natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rozsudek Soudního dvora ze dne 21. března 1991, Itálie v. Komise (C-303/88, Sb. rozh. s. I-1433), bod 11.
Judgment of the Court of 21 March 1991, Italy v Commission (C-303/88, ECR I-1433), paragraph 11.
Rozsudek Soudního dvora ze dne 16. května 2002, Francie v. Komise (C-482/99, Sb. rozh. 2002, s. I-4397), bod 24.
Judgment of the Court of 16 May 2002, France v Commission (C-482/99, ECR 2002, p. I-4397), paragraph 24.
Jakož i rozsudek Soudního dvora ze dne 20. listopadu 2003, GEMO (C-126/01, Sb. rozh. 2003, s. I-13769), bod 24.
Judgment of the Court of 20 November 2003, GEMO (C-126/01, ECR 2003, p. I-13769), paragraph 24.
Rozsudek Soudního dvora ze dne 22. března 1977, Steinike & Weinlig (78/76, Sb. rozh. 1977, s. 595) a rozsudek Soudního dvora ze dne 11. listopadu 1987 (259/85, Francie v. Komise, Sb. rozh. 1987, s. 4393), bod 23.
Judgment of the Court of 22 March 1977, Steinike & Weinlig (78/76, ECR 1977, p. 595) and judgment of the Court of 11 November 1987 (259/85, France/Commission, ECR 1987, p. 4393), paragraph 23.
Rozsudek Soudního dvora ze dne 15. července 2004, Pearle a další (C-345/88, Sb. rozh.
Judgment of the Court of 15 July 2004, Pearle e.a.
2004, s. I-7139).
(Case C-345/02, ECR 2004, p. I-7139).
Sporným opatřením byla reklamní kampaň ve prospěch odvětví optiky, která byla plně financována „povinným účelovým příspěvkem“ vybíraným od podniků v odvětví.
The disputed measure was a publicity campaign for the optical sector, financed entirely by a ‘compulsory contribution’ levied on the companies in the sector.
Rozsudek Soudu ze dne 20. září 2007, Salvat Père & Fils a další v. Komise (T-136/05, Sb. rozh. s. II-4063).
Judgment of the Court of 20 September 2007, Salvat Père & Fils e.a./Commission (T-136/05, ECR p. II-4063).
Rozsudek Soudu ze dne 8. června 1995, Siemens v. Komise (T-459/93, Sb. rozh. II-1675), body 48 a 77.
See judgment of the Court of 8 June 1995, Siemens v Commission (Case T-459/93, ECR II-1675), paragraphs 48 and 77.
Viz např. rozsudek Soudního dvora ze dne 29. listopadu 1978, Redmond (tzv. rozsudek „Pigs Marketing Board“) (83/78, Sb. rozh. 1978, s. 2347), bod 60.
See, for example, the judgment of the Court of 29 November 1978, Redmond (known as the ‘Pigs Marketing Board’ judgment) (83/78, ECR 1978, p. 2347), paragraph 60.
Rozsudek Soudního dvora ze dne 26. května 2005, Kuipers (C-283/03, Sb. rozh. 2005, s. I-3761), body 42, 49 a 53.
Judgment of the Court of 26 May 2005, Kuipers (C-283/03, ECR 2005, p. I-3761), paragraphs 42, 49 and 53.
Rozsudek Soudního dvora ze dne 27. října 2007, Komise v. Francie (C-441/06, dosud nezveřejněný ve Sb. rozh.), bod 29.
Judgment of 27 October 2007, France v Commission (Case C-441/06, not yet reported), paragraph 29.
Dopisem ze dne 5. srpna 2005, který byl zaevidován dne 9. srpna 2005, požádala Francie o dodatečnou lhůtu na odpověď.
France requested an extension of the deadline for replying, by letter dated 5 August 2005, received on 9 August 2005.
Francie zaslala své připomínky dopisem ze dne 4. října 2005, který byl zaevidován dne 6. října 2005.
France submitted its comments by letter dated 4 October 2005, received on 6 October 2005.
Tyto připomínky byly poslány francouzským orgánům dopisem ze dne 1. prosince 2005.
These comments were forwarded to the French authorities by letter dated 1 December 2005.
Francouzské orgány následně odpověděly dopisem ze dne 28. prosince 2005, v němž daly svůj souhlas k předání dopisů ze dne 26. prosince 2002 a 22. července 2003 federaci FEDECOM.
The French authorities replied by letter dated 28 December 2005, in which they gave their permission for the letters dated 26 December 2002 and 22 July 2003 to be forwarded to FEDECOM.
Podle stěžovatelů byly tyto „roční hospodářské plány“ zavedeny před reformou společné organizace trhu s ovocem a zeleninou z roku 1996.
According to the complainants, these provisions were introduced before the 1996 reform of the CMO in fruit and vegetables.
Francie prohlásila, že ode dne 1. ledna 2003 nebylo žádné opatření financováno v rámci uvedených „ročních hospodářských plánů“.
France has assured us that no further measures have been financed under these provisions since 1 January 2003.
Níže uvedená tabulka uvádí přehled částek v eurech, které vyplatil ONIFLHOR na základě „ročních hospodářských plánů“ v období 1992 až 2002 [8].
The following table gives an overview of the amounts paid, in euro, by ONIFLHOR under the ‘contingency plans’ from 1992 to 2002 [8].
Částky jsou rozděleny podle jednotlivých roků a opatření.
These sums are broken down by year and by measure.
Žádný text nezavazoval organizace producentů, aby požádaly o poskytnutí podpory Společenství.
There was no text that obliged the producer organisations to ask to benefit from Community aid.
Podle FEDECOM nemohou být proto oborové příspěvky považovány za složku státních prostředků vzhledem k jejich soukromé a dobrovolné povaze.
Consequently, according to FEDECOM, the sectoral contributions cannot be considered as constituting State resources, given their private and voluntary nature.
V daném případě byla promlčecí lhůta přerušena dopisem ze dne 31. července 2002, který Komise zaslala Francii.
In the case in question, the prescription period was interrupted by a letter from the Commission to France on 31 July 2002.
Období, které předchází 31. červenci 1992, nevzala tudíž Komise v úvahu.
Consequently, the period preceding 31 July 1992 may not be taken into account by the Commission.
Jakékoli opatření přijaté Komisí nebo členským státem jednajícím na žádost Komise, týkající se protiprávní podpory, přerušuje běh promlčecí lhůty.
However, any action taken by the Commission or by a Member State, acting at the request of the Commission, with regard to the unlawful aid shall interrupt the limitation period.
Tento příspěvek byl vybírán veřejnoprávní profesní organizací.
This charge was imposed by a trade association governed by public law.
Tato organizace nemohla nikdy volně nakládat s takto vybranými příspěvky.
This association never had the power to freely dispose of contributions gathered in this manner.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 406/2009/ES
Decision No 406/2009/EC of the European Parliament and of the Council
o úsilí členských států snížit emise skleníkových plynů, aby byly splněny závazky Společenství v oblasti snížení emisí skleníkových plynů do roku 2020
on the effort of Member States to reduce their greenhouse gas emissions to meet the Community’s greenhouse gas emission reduction commitments up to 2020
Konečným cílem Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (UNFCCC), která byla jménem Evropského společenství schválena rozhodnutím Rady 94/69/ES [3], je dosáhnout stabilizace koncentrací skleníkových plynů v atmosféře na úrovni, která by zabránila nebezpečnému narušení klimatického systému lidskou činností.
The ultimate objective of the United Nations Framework Convention on Climate Change (UNFCCC), which was approved on behalf of the European Community by Council Decision 94/69/EC [3], is to stabilise greenhouse gas concentrations in the atmosphere at a level that would prevent dangerous anthropogenic interference with the climate system.
Mimoto Evropská rada v březnu 2007 schválila za účelem dosažení tohoto cíle jako cíl Společenství 30 % snížení emisí skleníkových plynů do roku 2020 ve srovnání s úrovní roku 1990, což představuje jeho příspěvek k celosvětové a komplexní dohodě pro období po roce 2012, pokud se ke srovnatelnému snížení emisí zaváží další rozvinuté země a pokud hospodářsky vyspělejší rozvojové země přispějí úměrně své odpovědnosti a schopnostem.
Furthermore, in order to meet this objective, the European Council of March 2007 endorsed a Community objective of a 30 % reduction of greenhouse gas emissions by 2020 compared to 1990 as its contribution to a global and comprehensive agreement for the period after 2012, provided that other developed countries commit themselves to comparable emission reductions and economically more advanced developing countries commit themselves to contributing adequately according to their responsibilities and capabilities.
Evropská rada v březnu 2007 zdůraznila, že Společenství je odhodláno přeměnit Evropu ve vysoce energeticky účinnou ekonomiku s nízkými emisemi skleníkových plynů, a rozhodla, že až do uzavření celosvětové a komplexní dohody pro období po roce 2012, a aniž je dotčen její postoj v mezinárodních jednáních, Společenství přijímá pevný nezávislý závazek dosáhnout do roku 2020 snížení emisí skleníkových plynů o nejméně 20 % ve srovnání s rokem 1990.
The European Council of March 2007 emphasised that the Community is committed to transforming Europe into a highly energy-efficient and low greenhouse-gas-emitting economy and has decided that, until a global and comprehensive agreement for the period after 2012 is concluded, and without prejudice to its position in international negotiations, the Community makes a firm independent commitment to achieve at least a 20 % reduction of greenhouse gas emissions by 2020 compared to 1990.
Klíčovým prvkem pro splnění požadavků stanovených tímto rozhodnutím členskými státy je zvyšování energetické účinnosti.
Energy efficiency improvements are a crucial element for Member States to meet the requirements under this Decision.
Komise by proto měla pečlivě sledovat, jak pokračuje úsilí o splnění cíle snížit spotřebu energie o 20 % do 2020, a v případě nedostatečného pokroku by měla navrhnout další opatření.
In this context, the Commission should closely monitor progress towards the objective to reduce energy consumption by 20 % by 2020, and propose additional actions if progress is insufficient.
Směrnice 2003/87/ES [4] vytvořila systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství, který zahrnuje některá odvětví hospodářství.
Directive 2003/87/EC [4] establishes a scheme for greenhouse gas emission allowance trading within the Community, which covers certain sectors of the economy.
Aby bylo cíle snížení emisí skleníkových plynů do roku 2020 o 20 % oproti úrovni roku 1990 dosaženo co nejhospodárněji, měla by ke snížení emisí přispět všechna odvětví hospodářství. Členské státy by proto měly zavést dodatečné politiky a opatření za účelem dalšího omezení emisí skleníkových plynů ze zdrojů, na které se nevztahuje směrnice 2003/87/ES.
All sectors of the economy should contribute to emission reductions in order to cost-effectively achieve the objective of a 20 % reduction of greenhouse gas emissions by 2020 compared to 1990 levels.. Member States should therefore implement additional policies and measures in an effort to further limit the greenhouse gas emissions from sources not covered under Directive 2003/87/EC.
Úsilí členských států o snížení emisí by mělo být založeno na zásadě vzájemné solidarity a potřebě udržitelného hospodářského růstu na území Společenství při zohlednění relativního HDP na obyvatele v jednotlivých členských státech.
Member States’ reduction efforts should be based on the principle of solidarity between Member States and the need for sustainable economic growth across the Community, taking into account the relative per capita GDP of Member States.
Členským státům, které mají v současnosti relativně nízký HDP na obyvatele, a tudíž předpoklady k vysokému nárůstu HDP, by mělo být povoleno své emise skleníkových plynů oproti roku 2005 zvýšit, ale tyto členské státy by měly toto zvýšení omezit a přispět k nezávislému závazku Společenství v oblasti snížení emisí.
Member States that currently have a relatively low per capita GDP, and thus high GDP growth expectations, should be allowed to increase their greenhouse gas emissions compared to 2005, but should limit this greenhouse gas emissions growth to contribute to the independent reduction commitment of the Community.
Členské státy, které mají v současnosti relativně vysoký HDP na obyvatele, by měly své emise skleníkových plynů v porovnání s rokem 2005 snížit.
Member States that currently have a relatively high per capita GDP should reduce their greenhouse gas emissions compared to 2005.
Aby bylo možno vyrovnávat rozdíly mezi jednotlivými členskými státy v nákladech na snížení, měly by mít členské státy možnost převést část svého ročního emisního přídělu na jiný členský stát prostřednictvím umožnění vyšší geografické pružnosti a jako prostředek ke zvýšení celkové nákladové efektivity souhrnného závazku Společenství.
As a means to even out the differences in abatement costs faced by different Member States, by allowing for increased geographical flexibility, and at the same time, as a means to enhance the overall cost-effectiveness of the total commitment of the Community, Member States should be able to transfer part of their annual emission allocation to other Member States.
Transparentnost těchto převodů by měla být zajištěna prostřednictvím povinnosti oznamovat převody Komisi a povinnosti vést záznamy o nich v registrech obou zúčastněných členských států.
The transparency of such transfers should be ensured by way of a notification to the Commission and the registration of each transfer in the registries of both Member States involved.
Tyto převody se mohou uskutečnit oboustranně výhodným způsobem, například formou aukce, přes prostředníky na trhu nebo formou dvoustranných ujednání.
Such transfers may be carried out in a manner that is mutually convenient, including by means of auctioning, the use of market intermediaries acting on an agency basis, or by way of bilateral arrangements.
V Unii by mělo dojít k výraznému snížení emisí skleníkových plynů.
Significant greenhouse gas emission reductions should be made within the Union.
Je třeba omezit používání kreditů z projektů a využívat je pouze jako doplněk činnosti na domácím poli.
The use of credits from project activities should be limited so that it is supplemental to domestic action.
Unie je stále odhodlána průběžně zlepšovat mechanismus čistého rozvoje (CDM) a bude usilovat o jeho zkvalitnění i v rámci vhodných mezinárodních postupů.
The Union remains committed to the continued improvement of the Clean Development Mechanism (CDM) and will seek improvements through the appropriate international processes.
Je důležité, aby kredity z projektových činností využívané členskými státy představovaly skutečné, ověřitelné, dodatečné a trvalé snížení emisí, měly jednoznačný přínos z hlediska udržitelného rozvoje a neměly žádné významné nepříznivé dopady na životní prostředí a sociální dopady.
It is important that credits from project activities used by Member States represent real, verifiable, additional and permanent emission reductions and have clear sustainable development benefits and no significant negative environmental or social impacts.
Členské státy by měly rovněž informovat o kritériích kvality, jež uplatňují na využívání těchto kreditů.
Member States should also report on the qualitative criteria they apply for the use of such credits.
Aby byla členským státům při provádění jejich závazků poskytnuta pružnost, aby byl podpořen udržitelný rozvoj ve třetích zemích, zejména rozvojových, a aby byla poskytnuta jistota investorům, mělo by Společenství nadále uznávat určité množství kreditů z projektů snižování emisí skleníkových plynů ve třetích zemích, než bude dosaženo nové mezinárodní dohody o změně klimatu (dále jen „mezinárodní dohoda o změně klimatu“).
In order to provide for flexibility for Member States in implementing their commitments, to promote sustainable development in third countries, in particular in developing countries, and to provide certainty to investors, the Community should continue to recognise a certain amount of credits from greenhouse gas emission reduction projects in third countries before a future international agreement on climate change (hereinafter referred to as the international agreement on climate change) has been reached.
Členské státy by měly zajistit, že jejich politiky na nákup těchto kreditů zvýší spravedlivé zeměpisné rozšíření projektů, zejména díky zvyšování podílu certifikovaných snížení emisí (CER) zakoupených od nejméně rozvinutých zemí a malých ostrovních rozvojových zemí, a podpoří dosažení mezinárodní dohody o změně klimatu.
Member States should ensure that their policies for purchasing these credits enhance the equitable geographical distribution of projects, in particular by increasing the share of cCertified emission reductions (CERs) purchased from least developed countries (LDCs) and small island developing States (SIDS), and enhance the achievement of an international agreement on climate change.
Členské státy by tudíž měly mít možnost používat kredity vydané za snížení emisí skleníkových plynů, kterých bylo dosaženo v období 2008–2012 a které jsou výsledkem projektů způsobilých pro použití v systému Společenství během uvedeného období.
Member States should therefore be able to use greenhouse gas emission reduction credits issued for reductions that were made during the period from 2008 to 2012 and that result from project types which were eligible for use in the Community scheme during that period.
Členské státy by také měly mít možnost používat kredity vydané za snížení emisí skleníkových plynů, kterých bude dosaženo po období 2008–2012 a které jsou výsledkem projektů, jež byly zaregistrovány během období 2008–2012, a výsledkem typů projektů způsobilých pro použití v systému Společenství během uvedeného období.
Member States should also be able to use greenhouse gas emission reduction credits for reductions that were made after the period from 2008 to 2012, that result from projects that were registered during the period from 2008 to 2012 and that result from project types which were eligible for use in the Community scheme during that period.
V nejméně rozvinutých zemích bylo provedeno velmi málo projektů CDM.
Very few CDM projects have been implemented in LDCs.
Za účelem poskytnutí větší pružnosti členským státům a pro podporu udržitelného rozvoje v rozvojových zemích by mělo být členským státům umožněno používat dodatečné kredity z projektů vyplývajících z dohod uzavřených Společenstvím se třetími zeměmi.
In order to provide for further flexibility for Member States and to promote sustainable development in developing countries, Member States should be able to use additional credits from projects resulting from agreements concluded by the Community with third countries.
Některé členské státy se zápornou mezní hodnotou nebo s kladnou mezní hodnotou nejvýše 5 %, jak je stanoveno v tomto rozhodnutí, by měly mít povoleno vedle výše uvedených kreditů každoročně využívat dodatečné kredity do výše 1 % svých ověřených emisí za rok 2005 z projektů v nejméně rozvinutých zemích a malých ostrovních rozvojových zemích, za předpokladu splnění jedné ze čtyř podmínek stanovených v tomto rozhodnutí.
Certain Member States with a negative limit, or a positive limit of at most 5 %, as set out in this Decision, should, in addition to the credits referred to above, be allowed annually to use additional credits amounting to 1 % of their verified emissions in 2005 from projects in LDCs and SIDS, subject to compliance with one of the four conditions set out in this Decision.
Tímto rozhodnutím by neměly být dotčeny přísnější cíle stanovené na úrovni členských států.
This Decision should be without prejudice to more stringent national objectives.
Pokud členské státy omezují své emise skleníkových plynů, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, v rámci plnění přísnějšího cíle nad rámec povinností stanovený tímto rozhodnutím, neměla by se omezení používání kreditů za snížení emisí skleníkových plynů, která stanoví toto rozhodnutí, vztahovat na dodatečné snižování emisí k dosažení tohoto vnitrostátního cíle.
Where Member States limit the greenhouse gas emissions covered by this Decision beyond their obligations under this Decision in order to meet a more stringent objective, the limitation imposed by this Decision on the use of greenhouse gas emission reduction credits should not apply to the additional emission reductions to attain the national objective.
Ke zvýšení nákladové efektivity při dosahování vnitrostátních cílů, zejména v případě členských států s velmi náročnými cíli, mohou členské státy využít kredity pocházející z projektů na úrovni Společenství ve smyslu článku 24a směrnice 2003/87/ES.
In order to increase the cost-effectiveness of attaining national objectives, in particular for Member States with ambitious objectives, Member States can make use of credits resulting from Community-level projects as defined in Article 24a of Directive 2003/87/EC.
Jakmile bude dosaženo mezinárodní dohody o změně klimatu, měly by členské státy přijímat kredity za snížení emisí pouze ze zemí, které uvedenou dohodu ratifikovaly, a podle společného přístupu.
Once an international agreement on climate change has been reached, Member States should only accept emission reduction credits from countries which have ratified that agreement and subject to a common approach.
Tím, že některá ustanovení tohoto rozhodnutí odkazují na přijetí mezinárodní dohody o změně klimatu Společenstvím, není dotčena možnost, aby tuto dohodu uzavřely i členské státy.
The fact that certain provisions of this Decision refer to the approval of an international agreement on climate change by the Community is without prejudice to the conclusion of that agreement also by Member States.
Po přijetí mezinárodní dohody o změně klimatu pro období po roce 2012 by se měly Společenství a jeho členské státy podle uvedené dohody podílet na financování měřitelných, vykazatelných, ověřitelných a vnitrostátní situaci odpovídajících opatření ke snížení emisí skleníkových plynů v rozvojových zemích, které uvedenou dohodu ratifikovaly, v souladu s cílem omezit celkový nárůst průměrné roční teploty při zemském povrchu na 2 °C ve srovnání s úrovní před industrializací.
Upon the approval of an international agreement on climate change for the period after 2012 and as provided for in that agreement, the Community and its Member States should participate in the financing of measurable, reportable, verifiable and nationally appropriate greenhouse gas emissions mitigation action, consistent with the objective of limiting overall global annual mean surface temperature increase to 2 °C compared to pre-industrial levels, in developing countries which have ratified the agreement.
Po přijetí mezinárodní dohody o změně klimatu pro období po roce 2012 by se měly Společenství a jeho členské státy podle uvedené dohody podílet na financování pomoci rozvojovým zemím, které uvedenou dohodu ratifikovaly, a zejména na financování pomoci poskytované společenstvím a zemím nejvíce ohroženým změnou klimatu, s cílem podpořit jejich strategie na přizpůsobení se a snižování rizik.
Upon the approval of an international agreement on climate change for the period after 2012 and as provided for in that agreement, the Community and its Member States should participate in the financing of assistance for developing countries which have ratified the agreement, in particular for communities and countries most at risk from climate change, with the aim of supporting them in their adaptation and risk reduction strategies.
Pokrok v provádění závazků podle tohoto rozhodnutí by měl být každoročně vyhodnocen na základě zpráv podaných podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu [5].
Progress in implementing commitments under this Decision should be annually evaluated on the basis of reports submitted under Decision No 280/2004/EC of the European Parliament and of the Council of 11 February 2004 concerning a mechanism for monitoring Community greenhouse gas emissions and for implementing the Kyoto Protocol [5].
Každé dva roky by mělo být provedeno posouzení plánovaného pokroku a provádění tohoto rozhodnutí by mělo být komplexně vyhodnoceno v roce 2016.
Every two years an assessment should be made on the projected progress and a full evaluation of the implementation of this Decision should be made in 2016.