natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Společnost PI vedla oddělené účetnictví pro maloobchodní finanční služby jako celek a pro účely účetnictví nerozlišovala mezi jednotlivými finančními produkty.
PI kept separate accounts for retail financial services as a whole, and did not distinguish between different financial products for accounting purposes.
Srovnání nákladů a výnosů u jednotlivých produktů, včetně poštovních spořitelních certifikátů, bylo provedeno pouze za účelem analýzy správy a bylo velmi přibližné.
A comparison of costs and revenues for individual products, including postal savings certificates, was made only for the purpose of management analysis, and was very approximate.
Z tohoto srovnání vyplynulo, že poštovní spořitelní certifikáty znamenaly větší zátěž, pokud jde o správu, než ostatní produkty, například běžné účty.
That comparison showed that postal savings certificates carried a heavier burden of administration than other products, such as current accounts.
Pro rok 2005 Itálie zjistila, že nejlepší náhradní proměnnou pro hospodářské a finanční údaje týkající se poštovních spořitelních certifikátů byla hrubá ziskovost ve výši […] % [35].
For 2005, Italy found that the best proxy for the economic and financial data for postal savings certificates was a gross profitability of […] % [35].
Banca d’Italia uvedla, že se poštovní spořitelní certifikáty považují za strukturované finanční nástroje, a to z těchto důvodů: jednalo se o cenné papíry s povahou obligací nebo při jakékoli výši dlužné částky se jednalo o deriváty v tom, že zahrnovaly derivátovou smlouvu typu opce; a obě složky, obligace a derivát byly neoddělitelnými složkami nástroje.
The Banca d’Italia indicated that postal savings certificates qualified as structured financial instruments, for the following reasons: they were securities in the nature of bonds, or at any rate of debt; they were derivatives, in that they incorporated a derivative contract of the option type; and the two components, bond and derivative, were inseparable components of one instrument.
Připomínky Itálie k tvrzením ABI
Comments from Italy on ABI’s submissions
Itálie nesdílela názor ABI ohledně určení produktů srovnatelných s poštovními spořitelními certifikáty.
Italy did not share ABI’s view regarding the identification of products comparable to postal savings certificates.
Itálie tvrdila, že rozdíl ve stanovování cen u jednotlivých emitentů se stejným ohodnocením rizika – státních (stát a mezinárodní subjekty), finančních, bankovních a podnikových (průmyslové podniky v úzkém smyslu) – byl v řádu několika málo setin procenta: rozdíl v nákladech financování mezi dvěma mezními kategoriemi emitentů – státní a podnikoví emitenti – činil přibližně 5–6 základních bodů a rozdíl mezi finančními a podnikovými emitenty byl 2–3 základní body.
Italy argued that the difference in pricing between different issuers having the same risk rating — sovereign (State and international bodies), financial, banking and corporate (industrial in the narrow sense) — was of the order of a few hundredths of one per cent: the difference in the cost of funding between two extreme ranges — sovereign and corporate — was about 5-6 basis points, and the difference between financial and corporate was 2-3 basis points.
Jinými slovy, mezi emitenty se stejným ratingem nebyla kategorie emitenta (stát, finanční instituce, banka atd.) významná a neznamenala neplatnost závěrů studie, kterou předložila Itálie.
In other words, between issuers with the same rating, the type of issuer (State, financial institution, bank etc.) was not significant, and did not invalidate the conclusions of the study submitted by Italy.
V rozporu s tím, co prohlásila ABI, byla ve srovnávací studii použita obecná definice podnikových obligací, která odkazovala na obligace emitované nejen průmyslovými podniky, nýbrž rovněž finančními společnostmi.
Contrary to what was affirmed by ABI, the benchmark study applied a broad definition of corporate bonds which referred to bonds issued not only by industrial companies but also by financial companies.
Průměrný rating koše uvedeného ve srovnávací studii byl AA–, tj. vyšší než rating společnosti CDP, která emitovala poštovní spořitelní certifikáty (A+), nebo Itálie, která za ně ručila (A+).
Moreover, the average rating of the basket referred to by the benchmark study was AA–, higher than the rating of CDP, which issued postal savings certificates (A+), or of Italy, which guaranteed them (A+).
Za umístění strukturovaných obligací emitovaných italskými bankami mimoto společnost PI/Bancoposta obdržela průměrnou provizi ve výši 2,9 %, což bylo v souladu s odměnou za umístění poštovních spořitelních certifikátů.
In addition, for the placement of structured bonds issued by Italian banks PI/Bancoposta had received an average commission of 2,9 %, which was in line the remuneration for placing postal savings certificates.
Itálie zpochybnila srovnání poštovních spořitelních certifikátů se státními obligacemi, které provedla ABI, a to z níže uvedených důvodů.
Italy contested ABI’s comparison of postal savings certificates to State bonds, for the following reasons.
Byly emitovány různými způsoby, státní obligace prostřednictvím aukčního systému a poštovní spořitelní certifikáty k neomezenému prodeji.
They were issued in different ways, State bonds by an auction system, and postal savings certificates on tap,
Lišil se stupeň složitosti.
The degree of complexity was different,
Odměna za umístění státních obligací nezávisela na upsané částce; v případě poštovních spořitelních certifikátů tomu tak nebylo, u nich bylo nutné intenzivní plánování a správa v síti společnosti PI v zájmu dosažení konkrétních cílů týkajících se umístění.
The remuneration for placing State bonds was independent of the amount subscribed; this was not the case for postal savings certificates, which required intense planning and management in PI’s network in order to achieve specific placement targets.
Zvlášť důležité bylo úsilí v oblasti správy a organizace a zachování věrnosti zákazníků, jelikož investoři mohli kdykoli investici zrušit.
Management and organisational efforts and retaining the loyalty of customers were particularly important because investors could withdraw from the investment at any time.
Pokud jde o způsob a správu umístění, poštovní spořitelní certifikáty nejsou srovnatelné se státními obligacemi, nýbrž spíše s investičními fondy.
In terms of method and management of placement, therefore, postal savings certificates were not comparable to State bonds, but rather to mutual funds.
Co se týká skutečnosti, že náklady na výběr musely být u poštovních spořitelních certifikátů podle zákona v souladu s náklady na státní dluhopisy na trhu, Itálie podotkla, že u poštovních spořitelních certifikátů byl hrubý roční výnos nižší než u státních obligací (u nástrojů uváděných jako příklad s dobou splatnosti v délce 8, 10 a 20 let činil rozdíl 180 základních bodů).
As for the fact that the cost of collecting postal savings certificates had by law to be kept in line with the cost of Treasury debt on the market, Italy pointed out that postal savings certificates had a gross yearly return lower than that of State bonds (for the instruments suggested by way of example, with 8-year, 10-year and 20-year maturities, the difference amounted to 180 bps).
Itálie zastávala názor, že rozdíl byl zapříčiněn prodejní opcí amerického typu.
Italy was of the view that the difference was due to the implied US-style put option.
Když byly poté připočteny distribuční poplatky, náklady pro stát byly odpovídající.
If distribution fees were then added, the cost to the State was in line.
ABI přehlédla skutečnost, že poštovní spořitelní certifikáty zahrnovaly implicitní prodejní opci a bylo možno je srovnat s investičními fondy.
ABI had overlooked the fact that postal savings certificates carried an implicit put option, and could be compared to mutual funds.
Poštovní spořitelní certifikáty spadají do definice strukturovaných obligací, kterou používá Banca d’Italia.
Postal savings certificates fell within the definition of structured bonds used by the Banca d’Italia.
Provize za umístění poštovních spořitelních certifikátů odrážela rovněž veškerou práci společnosti PI za účelem dosažení určitých cílů, pokud jde o hrubou a čistou upsanou částku, a to u produktů poštovního spoření jako celku i u jednotlivých produktů.
The commission for placing postal savings certificates also reflected the whole of the work done by PI in order to achieve certain objectives in term of gross subscription and net subscription, both for postal savings as a whole and for the individual products.
Tato odměna zohledňovala rovněž správu zákazníků, kterou společnost PI prováděla po umístění a po celou dobu životnosti certifikátu, zejména kvůli oprávnění investora požádat o splacení certifikátu a neexistenci sekundárního trhu.
This remuneration also took account of the customer management carried on by PI after placement and along the whole life of the certificate, specifically because of the investor’s entitlement to ask for the reimbursement of the certificate, and the absence of a secondary market.
Itálie zpochybnila tvrzení ABI ohledně výše provizí za umístění indexovaných obligací (1 %–2,5 %): průměrná odměna, kterou společnost PI obdržela, činila 3,05 % za umístění strukturovaných obligací emitovaných zahraničními a italskými bankami [36] a 2,9 % za umístění obligací emitovaných pouze italskými bankami [37] (například za umístění strukturovaných obligací emitovaných společností Capitalia SpA PI obdržela poplatek ve výši 3,212 % upsané nominální hodnoty [38].
Italy contested ABI’s statement regarding the level of commissions for placing index-linked bonds (1 %-2,5 %): the average remuneration received by PI was 3,05 % for placing structured bonds issued by foreign and Italian banks [36], and 2,9 % for placing bonds issued by Italian banks only [37] (as an example, for placing structured bonds issued by Capitalia SpA PI received a fee of 3,212 % of the nominal value subscribed [38].
Itálie dospěla k závěru, že studie ABI je obecná a přehlédla zvláštní rysy distribuce poštovních spořitelních certifikátů v porovnání s ostatními obligacemi.
Italy concluded that ABI’s study was a general one and overlooked the specific features of the placement of postal savings certificates as compared to that of other bonds.
STUDIE ODBORNÍKA
THE EXPERT STUDY
Studie zadané společností PI a ABI sledovaly podobné metodiky, jejich výsledky lze však obtížně srovnat.
The studies commissioned by PI and ABI followed similar methodologies, but their results were difficult to reconcile.
Zejména neurčily produkty, které by byly naprosto srovnatelné, a při výběru jednoho či druhého srovnávacího produktu zdůrazňovaly různé činitele ovlivňující poplatky za umístění.
In particular, neither identified products that were perfectly comparable, and in selecting one or other comparator they emphasised different factors affecting placement fees.
Komise proto požádala nezávislého odborníka, aby provedl studii s cílem určit tržní odměnu za umístění poštovních spořitelních certifikátů.
The Commission therefore asked an independent expert to conduct a study in order to establish a market remuneration for the placement of postal savings certificates.
Metodika použitá v studii odborníka za účelem vymezení srovnávacích produktů
Methodology used in the expert study to define the comparators
Základním zjištěním studie odborníka bylo, že italský trh s cennými papíry je rozdělen na i) první stupeň, na němž se emitenti zaměřují na institucionální investory, výnosy jsou na běžné úrovni s ohledem na riziko selhání a výnosové křivky v eurech, distribuce je v rukou velkých investičních bank (nebo prostřednictvím otevřené aukce, jako v případě většiny italských státních obligací) a distribuční poplatky jsou poměrně nízké, a ii) druhý stupeň, na němž se distribuce uskutečňuje prostřednictvím maloobchodních bankovních sítí zaměřujících se na jednotlivé střadatele, emitenti mohou dosáhnout lepších výpůjčních podmínek než na trhu prvního stupně a distribuční poplatky jsou na základě povahy věci vyšší než na trhu prvního stupně.
A fundamental finding of the expert study was that the Italian market for securities was divided into: (i) a first tier, in which issuers targeted institutional investors, yields were at the ordinary level given the default risk and the euro yield curve, distribution was in the hands of large investment banks (or was by open auction, as in the case of most Italian Treasury bonds), and distribution fees were relatively small; and (ii) a second tier, in which distribution took place through banking retail networks targeting individual savers, issuers could obtain better borrowing terms than in the first-tier market, and distribution fees were in the nature of things larger than in the first-tier market.
To mělo přímé důsledky na výši distribučních poplatků zahrnutých ve finančních produktech: při jakékoli kombinaci charakteristik, u níž bylo možno očekávat, že ovlivní distribuční poplatky za finanční produkt, znamenala pouhá skutečnost, že produkt byl prodáván na trhu druhého stupně, prudké zvýšení poplatků.
This had direct consequences on the level of distribution fees embedded in financial products: for any given combination of the characteristics that could be expected to influence the distribution fees for the financial product, the simple fact that the product was sold on the second-tier market drove the fees sharply up.
V studii odborníka bylo uvedeno, že distribuční poplatky za finanční produkty mají být funkcí úsilí vyžadovaného od distribuční sítě při jejich distribuci.
The expert study noted that that the distribution fees for financial products ought to be a function of the effort required of the distribution network for their distribution.
Poté byly určeny produkty, které jsou nejvíce srovnatelné s poštovními spořitelními certifikáty, a to s přihlédnutím k jejich základním charakteristikám – riziko, likvidita, smluvní složitost [39], pověst a právní postavení emitenta, splatnost, velikost emise, struktura nabídky, minimální požadovaná investice a distribuční kanál (institucionální/maloobchodní distribuce) – a těmto charakteristikám bylo přiděleno příslušné ohodnocení.
It then identified the products most comparable to postal savings certificates by looking at their essential characteristics — risk, liquidity, contractual complexity [39], reputation and legal status of the issuer, maturity, size of the issue, offering structure, minimum investment required, and distribution channel (institutional/retail distribution) — and assigning ratings to these characteristics.
Poté bylo ohodnocení jednotlivých charakteristik každého finančního produktu porovnáno s charakteristikami jednotlivých kategorií poštovních spořitelních certifikátů.
It then compared the rating of each characteristic of each financial product with those of each category of postal savings certificate.
Finanční produkty a činitele ovlivňující distribuční poplatky
Financial products and factors affecting distribution fees
Riziko
Risk
Likvidita
Liquidity
Složitost
Complexity
Reputace
Reputation
Institucionální nebo maloobchodní distribuce
Institutional or retail distribution
Struktura nabídky
Offering structure
Minimální požadovaná investice (v EUR)
Minimum Investment required (EUR )
nízké
low
krátká
short
institucionální
institutional
aukce
auction
nízké až střední
low to medium
střední až dlouhá
medium to long
střední
medium
Spořitelní vklady
Savings deposits
maloobchodní
retail
neomezený prodej
on tap
Termínované vklady
Time deposits
krátká až střední
short to medium
Depozitní certifikáty (CD)
Deposit certificates (CDs)
Kotované standardní bankovní obligace
Listed plain vanilla bank bonds
veřejná nabídka
public offer
Nekotované standardní bankovní obligace
Unlisted plain vanilla bank bonds
Kotované strukturované bankovní obligace
Listed structured bank bonds
Nekotované strukturované bankovní obligace
Unlisted structured bank bonds
Podnikové obligace
Corporate bonds
střední až vysoké
medium to high
nízká až vysoká
low to high
Investiční fondy peněžního trhu
Money market mutual funds
nepoužitelné
not applicable
Obligační investiční fondy
Bond mutual funds
Akciové investiční fondy
Equity mutual funds
Akcie (kotované)
Equity (listed)
Běžné poštovní spořitelní certifikáty
Ordinary postal savings certificates
dlouhá
long
Poštovní spořitelní certifikáty s pevně stanovenou splatností
Fixed-term postal savings certificates
Poštovní spořitelní certifikáty indexované při splatnosti
Postal savings certificates indexed at maturity
Poštovní spořitelní certifikáty vázané na inflaci
Postal savings certificates, inflation-linked
18měsíční poštovní spořitelní certifikáty
18-month postal savings certificates
Při určení srovnatelných produktů byl rozhodující distribuční kanál (institucionální nebo maloobchodní distribuce).
The distribution channel (institutional or retail distribution) was a key point in the identification of comparable products.
Poštovní spořitelní certifikáty byly nejlépe srovnatelné s maloobchodními finančními produkty, protože byly obvykle prodávány domácnostem.
Postal savings certificates were best compared to retail financial products, because they were typically sold to households.
Rodiny držely téměř celý objem dosud nesplacených poštovních spořitelních certifikátů (přibližně 99 %) a tyto certifikáty obvykle nenakupovali institucionální investoři.
Families held almost the entire stock of postal savings certificates outstanding (about 99 %), and they were not usually bought by institutional investors.
To bylo rovněž hlavním znakem, který znamenal, že státní obligace (BOT, BTP a CCT) nebyly srovnatelné s poštovními spořitelními certifikáty.
This was also the main attribute that meant that State bonds (BOTs, BTPs and CCTs) were not comparable to postal savings certificates.
V studii odborníka bylo zjištěno, že produktem, který je nejvíce srovnatelný s poštovními spořitelními certifikáty, jsou bankovní obligace (běžné poštovní spořitelní certifikáty a poštovní spořitelní certifikáty s pevně stanovenou dobou splatnosti jsou srovnatelné se standardními bankovními obligacemi a indexované poštovní spořitelní certifikáty jsou srovnatelné s indexovými bankovními obligacemi – viz Tabulka 14).
The expert study found that the product most closely comparable to postal savings certificates was bank bonds (ordinary and fixed-term postal savings certificates being comparable to ‘plain vanilla’bank bonds, and indexed postal savings certificates to indexed bank bonds — see table 14).
Druhým nejvíce srovnatelným produktem byly investiční fondy [41].
The second most closely comparable product was mutual funds [41].
Oba tyto srovnatelné produkty existovaly pouze v dematerializované podobě [42].
Both of these comparable products existed only in dematerialised form [42].
Komise v této fázi podotýká, že ačkoli je nutno posoudit odměnu pro papírové i dematerializované poštovní spořitelní certifikáty, obě formy poštovních spořitelních certifikátů sdílejí další charakteristiky, a to průměrnou dobu splatnosti, výnos při splatnosti a vlastnosti spojené se společností PI jako distributorem.
The Commission would observe at this stage that although the remuneration has to be assessed for both paper and dematerialised postal savings certificates, the two forms of postal savings certificate share other characteristics, namely average maturity, yield at maturity, and the features linked to PI as distributor.
Metodika použitá v studii odborníka k vyčíslení tržní odměny u srovnávacích produktů
Methodology used in the expert study to quantify the market remuneration of the comparators
Aby bylo možno provést srovnání potřebné k určení distribučního poplatku u poštovních spořitelních certifikátů, odborník vytvořil datový soubor bankovních obligací a investičních fondů pomocí i) velkého počtu prospektů bankovních obligací kotovaných na TLX, druhé organizované burze cenných papírů (po Borsa Italiana) [43] a ii) internetových stránek velkých italských bank, na nichž byly k dispozici ke stažení prospekty pro emise obligací.
In order to be able to perform the comparison needed to establish a distribution fee for postal savings certificates, the expert constituted a dataset of bank bonds and mutual funds using (i) a large number of prospectuses for bank bonds listed on TLX, the second organised exchange for securities (after Borsa Italiana) [43] and (ii) the websites of major Italian banks, where prospectuses for bond issues are usually available for download.
Datový soubor obsahoval 511 emisí obligací distribuovaných na italském trhu v období od roku 2002 do roku 2008 (162 bylo emitováno před rokem 2006).
The dataset consisted of 511 bond issues distributed on the Italian market between 2002 and 2008 (162 were issued before 2006).
Z celkového počtu emisí v každém roce byl podíl zastoupený v datovém souboru tento: 18 % v roce 2006, 15 % v roce 2005, 9 % v roce 2004, 3 % v roce 2003 a 0,2 % v roce 2002.
Of total issues in each year the proportion represented by this dataset was as follows: 18 % in 2006, 15 % in 2005, 9 % in 2004, 3 % in 2003, and 0,2 % in 2002.
Odborník provedl pro každý srovnávací produkt další analýzy pomocí popisných statistik.
The expert conducted additional analyses for each comparator using descriptive statistics.
Například v případě standardních obligací emitovaných bankami (což byl produkt nejvíce srovnatelný s běžnými poštovními spořitelními certifikáty a poštovními spořitelními certifikáty s pevně stanovenou dobou splatnosti) měl odborník za to, že popisné statistiky nepostačují k náležitému pochopení činitelů určujících distribuční poplatky, jež by mohly být použity k posouzení, zda odměna za distribuci poštovních spořitelních certifikátů byla v souladu s tržními podmínkami.
In the case of bank-issued ‘plain vanilla’ bonds, for example, which were the product most closely comparable to ordinary and fixed-term postal savings certificates, the expert considered that descriptive statistics were not sufficient to give a proper understanding of the factors determining distribution fees which could be used to judge whether the remuneration for the distribution of postal savings certificates was market-conform.
Bankovní obligace zejména nebyly homogenní ve všech příslušných ohledech a nemusely být homogenní s konkrétní třídou poštovních spořitelních certifikátů, s níž měly být srovnány.
In particular, bank bonds were not homogeneous in all the relevant respects, and might not be homogeneous with the particular class of postal savings certificates to which they were to be compared.
Statistické důkazy je proto nutno použít racionálně, aby bylo v rámci skupiny obdobných obligací zjištěno, jaké charakteristiky byly skutečně důležité pro vyměření distribučních poplatků.
The statistical evidence had therefore to be used rationally in order to find out, within a group of similar bonds, what characteristics were really relevant to the measurement of distribution fees.
Odborník odkázal na seznam příslušných činitelů, které ovlivňují distribuční poplatky (viz body 103–104).
Here the expert made reference to the list of relevant factors that affected distribution fees (see paragraphs 103-104).
Účinek těchto nezávislých proměnných na distribuční poplatek u produktu podobného poštovním spořitelním certifikátům byl odhadnut pomocí regresní analýzy.
The effect of these independent variables on the distribution fee for a product like postal savings certificates was estimated by means of regression analysis.
Vzorek bankovních obligací umožnil vyvodit závěr pouze pro období 2000–2006 obecně, nikoli pro jednotlivé roky.
The sample of bank bonds allowed conclusions to be drawn only for the period 2000-2006 in general, and not on a year-by-year basis.
Odborník zastával jednoznačně názor, že závěr týkající se celého období je nicméně relevantní, jelikož při pohovorech na místě se podařilo zjistit, že od roku 2000 nedošlo k patrné změně ve výši distribučních poplatků; z některých odpovědí dokonce vyplynulo, že se tyto snížily.
The expert was of the clear opinion that a conclusion relating to the whole period was nevertheless relevant, because field interviews helped to establish that there had been no appreciable change in the scale of distribution fees since 2000; some answers even indicated that they had decreased.