natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ve svém dopise o zahájení řízení (body 141 a 142) Komise vznáší pochybnosti o tom, že by rozhodnutí o dopuštění soustavného neplacení faktur od konce roku 2000 do začátku roku 2003 bylo přijato bez zásahu belgických orgánů.
In its letter initiating the procedure (points 141 to 142), the Commission expressed doubts as to whether the decision to accept the systematic non-payment of invoices during the period from the end of 2000 to the beginning of 2003 had been taken without the intervention of the Belgian authorities.
Podle odpovědi belgické vlády byla správní rada SNCB informována o této praxi až 19. července 2002; současně byl informován vládní komisař.
According to the Belgian Government’s response, SNCB’s Management Board was not informed of this practice until 19 July 2002; the Government Commissioner was informed at the same time.
Komise neobdržela připomínky od třetích stran.
The Commission has not received any observations from third parties.
Komise nalezla v zápisech z rozpravy ve sněmovně a v senátu ze dne 6. března 2002, 24. ledna 2002 a 28. února 2002 zmínky o IFB v souvislosti s širší rozpravou poslanců a senátorů o otevření trhu železniční dopravy a o kauze ABX.
In records of the proceedings in the Chamber of Deputies and the Senate of 6 March 2002, 24 January 2002 and 28 February 2002, the Commission found comments about IFB, within the context of the members’ and senators’ wider debate on the opening up of the rail market and the ABX case.
Proto požádala belgickou vládu, aby jí předala studie Boston Consulting Group a Team Consult, které byly zmíněny při těchto rozpravách, a rovněž usnesení belgické vlády ze dne 22. února 2002, které bylo rovněž předmětem rozpravy.
Consequently, it asked the Belgian Government to send it the studies by Boston Consulting Group and Team Consult which were referred to during these discussions, along with the Belgian Government’s decision of 22 February 2002, which was also discussed.
Analýza těchto dokumentů neumožnila zjistit indicie o tom, že by belgická vláda ovlivňovala rozhodování SNCB o budoucnosti IFB.
Analysis of these documents has not revealed any indication of influence by the Belgian Government on SNCB’s decisions concerning the future of IFB.
Pak ale vzniká otázka, zda toleranci vedení veřejného podniku tak, jak ji popisuje bod 203 tohoto rozhodnutí, lze přisoudit belgickému státu, když nejsou známky o specifickém zasahování ze strany státní správy do vzniklé situace.
Therefore, the question is whether the tolerance of the management of a public undertaking, as described in point 203 of this decision, may be imputed to the Belgian State, when there is no evidence of any specific intervention on the part of the administration as the situation emerged.
Podle zákona z roku 1993, kterým se zřizuje SNCB jako veřejnoprávní akciová společnost, totiž vedení SNCB, tj. delegovaný člen správní rady a členové řídícího výboru, řídí podnik samostatně, bez zasahování orgánů veřejné správy.
According to the 1993 Act establishing SNCB as a joint stock company under public law, SNCB’s management, that is to say the Chief Executive and the members of the executive committee, manage the business autonomously, without the intervention of the public authorities.
Pak ovšem, když nejsou konkrétní indicie o zásahu státu do řízení ve věci IFB, musí Komise dospět k závěru, že rozhodnutí vedení SNCB o tolerování neplacení faktur IFB v době od konce roku 2000 do července 2002 nelze přisoudit belgickému státu.
Therefore, in the absence of concrete evidence of State intervention in the management of the IFB case, the Commission must conclude that the decision by SNCB’s management to tolerate the non-payment of IFB’s invoices during the period from the end of 2000 to July 2002 is not imputable to the Belgian State.
Období od rozhodnutí správní rady ze dne 19. července 2002 do rozhodnutí správní rady ze dne 20. prosince 2002
Period between the Management Board’s decision of 19 July 2002 and the Management Board’s decision of 20 December 2002
Po 19. červenci 2002 věděla správní rada, a v jejím rámci i vládní komisař, který představuje zájmy Belgie ve správní radě SNCB, že IFB neplatí faktury již od konce roku 2000, a schválila poskytnutí zálohy IFB ve výši 2,5 mil. EUR v průběhu druhého pololetí roku 2002.
Since 19 July 2002, SNCB’s Management Board, among whom the Government Commissioner who represents Belgium’s interests on SNCB’s Management Board, has known that IFB had not been paying its invoices since the end of 2000, and approved the granting of an advance of EUR 2,5 million to IFB during the second half of 2002.
Komise musí v tomto ohledu ověřit, zda kritéria stanovená judikátem Stardust Marine umožňují přisoudit toto rozhodnutí správní rady SNCB Belgii.
In this respect, the Commission must verify if the criteria established by the Stardust Marine case-law allows this decision by SNCB’s Management Board to be imputed to Belgium.
Jinými slovy, v daném případě jde o ověření toho, zda přítomnost vládního komisaře ve správní radě, nehledě na jeho konkrétní nezasahování do posuzovaného opatření, umožňuje přesto přičíst rozhodnutí belgickému státu.
In other words, it is a question of verifying in this particular case if the presence of the Government Commissioner on the Management Board, despite his lack of any concrete intervention in the measure in question, allows the decision to be imputed to the Belgian State in any case.
Co se týče přítomnosti vládního komisaře ve správní radě SNCB, Komise poznamenává, že úloha komisaře byla omezena (viz rovněž zprávu Účetního dvora v této věci [33]): vládní komisař mohl zasáhnout vůči rozhodnutí ze dne 19. července 2002 pouze kdyby mohlo poškodit realizaci úkolů veřejné služby SNCB.
As regards the presence of the Government Commissioner on SNCB’s Management Board, the Commission notes that the commissioner’s role was limited (see also the Audit Office report on this subject [33]:): The Government Commissioner could only intervene with regard to the decision of 19 July 2002 if it was likely to prejudice the implementation of SNCB’s public service duties.
Vzhledem k výši podpory (2,5 mil. EUR) a k formě podpory (úročená hotovostní záloha), je nutno konstatovat, že rozhodnutí nebylo takového rázu, aby poškodilo realizaci úkolů veřejné služby SNCB.
In view of the amount of the aid (EUR 2,5 million) and the nature of the aid (cash advance, with interest), it has to be concluded that the decision was not such as to prejudice the implementation of SNCB’s public service duties.
Komise učinila závěr, že vzhledem k těmto údajům nelze poskytnutí půjčky SNCB společnosti IFB ve výši 2,5 mil. EUR na udržení obchodní činnosti bez jakékoliv spojitosti s veřejnou službou přisoudit belgickému státu.
The Commission concludes that, in view of these factors, the granting of an advance of EUR 2,5 million to IFB by SNCB to maintain commercial activity without any link to public service is not imputable to the Belgian State.
Komise dospěla k závěru, že daný případ neobsahuje indicie o integrování do veřejné správy, povaze činnosti a statutu, které by umožňovaly stanovit, že rozhodnutí správní rady ze dne 19. července 2002 o poskytnutí zálohy 2,5 mil. EUR společnosti IFB lze přisoudit belgickému státu.
The Commission concludes that this case does not contain any evidence in terms of the involvement of the public administration, the nature of the activities concerned or their status which would allow the Management Board’s decision of 19 July 2002 to grant an advance of EUR 2,5 million to IFB to be imputed to the Belgian State.
Období, které následovalo po rozhodnutí správní rady ze dne 20. prosince 2002
Period subsequent to the Management Board’s decision of 20 December 2002
Správní rada dne 20. prosince 2002 rozhodla, že uzavře s IFB rámcovou smlouvu, která měla zahrnovat opatření pro záchranu, a rovněž opatření pro restrukturalizaci, a vyústit do navýšení kapitálu IFB.
On 20 December 2002, the Management Board decided to finalise a framework agreement with IFB, which had to include rescue measures as well as restructuring measures and increase IFB’s capital.
Analýza spisu, kterou Komise provedla v dopise o zahájení řízení (body 143 až 150), vedla ke zjištění třech konkrétních indicií poukazujících na to, že tato záchranná a restrukturalizační opatření ve prospěch IFB lze přisoudit belgickému státu.
Analysis of the case by the Commission in its letter initiating the procedure (points 143 to 150) revealed three specific indications of the imputability to the Belgian State of these rescue and restructuring measures in support of IFB.
Těmito indiciemi jsou:
These indications were:
předložení restrukturalizačního plánu belgickému státu ke schválení,
The submission of the restructuring plan to the Belgian State for approval,
články v tisku, poukazující na silný vliv belgické vlády na SNCB v roce 2003,
The press articles demonstrating strong influence of the Belgian Government on SNCB during the year 2003,
rozsah, obsah a podmínky rámcové smlouvy ze dne 7. dubna 2003.
The scope, contents and conditions of the framework agreement of 7 April 2003.
Ve své odpovědi na dopis o zahájení řízení belgické orgány popírají, že by tyto tři indicie byly dostačující, aby bylo stanoveno, že opatření lze přisoudit státu ve smyslu judikatury Stardust Marine.
In their reply to the letter initiating the procedure, the Belgian authorities contested that these three indications were sufficient to establish the imputability of the measures to the State within the meaning of the Stardust Marine case-law.
Komise dále v textu znovu opakuje obsah indicií a vysvětluje, proč argumenty belgické vlády přijmout nelze.
Below the Commission repeats the contents of the indications, and explains why the Belgian Government’s arguments could not be accepted.
Schválení veřejnými orgány (bod 56 rozsudku Stardust Marine)
Approval by public authorities (point 56 of the Stardust Marine ruling)
Ve svých rozsudcích Van der Kooy [34], Itálie/Komise [35] a Komise/Francie [36] Soudní dvůr vyvodil přičitatelnost podpory ze skutečnosti, že podpora byla předložena ke schválení orgánům veřejné správy.
In its rulings on Van der Kooy [34], Italy/Commission [35] and Commission/France [36], the Court of Justice decided as to the imputability of aid from the fact that the granting of aid had been submitted for the approval of the public authorities.
V rozsudku Van der Kooy tento prvek sám o sobě stačil na stanovení přičitatelnosti; v rozsudcích Itálie/Komise a Komise/Francie je schválení kombinováno s jinými prvky, které poukazují na vliv orgánů veřejné správy.
In the Van der Kooy ruling, this factor alone sufficed to establish imputability; in the Italy/Commission and Commission/France, approval was combined with other elements which showed the influence of central government [37].
Rozhodnutí Space Park Development GmbH, které bylo prvním rozhodnutím Komise uplatňujícím rozsudek Stardust Marine, vyvozuje, že podporu lze přisoudit státu rovněž ze skutečnosti, že předmětná půjčka měla získat schválení zemských orgánů Brém [38].
The Space Park Development GmbH decision, which was the first decision by the Commission applying the Stardust Marine ruling, equally inferred the imputability of aid from the fact that the loan in question must been approved by the Bremen authorities [38].
Proto předložení opatření členskému státu ke schválení představuje indicii přičitatelnosti.
Consequently, the submission of a measure to the Member State for approval constitutes an indication of imputability.
V daném případě tedy článek 2 rámcové smlouvy zavazuje správní rady SNCB a IFB, aby předložily restrukturalizační plán ke schválení belgickému státu [39].
In the case in question, Article 2 of the framework agreement obliges the Boards of Directors of SNCB and the IFB to submit their restructuring plan to the Belgian State for approval [39].
To představuje tudíž první indicii o tom, že rozhodnutí SNCB restrukturalizovat IFB lze přisoudit belgickému státu.
This therefore constitutes initial evidence of imputability to the Belgian State of SNCB’s decision to restructure IFB.
Belgická vláda argumentuje, že na rozdíl od toho, co stanovila rámcová smlouva, SNCB a IFB nakonec restrukturalizační plán ke schválení belgické vládě nepředložily, jelikož by se tím narušila komerční autonomie SNCB.
The Belgian Government emphasises that, in contrast to the provisions of the framework agreement, SNCB and IFB did not finally submit the restructuring plan for the approval of the Belgian Government, as that would have violated SNCB’s commercial independence.
Jak již bylo vysvětleno v dopise o zahájení řízení (body 146 a 147), tato faktická situace nemá za následek, že by tato indicie přičitatelnosti přestala platit: zdá se vyloučené, že by obě smluvní strany, SNCB a IFB, zařadily takovou doložku do smlouvy, kdyby v tomto směru nebylo vlivu belgické vlády.
As already explained in the letter initiating the procedure (points 146 and 147), this de facto situation does not render this indication of imputability inoperative: the two parties to the contract, SNCB and IFB, would likely not have included such a clause in the contract, if there was no influence by the Belgian Government to that effect.
Skutečnost, že belgická vláda tvrdí, že ve věci restrukturalizace nebyla formálně konzultována, nestačí na vyloučení neformálního vlivu belgické vlády při přípravě rámcové smlouvy ze dne 7. dubna 2003, ani na vyloučení toho, že ke schválení došlo.
The fact that the Belgian Government claims that it was not formally consulted about the restructuring does not suffice to exclude any informal influence of the Belgian Government during the preparation of the framework agreement of 7 April 2003, nor to exclude approval.
Jak totiž Soudní dvůr konstatoval v rozsudku Stardust Marine„… zejména z důvodu privilegovaných vztahů, které existují mezi státem a veřejným podnikem, bude pro třetí osobu velmi nesnadné prokázat v konkrétním případě, že podpůrná opatření přijatá takovým podnikem byla ve skutečnosti učiněna na pokyn orgánů veřejné správy.“ Proto pak pouhá skutečnost, že smlouva uzavřená mezi stranami stanoví schválení belgickým státem, představuje silnou indicii implikace belgické vlády.
As the Court of Justice stated in its Stardust Marine ruling, ‘… it will, as a general rule, be very difficult for a third party, precisely because of the privileged relations existing between the State and a public undertaking, to demonstrate in a particular case that aid measures taken by such an undertaking were in fact adopted on the instructions of the public authorities’. Therefore, the simple fact that the contract concluded between the parties provides for approval by the Belgian State, is a strong indication of the implication of the Belgian Government.
Ve své odpovědi na dopis o zahájení řízení belgická vláda vysvětluje, že doložka v článku 2 rámcové smlouvy se netýkala samotného restrukturalizačního plánu, ale sdělení, kterým se Belgie chystala oznámit rámcovou smlouvu Komisi.
In its reply to the letter initiating the procedure, the Belgian Government explains that the clause contained in Article 2 of the framework agreement does not concern the restructuring plan itself, but the communication by means of which Belgium was going to notify the Commission of the framework agreement.
Komise má za to, že tento argument není přesvědčivý: kdyby strany rámcové smlouvy měly na mysli její pouhé oznámení Belgií Komisi, napsaly by to výslovně v článku 2 smlouvy.
The Commission considers that this argument is unconvincing: if the parties to the framework agreement had had mere notification by Belgium to the Commission in mind, they would have expressly written so in Article 2 of the agreement.
Výklad, který navrhuje belgická vláda, je s písmem smlouvy v rozporu.
The interpretation proposed by the Belgian Government is contrary to the letter of the agreement.
Komise proto učinila závěr, že článek 2 smlouvy zahrnuje schválení opatření belgickými orgány a představuje indicii, že předmětná opatření lze přisoudit belgickému státu.
Consequently, the Commission concludes that Article 2 of the agreement implies the approval of measures by the Belgian authorities and constitutes an indication of imputability of the measures in question to the Belgian State.
Články v tisku
Press articles
Další indicie, které mluví ve prospěch zasahování belgické vlády v této věci, se nacházejí rovněž v tiskových článcích [40].
The additional evidence of intervention by the Belgian Government in this case is also to be found in press articles [40].
Například článek, který vyšel v La Libre Belgique dne 19. května 2003 [41] cituje tiskové oddělení SNCB, jež vysvětluje, že ke dni 19. května 2003 Belgie zatím neoznámila záchranná opatření Komisi, ačkoliv rámcová smlouva byla podepsána dne 7. dubna 2003, skutečností, že „federální vláda má k tomu co říci“.
Thus, an article which appeared in La Libre Belgique of 19 May 2003 [41] quotes SNCB’s press department, which explains that Belgium had still not notified the Commission of the rescue measures on 19 May 2003, whereas the framework agreement had been signed on 7 April 2003, by the fact that ‘the federal authority is [was] to have its say’.
V článku, který vyšel v březnu 2003 na webových stránkách www.cheminots.be, je Karel Vinck, v té době delegovaný člen správní rady SNCB, citován ve věci ABX a IFB takto: „Požaduje pro řízení společnosti dostatečný manévrovací prostor“.
In an article which appeared in March 2003 on the website www.cheminots.be, Karel Vinck, at the time the Chief Executive of SNCB, was quoted on the subject of the ABX and IFB cases as follows: ‘He demands sufficient financial headroom for the management of the company.’
To napovídá, že vedení SNCB mělo za to, že stát zasahoval do těchto věcí příliš.
That allows the interpretation that SNCB’s management considered that the State was intervening too much in these cases.
Belgie tuto indicii vyvrací.
Belgium refutes this implication.
Pokud jde o článek v La Libre Belgique, argumentuje po způsobu článku 2 rámcové smlouvy, že federální vláda se měla vyjádřit pouze ke sdělení belgické vlády Komisi, jimž by byla oznámena rámcová smlouva.
As regards the article in La Libre Belgique, it emphasises, as in Article 2 of the framework agreement, that the federal authority only had something to say about the Belgian Government’s communication to the Commission, by means of which the framework agreement was notified.
Avšak znění tiskového článku a tiskového komuniké SNCB je jasné.
The text of the press article and SNCB’s press release is clear.
Kdyby tiskové oddělení SNCB chtělo říct, že belgická vláda měla pouze schválit předávací text Komisi, bylo by uvedlo, že problém, který se řeší, je čistě otázkou formy, nikoliv obsahu.
If SNCB’s press department had wanted to say that the Belgian Government only had to approve a text for communication to the Commission, it would have indicated that the problem to be resolved was purely a problem of form, and not one of substance.
Pokud jde o slova vyřčená Karlem Vinckem, jsou belgické orgány toho názoru, že se omezovala na řízení úkolů veřejné služby.
As regards the points made by Karel Vinck, the Belgian authorities consider that these were limited to the management of the public service assignments.
To se zdá málo věrohodné, protože byl tázán zejména ve věci ABX a IFB, které, jak uznává i sama belgická vláda, se týkají obchodních aktivit SNCB, a nikoliv úkolu veřejné služby.
This does not appear very credible, as he was interviewed on the subject of the ABX and IFB files, which, as the Belgian Government itself recognised, concern SNCB’s commercial activities, and not the public service assignments.
Rozsah, obsah a podmínky rámcové smlouvy
Scope, contents, conditions of the framework agreement
V obecnější rovině Komise připomíná, že důsledkem bodu 56 zmiňovaného rozsudku Stardust Marine, podle něhož při rozhodování o tom, zda opatření lze přisoudit členskému státu, je nutno vzít v úvahu „jakoukoliv další indicii poukazující v konkrétním případě na zapojení orgánů veřejné správy nebo na nepravděpodobnost nezapojení do schvalování opatření, rovněž s ohledem na jeho rozsah, obsah nebo podmínky, které obsahuje“, je, že rozsah, obsah a podmínky rámcové smlouvy představují další indicie přičitatelnosti.
In a more general manner, the Commission recalls the aforementioned point 56 of the Stardust Marine ruling which states that ‘any other indicator showing, in the particular case, an involvement by the public authorities in the adoption of a measure or the unlikelihood of their not being involved, having regard also to the compass of the measure, its content or the conditions which it contains’ must be taken into account to establish the imputability of a measure to the Member State, with the result that the scope, the content, and the conditions of the framework agreement constitute additional indications of imputability.
Belgie tuto třetí indicii vyvrací opakováním, že SNCB byla údajně při přijetí veškerých svých rozhodnutí naprosto nezávislá s výjimkou řízení veřejných služeb.
Belgium refutes this third suggestion, repeating that SNCB would be completely autonomous in taking all these decisions, with the exception of the management of the public services.
Komise je toho názoru, že zákon z roku 1993, kterým se upravuje status SNCB jako veřejnoprávní akciové společnosti, jistě dává SNCB určitou autonomii při provádění komerční činnosti.
The Commission considers that the 1993 Act which regulates SNCB’s status as a joint stock company under public law certainly gives SNCB independence for its commercial activities.
Přesto však Komise připomíná, že vládní komisař je přítomen na každé schůzi správní rady a může se obrátit na belgické orgány se stížností s cílem zrušit rozhodnutí správní rady o věci jiné než je plnění úkolu veřejné služby, pokud toto rozhodnutí „způsobuje […] újmu realizaci úkolu veřejné služby.“
However, the Commission recalls that the Government Commissioner is present at every meeting of the Executive Committee, and can refer a matter to the Belgian authorities in order to revoke a decision made by the Management Board relating to a matter which is not concerned with the fulfilment of public service assignments if that decision is prejudicial to […] the implementation of public service duties.
Jak již bylo vysvětleno, Komise má za to, že rozhodnutí poskytnout hotovostní zálohu ve výši 2,5 mil. EUR nemohlo být předmětem stížnosti vládního komisaře, neboť vzhledem ke své výši a formě nemohla způsobit újmu realizaci úkolu veřejné služby.
As already explained, the Commission considers that the decision to grant a cash advance of EUR 2,5 million could not be subject to appeal by the Government Commissioner as, due to its amount and its nature, it could not be prejudicial to the implementation of public service duties.
Jiným způsobem je nutno hodnotit rozhodnutí investovat téměř 100 mil. EUR do společnosti na pokraji úpadku.
The assessment must be different for the decision to invest nearly EUR 100 million in a company on the verge of bankruptcy.
Toto rozhodnutí mělo vést vládního komisaře k tomu, aby zasáhl nebo aby alespoň informoval belgické orgány, aby formálně či neformálně zasáhly, jak učinil například v roce 2000 u investic do ABX, italské divize.
That decision should lead the Government Commissioner to intervene, or at least to inform the Belgian authorities so that they could intervene formally or informally, as he did for example in 2000 for the investments in the Italian branch of ABX.
Komise se proto domnívá, že rozsah, obsah a podmínky rámcové smlouvy, spolu s přítomností a pravomocemi vládního komisaře, rovněž představují indicii přičitatelnosti.
Consequently, the Commission considers that, taken together with the presence and the powers of the Government Commissioner, the scope, the contents and the conditions of the framework agreement also constitute evidence of imputability.
V důsledku tohoto Komise učinila závěr, že předmětná opatření lze přisoudit belgickému státu pokud se týká období, které následovalo po rozhodnutí správní rady SNCB ze dne 20. prosince 2002.
Consequently, the Commission concludes that the measures in question are imputable to the Belgian State as regards the period subsequent to the decision by SNCB’s Management Board of 20 December 2002.