement was concluded (ex-ante analysis) and the time when it was implemented (ex-post analysis).
Mohlo by totiž dojít k tomu, že by analýza dohody, provedená na základě jejích vlastností platných v okamžiku uzavření dohody, vedla k závěru, že uvedená dohoda nezahrnuje podpory, zatímco výkon této dohody za podmínek odlišných od původního předpokladu by tento první názor změnil a konečným závěrem by bylo potvrzení existence podpor.
In fact, it could be the case that, after analysing an agreement in terms of its characteristics at the time when it was concluded, the conclusion is reached that the agreement does not contain aid, and that its implementation, in different circumstances from those initially envisaged, alters that initial opinion and the conclusion is reached that it does contain aid.
Posouzení dohody FOGASA I v okamžiku jejího uzavření
Assessment of the FOGASA I agreement at the time of its conclusion
Postavení FOGASA, které je srovnáváno s postavením soukromých věřitelů včetně Banesto
FOGASA’s position compared with that of private creditors, including Banesto
Komise poukazuje na to, že první dohoda o restrukturalizaci dluhů byla s FOGASA uzavřena dne 5. listopadu 1993, tedy téměř 8 měsíců poté, co Soud prvního stupně zveřejnil své prohlášení o zastavení plateb ze dne 25. března 1993, v němž pověřil FOGASA zaplacením plateb zaměstnancům SNIACE.
The Commission notes that the first debt rescheduling agreement with FOGASA dates from 5 November 1993, that is almost 8 months after the suspension of payments declaration issued by the court of first instance on 25 March 1993 requiring that FOGASA pay SNIACE’s employees.
FOGASA tehdy vázala dohodu zástavním právem na aktiva SNIACE, aby zaručila splacení alespoň části svých pohledávek.
At that time, FOGASA linked the agreement to the mortgaging of SNIACE’s assets in order to guarantee at least a part of its loan.
Uplatnila přitom úrokovou sazbu ve výši 10 %, jak bylo stanoveno právními předpisy platnými v okamžiku uzavření dohody.
The rate applied by FOGASA was 10 %, as laid down by the legislation in force when the agreement was concluded.
Pokud jde o Banesto, ta poskytla SNIACE v letech 1987 a 1991, tedy mnohem dříve, než byla uzavřena dohoda FOGASA I, hypoteční úvěry s úrokovou sazbou nejprve 16 % a posléze 18 % (v daném okamžiku se jednalo o tržní podmínky).
For its part, Banesto had granted lines of mortgage credit to SNIACE in 1987 and 1991, that is to say some time before the FOGASA I agreement was concluded, at rates of 16 % and 18 % respectively (the market conditions at that time).
Je tedy třeba konstatovat, že v době zastavení plateb, tedy v roce 1992, měla SNIACE nejméně dva věřitele: FOGASA, jíž SNIACE dlužil mzdy, které nemohl zaplatit svým zaměstnancům, a BANESTO, která mu poskytla úvěry, jež dosud nesplatil v plné výši.
Thus, it should be noted that, when the suspension of payments occurred in 1992, SNIACE had at least two creditors: FOGASA, to which it owed the wages that SNIACE had been unable to pay to its employees, and BANESTO, because of the loans that it had granted to SNIACE and which SNIACE had still not entirely repaid.
Po oznámení o zastavení plateb by BANESTO bývala mohla uplatnit svá práva přednostního hypotečního věřitele SNIACE.
From the time when the suspension of payments was announced, BANESTO could have asserted its rights as a preferential mortgage creditor of SNIACE.
Došlo však k tomu, že na základě dohody ze dne 26. září 1996, tedy tři roky po uzavření dohody FOGASA I, splatil SNIACE část ze svých dluhů tak, že převedl na BANESTO své akcie v podniku Inquitex a pozemky, na něž se vztahovalo zástavní právo.
However, only under the agreement of 26 de September 1996, in other words, three years after the FOGASA I agreement was concluded, did SNIACE transfer to Banesto, as payment of part of its debts, the shares that it owned in the undertaking Inquitex and some plots of land that were covered by the mortgage.
FOGASA měla právní povinnost zaplatit v případě zastavení plateb mzdy.
For its part, FOGASA was legally obliged to pay the wages in the event of suspension of payments.
Jakmile tato povinnost FOGASA, týkající se splacení mezd zaměstnancům SNIACE, nastala, FOGASA zahájila se SNIACE jednání ohledně uzavření dohody o restrukturalizaci dluhů s cílem získat zpět své pohledávky.
From the time when FOGASA had to pay the wages of the SNIACE workers, it began to negotiate a rescheduling agreement with SNAICE in order to recover its loan.
Skutečnost, že BANESTO neuplatnila vůči SNIACE své hypoteční úvěry, svědčí spíše o tom, že FOGASA, na rozdíl od soukromého věřitele BANESTO, jednala obezřetně a prozíravě, když uzavřela dohodu o restrukturalizaci dluhů s cílem získat určité záruky v okamžiku, kdy bylo oznámeno zastavení plateb.
The fact that BANESTO did not enforce its mortgage loans against SNIACE rather demonstrates that FOGASA acted prudently and wisely when it concluded the rescheduling agreement and obtained guarantees as soon as the suspension of payments was notified, unlike the private creditor BANESTO.
FOGASA a SNIACE učinily tedy rychle pokrok ve společném jednání, jehož průběh svědčil o dobré vůli obou stran dospět ke smírnému řešení.
FOGASA and SNIACE therefore rapidly concluded negotiations that showed the parties’ willingness to arrive at an amicable solution.
Vyhlídky FOGASA na získání všech dlužných částek bez finančních ztrát
Possibility of recovering in full the sums owed to FOGASA without suffering any financial loss
Poté, co FOGASA přijala žádost zaměstnanců SNIACE, kteří žádali o zaplacení mezd a jiných náhrad, které jim SNIACE dlužil na základě soudního řízení, v němž bylo prohlášeno zastavení plateb, FOGASA uzavřela dohodu o restrukturalizaci dluhů, aby jí SNIACE splatil dlužné částky.
After accepting the SNIACE workers’ demand that they should be paid the wages and compensation owed to them pursuant to the judicial proceedings that had declared the suspension of payments, FOGASA concluded a debt rescheduling agreement whereby SNIACE would repay to it the sums involved.
FOGASA uplatnila úrokovou sazbu ve výši 10 %, která představovala v době uzavření dohody sazbu stanovenou španělskými zákony.
FOGASA applied the legal rate of interest laid down by Spanish law, namely 10 % at the time when the parties concluded the agreement.
Komise má za to, že FOGASA tím, že umožnila SNIACE restrukturalizaci plateb, uplatnila zásadu rozsudku Tubacex, podle níž „cílem věřitele není získat z dlužné částky mimořádný zisk, nýbrž pouze vymoci zpět celou částku, kterou zaplatil, aniž by utrpěl finanční ztrátu.
The Commission considers that, by granting to SNIACE a rescheduling of its debts, FOGASA applied the principle of the Tubacex judgment, whereby ‘a creditor does not seek to make any special profit on the money which is due to him, but merely wishes to recover in full the sums he has advanced without suffering any financial loss.
Pokud za tímto účelem povolí, aby byly pohledávky spláceny na základě splátkového kalendáře s cílem získat je zpět, požaduje kromě toho platbu úroků určených k vyrovnání devalvace peněz, k níž dochází v důsledku zavedení splátkového kalendáře“ [13].
To that end, where he agrees to the rescheduling of his debt for the purpose of ensuring that it is repaid, he requires the further payment of interest, the purpose of which is to compensate him for depreciation of the money as a result of the rescheduling’ [13].
Vyhlídky na finanční ziskovost v budoucnu
Prospects of future financial profitability
FOGASA byla v době uzavření dohody obeznámena s nesnázemi, v nichž se SNIACE ocitl, a proto zasáhla ve prospěch zaměstnanců tak, aby mohli získat mzdy a jiné náhrady, které jim SNIACE nemohl zaplatit, neboť se ocitl v situaci, kdy došlo k zastavení plateb.
At the time when the agreement was concluded, FOGASA was aware of the crisis that SNIACE was undergoing, which is why it had intervened on behalf of the workers so that they could be paid the wages and compensation that SNIACE could not pay them because its payments had been suspended.
Je pravdou, že v rozhodné době představovala restrukturalizace dluhů pro SNIACE jediný životaschopný plán, hodný tohoto jména, který mu mohla FOGASA nabídnout.
Admittedly, at the material time the only genuine viability plan for SNIACE proposed to FOGASA was to reschedule the debts.
Po vážném sociálním konfliktu, kterému podnik čelil v roce 1992, se však jeho činnost začala znovu pozvolna rozvíjet a přestože postavení podniku bylo i nadále křehké, vyhlídky na ziskovost v budoucnu byly již příznivější.
However, after the serious social conflict that the undertaking experienced in 1992, its activity gradually revived, offering a glimpse of the prospect of future profitability, although the situation of the undertaking was still fragile.
Skutečnost, že podnik neměl uzavřenou dohodu se soukromými věřiteli a že od roku 1993 nebyly žádné dluhy předmětem exekuce ze strany soukromých věřitelů, svědčí o tom, že vyhlídky na obnovení rozvoje podniku stály na pevných základech a že tudíž nebylo žádoucí podstupovat riziko, že podnik svou činnost přeruší.
The absence of an agreement with the private creditors and the fact that they had not enforced payment of the debts since 1993 shows that there was some basis for thinking that the undertaking was on the right track and that, therefore, it was not advisable to increase the risk that the undertaking would cease activities.
Závěry týkající se uzavření dohody FOGASA I
Conclusion on the FOGASA I agreement
Komise má za to, že dohoda FOGASA I nepředstavovala v okamžiku svého uzavření státní podporu.
The Commission considers that, at the time when it was concluded, the FOGASA I agreement did not constitute State Aid.
Analýza výkonu dohody FOGASA I
Analysis of the implementation of the FOGASA I agreement
V době od 5. listopadu 1993 do 18. března 1999, kdy FOGASA uzavřela další dohodu o restrukturalizaci dluhů, jíž byla lhůta pro splacení dluhu prodloužena o další dva roky, splatil SNIACE jen přibližně 50 % svého dluhu.
Between 5 November 1993 and 18 March 1999, the date on which FOGASA concluded a new rescheduling agreement extending the debt payment period for a further two years, SNIACE had only repaid about 50 % of its debt.
Postavení veřejných věřitelů, které je srovnáváno s postavením soukromých věřitelů
Position of the public creditors compared with that of the private creditors
Spíše než realizovat zajištění a zástavní práva, která byla ve prospěch FOGASA zavedena dohodou z roku 1993, měla FOGASA v úmyslu změnit dohodu o restrukturalizaci dluhů s cílem co nejvíce zvýšit vyhlídky na vymožení svých pohledávek.
Rather than enforce the guarantees and mortgages established in its favour at the time of the 1993 agreement, FOGASA preferred to amend the rescheduling agreement in order to maximise the prospects of recovering its loans.
Komise naopak uvádí, že dne 26. září 1996 přijala Banesto od SNIACE jakožto platbu části dluhu pozemky, jejichž byl SNIACE vlastníkem, a rovněž akcie SNIACE v podniku Inquitex.
On the other hand, the Commission notes that on 26 September 1996, Banesto accepted, as part-payment of SNIACE’s debt, some plots of land owned by that undertaking, as well as shares that SNIACE owned in the undertaking Inquitex.
Komise má za to, že chování FOGASA není srovnatelné s chováním BANESTO, která se snažila chránit část svých pohledávek uzavřením dohody z roku 1996, na rozdíl od FOGASA, která zamýšlela získat zpět svou pohledávku v souladu s dohodou uzavřenou se SNIACE.
The Commission considers that FOGASA’s behaviour is not comparable to that of BANESTO, which tried to protect a part of its loan by concluding the 1996 agreement, unlike FOGASA, which in no way tried to recover its loan under the agreement concluded with SNIACE.
Komise uvádí, že v okamžiku, kdy došlo k dalšímu jednání o uzavření dohody, FOGASA nepožadovala další platbu úroků, neboť celková dlužná částka zůstala stejná, i když byla konečná lhůta o dva roky odložena [14].
The Commission points out that, at the time when the agreement was renegotiated, FOGASA did not require additional payment of interest as the total amount payable was the same, although the final date was delayed by two years [14].
Komise se tedy domnívá, že je nutno zamítnout argument Španělska [15], podle nějž chtěla chránit své investice před devalvací.
Consequently, the Commission considers that Spain’s argument [15] that it wanted to protect its investment from monetary depreciation must be rejected.
Vyhlídky na ziskovost v budoucnu
Prospects of future profitability
V souladu s níže uvedenou tabulkou 3 Komise dokládá, že v okamžiku uzavření dohody ze dne 18. března 1999, kterou se změnila dohoda ze dne 5. listopadu 1993, čelil daný podnik rostoucím dluhům, opakovaným ztrátám a stavu záporného vlastního jmění, což vyvolávalo pochyby týkající se vyhlídek na vymožení pohledávek.
The Commission has established, in the light of Table 3 below, that at the time when the agreement of 18 March 1999 amending the agreement of 5 November 1993 was concluded, the undertaking was faced with increasing debts, recurring losses and negative equity capital, which raised doubts concerning the prospects of recovering the loan:
Dluh celkem
Total debts
Je sice pravdou, že v roce 1995 byly výsledky podniku mírně pozitivní, přesto je však nutno uznat, že s ohledem na finanční situaci podniku byly vyhlídky na jeho ziskovost nejisté.
Although it is true that the undertaking had modestly positive results in 1995, it must be recognised that its financial situation indicated that its prospects of profitability were uncertain.
Závěry týkající se výkonu dohody FOGASA I
Conclusion on the implementation of the FOGASA I agreement
Komise dospěla k závěru, že se FOGASA nechovala stejným způsobem, jakým by se choval soukromý věřitel:
The Commission has arrived at the conclusion that FOGASA did not behave as a private creditor would have done:
neboť neměla v úmyslu získat částečnou platbu dluhu v podobě určitých aktiv, k nimž nabyla práva v souvislosti s uzavřením dohody z roku 1993;
by not trying to obtain as partial payment of the debt certain assets over which it had acquired rights upon the conclusion of the 1993 agreement;
vzhledem k nejistým vyhlídkám na ziskovost, zaviněným neustálým zhoršováním finanční situace;
owing to the uncertain prospects of profitability caused by the continued deterioration of the financial situation;
neboť při projednávání dohody z roku 1999 o restrukturalizaci dluhů nevyžadovala další platbu úroku ani neuplatnila v souladu s dohodou úroky z prodlení týkající se dosud nesplacených částek.
by not requiring the additional payment of interest when the 1999 rescheduling agreement was negotiated or not applying default interest to the unpaid sums in accordance with the agreement.
Dohoda FOGASA II
FOGASA II agreement
SNIACE a FOGASA uzavřely dne 31. října 1995 druhou dohodu o restrukturalizaci dluhů, a to na částku 339459878 peset (včetně úroků).
SNIACE and FOGASA concluded a second debt rescheduling agreement on 31 October 1995 for the amount of ESP 339459878 (including interest).
Tato dohoda byla uzavřena poté, co FOGASA znovu uhradila mzdy a jiné náhrady, které SNIACE dlužil svým zaměstnancům.
That agreement was concluded after FOGASA had again paid the wages and compensation that SNIACE owed to its staff.
Postavení veřejných věřitelů, které je srovnáváno s postavením soukromých věřitelů
Situation of the public creditors compared with that of the private creditors
Komise se domnívá, stejně jako v souvislosti s výkonem dohody FOGASA I, že chování FOGASA není srovnatelné s chováním BANESTO, která se uzavřením dohody z roku 1996 snažila chránit část svých pohledávek, zatímco FOGASA, která získala zpět pouze část svých dluhů, které byly předmětem dohody z roku 1993, uzavřela v roce 1995 další dohodu, jejíž předmětem byly nové dluhy.
As with the implementation of the FOGASA I agreement, the Commission considers that FOGASA’s behaviour is not comparable to that of BANESTO, which sought to protect a part of its loan by concluding the 1996 agreement, whereas FOGASA, which had only recovered a part of the debts that were covered by the 1993 agreement, concluded a new agreement in 1995 relating to new debts.
K uzavření této nové dohody došlo navzdory tomu, že:
That new agreement was concluded despite the fact that:
dohoda ze dne 5. listopadu 1993 byla dodržována pouze neúplným způsobem,
the agreement of 5 November 1993 had not been complied with in full;
jejím předmětem byly nové dluhy vůči FOGASA, která podruhé vyhověla žádostem zaměstnanců SNIACE o zaplacení jejich mezd, a
it related to new debts contracted with FOGASA, which, once again, had satisfied the demands of SNIACE workers concerning the payment of their wages; and
bylo obecně známo, že se SNIACE ocitl v situaci finanční nestability, neboť musel čelit nesnázím vzniklým v důsledku opakovaných ztrát projevujících se po dobu několika let, stavu záporného vlastního jmění a značného zadlužení, jak dokládá tabulka uvedená v 58. bodu odůvodnění.
the financial fragility of SNIACE, which was an undertaking in crisis as a result of repeated losses incurred over many years, negative equity capital and its substantial debt as shown in the table contained in recital (59), was well-known.
Navíc je zřejmé, že FOGASA neměla v úmyslu využít možnosti exekuce svých pohledávek prostřednictvím realizace zástavního práva k nemovitostem, které bylo zřízeno v její prospěch.
Moreover, it is clear that FOGASA did not contemplate the possibility of enforcing repayment of the debt by enforcing the mortgage established in its favour.