natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Obě společnosti napadly podstatu rozsudku Nejvyššího kasačního soudu, přičemž tvrdily, že vyrovnávací pokladna vykonává funkci pouhého účetního prostředníka mezi soukromými osobami, které mají povinnost k peněžitému plnění, a příjemci vybraných částek, což jí ani na krátkou dobu neumožňuje nakládat s vloženými částkami.
The applicants disputed the reasoning of the Court of Cassation’s ruling, contending that the role of the Equalisation Fund was merely that of an accounting intermediary between private citizens subject to a financial obligation and the beneficiaries of the sums concerned, a role which did not allow the Equalisation Fund to make use of the monies deposited even for a short period of time.
Žalobkyně se rovněž dovolávaly použitelnosti judikatury ve věci PreussenElektra.
The applicants likewise claimed the applicability of the PreussenElektra case-law.
V rozsudku ze dne 11. února 2009 se Soud prvního stupně k této otázce jasně vyjádřil.
In its judgment delivered on 11 February 2009, the Court of First Instance was very clear.
Soudní dvůr - poté, co zdůraznil, že mu nepřísluší zpochybňovat výklad italských právních předpisů, který podal Nejvyšší kasační soud - potvrdil, že částky uložené na účtu A 6 u vyrovnávací pokladny musí být kvalifikovány jako státní prostředky nejen proto, že jsou ve vlastnictví státu, ale také proto, že jsou neustále pod kontrolou veřejné správy [82].
After emphasising that it had no jurisdiction to challenge the interpretation of Italian legislation by the Court of Cassation, the Court of First Instance confirmed that the monies held in the Equalisation Fund’s A6 account were to be considered as State resources because, in addition to being State property, they were under constant State control [82].
Tento závěr se týká účtu A6 vyrovnávací pokladny, ze kterého jsou financovány uvízlé náklady v odvětví elektroenergetiky.
That conclusion concerned the Equalisation Fund’s A6 account, used to finance the stranded costs of Italy’s electricity sector.
Může však být logicky uplatněn i na účet A4, ze kterého jsou financovány náklady na spornou sazbu.
It can, however, logically be extended to the A4 component, which finances the disputed tariff.
Rozsudek Nejvyššího kasačního soudu vycházel z analýzy právní subjektivity vyrovnávací pokladny, proto závěr, podle nějž předmětné částky jsou ve vlastnictví státu, se vztahuje na všechny částky uložené u vyrovnávací pokladny.
The judgment of the Court of Cassation was based on an analysis of the legal personality of the Equalisation Fund, and its finding with respect to State property therefore applies to all of the monies deposited with the Equalisation Fund.
Totéž platí pro závěr Soudu prvního stupně, podle nějž může stát kontrolovat zdroje spravované vyrovnávací pokladnou.
The same is true of the finding by the Court of First Instance that the State can control the resources administered by the Equalisation Fund.
Mezi účty A6 a A4 není žádný rozdíl, s výjimkou určení prostředků (platba uvízlých nákladů z účtu A6 a zvýhodněné sazby z účtu A4).
There is no difference between the A6 account and the A4 component other than the purpose of the resources collected (covering stranded costs in the case of the A6 account and financing preferential tariffs in the case of the A4 component).
Proto částky poukázané společnosti Alcoa z účtu A4 musí být rovněž kvalifikovány jako veřejné prostředky.
The sums transferred to Alcoa from the A4 component must also therefore be categorised as State resources.
Kromě skutečnosti, že sazba Alcoa je financována z veřejných prostředků, je také přičitatelná státu [83], neboť právním základem tohoto opatření jsou vnitrostátní právní předpisy a rozhodnutí AEEG, který je veřejným subjektem.
In addition to being financed by State resources, the Alcoa tariff is imputable to the State [83], since the legal basis for the measure is laid down in national legislation and in the decisions of the AEEG, which is a public body.
Pokud jde o vliv opatření na obchod uvnitř Společenství a narušení hospodářské soutěže, které z něj vyplývá, není pochyb o tom, že trh s hliníkem je plně otevřen hospodářské soutěži.
As regards the impact of the measure on trade between Member States and the ensuing distortion of competition, it is undisputed that the aluminium market is fully open to competition.
V rozhodnutích přijatých v oblasti spojování podniků Komise vždy prohlašovala, že zeměpisný trh surového hliníku má celosvětový rozměr [84].
In its merger decisions, the Commission has consistently found that the geographical market for primary aluminium is worldwide [84].
Jak je uvedeno v 214. bodě odůvodnění, prodloužení platnosti sazeb Alcoa nebylo Itálií oznámeno.
It will be seen in recital 214 that Italy did not notify the extension of the Alcoa tariff.
Podle ustálené judikatury [85]„pokud jde o neoznámenou podporu, Komise není povinna prokazovat její skutečný dopad. Pokud by totiž musela ve svém rozhodnutí prokazovat skutečný dopad již poskytnutých podpor, vedlo by to ke zvýhodňování členských států, které vyplácejí podpory v rozporu s oznamovací povinností k újmě těch, které podpory oznamují ve stadiu záměru.“
According to settled case-law [85], in the event of aid which has not been notified, the Commission is not obliged to demonstrate the consequences of the measure: ‘If the Commission were required in its decision to demonstrate the real effect of aid which had already been granted, that would immediately favour those Member States which grant aid in breach of the duty to notify laid down in Article 93(3) of the Treaty, to the detriment of those which do notify aid at the planning stage’.
V důsledku toho je Komise pouze povinna prokázat případný negativní vliv opatření na obchod uvnitř Společenství a na hospodářskou soutěž.
Consequently, the Commission is required only to demonstrate the possible negative impact of the measure on intra-Community trade and competition.
Komise přihlédla k argumentům společnosti Alcoa a Itálie, že sazba nemá žádný vliv na obchod uvnitř Společenství a nenarušuje hospodářskou soutěž, protože neexistují žádné skutečné obchodní toky mezi členskými státy, a že je nepravděpodobné, že takovéto toky vzniknou v blízké budoucnosti (viz 86. až 88. bod odůvodnění), a že vzhledem k vlastnostem odvětví hliníku sazba nepoškozuje evropské konkurenty společnosti Alcoa (viz 89. bod odůvodnění).
The Commission has considered Alcoa’s and Italy’s argument that the tariff does not have an impact on trade and does not distort competition, since there are no actual trade flows between Member States, it is unlikely that such trade flows will develop in the foreseeable future (see recitals 86 to 88), and due to the peculiarities of the aluminium sector the tariff does not harm Alcoa’s European competitors (see recital 89).
Je třeba připomenout, že v rozhodovací praxi Komise a judikatuře Soudního dvora nebyla neexistence skutečných obchodních toků nikdy přijata jako důkaz neúčinnosti opatření podpory na obchody uvnitř Společenství.
It should be recalled that, in the Commission’s decision-making practice and the case-law of the Court, the absence of actual trade flows has never been accepted as evidence that an aid measure has no impact on intra-Community trade.
Soudní dvůr vždy prohlašoval, že podpora určité společnosti může ovlivňovat obchod mezi členskými státy a narušovat hospodářskou soutěž, i když se společnost obchodu uvnitř Společenství sama neúčastní.
The Court has in fact consistently ruled that aid to an undertaking may be such as to affect trade between the Member States and distort competition even if the beneficiary undertaking does not participate in intra-Community trade itself.
Pokud totiž členský stát udělí podniku podporu, může se tím vnitrostátní výroba udržet na stejné nebo vyšší úrovni s tím, že se o to sníží možnosti podniků sídlících v jiných členských státech vyvážet své výrobky do onoho členského státu [86].
Where a Member State grants aid to an undertaking, domestic production may for that reason be maintained or increased, with the result that undertakings established in other Member States have less chance of exporting their products to the market in that Member State [86].
Kromě toho situace, která se vyznačuje poklesem výroby v EU a zvýšením dovozů ze třetích zemí, s omezenými nebo neexistujícími obchodními toky mezi členskými státy není vzácná a je dokonce typická pro odvětví, která trpí strukturálními problémy a/nebo jsou vystavena silnému konkurenčnímu tlaku.
Moreover, the pattern of decreasing EU production and increasing imports from third countries, with limited or no trade flows between Member States, is not unusual: it is fact typical of sectors which are experiencing structural difficulties and/or are subject to high competitive pressure.
Tato odvětví jsou zvláště citlivá na opatření přijatá členskými státy za účelem zlepšení konkurenceschopnosti jejich domácího průmyslu.
Such sectors are particularly sensitive to measures taken by Member States to improve the competitive position of their domestic industries.
Skutečnost, že nízký objem italské výroby surového hliníku není schopen ovlivnit referenční cenu, je nepodstatná.
The fact that the modest production of primary aluminium in Italy may be unable to affect the reference price is irrelevant.
Existence referenční ceny hliníku, kterou snadno neovlivní podmínky výroby v jediném členském státě, nevylučuje hospodářskou soutěž mezi společnostmi, které jsou usazeny v EHP a obchodují se svými výrobky na světovém trhu s hliníkem.
The existence of a reference price for aluminium which is not easily influenced by conditions of production in a single Member State does not rule out the existence of keen competition between undertakings based in the EEA and selling on the worldwide aluminium market.
Je možné, že podpora poskytnutá italským hutím společnosti Alcoa neumožní společnosti snížit světovou cenu hliníku a vyřadit konkurenty z trhu, a že ostatní evropští výrobci budou moci pokračovat v činnosti tak dlouho, jak dlouho budou schopni se ziskem prodávat za světovou cenu.
It is conceivable that aid to Alcoa’s Italian smelters does not enable Alcoa to reduce the world price for aluminium and squeeze competitors out of the market, and that other European producers may remain in business as long as they can sell profitably at the world price.
Zisky, které může Alcoa díky zvýhodněné sazbě vytvářet, však celkově posilují její konkurenceschopnost.
However, the profits obtained by Alcoa in Italy thanks to the subsidised electricity tariff strengthen the company’s competitive position in a general sense.
Může například použít kapitálové rezervy, které nahromadila, k nákupu konkurenčních společností a zvýšit tak svůj podíl na trhu.
For example, accumulated capital reserves can be used to take over competitors and increase market share.
Na rozdíl od tvrzení společnosti Alcoa, nelze skutečnost, že cena, která je jí přiznána v Itálii údajně odpovídá „standardní“ ceně, kterou platí za elektrickou energii hliníkové hutě v Evropě, považovat za důkaz toho, že italská sazba neohrožuje zájmy ostatních evropských výrobců.
Contrary to what Alcoa claims, the fact that the price paid by Alcoa in Italy is comparable to the ‘typical’ electricity price paid in Europe by aluminium smelters cannot be taken as evidence that the interests of other European producers are not threatened by the Italian tariff.
Judikatura ve věci Itálie v. Komise [87] jasně stanoví, že jednostranná opatření, jejichž cílem je přiblížit podmínky hospodářské soutěže v určitém členském státě podmínkám, které převažují v jiných členských státech, ovlivňují obchod mezi členskými státy (a nemohou tedy být zbaveny povahy státní podpory).
It was clearly established in Case C-372/97, Italy v Commission [87] that unilateral measures aimed at approximating conditions of competition in a Member States to those prevailing in other Member States do affect trade (and therefore cannot escape classification as aid).
Kromě toho mohou některé dohody o dodávkách elektrické energie, které jsou v platnosti v jiných evropských zemích, obsahovat státní podpory a Komise zahájila důkladná šetření ohledně různých opatření tohoto typu [88].
Moreover, some of the power supply agreements in place in other EU Member States may involve State aid, and the Commission has opened in-depth investigations on several of the measures at issue [88].
Přestože tuto obrannou námitku výslovně neuvedla ani Itálie, ani Alcoa, považuje Komise za vhodné připomenout zásadu, která je pevně zakotvená v judikatuře [89], a sice, že existence nezákonných podpor v některých členských státech neopodstatňuje přijetí obdobných opatření v jiných členských státech.
Even though this defence has not been brought explicitly by Italy and Alcoa, the Commission considers it useful to recall the principle, well established in case-law [89], that the existence of unlawful aid in some Member States cannot justify the adoption of similar measures by another Member State.
Argument společnosti Alcoa, že zaniklé výrobní kapacity v Itálií by nebyly vytvořeny jinde v EU/EHP, je zcela v rozporu s jejím nedávným rozhodnutím postavit huť na Islandu (který je součástí EHP).
Alcoa’s recent decision to build a smelter in Iceland (which is an EEA country) seems to contradict directly Alcoa’s argument that capacity shut down in Italy would not be replaced elsewhere in the EU/EEA.
Je proto možné uzavřít, že zvýhodněná sazba přiznaná společnosti Alcoa přispívá ke zvýšení její konkurenceschopnosti vůči jejím konkurentům na úrovni obchodů uvnitř Společenství.
Therefore, the conclusion must be drawn that the preferential electricity tariff granted to Alcoa is liable to improve its competitive position vis-à-vis competing undertakings in intra-Community trade.
Podle ustálené judikatury [90] se za takových okolností předpokládá, že podpora má vliv na obchod uvnitř Společenství a narušuje hospodářskou soutěž.
It is settled case-law [90] that in such circumstances intra-Community trade should be considered affected and competition distorted.
Závěry ohledně existence podpory
Conclusions on the existence of aid
Komise vzhledem k výše uvedenému dospěla k závěru, že zvýhodněná sazba přiznaná společnosti Alcoa podle čl. 11 odst. 11 zákona č. 80/2005 a nařízení z roku 2004 (za předpokladu, že opatření může být výsledkem uplatnění tohoto nařízení na období od ledna 2006 do června 2007) představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES a může být povoleno pouze pokud je způsobilé na základě některé z výjimek stanovených v uvedené smlouvě.
In the light of the above, the Commission has come to the conclusion that the preferential tariff granted to Alcoa on the basis of Article 11(11) of Law No 80/2005 and of the 2004 Decree (insofar as the same measure may have resulted from the application of the 2004 Decree over the period January 2006-June 2007) constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty and can be authorised only if it qualifies for one of the derogations laid down in the Treaty.
Nová podpora spíše než existující podpora
Classification of the new measure as new or existing aid
Rozhodnutí Soudu v bodě 132 jednoznačně potvrzuje předběžný závěr Komise, že sazba musí být považována za novou podporu. „je třeba poznamenat, že dotčené opatření nemůže být považováno za existující podporu nejen z toho důvodu, že se týká jiného období, než je období zkoumané v rozhodnutí Alumix, ale také proto, že již nespočívá v uplatňování poplatku stanoveného legislativním nařízením z roku 1995 společností ENEL, který odpovídá tržní sazbě, ale v poskytnutí finanční náhrady vyrovnávací pokladnou z veřejných prostředků k vyrovnání rozdílu mezi sazbou účtovanou společností ENEL a sazbou stanovenou legislativním nařízením z roku 1995 prodlouženou legislativním nařízením z roku 2005.“
Paragraph 132 of the Court’s judgment unequivocally confirms the Commission’s preliminary finding that the tariff should be considered as new aid: ‘it must be held that the measure at issue cannot be considered to be existing aid, not only because it covers a period that is different from that examined in the Alumix decision, but also because it consists no longer in ENEL applying the tariff laid down in the 1995 Decree-Law, which was equivalent to a market tariff, but in the grant of a reimbursement by the Equalisation Fund from public resources, in order to offset the difference between the tariff charged by ENEL and that laid down in the 1995 Decree-Law, as extended by the 2005 Decree-Law’.
I když proti rozsudku Soudu byl podán kasační opravný prostředek (věc C-194/09), Komise považuje za užitečné podat zde úplný rozbor této otázky s ohledem na ustanovení čl. 1 odst. b) nařízení (ES) č. 659/1999, které vymezuje všechny kategorie existujících podpor.
Given that an appeal has been lodged against the Judgment (Case C 194/09), the Commission is of the view that there is reason here to conduct a thorough analysis of the issue in the light of Article 1(b) of Regulation (EC) No 659/1999, which identifies all the categories of existing aid.
Je nesporné, že toto opatření nebylo zavedeno před přístupem Itálie k EU (bod i) výše uvedeného ustanovení), nemůže být považováno za povolené z titulu nesplnění Komise povinnosti rozhodnout v řízení ve stanovené lhůtě (iii)), a nemůže být považována za existující podporu z titulu uplynutí promlčecí lhůty (bod iv)) [91].
It is undisputed that the challenged measure was not put into effect before Italy’s accession to the EU (paragraph (i) of said Article), is not deemed to have been authorised due to the Commission’s failure to take a decision within the prescribed procedural deadlines (paragraph (iii)) and cannot be considered existing aid because of the expiry of the limitation period (paragraph (iv)) [91].
Ustanovení čl. 1 písm. b) bodu v) nařízení (ES) č. 659/1999 stanoví, že „pokud se některá opatření stala podporou následkem liberalizace činnosti právem Společenství, taková opatření nebudou považována za existující podporu po datu stanoveném pro liberalizaci“.
Article 1(b)(v), second sentence, of Regulation (EC) No 659/1999 states that ‘where certain measures become aid following the liberalisation of an activity by Community law, such measures shall not be considered as existing aid after the date fixed for liberalisation’.
Komise v rozhodnutích o zahájení řízení svůj závěr, že sazba Alcoa představuje novou podporu neopírá o toto ustanovení.
In the opening decisions the Commission does not rely on this provision to conclude that the Alcoa tariff constitutes new aid.
Nicméně vzhledem k tomu, že odvětví elektrické energie bylo pro profesionální odběratele elektrické energie liberalizováno až po schválení počáteční sazby Alumix, která nepředstavovala podporu, Komise pro úplnost ověřila, zda je třeba k této liberalizaci přihlédnou při rozhodování o tom, zda je sazba podporou existující nebo novou.
However, for the sake of completeness, since the electricity sector was liberalised for business end-users after the approval of the original Alumix tariff, which did not constitute aid, the Commission has examined the question of whether liberalisation might be relevant to the classification of the tariff as existing or new aid. Alcoa submits that this is not the case.
Alcoa tvrdí, že nikoli a Komise s tímto názorem souhlasí [92].
The Commission shares Alcoa’s view [92].
Sazba se nestala státní podporou následkem otevření elektroenergetického odvětví hospodářské soutěži, neboť odpovídajícím rámcem pro posouzení podpory poskytnuté společnosti Alcoa není trh elektrické energie (na kterém Alcoa nepůsobí), ale trh surového hliníku.
The tariff did not become State aid as a result of the opening up of the electricity sector to competition, since the appropriate reference framework for the appraisal of aid to Alcoa is not the electricity market (on which Alcoa is not active) but the market for primary aluminium.
Kromě toho neexistuje žádná příčinná souvislost mezi liberalizací odvětví elektroenergetiky a rozhodnutím o financování sazby prostřednictvím povinného příspěvku.
There is, moreover, no causal link between the liberalisation of the electricity sector and the decision to finance the tariff through a mandatory contribution.
Ve svých připomínkách Alcoa uvádí, že i za předpokladu (velmi hypotetického), že sazba by se mohla podporou stát, bylo by to v důsledku změny tržních podmínek nebo jiných vnějších okolnosti, tedy z důvodu vývoje společného trhu, což by bylo důvodem, aby byl pokládán za existující podporu.
In its submission, Alcoa claims that, even assuming (hypothetically) that the tariff might have become aid, it would have done so through a change of market conditions or other external circumstances, i.e. due to the evolution of the common market. This would warrant classification as existing aid.
Komise tedy přezkoumala, zda lze na předmětný případ uplatnit čl. 1 písm. b) bod v) první větu nařízení č. 659/1999.
The Commission has therefore examined whether Article 1(b)(v), first sentence of Regulation (EC) No 659/1999 could be applicable to the case at hand.
Toto ustanovení považuje za existující podporu každou podporu, která se „stala podporou následkem vývoje společného trhu bez toho, že by byla členským státem pozměněna.“
This provision confers existing aid status on measures which have become aid ‘due to the evolution of the common market, and without having been altered by the Member State’.
Komise neshledala žádný vývoj společného trhu ve smyslu definice Soudního dvora [93], který ji chápe jako „změnu hospodářské a právní situace v oblasti dotčené předmětným opatřením“, který by mohl změnit sazbu na podporu.
The Commission could not identify any evolution of the common market corresponding to the definition given by the Court [93], i.e. ‘a change in the economic and legal framework of the sector concerned by the measure in question’ which might have caused the tariff to become aid.
Společnosti Alcoa samotné se nepodařilo prokázat vývoj tohoto druhu a dokázat, že existuje příčinná souvislost se změnou povahy sazby.
Alcoa itself has failed to identify such change and prove the existence of a causal link with the change in nature of the tariff.
Navíc, i kdybychom připustili, že došlo k vývoji společného trhu, což však nečiníme, tento vývoj by nic nezměnil na posouzení předmětného opatření: status existující podpory, který by získal díky hypotetickému faktoru „vývoje společného trhu“, by nemohl trvat poté, co by členský stát zavedl podstatnou změnu daného opatření (a mechanismu financování zahrnujícího veřejné prostředky), a to i s ohledem na druhé kritérium uvedené v čl. 1 odst. b) bodu v) první větě nařízení (ES) č. 659/1999.
Moreover, even assuming that an evolution of the common market had occurred — which is denied — it would not be relevant to the assessment of the measure at issue: the existing aid status conferred by a hypothetical evolution of the common market could not last beyond the introduction, by the Member State, of a subsequent substantive alteration of the measure (a financing mechanism based on State resources), in the light among other things of the second criterion of Article 1(b)(v), first sentence, of Regulation (EC) No 659/1999.
Vzhledem k tomu, že období, na něž se vztahuje toto řízení, následovalo po této změně, nelze při posouzení opatření k vývoji společného trhu přihlédnout.
Since the period under consideration in the present proceedings is subsequent to that alteration, the evolution of the common market cannot play a role in the assessment.
Faktor „vývoje“, který by následoval po zavedení nového mechanismu financování, by byl také zcela bez významu, neboť dané opatření by již bylo státní podporou ve chvíli tohoto „vývoje“.
An evolution factor coming into play after the introduction of the new financing mechanism would be equally irrelevant, because the measure would already have constituted State aid at the time the evolution took place.
Argumenty společnosti Alcoa v tomto ohledu lze tedy odmítnout.
Therefore, Alcoa’s claim can be dismissed.