natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jak bude opatření fungovat
How the measure will work
V Nizozemsku se příjmy společností obecně zdaňují sazbou daně z příjmu právnických osob ve výši 25,5 % [3].
In the Netherlands, corporation tax generally applies to company revenues at a rate of 25,5 % [3].
Daňový režim pro úroky ve skupině je opatření, které stanoví odlišné daňové zacházení s některými úroky uvnitř skupiny.
The group interest box measure provides for different tax treatment for certain intra-group interest.
Na úroky zaplacené a přijaté v rámci financování ve skupině se běžná sazba daně z příjmu právnických osob ve výši 25,5 % nebude vztahovat.
Interest paid and received in the context of intra-group financing will not be subject to the standard corporate tax rate of 25,5 %.
Kladné saldo mezi úroky přijatými a zaplacenými v rámci transakcí, kterými se provádí financování uvnitř skupiny, se namísto běžné sazby daně z příjmu právnických osob ve výši 25,5 % bude zdaňovat podle daňového režimu pro úroky ve skupině sazbou 5 %.
The positive balance between interest received and paid in the context of intra-group financing transactions will be taxed in a ‘group interest box’ at the rate of 5 %, instead of the 25,5 % standard corporate tax rate.
Případné záporné saldo mezi přijatými a zaplacenými úroky bude odpočitatelné, ale podle snížené 5 % sazby místo běžné sazby ve výši 25,5 %.
If the balance of interest received and paid is negative it will be deductible, but at the reduced rate of 5 %, instead of the 25,5 % standard rate.
Částka, která může být zdaněna nebo odpočítána podle snížené sazby, je omezena na určitý procentní podíl z čistých aktiv pro daňové účely (fiscale vermogen) daňového poplatníka.
The amount that can be taxed or deducted at the reduced rate is limited to a percentage of the taxpayer’s net assets for tax purposes (fiscale vermogen).
Toto omezení má za cíl zabránit zneužívání daného opatření podkapitalizovanými podniky a zajišťuje, aby se snížená sazba používala pouze v případech, kdy byly výnosy z úvěrů ve skupině financovány z vlastních zdrojů.
This limitation aims to prevent undercapitalised undertakings from abusing the measure and ensures that the reduced rate applies only where the yield on group loans has been financed with equity capital.
Daňový režim pro úroky je opatření, které obsahuje ještě několik dalších ustanovení proti zneužití.
The interest box measure has several other anti-misuse provisions.
Zejména se úroky formálně splatné třetí straně (bance), ale skutečně zaplacené některé organizaci ve skupině považují za zaplacené úroky uvnitř skupiny.
In particular, interest formally due to a third party (a bank), but actually paid to a group organisation, is deemed to be intra-group interest paid.
To platí například v případě struktur typu „back-to-back“ [4].
This applies, for example, in the case of a back-to-back construction [4].
Úroky splatné třetí straně (bance) se rovněž pokládají za úroky uvnitř skupiny s omezenou odpočitatelností, jestliže jsou zdroje získané úvěrem vloženy do kapitálu dceřiné společnosti a použity tak, aby v této dceřiné společnosti vznikly nízko zdaněné úroky uvnitř skupiny.
Interest that is due to a third party (a bank) is also deemed to be intra-group interest with limited deductibility, if the resources obtained by means of the loan are injected into the capital of used in a subsidiary so as to generate low-tax intra-group interest in the subsidiary.
Ve svém původním oznámení nizozemské orgány uvedly, že po dobu alespoň tří let bude tento režim dobrovolný.
In their initial notification, the Dutch authorities indicated that the scheme would be optional for a period of minimum three years.
Pokud by si jej zvolila jedna společnost patřící do skupiny, režim by se použil i pro všechny ostatní společnosti z této skupiny, které se nacházejí v Nizozemsku.
If chosen by one company belonging to a group, the scheme would apply to all the other companies of the group located in the Netherlands.
Podle definice v původním daňovém režimu pro úroky jsou způsobilými společnostmi společnosti patřící do jedné skupiny tak, jak je skupina výslovně definována v samotném režimu, který vyžaduje, aby jedna společnost držela více než 50 % jiné společnosti.
Eligible companies, as defined in the initial interest box scheme, are those that belong to the one group, as specifically defined in the scheme itself, which requires one company to hold more than 50 % in another company.
Jinými slovy musí být skupina složena přinejmenším ze dvou společností, přičemž mateřská společnost musí ovládat více než 50 % akcií dceřiné společnosti.
In other words, a group must be composed of at least two companies, the parent company controlling more than 50 % of the shares of the subsidiary.
Každá ze společností musí podléhat dani z příjmu právnických osob v Nizozemsku.
Each company must be subject to corporate tax in the Netherlands.
To znamená, že se režim vztahuje na každou společnost usazenou v Nizozemsku a každou společnost usazenou mimo Nizozemsko, která má v Nizozemsku stálou provozovnu.
This means that the scheme applies to any company established in the Netherlands or any company established outside the Netherlands with a permanent establishment in the Netherlands.
Změny režimu
Amendments to the scheme
V průběhu řízení nizozemské orgány objasnily, že jejich záměrem je, aby byl tento režim povinný.
In the course of the proceedings, the Dutch authorities made it clear that they intended to make the scheme compulsory.
To bylo potvrzeno dopisem ze dne 18. prosince 2008.
This was confirmed by letter dated 18 December 2008.
Daňový režim pro úroky ve skupině by se nyní vztahoval na všechny subjekty podléhající dani z příjmu právnických osob v Nizozemsku, pokud jde o úroky zaplacené společnostem ve skupině a úroky přijaté od společností ve skupině.
The group interest box would now apply to all entities subject to corporation tax in the Netherlands with respect to interest paid to group companies and interest received from group companies.
V uvedeném dopise nizozemské orgány rovněž informovaly Komisi o dvou dalších změnách tohoto režimu.
In that letter, the Dutch authorities also informed the Commission of two additional amendments to the scheme.
První změna se týká širší definice skupiny pro účely daňového pro úroky.
The first amendment concerns a broader definition of a group for the purpose of the interest box scheme.
Definice subjektů ve spojení byla změněna tak, aby zahrnovala všechny struktury, kdy má jeden subjekt přímo či nepřímo skutečnou kontrolu nad financováním jiného subjektu nebo kdy má třetí fyzická osoba nebo subjekt skutečnou kontrolu nad financováním dvou subjektů účastnících se ujednání o úvěru [5].
The definition of related entities is amended to cover all arrangements whereby one entity has, directly or indirectly, effective control over the financing of the other entity, or whereby a third individual or entity has effective control over the financing of the two entities involved in the loan arrangement [5].
Druhou změnou se doplňuje ustanovení, které by usnadnilo založení (druhé) společnosti podle nizozemského občanského práva, aby mohla výsledná skupina využít daňového režimu pro úroky ve skupině.
The second amendment inserts a provision which would make it easier to step up a (second) company under Dutch civil law, so that the resulting group could benefit from the group interest box scheme.
Konkrétně by bylo zrušeno současné zákonné minimální jmění společnosti s ručením omezeným (besloten vennootschap – BV) ve výši 18000 EUR.
In particular, the current statutory minimum capital of EUR 18000 for a limited liability company (besloten vennootschap — BV) would be abolished.
Podle původního oznámení měl roční rozpočet oznámeného opatření činit 475 milionů EUR. V pozdější fázi nizozemské orgány uvedly, že povinný daňový režim pro úroky bude z rozpočtového hlediska neutrální.
According to the initial notification, the annual budget of the notified measure was to amount to EUR 475 million. At a later stage, the Dutch authorities indicated that the compulsory interest box would be neutral from a budgetary point of view.
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 7. února 2007 vyjádřila pochybnosti, pokud jde o obecnou povahu opatření.
In its opening decision of 7 February 2007, the Commission expressed its doubts regarding the general nature of the measure.
Zdůraznila přitom, že nižšího zdanění stanoveného režimem budou využívat jen společnosti, které jsou součástí skupiny (právní selektivita), a vyslovila podezření, že z režimu budou mít prospěch nadnárodní skupiny, kterým poskytne selektivní hospodářskou výhodu (faktická selektivita).
It stressed that only companies that were part of a group would take advantage of the lower taxation provided for by the scheme (de jure selectivity), and suspected that the scheme would benefit multinational groups, giving those groups a selective economic advantage (de facto selectivity).
Komise uvedla, že v čistě vnitrostátním rámci by opatření pravděpodobně bylo daňově neutrální.
The Commission indicated that in a purely national context, the measure would be likely to be neutral from a tax point of view.
V rámci přeshraničních transakcí by se však na nizozemskou společnost půjčující finanční prostředky přidružené společnosti usazené v zahraničí vztahovalo nižší zdanění sazbou 5 %, ale na tuto přidruženou společnost v zahraničí by se nevztahovala nizozemská pravidla omezující odpočitatelnost zaplacených úroků.
In the context of cross-border transactions, however, a Dutch company lending money to an affiliate established abroad would be subject to lower taxation at the rate of 5 %, while the affiliate abroad would not be subject to the Dutch rules limiting the deductibility of interest paid.
Režim by tak poskytoval faktickou selektivní výhodu, protože motivaci používat tento režim by měly pouze nadnárodní skupiny společností, které provádějí přeshraniční transakce s úroky uvnitř skupiny v daňových jurisdikcích se sazbou daně z příjmu právnických osob vyšší než 5 %.
The scheme would provide a de facto selective advantage, as only multinational groups of companies engaging in cross-border intra-group interest transactions in tax jurisdictions with a corporation tax rate superior to 5 % would have an incentive to use the scheme.
V míře, v jaké mělo opatření představovat výjimku z používání daňového systému, měla Komise rovněž pochybnosti, zda je oprávněné z hlediska povahy nebo obecného rámce daňového systému.
In so far as the measure was meant to constitute an exception to the application of the tax system, the Commission also doubted whether it was justified by the nature or general scheme of the tax system.
Komise rovněž soudila, že nelze vyloučit, že hlavními příjemci v rámci režimu by mohli být dřívější příjemci v režimu mezinárodních finančních aktivit, o němž bylo rozhodnuto, že představuje neslučitelnou státní podporu [6].
The Commission also considered that it could not be ruled out that the main beneficiaries of the scheme might be the former beneficiaries of the international financing activities scheme, which had been held to constitute incompatible State aid [6].
Komise proto dospěla k názoru, že u daňového režimu pro úroky lze mít za to, že představuje podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, a že se nepoužije žádná z výjimek stanovených v čl. 87 odst. 2 a 3.
The Commission therefore took the view that the interest box scheme could be regarded as constituting aid in the sense of Article 87(1) of the EC Treaty, and that none of the exemptions laid down in Article 87(2) and (3) applied.
Dne 7. května 2007 byly obdrženy připomínky Nizozemska k rozhodnutí o zahájení řízení, které byly doplněny dodatečnými sděleními v letech 2007 a 2008, včetně právního posudku prof. Hancherové.
The comments from the Netherlands on the opening decision were received on 7 May 2007 and were supplemented by additional notes in 2007 and 2008, including a legal opinion delivered by Prof. Hancher.
Nizozemské orgány tvrdí, že přístup, který ve svém rozhodnutí použila Komise, je nesprávný ve třech bodech.
The Dutch authorities submit that the approach taken by the Commission in its decision is incorrect on three points.
Zaprvé Komise spojuje samostatná kritéria „výhody“ a „selektivity“ do jednoho kritéria „selektivní výhody“.
Firstly, the Commission merges the separate ‘advantage’ and ‘selectivity’ criteria into one criterion, i.e. ‘selective advantage’.
To není v souladu s obvyklou praxí Komise ani s judikaturou, která předepisuje, že tato dvě kritéria se musí používat odděleně.
This is not consistent with normal Commission practice or with the case-law, which prescribe that the two must be applied separately.
Zadruhé Komise neposuzuje samostatně jednotlivé složky daňového režimu pro úroky ve skupině.
Secondly, the Commission fails to assess the components of the group interest box separately.
Samostatně je nutné posoudit možný prvek podpory ve snížené sazbě pro přijatý úrok uvnitř skupiny a možný prvek podpory ve snížené sazbě pro zaplacený úrok uvnitř skupiny.
The possible aid component in a reduced rate for intra-group interest received and the possible aid component in a reduced rate for intra-group interest paid must be assessed separately.
Zatřetí dělá Komise chybu, když čistý účinek na plátce a příjemce posuzuje společně a dospívá k závěru, že čistý účinek je pravděpodobně neutrální u národních skupin, kde je jak plátce, tak příjemce usazen v Nizozemsku, ale u nadnárodních skupin, kde je plátce zahraniční společnost ze skupiny a příjemce je domácí společnost, vzniká čistá výhoda.
Thirdly, the Commission is wrong when it looks at the net effect on the payer and recipient together, and concludes that the net effect is probably neutral for national groups when both the payer and the recipient are established in the Netherlands, while a net advantage arises for multinational groups when the payer is a foreign group company and the recipient is a domestic one.
Podle nizozemských orgánů nemá takovéto spojení oporu v nizozemském daňovém právu.
According to the Dutch authorities an equation of this nature has no foundation in Dutch tax law.
U nizozemských společností patřících do skupiny se provádí konsolidace pro daňové účely pouze v případě vlastnictví 95 % nebo více akcií.
Dutch companies belonging to a group are consolidated for tax purposes only in the case of share ownership of 95 % or more.
Dále jsou nizozemské orgány toho názoru, že daňový režim pro úroky ve skupině nelze považovat za odchylku od běžné metody zdanění.
Furthermore, the Dutch authorities are of the opinion that the group interest box cannot be regarded as a deviation from the standard method of taxation.
Jedná se o úpravu, která do daňového systému doplňuje analytický prvek.
It is an adjustment in which an analytical element is added to the tax system.
Výsledkem je nová běžná metoda zdanění, a neposkytuje se tudíž žádná výhoda.
This results in a new standard taxation method and, consequently, no advantage is conferred.
Nizozemské orgány existenci výhody popírají ještě z dalšího důvodu.
The Dutch authorities deny that there is any advantage for another reason too.
Čistá změna vzniklá v důsledku daňového režimu pro úroky ve skupině v nadnárodních skupinách ve srovnání s národními skupinami může být pro tyto nadnárodní skupiny výhodná, ale i nevýhodná.
The net variation caused by the group interest box to multinational groups by comparison with national groups can be to the advantage of the multinationals, but also to their disadvantage.
Nadnárodní skupině s nizozemskou přidruženou společností může vzniknout výhoda nebo nevýhoda v závislosti na její objektivní pozici dlužníka nebo věřitele a na daňových sazbách použitelných v jiných členských státech a v Nizozemsku.
A multinational with a Dutch affiliate may incur an advantage or a disadvantage depending on its objective position as debtor or creditor and the tax rates applicable in other Member States and in the Netherlands.
Pokud ovšem skutečně existuje výhoda, je Nizozemsko toho názoru, že možná čistá výhoda pro nadnárodní skupiny není výsledkem nižší nizozemské sazby pro přijaté úroky uvnitř skupiny, nýbrž neomezeného odpočtu zaplacených úroků uvnitř skupiny v zahraničí.
Alternatively, if there is indeed an advantage, the Netherlands is of the opinion that the possible net advantage to multinational groups is the result not of a lower Dutch rate for intra-group interest received, but of unlimited deduction for intra-group interest paid abroad.
Tato výhoda nemůže být přičítána nizozemskému státu a není financována z nizozemských státních prostředků.
This advantage is not imputable to the Dutch State and is not financed with Dutch State resources.
Potenciálně výhodnější čistý účinek na nadnárodní skupiny ve srovnání s národními skupinami není důsledkem selektivní působnosti nizozemského daňového režimu pro úroky ve skupině, nýbrž rozdílů vyplývajících z odlišných pravidel pro odpočitatelnost úroků ve skupině v EU.
A possibly more advantageous net effect for multinational groups in comparison with national groups is not the consequence of the selective scope of the Dutch group interest box, but of a disparity resulting from different rules on the deductibility of group interest within the EU.
Nizozemsko může změnou svého daňového systému tento rozdíl zvětšit nebo zmenšit za předpokladu, že jsou změny obecně použitelné pro všechny nizozemské daňové poplatníky, kteří se ve světle cíle, který dotyčná změna sleduje, nacházejí ve srovnatelné právní a skutkové situaci.
The Netherlands is free to increase or decrease this difference by amending its tax system, as long as the amendments are generally applicable to all Dutch taxpayers who in the light of the objective pursued by the amendment in question are in a comparable legal and factual situation.
Podle nizozemských orgánů bude celkový účinek daňových změn na nadnárodní skupiny provádějící přeshraniční transakce vždy odlišný od účinku na domácí skupiny, jež provádějí jen domácí transakce.
According to the Dutch authorities, the overall effect of tax amendments on multinational groups engaging in cross-border transactions will always be different from the effect on domestic groups conducting only domestic transactions.
To má pro účely státní podpory význam jen v případě, že jsou rozdíly způsobeny opatřením samotného členského státu, např. existuje-li nižší daňová sazba pouze pro úrokové výnosy zahraničních skupin.
For purposes of State aid, this is of relevance only if the differences are caused by the measure of the Member State itself, e.g. where there is a lower tax rate only for foreign group interest income.
Nemá to však význam v případě obecného opatření použitelného pro úrokové výnosy všech skupin, jak domácích, tak zahraničních, které vede k přeshraničním rozdílům.
It is not relevant in the case of a general measure applicable to all group interest income, domestic and foreign, which leads to cross-border differences.
K situaci, kdy jsou čisté daňové důsledky přeshraničních transakcí odlišné od čistého účinku čistě domácích transakcí, může vést i pouhá koexistence neharmonizovaných daňových systémů.
The mere co-existence of non-harmonised tax systems can result in a situation where the net tax implications of cross-border transactions differ from the net effect of purely domestic transactions.
Tento efekt může být jak nevýhodný (ekonomické dvojí zdanění), tak výhodný (ekonomické nezdanění).
This effect can be both disadvantageous (economic double taxation) and advantageous (economic non-taxation).
Je-li to nezbytné pro vytvoření nebo řádné fungování společného trhu, mohou být právním základem směrnic nebo nařízení, které slaďují stávající úpravy, články 94 a 95 Smlouvy o ES.
In the EC Treaty, Articles 94 and 95 offer a basis for directives or regulations aligning the existing arrangements if that is necessary for the establishment or the proper operation of the common market.
Článek 96 navíc Komisi umožňuje přijmout opatření, jestliže rozdíly mezi právními předpisy platnými v různých členských státech vážně narušují podmínky hospodářské soutěže na společném trhu.
Furthermore, Article 96 offers the Commission the opportunity to take action if a difference between the legislation in force in different Member States seriously distorts competition conditions in the common market.
Nizozemské orgány jsou toho názoru, že v tomto případě neexistuje selektivita.
In the further second alternative, the Dutch authorities are of the opinion that there is no selectivity.
Tím, že selektivitu posuzuje srovnáním kombinace zahraničního dlužníka a domácího věřitele s kombinací domácího dlužníka a domácího věřitele, volí Komise nesprávný referenční rámec.
By assessing selectivity via a comparison of the foreign debtor and domestic creditor combination with the domestic debtor and domestic creditor combination, the Commission is choosing an incorrect reference framework.
Při posuzování selektivity nizozemských daňových úprav může referenční rámec zahrnovat nanejvýš všechny nizozemské daňové poplatníky.
When assessing the selectivity of Dutch tax arrangements, the reference framework cannot extend beyond all Dutch taxpayers.
Podle ustálené praxe Komise nemůže referenční rámec zahrnovat společnosti, které v Nizozemsku nepodléhají dani.
In settled Commission practice, the reference framework cannot include companies that are not subject to tax in the Netherlands.
Nizozemské orgány zdůrazňují, že daný daňový režim není omezen na některé podniky ani některé činnosti nebo funkce či určité regiony.
The Dutch authorities stress that the tax scheme is not restricted to certain undertakings, or certain activities or functions, or particular regions.
Režim skupiny společností nijak nerozlišuje podle toho, zda jsou rezidenty, nebo nerezidenty.
In the scheme there is no distinction between resident and non-resident groups of companies.
Co se týče způsobilosti pro daňový režim pro úroky, nepoužívají se žádné prahy způsobilosti související s konkrétními činnostmi či funkcemi.
For qualification for the interest box, no eligibility thresholds linked to particular activities or functions apply.
Kromě toho jsou vzhledem k cíli daňového režimu pro úroky ve skupině ve srovnatelné právní a skutkové situaci pouze podniky, které jsou součástí skupiny.
In addition, in the light of the objective of the group interest box, only undertakings that form part of a group are in a comparable legal and factual situation.
Pouze tyto podniky by měly problém arbitráže popsaný v oddílu II.1.
Only these undertakings would have the arbitrage problem described in section II.1.
Nizozemsko upozorňuje, že rozhodnutí o financování v rámci skupin jsou určena k minimalizaci daňového zatížení v rámci použitelného daňového systému.
The Netherlands points out that, within groups, financing decisions are designed to minimise the tax burden under the applicable tax system.
Na rozdíl od daňového rozlišení nemá obchodní rozlišení mezi financováním vlastního kapitálu a dluhovým financováním (podmínky splácení, odpovědnost, bezpečnost) z velké části žádný význam.
The commercial distinction between equity and debt financing (terms of repayment, liability, security), as opposed to the tax distinction is largely irrelevant.
Mimo skupiny jsou obchodní rozdíly mezi financováním vlastního kapitálu a dluhovým financováním naopak velice významné a nepochybně mohou převážit nad daňovými motivy.
Outside groups, the commercial differences between equity and debt financing are very relevant indeed, and may well overrule tax-driven motives.