natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Itálii není dále jasné, z jakého důvodu nařízení o dočasném obranném mechanismu nemůže odůvodnit změnu rozpočtu režimu podpor, která představuje pouhou finanční operaci, jejímž cílem je zajistit rovné zacházení loděnicím, které již režimu podpor využily, a loděnicím, které sice podaly žádost podle nařízení o dočasném obranném mechanismu, ale podporu dosud pro nedostatek rozpočtových prostředků nezískaly (obecná zásada rovného zacházení).
In addition Italy considers that it is not clear why the TDM Regulation cannot justify ‘updating’ the aid scheme budget, this being simply a financial operation intended to put shipbuilders who made applications in line with the TDM Regulation when it was still in force, but who failed to benefit from the aid because of the budgetary shortfall, on an equal footing with shipbuilders who have already benefited from the aid, in keeping with the general principle of equal treatment.
Itálie tvrdí, že doplnění zdrojů na veřejné zásahy, jejichž cílem je napravit časový efekt nebo opravit odhadované výdaje, které se ukázaly jako nedostatečné, přestože to vede ke zvýšení počáteční částky podpory, nepředstavuje novou podporu, nebo je slučitelné v rámci právního základu, který odůvodňoval původní podporu.
Italy argues that although the updating of public policy resources designed to correct the effects of time or of cost forecasts that have proved inadequate involves increasing the initial aid, it does not constitute new aid, or is compatible under the legal basis that justified the original aid.
Stručně řečeno, v případě Itálie se jedná o vyřešení otevřených případů žádostí o podporu vztahujících se ke smlouvám uzavřeným do 31. března 2005, aniž by tu šlo o prodloužení režimu, rozšíření jeho oblasti působnosti nebo zásadní změny struktury.
In short, for Italy, this is just a question of settling pending cases of requests for aid referring to contracts concluded before 31 March 2005, without this implying an extension of the scheme, a widening of its scope or a change in its fundamental structure.
Na podporu svého stanoviska se Itálie odvolává na obecné zásady rovného zacházení, nutnost řádně přihlížet k oprávněným očekáváním příjemců i na ustálenou judikaturu Soudního dvora (rozsudky ve věci 223/85 [10] a ve věci C-364/90 [11]).
In support of this view, Italy cites the general principles of equal treatment, the need to give due consideration to the legitimate expectations of the beneficiaries and Court of Justice case law (judgments in Cases 223/85 [10] and C-364/90 [11]).
Konečně, Itálie tvrdí, že oznámená podpora by nebyla v rozporu s rozhodnutím WTO, podle kterého nařízení o dočasném obranném mechanismu není v souladu s pravidly WTO.
Finally, Italy argues that the notified aid would not conflict with a decision of the World Trade Organisation which found that the TDM Regulation does not comply with WTO rules.
Kvalifikace státní podpory
State aid classification
Jelikož se jedná o opatření čistě finanční povahy, jeho slučitelnost se společným trhem musí být posouzena ve vztahu k opatřením, která má financovat, tj. na která má v rámci režimu poskytnout podporu.
As the measure is of a purely budgetary nature, its compatibility with the common market should be assessed by reference to the measures that it is intended to finance, i.e. to aid under the scheme.
Z důvodů vysvětlených v dopise Komise ze dne 19. května 2004 režim představuje státní podporu podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
For the reasons set out in the Commission’s abovementioned letter of 19 May 2004, the scheme constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Podle čl. 1 písm. c) procesního nařízení a článku 4 prováděcího nařízení zvýšení rozpočtu schváleného režimu podpor představují nové podpory, pokud původní rozpočet převyšují o 20 %.
Under Article 1(c) of the Procedural Regulation and Article 4 of the Implementing Regulation, increases in the budget of an approved aid scheme constitute new aid if they exceed 20 % of the original budget.
V tomto případě odpovídá oznámené zvýšení 100 % původního rozpočtu, a proto musí být posuzováno jako nová podpora podle článku 87 Smlouvy o ES.
In the present case the notified increase corresponds to 100 % of the original budget and must consequently be assessed as new aid under Article 87 of the EC Treaty.
Připomínky formulované Itálií v tomto ohledu posouzení Komise nemění.
Italy’s objections in this respect do not change the Commission’s assessment.
Komise uvádí, že v souvislosti s pojmem nová podpora, na kterou se vztahuje oznamovací povinnost podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES, Komise použije definice obsažené v čl. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 659/1999.
In relation to the concept of new aid, which is covered by the notification obligation under Article 88(3) of the EC Treaty, the Commission applies the definitions set out in Article 1(c) of Regulation (EC) No 659/1999.
Čl. 1 písm. c) uvedeného nařízení definuje jako nové podpory, mimo jiné, „změny existujících podpor“.
One of the things defined as ‘new aid’ in Article 1(c) of this Regulation is ‘alterations to existing aid’.
Článek 4 prováděcího nařízení dále objasňuje, že „změnou stávající podpory se rozumí jakákoli změna kromě úprav čistě formálního či administrativního charakteru, která nemůže ovlivnit hodnocení slučitelnosti opatření se společným trhem“, včetně zvýšení rozpočtu schváleného režimu podpor přesahujících 20 %.
Article 4 of the Implementing Regulation further states that an ‘alteration to an existing aid shall mean any change other than modification of a purely formal or administrative nature which cannot affect the evaluation of compatibility of the aid measure with the common market’, including increases in the budget of an authorised aid scheme exceeding 20 %.
V této souvislosti Komise uvádí, že článek 4 prováděcího nařízení nepředstavuje právní základ pro posouzení slučitelnosti nové podpory, a ani Komise, navzdory domněnkám Itálie (viz 13. bod odůvodnění), z tohoto článku pro uvedené účely nevycházela; tento článek spíše objasňuje, jak Komise použila čl. 1 písm. c) procesního nařízení týkající se pojmu „nová podpora“.
In this connection, the Commission notes that Article 4 of the Implementing Regulation does not constitute the legal basis for assessing the compatibility of new aid, nor has the Commission, contrary to what is suggested by Italy (see recital 13), relied on this Article for that purpose; rather, this Article provides clarification on how the Commission should apply Article 1(c) of the Procedural Regulation concerning the concept of ‘new aid’.
Komise dále uvádí, že tvrzení Itálie, podle kterého opatření představuje pouhou úpravu nákladů, které by byly bez provedení dostatečných změn základní struktury režimu nepřiměřené, nic nemění na skutečnosti, že toto zvýšení rozpočtu představuje změnu stávající podpory, a tedy novou podporu podle čl. 1 písm. c) procesního nařízení a článku 4 prováděcího nařízení.
The Commission further notes that Italy’s argument that the measure is a simple ‘updating’ of costs that have proved inadequate, which does not change the fundamental structure of the scheme, does not detract from the fact that the present budget increase qualifies as an alteration of existing aid and is therefore new aid, pursuant to Article 1(c) of the Procedural Regulation and Article 4 of the Implementing Regulation.
Obdobně Komise nemůže přijmout ani tvrzení Itálie, podle kterého by na základě správného výkladu článku 4 prováděcího nařízení měla být kvalifikace nové podpory vyhrazena zvýšením rozpočtu schválených režimů podpor, pokud jsou doprovázena prodloužením lhůt, ve kterých mohou společnosti využít příslušných výhod, a mohla by tak narušit hospodářskou soutěž.
Similarly, the Commission cannot accept Italy’s argument that under a proper construction of Article 4 of the Implementing Regulation, classification as new aid should be reserved for increases in the budgets of approved aid schemes that are accompanied by an extension of the time within which companies may have access to the relevant benefits, with consequent distortive effects on competition.
Komise uvádí, že zvýšení rozpočtu schváleného režimu (kromě drobných zvýšení nepřesahujících 20 %) mají nevyhnutelně vliv na hospodářskou soutěž, protože členskému státu umožňují poskytnout podporu vyšší, než byla původně schválena.
The Commission notes that increases in the budget of an approved scheme (other than marginal ones of less than 20 %) are bound to have an impact on competition as they allow the Member State to provide more aid than originally approved.
Takováto změna vlivu režimu na hospodářskou soutěž vyžaduje, aby Komise znovu posoudila jeho slučitelnost se společným trhem.
This change in the scheme’s effects on competition requires the Commission to make a fresh assessment of its compatibility with the common market.
Z toho vyplývá, že zvýšení rozpočtu v rozsahu oznámeném Itálií nemůže být svou povahou považováno za čistě formální nebo administrativní nebo za zvýšení, které by nemělo vliv na posouzení slučitelnosti podpory se společným trhem.
It follows that a budget increase of the size notified by Italy cannot be considered to be of a purely formal or administrative nature or such as not to affect the evaluation of compatibility of the aid with the common market.
Na základě výše uvedeného tedy Komise potvrzuje, že oznámené opatření musí být posuzováno jako nová podpora podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
The Commission therefore confirms that the notified measure must be assessed as new State aid under Article 87(1) of the EC Treaty.
Nařízení o dočasném obranném mechanismu není platným právním základem
The TDM Regulation is no longer a valid legal basis
Pokud jde o první připomínku formulovanou Itálií v tomto ohledu, Komise především zdůrazňuje, že právním základem pro přijetí nařízení o dočasném obranném mechanismu nebylo nařízení o lodním stavitelství, ale Smlouva o ES, a zejména čl. 87 odst. 3 písm. e), článek 93 a článek 133.
Concerning Italy’s first remark in this respect, the Commission would first point out that the legal basis for the adoption of the TDM Regulation was not the Shipbuilding Regulation but the EC Treaty, and in particular Articles 87(3)(e), 93 and 133 thereof.
Komise také neshledává žádný nesoulad mezi svým postojem v dané věci a skutečností, že nařízení o dočasném obranném mechanismu se částí svých ustanovení odvolávalo na nařízení o lodním stavitelství.
Furthermore, the Commission can see no inconsistency between its position in the present case and the fact that the TDM Regulation referred, for some of its provisions, to the Shipbuilding Regulation.
Jednalo se pouze o otázku legislativní techniky, a aby nedocházelo k opakování, nařízení o dočasném obranném mechanismu neopakovalo definice nebo předpisy již uvedené v nařízení o lodním stavitelství, ale jejich podstatu jednoduše zahrnulo prostřednictvím odkazu.
This was simply a matter of legislative technique whereby, to avoid repetition, the TDM Regulation did not reiterate certain definitions or rules already given in the Shipbuilding Regulation but simply incorporated the substance of these provisions by reference to them.
Použití nařízení o dočasném obranném mechanismu v takovýchto bodech proto nezáviselo na pokračující platnosti nařízení o lodním stavitelství, ale spíše vytvářelo nová samostatná ustanovení v nařízení o dočasném obranném mechanismu, v podstatě obdobná jako ustanovení obsažená v nařízení o lodním stavitelství, na která odkazovala.
The effect of this was not to make the application of the TDM Regulation on these points dependent upon the continued validity of the Shipbuilding Regulation but rather to create new, autonomous provisions in the TDM Regulation of similar substance to the provisions of the Shipbuilding Regulation to which they referred.
To však v žádném případě není v rozporu se stanoviskem Komise v této věci, podle kterého každý akt institucí Společenství musí vycházet z právního základu platného v okamžiku jeho přijetí.
This in no way contradicts the Commission’s view in the present case that an act of the Community institutions must have a legal basis which is in force on the date on which the act is adopted.
Jak je uvedeno v rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení ze dne 30. dubna 2008, platnost nařízení o dočasném obranném mechanismu již skončila, a nemůže tedy být právním základem pro posouzení nové podpory.
As stated in the Commission’s decision of 30 April 2008 opening the formal investigation procedure, the TDM Regulation is no longer in force and thus cannot serve as a legal basis for the assessment of the new aid.
Z důvodů uvedených v rozhodnutí o zahájení řízení (body 9 a 10) není oznámená podpora slučitelná se společným trhem podle pokynů ke státním podporám na stavbu lodí [12], ani se nezdá být slučitelná se společným trhem podle jakéhokoli jiné právní úpravy použitelné pro státní podpory.
For the reasons indicated in the decision to initiate the investigation procedure (paragraphs 9 and 10), the notified aid is not compatible with the common market under the Framework on State aid to shipbuilding [12], nor does it seem to be compatible with the common market on the basis of any other applicable State aid provisions.
Komise také uvádí, že Itálie nenavrhla žádný alternativní právní základ pro posouzení slučitelnosti podpory, ale pouze tvrdila, že se nejedná o „novou podporu“, což Komise nemůže přijmout, jak je vysvětleno v bodech 18–22.
The Commission further notes that Italy has not proposed any alternative legal basis for assessing the compatibility of the aid, but rather argued that this is not ‘new aid’ which, as explained in points 18 to 22, the Commission cannot accept.
Obdobně nemůže Komise přijmout argumenty Itálie týkající se obecných právních zásad oprávněných očekávání a rovného zacházení.
Similarly, the Commission cannot accept Italy’s arguments concerning the general legal principles of legitimate expectation and equal treatment.
Itálie tvrdí, že stavitelé lodí, kteří podali žádost o podporu v rámci režimu v době, kdy bylo nařízení o dočasném obranném mechanismu ještě v platnosti, a kteří dodrželi podmínky pro přiznání této podpory, kterou však pro nedostatek rozpočtových prostředků nezískali, oprávněně očekávají, že podporu získají, a dále tvrdí, že podle obecné zásady ochrany takovýchto oprávněných očekávání (a také z důvodu rovného zacházení v porovnání s těmi staviteli lodí, kteří podporu z dostupných zdrojů skutečně získali), mají právo podporu získat bez ohledu na to, zda je nařízení o dočasném obranném mechanismu ještě v platnosti či nikoli.
Italy contends that shipbuilders who applied for aid under the scheme when the TDM Regulation was still in force and who met the conditions for qualifying for the aid, but did not receive it because of a lack of budgetary resources, have a legitimate expectation in receiving the aid; it also contends that under the general principle of protection of legitimate expectation (and also for reasons of equal treatment with those shipbuilders who did receive aid from the available funds), they are entitled to receive the aid, irrespective of whether or not the TDM Regulation still applies.
Podle ustálené judikatury se právo dovolávat se zásady ochrany oprávněných očekávání vztahuje na každého jednotlivce, který se nachází v situaci, ve které je zřejmé, že orgány Společenství v něm poskytnutím konkrétních ujištění vzbudily oprávněná očekávání.
According to settled case law the right to rely on the principle of protection of legitimate expectation extends to any individual who is in a situation in which it is clear that the Community authorities have, by giving him precise assurances, led him to entertain legitimate expectations.
Nikdo se však nemůže dovolávat porušení této zásady, pokud neexistují konkrétní ujištění, která mu byla poskytnuta orgány Společenství [13].
However, a person may not plead infringement of this principle unless he has been given precise assurances by the authorities [13].
V tomto případě se Komise domnívá, že potenciální příjemci režimu mohou oprávněně očekávat, že jakákoli podpora poskytnutá v rámci režimu schváleného Komisí, včetně omezení rozpočtu na 10 milionů EUR, je oprávněná.
In the present case, the Commission considers that the scheme’s potential beneficiaries could argue a legitimate expectation that any aid granted on the terms of the scheme as approved by the Commission, including the budgetary limitation to EUR 10 million, would be lawful.
Tvrzení Itálie však odpovídá očekávání práva získat podporu po uplynutí lhůt režimu, a zejména práva získat podpory přesahující schválený rozpočet, tj. očekávání, že získají novou státní podporu.
However, what Italy is arguing amounts to an expectation to benefit from aid after expiry of the scheme, and in particular to benefit from grants in excess of the approved budget, i.e. to an expectation to receive new State aid.
Žádný podnik v zásadě nemůže oprávněně očekávat, že získá podporu, kterou Komise neschválila postupem podle Smlouvy o ES [14].
An undertaking may not in principle entertain a legitimate expectation to receive aid which has not been approved by the Commission in accordance with the procedure provided for by the EC Treaty [14].
Ze stejného důvodu se nemůže dovolávat obecné zásady rovného zacházení za tím účelem, aby s ním bylo zacházeno jako s příjemci schválené podpory.
For the same reason, it may not invoke a general principle of equal treatment in order to be treated on an equal footing with the beneficiaries of an approved aid.
Itálie dále cituje ustálenou judikaturu, která podle jejího mínění odráží použití zásady „accessorium sequitur principale“ a umožňuje dovodit, že doplnění zdrojů na veřejné zásahy, jejichž cílem je napravit časový efekt nebo opravit odhadované výdaje, které se ukázaly jako nedostatečné, přestože to znamená zvýšení počáteční částky podpory, nepředstavuje novou podporu, nebo je slučitelné v rámci právního základu, který odůvodňoval původní podporu.
Italy further quotes case law which, it considers, reflects application of the principle accessorium sequitur principale (the decision on the main issue applies to associated issues) and supports the inference that even if the updating of public policy resources, designed to correct the effect of time or cost forecasts that have proved inadequate, involves increasing the initial aid, it does not constitute new aid, or is compatible with the legal basis that justified the original aid.
Citovaná judikatura však argument Itálie nepotvrzuje.
However, the case law cited does not support Italy’s position.
V rozsudku ve věci C 223/85 Soudní dvůr konstatoval, že absence zásahu Komise v přiměřené lhůtě společně se skutečností, že podpora byla určena na pokrytí dodatečných nákladů na operaci, která získala schválenou podporu, v příjemci vzbudily oprávněná očekávání, že vůči podpoře nejsou námitky.
In its judgment in Case C 223/85, the Court found that the Commission’s failure to act within a reasonable time in conjunction with the fact that the aid was intended to cover the additional costs of an operation which had been in receipt of authorised aid had given the beneficiary a legitimate expectation that the aid would encounter no objection.
Komise však nechápe, jak tento precedent potvrzuje argument Itálie, podle kterého by změna rozpočtu režimu nepředstavovala novou podporu, popřípadě by byla alternativně slučitelná podle právního základu, který odůvodnil původní podporu, tj. nařízení o dočasném obranném mechanismu.
However, the Commission does not see how this precedent supports Italy’s view that the updating of the scheme’s budget does not constitute new aid or, alternatively, that it is compatible according to the legal basis that justified the original aid, i.e. the TDM Regulation.
Komise naopak uvádí, že ve výše zmíněném rozsudku Soudní dvůr vůbec nepopřel, že „podpora určená na pokrytí vyšších nákladů na operaci, která […] získala schválenou podporu“ vyžaduje schválení Komisí podle čl. 87 odst. 1 (bývalého článku 93) Smlouvy o ES.
On the contrary, the Commission notes that in this ruling the Court in no way questioned that ‘aid … intended to meet additional costs of an operation which had been in receipt of an authorized aid’ required the Commission’s approval under Article 87(1) (then 93) of the EC Treaty.
Itálie dále neprokázala, že v tomto případě Komise nezasáhla v přiměřené lhůtě.
In addition, Italy has not shown that in the present case the Commission failed to act within a reasonable time.
Naopak je to spíše Itálie, která neoznámila zvýšení režimu v době, kdy bylo nařízení o dočasném obranném mechanismu ještě v platnosti.
On the contrary, it was, rather, Italy that failed to notify an increase in the scheme while the TDM Regulation was still in force.
Ani věc C-364/90 argumenty Itálie nepotvrzuje.
Case C-364/90 does not back up Italy’s view either.
V části rozsudku, na který Itálie odkazuje, Soudní dvůr pouze konstatuje, že Komisi se nepodařilo uspokojivě odůvodnit zamítavé rozhodnutí o státní podpoře, a upřesňuje, že některé dokumenty předložené v rámci postupu před zahájením soudního řízení nebyly dostatečně jasné pro přípustnost těchto argumentů v řízení před soudem.
In the part of the judgment to which Italy refers, the Court merely finds that the Commission failed to justify adequately a negative State aid decision and makes the point that certain documents submitted in the pre-litigation phase were sufficiently clear to make the same arguments admissible in the procedure before the Court.
Komise nechápe, jak tyto čistě procesní body potvrzují argument Itálie, podle kterého by rozpočet režimu měl být, z důvodu hmotného práva, schválen na základě nařízení o dočasném obranném mechanismu.
The Commission cannot see how these purely procedural points provide any authority for Italy’s view that increasing the budget of the scheme should, as a matter of substantive law, be approved on the basis of the TDM Regulation.
A konečně, pokud jde o připomínku Itálie, podle které by oznámená podpora nebyla v rozporu s rozhodnutím WTO (Světové obchodní organizace), která prohlásila ustanovení nařízení o dočasném obranném mechanismu za neslučitelná s pravidly WTO, Komise již v předchozích rozhodnutích uvedla, že podle judikatury Soudního dvora musí být právní předpisy Společenství vykládány pokud možno na základě mezinárodního práva, včetně povinností Společenství v rámci WTO [15].
Finally, as regards Italy’s comment according to which the notified aid does not conflict with a decision of the World Trade Organisation (WTO) which found that the provisions of the TDM Regulation did not comply with WTO rules, the Commission has already noted in previous decisions that, according to the settled case law of the Court of Justice, Community legislation must, as far as possible, be interpreted in the light of international law, including the EC’s WTO obligations [15].
Proto musí být nařízení o dočasném obranném mechanismu vykládáno také na základě mezinárodních povinností Společenství [16].
Therefore interpretation of the TDM Regulation must also be seen in the light of the Community’s international obligations [16].
V této souvislosti Komise upozorňuje, že Korea slučitelnost nařízení o dočasném obranném mechanismu s pravidly WTO popřela.
In this context, the Commission recalls that Korea challenged the compatibility of the TDM Regulation with WTO rules.
Dne 22. dubna 2005 skupina odborníků zveřejnila zprávu, ve které dospěla k závěru, že nařízení o dočasném obranném mechanismu a různé vnitrostátní režimy dočasného obranného mechanismu – existující v době, kdy Korea zahájila spor s WTO – porušovaly čl. 23 odst. 1 Ujednání o pravidlech a řízení při řešení sporů [17].
On 22 April 2005, a Panel issued a report concluding that the TDM Regulation and several national TDM schemes — in place at the time when Korea initiated the WTO dispute — were in breach of Article 23(1) of the Understanding on rules and procedures governing the settlement of disputes (DSU) [17].