natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To znamená, že když 31. května 2002 banka ETVA podepsala přílohu ke SPA ŘL, banka Pireus již obdržela záruku státu, že bude v plné výši (100 %) odškodněna za jakoukoliv částku, kterou bude banka ETVA povinna uhradit z titulu záruky, již je povinna poskytnout ve prospěch HDW/Ferrostaal.
In other words, when ETVA signed the Addendum to HSY SPA on 31 May 2002, Piraeus Bank had received a guarantee from the State providing that it would be 100 % indemnified for any amount ETVA would have to pay as a consequence of the guarantee planned to be granted to HDW/Ferrostaal.
Tím je prokázáno, že každá částka vynaložená bankou ETVA by nakonec byla krytá z prostředků státního rozpočtu, a proto se na této podpoře podílely státní zdroje.
This shows that any amount paid by ETVA would ultimately be financed by the State budget and that the guarantee involves State resources.
K prokázání existence státní podpory podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES je zapotřebí prokázat, že stát se nezachoval tak, jak by se v tržním prostředí a za podobných okolností zachoval soukromý investor.
In order to prove the existence of a State aid in the meaning of Article 87(1) of the Treaty, it is necessary to show that the State did not behave as a market economy investor would have behaved in similar circumstances.
V tomto smyslu Řecko, ŘL a TKMS/ΕΝΑΕΧ tvrdí, že za podobných okolností by soukromý investor předmětnou záruku HDW/Ferrostaal neposkytl.
In this respect, Greece, HSY and TKMS/GNSH claim that in similar circumstances a market economy investor would have accepted to issue this guarantee in favour of HDW/Ferrostaal.
Tvrdí, že kriterium soukromého investora v tržním prostředí by mělo být uplatněno vůči bance ETVA, která reprezentovala právnickou osobu, které byla prodána společnosti ŘL, a vůči řecké vládě, která vystupovala jako prodávající banky ETVA.
They argue that the test of the market economy investor should be applied at the level of ETVA, which was the legal entity which sold HSY, and at the level of the Greek government, which was the seller of ETVA.
Komise připomíná, že, jak bylo uvedeno v části 3.2, když banka ETVA koupila ŘL a bezprostředně poté přistoupila ke kapitálovému vkladu, aby zajistila životaschopnost posledně jmenované, nezachovala se jako soukromý investor, ale jako státní instituce poskytující podporu k udržení podniku považovaného za významný pro řeckou ekonomiku při životě.
The Commission recalls that, as has been indicated in section 3.2 of the present decision, when ETVA purchased HSY and directly thereafter injected capital to keep it alive, it did not acted as a market economy investor but as a public authority granting aid to keep alive a firm deemed important for the Greek economy.
Ostatně žádný soukromý investor v tržním prostředí by se sám neocitl v postavení banky ETVA.
Therefore, no market economy investor would have found itself in the situation of ETVA.
Žádný soukromý investor by se neocitl v takové situaci, aby prodával akcie ŘL.
No market economy investor would have found itself in the situation of selling these shares of HSY.
Komise tak konstatuje, že kriterium soukromého investora nelze v dané situaci uplatnit k obhájení skutečnosti, že stát vystavil státní prostředky riziku (poskytnutím záruky).
Therefore, the Commission considers that the market economy investor test can not be used in the present case to justify the fact that the State is putting additional State resources at risk (by granting the guarantee).
Pokud by i přesto někdo usoudil, že kriterium soukromého investora v tržním prostředí musí být aplikováno, Komise se domnívá, že pokud by stát byl soukromým podnikem, působícím za běžných okolností v tržním prostředí, k poskytnutí záruky by nepřistoupil.
Even if nevertheless one considers that the market economy investor test should be applied, the Commission considers that if the State had been a private firm acting under normal market conditions, it would not have accepted to grant the guarantee.
K prokázání tohoto tvrzení stačí, aby byl přijat jeden z dále uvedených argumentů.
Each of the three following points is alone sufficient to prove this.
Za prvé, Komise konstatuje, že banka ETVA (a jejím prostřednictvím stát) přesto, že vlastnila pouze 51 % podíl akcií ŘL (zbývající 49 % podíl byl ve vlastnictví zaměstnanců, se zavázala poskytnout kupci ŘL (tj. HDW/Ferrostaal) 100 % každé částky podpory, kterou by ŘL byly povinny vrátit.
First, the Commission observes that ETVA (and the State through ETVA), whereas it had only a 51 % shareholding in HSY (the remaining 49 % were owned by the employees), promised to pay to the purchaser of HSY (i.e. HDW/Ferrostaal) 100 % of any aid that would be recovered from HSY.
Soukromý investor by nikdy nepřistoupil k plnému (100 %) krytí ztráty prodávaného podniku.
A market economy investor would not have accepted to give an indemnification amounting to 100 % of the damage suffered by the company sold.
Za jistých okolností by soukromý investor snad přistoupil k převzetí některých z budoucích závazků prodávaného podniku, ale pouze do výše svého podílu, který byl v daném případě ve výši 51 %.
In certain circumstances, a market economy investor may accept to take responsibility for certain future liabilities of the firm sold, but only in a proportion equal to its shareholding, which was 51 % in the present case.
Soukromý investor by požadoval, aby ostatní akcionáři převzali odpovědnost za zbývající 49 % podíl předmětných závazků.
A market economy investor would have asked the other shareholders to assume responsibility for the remaining 49 % of the liabilities concerned.
Akceptováním úhrady v plné, 100 % výši případně ohromných závazků (připomíná se, že dohodou nebyla stanovena maximální hranice poskytnutého odškodnění) prodávaného podniku, banka ETVA tak ostatním akcionářům ŘL poskytla dar (tedy zaměstnancům).
By accepting to support 100 % of potentially huge liabilities (it is recalled that the contract does not define a ceiling for the indemnification payments) of the firm sold, ETVA made a gift to the other shareholders of HSY (i.e. the employees).
Soukromý investor, převzetím případných ohromných závazků prodávaného podniku vysoce převyšujících jeho podíl by k poskytnutí takového daru nepřistoupil.
A market economy investor would not have accepted to make such a gift by assuming potentially huge liabilities of the sold firm in a proportion exceeding by far its shareholding.
Z této skutečnosti, a pouze proto, že záruka na odškodnění, kterou banka ETVA poskytla HDW/Ferrostaal v plné 100 % výši (a nikoliv ve výši 51 %) za podpory, které by byly nuceny ŘL vrátit, tak lze dovodit, že žádný soukromý investor by takovou záruku neposkytl.
Therefore, from the mere fact that the indemnification guarantee granted by ETVA to HDW/Ferrostaal amounts to 100 % (i.e. instead of 51 %) of the aid that could be recovered from HSY, it can be concluded that no market economy investor would have provided such a guarantee.
Za druhé, Řecko, ŘL a TKMS/ΕΝΑΕΧ tvrdí, že čistá hodnota v případě prodeje ŘL (tj. příjmy minus výdaje) byla vyšší – včetně očekávaných plateb za záruku – než v případě, kdy by došlo k její likvidaci.
Second, Greece, HSY and TKMS/GNSH claim that the net proceeds (i.e. revenues minus costs) were higher in case of sale of HSY — including the expected payments due under of the guarantee — than if HSY would have been liquidated.
TKMS/ΕΝΑΕΧ opírá své tvrzení odkazem na druhou zprávu Deliotte.
TKMS/GNSH supports its claim by means of the second Deloitte report.
V této zprávě je čistá cena posuzována ze dvou pohledů.
This report compares the net costs in the two scenarios.
Analýza byla provedena z pozice banky ETVA a následně z pozice státu.
This analysis is done at the level of ETVA and then at the level of the State.
Komise se domnívá, že uplatnění kriteria vůči bance ETVA bylo neoprávněné.
The Commission considers that applying the test at the level of ETVA is a misuse of this test.
Ve skutečnosti, jak bylo uvedeno v bodě 3.2, o privatizaci bylo rozhodnuto s finanční podporou – viz např. státní podpory podle zákona číslo 2941/2001 – vlády, a banka ETVA tak nikdy nevystupovala v pozici nezávislého ekonomického subjektu, svobodného rozhodnout o prodeji ŘL způsobem, aby maximalizovala vlastní příjmy a minimalizovala vlastní ztráty.
Indeed, as discussed in section 3.2 of the present decision, the privatisation was decided and financially supported — see for instance the State aid included in Law 2941/2001 — by the government and ETVA has never been in the position of an independent economic unit free to design the sale of HSY in a way maximising its revenues and minimising its losses.
Takže to, co musí být následně prozkoumáno, je vměšování státu jako celku, a nikoliv projev jedné z jeho součástí.
It is therefore the intervention of the State as a whole that must be scrutinised and not the behaviour of one of its parts.
Pokud bude přesto toto kriterium uplatněno vůči bance ETVA, musí dojít ke srovnání čisté hodnoty, které by banka ETVA dosáhla (tedy příjem minus výdaje) v případě likvidace a v případě prodeje ŘL.
If the test is nevertheless applied at the level of ETVA, one has to compare the net proceeds (i.e. revenues minus costs) for ETVA in case of liquidation of HSY and in case of sale of HSY.
V případě likvidace ŘL je zapotřebí stanovit cenu, kterou by banka ETVA vynaložila.
In the case of liquidation of HSY, it has to be established what would be the costs incurred by ETVA.
TKMS/ΕΝΑΕΧ tvrdí, že ztráta by se minimálně rovnala výši všech úvěrů a záruk, které banka ETVA poskytla ŘL a na které stát neposkytl protizáruky.
TKMS/GNSH claims that the loss would amount at least to the loans and guarantees granted by ETVA to HSY and which were not counter-guaranteed by the State.
Komise však konstatuje, že žádný z těchto úvěrů a záruk nepředstavuje běžné výdaje spojené s ukončením a likvidací podniku.
The Commission observes however that none of these loans and guarantees constitutes a normal cost of winding up a firm.
Všechny tyto úvěry a záruky poskytla banka ETVA jako státní orgán, neboť představovaly buď státní podporu na civilní aktivity, nebo představovaly opatření k ochraně národní bezpečnosti Řecka, a to v souladu s článkem 296 Smlouvy o ES.
Indeed, all these loans and guarantees have been granted by ETVA as public authority because either they constituted State aid to the civil activities or they were measures to protect the security of Greece in accordance with Article 296 of the Treaty.
Tyto úvěry a záruky tak nemohou být vzaty do úvahy při použití kriteria soukromého investora v tržním prostředí.
These loans and guarantees can therefore not be taken into account when applying the market economy vendor test.
Je tedy prokázáno, že by banka ETVA, coby činitel tržního prostředí, neměla, v případě likvidace ŘL, vynaložit vysoké náklady.
Consequently, it turns out that ETVA as a market economy operator would have had no significant cost to support in case of liquidation of HSY.
V případě prodeje posledně jmenované by získala kupní cenu ve výši 6 milionů EUR. Co se týká výdajů, spojených s prodejem ŘL, banka ETVA byla povinna poskytnout zkoumanou záruku, která byla neomezená co do výše, a byla vázána na případnou úhradu desítek, možná stovek, milionů EUR. Porovnáním těchto dvou pohledů je evidentní, že soukromý investor by upřednostnil likvidaci loděnic.
In case of sale of HSY, ETVA received the sale price of EUR 6 million. As regards the costs incurred in case of sale of HSY, ETVA had to issue the guarantee currently analysed, which was unlimited in size and therefore entailed potential payments of tens or even hundreds of millions of Euro.
Banka ETVA se tedy nezachovala jako soukromý investor v tržním prostředí.
Comparing the two scenarios, it turns out that a market economy investor would have preferred to liquidate the yard.
Likvidace ŘL by pro stát, vystupující z hlediska podnikatele/soukromníka, nepředstavovala vysokou cenu, neboť všechny tyto státní úvěry a záruky poskytnuté ŘL (přímo nebo prostřednictvím banky ETVA) poskytl stát, jako státní orgán, neboť představovaly buď státní podporu na civilní aktivity, nebo představovaly opatření k ochraně národní bezpečnosti Řecka, a to v souladu s článkem 296 Smlouvy o ES.
There were no large costs for the State in its capacity as entrepreneur/owner in case of liquidation of HSY since all the loans and guarantees granted by the State (directly or via ETVA) to HSY have been granted by the State as public authority, because either they constituted State aid to the civil activities or measures to protect the security of Greece in accordance with Article 296 of the Treaty.
Řecko, ŘL a TKMS/ΕΝΑΕΧ tvrdí, že riziko, aby ŘL vrátily státní podpory, bylo velmi omezené, neboť Komise v té době nezahájila přezkumné řízení.
Greece, HSY and TKMS/GNSH claim that the risks of HSY having to reimburse State aid were very limited, since at that time there were no ongoing investigations by the Commission.
Tvrdí tedy, že riziko, aby banka ETVA a stát nabyly povinnosti, z titulu poskytnuté záruky, k úhradě odškodnění, bylo nízké.
They therefore claim that the risk for ETVA and the State of having to pay indemnification under the guarantee was small.
Komise takový argument nemůže přijmout.
The Commission can not accept this claim.
Je to stejné jako tvrzení, že poskytnutí záruky bylo možné, protože Řecku se po všechna minulá léta dařilo skrývat neoprávněnost a neslučitelnost státních podpor poskytnutých ŘL, stejně tak, jako neoprávněné použití podpor Komisí dříve odsouhlasených.
It is akin to claim that, since Greece over the prior years had succeeded to hide the grant of unlawful and incompatible State aids to HSY and the misuses of aid previously approved by the Commission, it was allowed to grant this guarantee.
Komise na okraj připomíná, že HDW/Ferrostaal trvala na poskytnutí předmětné záruky a nebyla ochotna přistoupit k podpisu završení prodeje ŘL před získáním této záruky.
As a subsidiary ground, the Commission observes that HDW/Ferrostaal insisted to receive this guarantee and was not ready to sign the closing of the sale of HSY before receiving the guarantee.
Význam kladený HDW/Ferrostaal na tuto záruku prokazuje, že tento soukromý investor usoudil, že pravděpodobnost povinnosti, aby ŘL vrátila státní podpory, nebyla malá.
The importance attached to the guarantee by HDW/Ferrostaal proves that this private investor considered that the probability that HSY would have to reimburse State aid was not small.
Ze skutečnosti, že se Řecko, již od samotného počátku procesu privatizace, zavázalo poskytnout vítězi soutěže tuto záruku, rovněž vyplývá, jak ostatně i Řeckou usoudilo, že soukromý investor bude tuto záruku považovat za vysoce významnou (klíčovou – sine qua non – podmínku, podle dopisu Řecka ze dne 23. května 2005, citovaný v poznámce 149 tohoto rozhodnutí, a podle druhé zprávy Deloitte) skutečnost, která nastává v případech, kdy soukromý investor dospěje k závěru, že pravděpodobnost vrácení není zanedbatelná.
The fact that, from the beginning of the privatisation procedure, Greece committed to grant such a guarantee to the highest bidder proves also that Greece considered that a private investor would find such a guarantee very important (a condition sine qua non, according to Greece’s letter of 23 May 2005 quoted in footnote 148 of the present decision and according to the second Deloitte report), which can only be the case if a private investor considers that the probability of recovery is not very limited.
Komise dále konstatuje, že přes obtížnost stanovit výši podpor, které by bylo možné po ŘL požadovat k vráceni, by každý podnik v tržním prostředí, který usiluje o prodej ŘL, minimálně trval na doplnění smlouvy o prodeji o stanovení maximální výše ceny, která by případně byla poukázána kupujícímu.
The Commission also observes that in this context where the amount of aid which could be recovered from HSY was difficult to estimate, a market economy vendor selling HSY would have at least introduced in the sale contract a ceiling limiting the potential payment to the purchaser.
Takový podnik by v žádném případě nepřistoupil na riziko povinnosti k úhradě stovek milionů EUR, a to ani v případě, kdy by pravděpodobnost této úhrady byla velice omezená.
A market economy vendor would not have accepted to run the risk of having to pay hundreds of millions of Euros, even if it were accepted that the probability of such a high payment could be very low.
Takže skutečnost, že v záruce nebyla uvedena žádná maximální hranice, je dalším důkazem k prokázání, že banka ETVA a stát se nezachovaly způsobem přijatelným pro podnik v tržním prostředí.
Therefore, the fact that no ceiling was introduced in the guarantee constitutes an additional proof that ETVA and the State did not behave in a way acceptable to a market economy operator.
Za třetí, k posouzení státu, nakolik se zachoval jako investor v tržním prostředí, je zapotřebí komplexně posoudit státní intervence.
Third, when assessing whether the State acted as a market economy investor, it is necessary to take into account the entire intervention of the State.
V daném případě stát k usnadnění privatizace ŘL poskytl mnoho vysokých podpor (konkrétně podpor podle zákona číslo 2941/200.
In the present case, the State has granted several large aids to facilitate the privatisation of HSY (i.e. the State aid included in Law 2941/2001.
Vrátil zaměstnancům ŘL částku 4,3 milionu EUR, kterou tito vynaložili v rámci tří navýšení kapitálu ŘL.
It notably repaid to the workers of HSY the amount of EUR 4,3 million they had invested in the framework of the three capital increases of HSY.
Toto opatření, jehož smyslem bylo, aby zaměstnanci nebránili prodeji ŘL, by mimo jiné v tržním prostředí nebylo přijatelné pro žádného investora pro neexistenci takové smluvní povinnosti, a navíc proto, že zaměstnanci stále dlužili bance ETVA částku 24 milionů EUR, která představovala kupní cenu akcií.
This measure, which aimed at ensuring that the employees would not hinder the sale of HSY, would have been unacceptable to a market economy investor, among others since there was no contractual obligation to do it and since in addition the employees still owed EUR 24 million to ETVA as purchase price for the shares.
Závěrem stát také požadoval, aby kupec poukázal část kupní ceny za ŘL formou navýšení kapitálu.
Finally, the State asked the bidders to pay a part of the purchase price of HSY in the form of a capital increase.
Ze všech těchto podkladů vyplývá, že během prodeje ŘL se stát nechoval s úmyslem maximalizace příjmů a minimalizace výdajů, ale pouze ve snaze usnadnit prodej ŘL a zajistit pokračování činnosti loděnic.
All these elements illustrate that during the sale of HSY, the State did not behave with the objective of maximising its revenues and minimising its costs, but with the goal of facilitating the sale of HSY and the continuation of the yard’s operations.
Stát se tak během tohoto prodeje nezachoval jako investor v tržním prostředí.
Therefore, during the sale of HSY, the Greek State did not act as a market economy investor.
Opírajíce se o každé z výše uvedených posouzení, dospěla Komise k závěru, že žádný investor by v tržním prostředí takovou záruku neposkytl.
On the basis of each of the three foregoing considerations, the Commission concludes that a market economy investor would not have granted the guarantee.
Co se týká existence výhody a prospěchu z ní plynoucí, Komise se domnívá, že žádný investor by nekoupil ŘL jako celek (tj. včetně civilních aktivit), bez záruky.
As regards the existence of an advantage and the identification of the beneficiary, the Commission considers that no investor would have purchased the entire HSY (i.e. including the civil activities) without the guarantee.
Druhá zpráva Deloitte tento argument potvrzuje: „Naše zkušenost a výše uvedena analýza nás nutí uvěřit, že žádný opravdový investor by nebyl ochoten koupit Řecké loděnice, a současně převzít jakékoliv riziko spojené se státními podporami (které v té době nebyly jisté, ani kvantitativně Komisí definované) u společnosti, která se a) po řadu let nacházela ve vlastnictví, a byla řízena, společností pod státní kontrolou (bankou ETVA), b) vykazovala vysoce záporný vlastní kapitál a jiné provozní nedostatky (např. nízkou produktivitu, vysoké provozní náklady, přemíry zaměstnanců, atp.)“.
The second Deloitte report confirms this conclusion: ‘Based on our experience and the above analysis, we tend to believe that no rational investor would have been prepared to acquire HS and in parallel assume any additional risk related to State aid (which at that time was neither certain nor quantified by the EC), for the company that a) was under the ownership and management of a State-owned company (ETVA Bank) for a number of years, and at the same time b) had a significant negative shareholders’ equity position, amongst other operational problems (i.e. low productivity, high operational costs, excess staff, etc.)’.
Tento závěr také potvrzuje skutečnost, že Řecko, uvědomujíce si, že předmětná záruka bude nutná k přilákání soukromých investorů, se v podkladech soutěže zavázalo poskytnout vítězi předmětnou záruku.
This conclusion is also confirmed by the fact that Greece, anticipating that such a guarantee would be necessary to attract private investors, promised in the tender documents that the highest bidder would receive such a guarantee.
Logicky lze dovodit, že záruka byla nutná k nalezení kupce ŘL, neboť každý investor, který by se podrobněji zabýval situací v ŘL, by zjistil, že posledně jmenovaným plynul značný prospěch z různých opatření, případně představujících podpory, o kterých by Komise mohla rozhodnout, že musí být vráceny.
This conclusion that such a guarantee was necessary to find a purchaser for HSY is logic since an investor performing a due diligence of HSY would have found that HSY had benefited of several measures which could constitute aid of which the recovery could be asked by the Commission.
Na rozdíl od tohoto závěru loděnice Elefsina tvrdí, že tato záruka nebyla nutná, konkrétně byly ochotny samy ŘL koupit bez záruky, což lze doložit tím, že v jejich nabídce na odkoupení ŘL nebyla koupě podmíněna touto zárukou.
Contrary to this conclusion, Elefsis claims that this guarantee was not necessary and claims in particular that it would have been ready to purchase HSY without such a guarantee, what is illustrated by the fact that, in its bid for the purchase of HSY, it did not put this guarantee as a condition for purchasing HSY.
Komise konstatuje, že tento argument loděnic Elefsina není opodstatněný.
The Commission considers that Elefsis’ claim lacks credibility.
Komise připomíná, že i pokud je pravdou, že loděnice Elefsina tuto záruku neuplatnily ve své nabídce, pak z toho nevyplývá, že v případě jejich výběru za nejvhodnějšího potencionálního kupce, by nepožádaly o záruku v pozdější fázi vyjednávání s prodávajícím.
The Commission first recalls that, even if this it was true that Elefsis did not request such a guarantee in its bid, it does not prove that, if Elefsis had been selected as the preferred bidder, it would not have requested this guarantee at a later stage of the negotiation with the seller.
S největší pravděpodobností by loděnice Elefsina k tomu přistoupily.
This is very likely that Elefsis would have done so.
Skutečně, krátce po prodeji ŘL ve prospěch HDW/Ferrrostaal, loděnice Elefsina začaly předkládat Komisi oznámení, že ŘL bylo poskytnuto mnoho vysokých podpor, o jejichž navrácení by měla Komise rozhodnout.
Indeed, as soon as HSY was sold to HDW/Ferrrostaal, Elefsis started to file complaints with the Commission, claiming that HSY had benefited from several and large aid measures that the Commission should recover.
Každý investor, přesvědčený o tom, že podniku byly poskytnuty desítky milionů EUR formou neoprávněných podpor, by sám o sobě nepodstoupil riziko takové koupě, pokud by mu nebyla poskytnuta taková záruka.
An investor convinced that a firm has received tens of millions of Euro of incompatible aid will not himself take the risk of purchasing this firm, except if he receives a guarantee.