natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Podle společnosti CFF článek 5 smlouvy o pověření veřejnou službou společnosti SNCM zajišťuje cash-flow ve výši 72,8 mil. EUR. Společnost Corsica Ferries zdůrazňuje, že ze 40,6 mil. EUR ztrát zaznamenaných společností SNCM v roce 2001 připadá 15 mil. EUR na snížení hodnoty uplatněné na vysokorychlostní plavidlo Liamone.
It argues that Article 5 of the public service delegation contract guarantees SNCM cashflow of EUR 72,8 million. Moreover, Corsica Ferries states that of the EUR 40,6 million losses recorded by SNCM in 2001, EUR 15 million relate to depreciation on the high-speed vessel Liamone.
Společnost SNCM údajně zakoupila nová plavidla v rozporu s článkem 2 rozhodnutí Komise z roku 2003.
SNCM acquired new vessels in breach of Article 2 of the Commission decision of 2003.
Společnost SNCM dále nepostoupila svůj podíl ve společnosti CCM v rozporu s článkem 3 rozhodnutí Komise.
In addition, SNCM did not sell its shareholding in CCM in breach of Article 3 of the Commission decision.
Dopravní trasy byly předělány a akční plán snížení mezispotřeby přinesl první výsledky.
Services have been reorganised and the action plan to reduce intermediate consumption is beginning to bear fruit.
Postupně je prováděna část podnikatelského záměru věnovaná zaměstnanosti.
Finally, the employment component of the industrial plan is steadily being implemented.
První alternativní metoda založená na vlastním kapitálu nutném k financování stávajících plavidel se nejeví jako vhodná, protože francouzské orgány při výpočtu vycházely z pořizovací ceny plavidel, a ne z jejich prodejní ceny v roce 2002.
The first alternative method, based on the capital necessary to finance the existing fleet, seems inappropriate in that the French authorities have included in that calculation the value of fleet acquisition and not its sales value in 2002.
Pokud by totiž měla vzniknout nová společnost se stenými plavidly, jaká dnes vlastní společnost SNCM, musela by mít vlastní kapitál odpovídající nákupní hodnotě všech těchto plavidel, a ne jejich výrobní hodnotě.
The fact is, however, that if a new company were to start up with the same fleet as SNCM’s such as it exists today it would have to find capital proportionate to the purchase value of all the ships together and not their construction value.
o opatření C 5/2000 (ex NN 118/97), které přijalo Španělsko ve prospěch podniku SNIACE SA, se sídlem v Torrelavega, Cantabria, a kterým se mění rozhodnutí 1999/395/ES
on measure C 5/2000 (ex NN 118/97) implemented by Spain in favour of SNIACE SA, located in Torrelavega, Cantabria, and amending Decision 1999/395/EC
(oznámeno pod číslem K(2009) 1479)
(Notified under document C(2009) 1479)
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
Having regard to the Treaty establishing the European Communities and, in particular, the first subparagraph of Article 88(2) thereof,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
Having regard to the Agreement on the European Economic Area and, in particular, Article 62(1)(a) thereof,
poté, co vyzvala zúčastněné třetí strany, aby v souladu s uvedeným článkem [1] podaly připomínky, a s ohledem na tyto připomínky,
Having called on interested parties to submit their comments, pursuant to the provisions cited above [1], and having regard to those comments,
V dopise ze dne 17. dubna 1997 Komise obdržela stížnost od rakouské společnosti Lenzing AG, která je největším výrobcem vláken z viskózy ve Společenství; tato stížnost se týkala několika opatření přijatých vůči španělskému konkurenčnímu podniku Sociedad Nacional de Industrias y Aplicaciones de Celulosa Española SA (dále jen „SNIACE“).
By letter of 17 April 1997, the Commission received a complaint from the Austrian undertaking Lenzing AG, the Community’s main producer of viscose fibres, concerning a number of measures granted to its Spanish competitor Sociedad Nacional de Industrias y Aplicaciones de Celulosa Española SA (hereinafter SNIACE).
V dopise ze dne 7. listopadu 1997 Komise oznámila španělské vládě své rozhodnutí zahájit postup stanovený v čl. 88 odst. 2 Smlouvy.
By letter of 7 November 1997, the Commission informed the Spanish Government of its decision to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the Treaty.
Rozhodnutím 1999/395/ES [2] (dále jen „rozhodnutí z roku 1998“) Komise označila podpory, které společnosti SNIACE poskytly Fondo de Garantía Salarial (mzdový záruční fond, dále jen „FOGASA“) a Tesorería General de la Seguridad Social (Hlavní finanční správa sociálního zabezpečení, dále jen „HFSSZ“), za protiprávní a neslučitelné se společným trhem, a to proto, že dohody o splácení dluhů uzavřené mezi SNIACE a FOGASA a dohoda o restrukturalizaci dluhu uzavřená mezi SNIACE a HFSSZ nesplňovaly podmínky trhu, neboť úrokové sazby, které tyto dohody stanovily, byly nižší než tržní sazby.
By Decision 1999/395/EC [2] (hereinafter the Decision of 1998), the Commission considered the aid granted in favour of SNIACE by the Fondo de Garantía Salarial (the Wages Guarantee Fund, hereinafter FOGASA) and the Tesorería General de la Seguridad Social (the General Social Security Treasury, hereinafter the TGSS) to be unlawful and incompatible with the common market because the debt repayment agreements concluded between SNIACE and FOGASA and the rescheduling agreement concluded between SNIACE and the TGSS did not comply with market conditions as the interest rates applied to the agreements were below market rates.
Uvedeným záporným rozhodnutím bylo Španělsku nařízeno, aby požadovalo od příjemce navrácení napadené podpory.
That unfavourable decision ordered Spain to require the recipient to repay the contested aid.
Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku ze dne 29. dubna 1999 ve věci C-342/96, Španělsko v. Komise (dále jen „Tubacex“) [3] rozhodl, že dohody o restrukturalizaci dluhů, které uzavřely HFSSZ a FOGASA, nepředstavují státní podpory, neboť uvedené veřejné orgány jednaly stejným způsobem, jakým by byl jednal soukromý věřitel usilující o získání dlužných částek; úroková sazba byla totiž přinejmenším rovna úrokové sazbě, kterou by uplatnil soukromý věřitel [4], a dohoda o restrukturalizaci dluhu nevedla k hromadění dalších dluhů.
In the Judgment of the Court of Justice of the European Communities of 29 April 1999 in Case C-342/96 Spain v Commission (hereinafter Tubacex) [3], the Court considered that the debt rescheduling agreements concluded by the TGSS and FOGASA did not constitute State Aid as those public institutions had acted as a private creditor would have done to try to recover amounts owed to it, provided that the interest rate was at least equal to the rate that a private creditor would have applied [4] and that the rescheduling agreement did not result in new debts being accumulated.
V návaznosti na rozsudek Tubacex se Komise rozhodla znovu přezkoumat rozhodnutí z roku 1998, neboť měla za to, že závěry tohoto rozsudku lze použít i na případ SNIACE.
In the light of the Tubacex judgment, the Commission decided to reassess the Decision of 1998, as it considered that its conclusions were applicable to SNIACE.
V dopise ze dne 16. února 2000, zaslaném španělským orgánům, se Komise rozhodla pro zahájení formálního vyšetřovacího řízení [5], které je stanoveno v čl. 88 odst. 2 prvním pododstavci Smlouvy, s cílem částečně zrušit rozhodnutí z roku 1998 (dále jen „druhé zahájení řízení“).
Consequently, by letter of 16 February 2000 addressed to the Spanish authorities, the Commission decided to initiate the formal investigation procedure [5] laid down in the first subparagraph of Article 88(2) of the Treaty in order to partially revoke the Decision of 1998 (hereinafter the second initiation of the procedure).
V dopise ze dne 21. března 2000 Španělsko předalo Komisi své připomínky k rozhodnutí o druhém zahájení řízení.
By letter of 21 March 2000, Spain sent its comments to the Commission on the decision concerning the second initiation of the procedure.
Po zvážení připomínek, které podaly v rámci druhého zahájení řízení španělské orgány a zúčastněné třetí osoby, Komise dne 20. září 2000 prostřednictvím rozhodnutí Komise 2001/43/ES [6] (dále jen „rozhodnutí z roku 2000“) prohlásila formální vyšetřovací řízení za ukončené a dospěla k závěru, že opatření provedená ve prospěch SNIACE nepředstavují, s ohledem na rozsudek Tubacex, státní podpory.
In the light of the comments made by the Spanish authorities and interested parties after the second initiation of the procedure, the Commission terminated the formal investigation procedure on 20 September 2000 by means of Commission Decision 2001/43/EC [6] (hereinafter the Decision of 2000), concluding that the measures granted to SNIACE did not constitute State aid pursuant to the Tubacex judgment.
Rozhodnutím z roku 2000 bylo částečně změněno rozhodnutí z roku 1998, v němž byl nahrazen čl. 1 první pododstavec a zrušen článek 2.
The Decision of 1998 was partially amended pursuant to the Decision of 2000, whereby the first paragraph of Article 1 was replaced and Article 2 revoked.
Komise měla ve svém rozhodnutí z roku 2000 za to, že uplatněním zákonné úrokové sazby usilovali veřejní věřitelé o to, aby co nejvíce zvýšili své naděje na navrácení dlužných částek, aniž by přitom utrpěli hospodářskou ztrátu.
In its Decision of 2000, the Commission considered that the public creditors, by applying the legal interest rate, had sought to maximise their prospects of recovering the sums due to them without suffering any financial loss. In the Commission’s opinion, ‘Spain acted as a hypothetical private creditor would have done, vis-a-vis SNIACE.’
V návaznosti na rozhodnutí z roku 2000 podala společnost Lenzing proti tomuto rozhodnutí žalobu k Soudu prvního stupně.
In the light of the Decision of 2000, the undertaking Lenzing brought an action against the Decision of 2000 before the Court of First Instance.
Rozsudkem ze dne 21. října ve věci T-36/99 [8] zrušil Soud prvního stupně rozhodnutí z roku 2000 z důvodu zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o použití kritéria chování veřejného věřitele jakožto věřitele soukromého.
The Court of First Instance annulled the Decision of 2000 in its judgment of 21 October in Case T-36/99 [8] because the Commission made a manifest error of assessment when applying the private creditor behaviour test to the public creditor.
Soudní dvůr tento rozsudek Soudu prvního stupně potvrdil [9].
The Court of Justice confirmed the judgment of the Court of First Instance [9].
Z důvodu tohoto zrušení nebylo druhé formální vyšetřovací řízení dosud ukončeno.
As a result of that annulment, the second formal investigation procedure is still open.
V dopisech ze dne 3. prosince 2004, 13. května 2005, 18. července 2005 a 7. srpna 2008 si Komise vyžádala od španělských orgánů další informace, které jí byly poskytnuty v dopisech ze dne 28. února 2005, 4. července 2005, 29. září 2005, 10. září 2008 a 15. září 2008.
By letters of 3 December 2004, 13 May 2005, 18 July 2005 and 7 August 2008, the Commission requested additional information from the Spanish authorities, which was provided by letters of 28 February 2005, 4 July 2005, 29 September 2005, 10 September 2008 and 15 September 2008.
Obrat podniku SNIACE dosáhl v roce 2007 15 milionů EUR.
SNIACE’s turnover in 2007 was EUR 15 million.
FOGASA a HFSSZ uzavřely se SNIACE dohody o splácení a o restrukturalizaci dluhů, které jsou popsány v 15. až 21. bodě odůvodnění.
FOGASA and the TGSS concluded debt repayment and rescheduling agreements with SNIACE as described in recitals 15 to 21.
Dohody uzavřené s FOGASA
Agreements concluded with FOGASA
FOGASA je nezávislou organizací spravovanou ministerstvem práce a přistěhovalectví, která je financována z příspěvků podniků.
FOGASA is an autonomous body answerable to the Ministry of Employment and Immigration which is financed by contributions from undertakings.
Její hlavní funkce spočívá podle čl. 33 odst. 1 prvního pododstavce zákona o postavení zaměstnanců ve vyplácení „mezd zaměstnancům, které jim nebyly vyplaceny z důvodu platební neschopnosti nebo konkurzního či vyrovnacího řízení podniku“.
Its main function, according to the first subparagraph of Article 33(1) of the Workers’ Statute, is to pay ‘to workers the remuneration owed to them in the event of insolvency or administration of their employers’.
Ustanovení čl. 33 odst. 4 ukládá FOGASA vykonávat práva a využít procesní prostředky zaměstnanců, které na ni přejdou subrogací, za účelem dosažení splacení částek předem vyplacených ze strany FOGASA.
Under paragraph 4 of Article 33, FOGASA is required to subrogate itself to the rights and actions of workers in order to obtain repayment of the sums advanced.
Podle ustanovení královského dekretu 505/85 ze dne 6. března 1985 [10] může FOGASA uzavírat dohody o splácení předem vyplacených částek za mzdy a jiné náhrady zaměstnancům s cílem usnadnit navrácení dlužných částek navýšených o úroky v zákonné sazbě.
Under the provisions of Royal Decree 505/85 of 6 March 1985 [10], FOGASA may conclude repayment agreements relating to the sums advanced to workers in payment of wages and compensation in order to assist the recovery of sums due, which will bear interest at the statutory rate in force.
FOGASA uzavřela se SNIACE dvě dohody o splácení dluhů, a to dne 5. listopadu 1993 a dne 31. října 1995.
FOGASA concluded two debt repayment agreements with SNIACE on 5 November 1993 and 31 October 1995.
V prvním případě představovala dlužná částka 1362708700 peset (včetně úroků) a ve druhém případě 339459878 peset (včetně úroků).
In the first case the sum owed was ESP 1362708700 (including interest) and in the second it was ESP 339459878 (including interest).
Předmětem první dohody ze dne 5. listopadu 1993 (dále jen „dohoda FOGASA I“) byly částky, které FOGASA předem vyplatila za mzdy a jiné náhrady, které svým zaměstnancům dlužil podnik SNIACE.
The first agreement, of 5 November 1993 (hereinafter the FOGASA I agreement), related to the amounts paid by FOGASA in wages and compensation that SNIACE owed to its staff.
Tento dluh dosahoval částky ve výši 897652759 peset zvýšené o úroky ve výši 465055911 peset vypočtené podle zákonné sazby ve výši 10 %, tedy celkem částky ve výši 1362708700 peset.
The debt amounted to ESP 897652759, to which interest at a rate of 10 % amounting to ESP 465055911 had to be added, making a total of ESP 1362708700.
Dluh byl vázán zástavním právem na aktiva podniku SNIACE a měl být splácen podle splátkového kalendáře, který zahrnoval podle úpravy ze dne 18. března 1999 následující částky vyjádřené v pesetách (ESP):
The debt was linked to mortgaging of SNIACE’s assets and was to be repaid in accordance with a schedule, which was renegotiated on 18 March 1999, setting out the amounts in pesetas (ESP) as follows:
Dohoda FOGASA I
The FOGASA I agreement
Původní dohoda ze dne 5. listopadu 1993
Initial agreement of 5 November 1993
Upravená dohoda ze dne 18. března 1999
Renegotiated agreement of 18 March 1999
Předmětem druhé dohody ze dne 31. října 1995 (dále jen „dohoda FOGASA II“) byly částky, které FOGASA v návaznosti na dohodu ze dne 5. listopadu 1993 dále vyplatila za mzdy a jiné náhrady, které svým zaměstnancům dlužil podnik SNIACE.
The second agreement of 31 October 1995 (hereinafter the FOGASA II agreement) related to the amounts that FOGASA had continued to pay after the agreement of 5 November 1993 in wages and compensation that SNIACE owed to its staff.
Tento nový dluh dosahoval částky ve výši 229424860 peset, navýšené o úroky ve výši 110035018 peset vypočtené podle zákonné sazby ve výši 9 %, tedy celkem částky ve výši 339459878 peset.
The new debt amounted to ESP 229424860, to which interest at a rate of 9 % amounting to ESP 110035018 had to be added, making a total of ESP 339459878.
Dluh byl vázán zástavním právem na aktiva podniku SNIACE a měl být splácen podle splátkového kalendáře, který zahrnoval podle úpravy ze dne 18. března 1999 následující částky, vyjádřené v pesetách (ESP):
The debt was linked to mortgaging of SNIACE’s assets and was to be repaid in accordance with a schedule that was renegotiated on 18 March 1999 that set out the amounts in pesetas (ESP) as follows:
Dohoda FOGASA II
The FOGASA II agreement
Původní dohoda ze dne 31. října 1995
Initial agreement of 31 October 1995
HFSSZ
The TGSS
Podle ustanovení článku 20 obecného zákona o sociálním zabezpečení [11] může HFSSZ povolit placení dlužného pojistného na sociální zabezpečení nebo dlužných poplatků z prodlení v souvislosti s tímto pojistným na základě splátkového kalendáře nebo rozvržení plateb.
Under Article 20 of the General Law on Social Security [11], the TGSS may agree to the deferment or payment in instalments of the social security contributions owed and surcharges relating to those contributions.
S dlužnými částkami, u nichž byl povolen splátkový kalendář, jsou podle článku 27 obecného zákona o sociálním zabezpečení spojeny poplatky z prodlení.
Article 27 of that Law states that surcharges for payments outside the time limit must be added to the deferred debt.
Předmětem dohody ze dne 8. března 1996, která byla změněna dohodami ze dne 7. května 1996 a 30. září 1997, byla restrukturalizace plateb dluhů, jejichž celková výše dosahovala částky 3510387323 peset, navýšené o úroky ve výši 615056349 peset, vypočtené podle sazby ve výši 7,5 %.
The agreement of 8 March 1996, as amended by the agreements of 7 May 1996 and 30 September 1997, provided for the rescheduling of the debt payment to a total amount of ESP 3510387323 plus accrued interest, which, at a rate of 7,5 %, amounted to ESP 615056349.
DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
REASONS THAT LED TO INITIATION OF THE PROCEDURE
Komise měla ve svém rozhodnutí o zahájení řízení za to, že analýzu, kterou provedl Soudní dvůr ve věci Tubacex, lze v plném rozsahu uplatnit i na opatření, která jsou předmětem rozhodnutí z roku 1998, a že je tedy na místě toto rozhodnutí částečně zrušit a přezkoumat dohody, které podnik SNIACE uzavřel s veřejnými věřiteli.
In its decision to initiate the procedure, the Commission considered that the Court of Justice’s analysis in the Tubacex case was fully applicable to the measures in question in the Decision of 1998 and, therefore, that that decision should be partially revoked and the agreements concluded between SNIACE and the public creditors should be reassessed.
Komise totiž vyjádřila ve světle rozsudku Tubacex několik pochybností týkajících se opatření, jež přijali veřejní věřitelé:
Indeed, in the light of the Tubacex judgment, the Commission expressed some doubts concerning the measures implemented by the public creditors:
především ohledně toho, zda opatření, která jsou považována za neslučitelná v rámci rozhodnutí z roku 1998, obsahují prvky státních podpor, a v kladném případě ohledně slučitelnosti těchto opatření a
firstly, concerning the presence of elements constituting State Aid in the measures deemed incompatible in the Decision of 1998 and, if so, their compatibility; and
za druhé ohledně chování soukromého věřitele, který by se nacházel ve srovnatelné situaci, kdy by musel vyžadovat uplatnění vyšší úrokové sazby, než je sazba, kterou uplatňují veřejní věřitelé.
secondly, concerning the behaviour of a private creditor who, in a comparable situation, would have demanded a higher interest rate than that required by the public creditors.
Zúčastněné strany nepředložily žádné připomínky.
No comments were submitted by interested parties.
VYJÁDŘENÍ ŠPANĚLSKA
SPAIN’S COMMENTS
Španělská vláda předložila své připomínky v dopise ze dne 21. března 2000.
The Spanish Government submitted its comments by letter of 21 March 2000.
Španělské orgány nesouhlasí s rozhodnutím Komise zahájit formální vyšetřovací řízení, neboť pro účely částečného zrušení rozhodnutí z roku 1998 není toto řízení podle jejich názoru nezbytné.
The Spanish authorities disagree with the Commission’s decision to open the formal investigation procedure, inasmuch as in their view the investigation procedure was not necessary to carry out the envisaged partial revocation of the Decision of 1998.
Pokud jde o dohodu o restrukturalizaci dluhů, kterou uzavřely SNIACE a HFSSZ, španělské orgány nesdílejí názor Komise, podle něhož „se zdá obvyklé, že v mimosoudních dohodách, jejichž předmětem nebo účinkem je restrukturalizace předchozích dluhů, se věřitel snaží uplatnit vůči dlužníku vyšší úrokovou sazbu z prodlení, než je zákonná úroková sazba, výměnou za to, že nebude tento dluh vymáhat soudní cestou“.
As regards the rescheduling agreement between SNIACE and the TGSS, the Spanish authorities do not share the Commission’s view that ‘it seems probable that, in the case of out-of-court agreements concerned with or having the effect of rescheduling pre-existing debts, the creditor would seek to obtain from the debtor a rate of interest on arrears that would be higher than the legal interest rate as compensation for not pursuing the recovery of the debt by legal means’.
Naopak tvrdí, že pokud zohledníme na jedné straně finanční stav podniku a na druhé straně náklady na soudní řízení, délku těchto řízení a jejich nejistý výsledek, mimosoudní dohody obvykle uplatňují nižší úrokovou sazbu, než je zákonná úroková sazba.
On the contrary, they claim that, owing to the financial situation of the company as well as the cost, duration and uncertainty inherent in legal proceedings, out-of-court agreements would frequently lead to agreeing an interest rate lower than the legal interest rate.
Španělské orgány proto opakují svůj argument, podle něhož, pokud jde o vyhlídky na vymožení dluhů, povolení splátkového kalendáře s uplatněním zákonné úrokové sazby chrání zájmy systému sociálního zabezpečení lépe než kterýkoliv jiný krok, jež by mohl podniknout soukromý věřitel.
Thus, the Spanish authorities reiterate their argument that the granting of a deferment applying the legal interest rate protects the interests of the social security system, in terms of recovering debts, better than any other form of action that a private creditor could have taken.
Španělská vláda rovněž připomíná, že zatímco soukromý věřitel může vůči dlužníku uplatnit jakoukoliv úrokovou sazbu, orgány sociálního zabezpečení jsou povinny dodržovat článek 20 obecného zákona o sociálním zabezpečení, v němž je stanoveno, že v dohodách o restrukturalizaci dluhů je nutno uplatnit zákonnou úrokovou sazbu.
The Spanish Government also recalls that while a private creditor can agree any interest rate with the debtor, the Social Security authorities are bound by Article 20 of the General Law on Social Security, which lays down that the legal interest rate is to be applied in the debt rescheduling agreements.
Komise měla ve svém rozhodnutí o zahájení řízení za to, že srovnání znění dohody soukromých věřitelů z října 1996 se zněním dohody o restrukturalizaci dluhů, která byla uzavřena mezi orgánem sociálního zabezpečení a SNIACE, mohlo představovat nesprávný způsob uplatnění kritéria soukromého věřitele tak, jak jej určil Soudní dvůr.
In its decision to initiate the procedure, the Commission considered that the comparison of the terms contained in the private creditors’ agreement of October 1996 with the terms of the rescheduling agreement between the social security authorities and SNIACE might not be the correct way of applying the ‘private creditor’ test, as defined by the Court of Justice.
V tomto ohledu španělské orgány prohlásily, že postavení veřejných věřitelů nelze vzhledem k zákonným povinnostem orgánů veřejné správy klást na roveň postavení soukromých věřitelů.
In this regard, the Spanish authorities stated that, due to legal obligations of the public administration, the situation of public creditors could not be treated in the same way as the situation of private creditors.
Přesto však zdůraznily, že navzdory rozdílům byly znění i podmínky dohod, uzavřených na jedné straně mezi orgány sociálního zabezpečení a SNIACE a na druhé straně mezi FOGASA a SNIACE, přísnější než ustanovení dohody uzavřené mezi soukromými věřiteli.
However, they emphasised that, in spite of the differences, the terms and conditions of the agreements between the social security authorities and SNIACE, on the one hand, and between FOGASA and SNIACE, on the other hand, were stricter than the terms reached in the private creditors’ agreement.