natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Soudní stažení investovaného kapitálu ze společnosti Acimar cestou soudního vyrovnání stálo 3,9 mil. EUR (viz část 2 stávajícího rozhodnutí).
The legal divestiture of Acimar by judicial settlement cost of EUR 3,9 million (see section 2 of this decision).
Komise konstatuje, že Belgie prokázala, že alternativní řešení, to znamená pokračování v těchto hospodářských činnostech, by vyžadovalo financování ročního cash-drain až do konce roku 2005 ze strany IFB, které by představovalo celkovou ztrátu 10,8 mil. EUR bez jakékoliv jistoty, že bude možno získat zpět pohledávky 3,9 mil. EUR, od nichž bylo nutno upustit v soudním vyrovnání.
The Commission notes that Belgium demonstrated that the alternative, that is to say the continuation of its activities, would have necessitated the financing of the annual cash-drain by IFB until the end of 2005, which would have represented a loss of EUR 10,8 million in total, without any certainty of being able recover the debts of EUR 3,9 million which would have had to be abandoned in the judicial settlement.
Komise tedy učinila závěr, že v případě Acimar IFB zvolila nejméně nákladné řešení.
The Commission consequently concludes that IFB chose the lowest cost option for Acimar.
Pokud jde o NFTI-ou, společnost kontrolovanou společně IFB a společností Port Autonome de Dunkerque, která provozovala terminály v přístavu Dunkerque, IFB zkoumala dvě možnosti: pokračovat v činnosti nebo stáhnout investovaný kapitál prodejem svého podílu.
As regards NFTI-ou, which was a company controlled jointly by IFB and Port Autonome de Dunkerque, operating the terminals in the port of Dunkerque, IFB explored two possibilities: the pursuit of activities, or divestiture by selling its shareholding.
Stažení investovaného kapitálu představovalo náklad 18,5 mil. EUR (viz podrobný popis v části 2 stávajícího rozhodnutí).
Divestiture would have led to costs of EUR 18,5 million (see detailed description in section 2 of this decision).
Co se týká alternativního řešení, tj. pokračovat v činnosti, Belgie ve své odpovědi prokázala, že by to způsobilo ztráty ve výši 36,2 mil. EUR (viz podrobný popis v části 3 stávajícího rozhodnutí).
As regards the alternative, that is to say the continuation of activities, Belgium demonstrated in its reply that this would have generated losses of EUR 36,2 million (see detailed description in section 3 of this decision).
Vzhledem k nákladům obou řešení je Komise toho názoru, že IFB zvolila méně nákladné řešení.
In view of the cost of these two options, the Commission considers that IFB chose the least expensive option.
Postoupení IFB France, z níž se stala následně AGEP, společnosti NFTI-ou, stálo 0,9 mil. EUR (viz podrobný popis v části 2 stávajícího rozhodnutí).
The handover of IFB France, which subsequently became AGEP, to NFTI-ou cost EUR 0,9 million (see detailed description in section 2 of this decision).
Vzniká však otázka, zda by pro IFB nebylo levnější, kdyby vyhlásila úpadek IFB France.
The question arises as to whether allowing IFB France to file for bankruptcy would not have been less costly for IFB.
Stejně jako v případě prodeje by IFB musela upustit od svých pohledávek za IFB France v hodnotě 0,8 mil. EUR. Belgie ovšem tvrdí, že vyhlášení úpadku by vedlo k dalším nákladům: IFB by nemohla získat prodejní cenu 0,1 mil. EUR, což by způsobilo snížení hodnoty jejího podílu, a na základě francouzského práva o společnostech by IFB musela vyplatit celkem 0,8 mil. EUR 14 zaměstnancům, kteří by přišli o práci po vyhlášení úpadku.
As in the assumption of its sale, IFB would have had to abandon its receivables to IFB France for a value of EUR 0,8 million. Belgium however claims that filing for bankruptcy would have generated additional costs: IFB would not have been able to achieve the sale price of EUR 0,1 million, which would have generated capital losses on its shareholding, and IFB would have had to pay a total of EUR 0,8 million to 14 employees, who would have lost their employment following the bankruptcy, by virtue of French social law.
Komise je toho názoru, že Belgie nepřinesla důkaz tohoto rizika vyrovnání pasiv.
The Commission considers that Belgium has not presented evidence of this risk of coverage of liabilities.
Proto Komise musí tento argument odmítnout [51].
Therefore, the Commission must reject this argument.
Komise tedy učinila závěr, že prodej IFB France stál nejméně tolik jako pokračování její činnosti.
The Commission concludes that the handover of IFB France cost at least the same as its continuation would have done.
Komise tedy učinila závěr, že IFB zvolila jedno ze dvou nejméně nákladných řešení.
The Commission therefore concludes that IFB selected one of the two least expensive options.
Pokud jde o Dry Port de Dunkerque, bylo rozhodnuto společnost likvidovat s tím, že předtím bude část aktiv, to znamená podíl ve výši 8,6 % ve společnosti NFTI-ou, prodána.
For the Dry Port of Dunkerque, it had been decided to liquidate this company, by the preliminary sale of a part of the assets, namely the shareholding of 8,6 % in NFTI-ou.
To stálo 7,9 mil. EUR (viz podrobný popis v části 2 stávajícího rozhodnutí).
That cost EUR 7,9 million (see detailed description in section 2 of this decision).
Při alternativním scénáři, tj. pokračování v činnosti, by IFB musela financovat roční cash drain způsobený ztrátami společnosti, což by představovalo dodatečné náklady 2,6 mil. EUR.
In the alternative scenario, i.e. the continuation of activities, IFB would have had to finance the annual cash drain generated by the company’s losses, which would have presented an additional charge of EUR 2,6 million.
Z toho vyplývá, že likvidace byla méně nákladným řešením.
Consequently, liquidation was the least costly option.
Vzhledem ke strategickému rozhodnutí odejít z francouzského trhu odpovídalo rozhodnutí prodat SSTD za 0,2 mil. EUR (viz podrobný popis v části 2 výše) řešení, které bylo pro IFB nejvýhodnější.
In view of the strategic decision to leave the French market, the decision to sell SSTD for EUR 0,2 million (see detailed description below in section 2) was the most attractive option for IFB.
Komise učinila závěr, že IFB zrušila své podílové investice ve Francii s nejmenšími možnými náklady a že proto financování, jež SNCB vydělila na profinancování tohoto stažení kapitálu nezbytného pro životaschopnost zbývající části IFB, bylo omezeno na možné minimum.
The Commission concludes that IFB divested its shareholdings in France at the lowest possible cost, and that as a consequence the finance allocated by SNCB to finance this divestiture, which was necessary for the viability of the remainder of IFB, was limited to the minimum possible.
Vlastní příspěvek příjemce podpory
Beneficiaries’ own contribution
Bod 40 pokynů z roku 1999 uvádí, že:
Point 40 of the 1999 guidelines states that:
„Očekává se, že příjemci podpory významně přispějí k restrukturalizačnímu plánu ze svých vlastních zdrojů, včetně prodeje aktiv, která nejsou nezbytně důležitá pro přežití podniku, nebo z vnějšího financování za tržních podmínek.“
‘Aid beneficiaries will be expected to make a significant contribution to the restructuring plan from their own resources, including through the sale of assets that are not essential to the firm’s survival, or from external financing at market conditions.’
V dopise o zahájení řízení (bod 270) Komise připomněla, že podle restrukturalizačního plánu IFB zřejmě nepřinese významný vlastní příspěvek ke své restrukturalizaci, a proto má Komise pochybnosti o tom, zda IFB přispěje na svou restrukturalizaci dostatečným způsobem.
In the letter initiating the procedure (point 270), the Commission noted that, according to the restructuring plan, IFB did not appear to make a significant contribution of its own to its restructuring, and therefore the Commission had doubts as to whether IFB contributed sufficiently to its restructuring.
Belgie ve své odpovědi na dopis o zahájení řízení vysvětlila podrobně, co pokládá za vlastní příspěvek IFB k restrukturalizaci (viz popis v části 3 tohoto rozhodnutí, body 194 až 201).
Belgium, in its reply to the letter initiating the procedure, explained in detail what it considered IFB’s own contributions to be (see description in section 3 of this decision, points 194 to 201).
K vysvětlení Belgie má Komise následující hodnocení:
The Commission assesses Belgium’s explanations as follows:
Náklady na restrukturalizaci
Costs of restructuring
Komise nejdříve určila celkové náklady na restrukturalizaci očištěné od nárůstu produktivity a od snížení potřeb provozního kapitálu.
The Commission starts by determining the total cost of restructuring, net of productivity gains and reduction in working capital requirement.
Čisté náklady na restrukturalizaci
Net costs of restructuring
Čistá provozní ztráta
Net operating loss
Zvýšení potřeb provozního kapitálu
Increase in working capital requirement
Investice do obnovy nefinančního majetku
Investments and replacement of non-financial assets
Investice do finančního majetku
Investments in financial assets
Úhrada úroků jiným podnikům než SNCB
Interest payments to businesses other than SNCB
Úhrada finančního dluhu
Repayment of financial debt
Částečná úhrada dluhu a úroků SNCB
Partial repayment of debt and interest to SNCB
Daňové závazky
Tax debts
V tomto ohledu je Komise toho názoru, že v souladu s její rozhodovací praxí [52] je odůvodněné zvolit náklady tak, jak jsou ve výše uvedené tabulce, nikoliv náklady v podobě prezentované Belgií (viz tabulka uvedená v bodě 184), a to zejména z těchto důvodů:
In this respect, the Commission considers that it is justified, in accordance with its decision-making process [52], in retaining the costs in the table above, rather than the costs presented by Belgium (see the table in point 184), in particular for the following reasons:
provozní ztráta („cash drain“).
The operating loss (the ‘cash drain’).
Tyto náklady lze získat tak, že od hrubé provozní ztráty v průběhu restrukturalizace (27,916 mil. EUR) se odečte nárůst produktivity v průběhu restrukturalizace (25,167 mil. EUR).
These costs may be obtained by deducting the productivity gains during the restructuring period (EUR 25,167 million) from the gross operating loss during the restructuring period (EUR 27,916 million).
V důsledku toho činí čistá provozní ztráta 2,749 mil. EUR, změny potřeb provozního kapitálu.
Consequently, the net operating loss is EUR 2,749 million,Variations in working capital requirement.
Belgie zmiňuje v části „náklady“ a v části „vlastní příspěvek“ změny potřeb provozního kapitálu [54].
In the sections ‘costs’ and ‘own contribution’, Belgium mentions variations in the working capital requirement [54].
Podle rozhodovací praxe Komise [55] je třeba do nákladů na restrukturalizaci započítat pouze čisté zvýšení potřeb provozního kapitálu, které představuje 12,998 mil. EUR [56], převody v rámci skupiny.
In accordance with the Commission’s decision-making practice [55], only the net increase in working capital requirement should be taken into account for the restructuring costs, which is EUR 12,998 million [56],Inter-group transfers.
Belgie zahrnula do nákladů na restrukturalizaci v rubrice „investice do finančního majetku“ převody v rámci skupiny související s centralizací belgických podílů skupiny.
In the costs of restructuring, Belgium includes, under the heading ‘investments in financial assets’, inter-group transfers linked to the centralisation of the Belgian shareholdings in the group.
Šlo o tyto převody: akcie RKE (belgický podnik podrobně popsaný v části 2 bod 47 dopisu o zahájení řízení), vlastněné společností Haeger & Schmidt International (dceřiná společnost 100 % IFB v Německu, která je rovněž podrobně popsaná v části 2 bod 47 dopisu o zahájení řízení) byly převedeny na IFB, která je nyní vlastní přímo a nikoli přes společnost Haeger & Schmidt International. Cena tohoto převodu představovala 1,6 mil. EUR a byla vyrovnána platbou v hotovosti ve výši 0,6 mil. EUR a snížením pohledávek (běžný účet) IFB za Haeger & Schmidt International o 1 mil. EUR. Komise je toho názoru, že tento převod, který představuje převod v rámci skupiny IFB, nelze započítat jako náklad na restrukturalizaci, neboť na úrovni skupiny je finančně neutrální.
These transfers were as follows: shares in RKE (a Belgian firm, described in detail in section 2, point 47, of the letter initiating the procedure), held by Haeger & Schmidt International (a 100 % subsidiary of IFB in Germany, described in detail in section 2, point 47, of the letter initiating the procedure) were transferred to IFB, which now holds them directly, and no longer indirectly via Haeger & Schmidt International.
Financování SNCB a vlastní podíl IFB
Financing by SNCB and own shareholding in IFB
SNCB financuje restrukturalizaci ve výši 95,3 mil. EUR. Jak je prokázáno v bodech 199 až 237, toto financování lze přisoudit Belgii.
SNCB financed the restructuring to the tune of EUR 95,3 million. As demonstrated in points 199 to 237, this financing is imputable to Belgium.
Provede se tak, že na kapitál bude konvertována úvěrová facilita a pohledávky, pro něž byla udělena platební lhůta, stejně jako příslušné úroky.
It will involve a conversion into capital of the credit facility and receivables for which a payment extension was awarded, together with the interest pertaining to it.
Na rozdíl od bodu 43 pokynů z roku 2004, pokyny z roku 1999 nevylučují, aby vlastní příspěvek podniku spočíval v budoucích ziscích.
Contrary to point 43 of the 2004 guidelines, the 1999 guidelines do not prevent the firm’s own contribution consisting of future profits.
Komise je toho názoru, že v rámci pokynů z roku 1999 mohou budoucí zisky představovat vlastní příspěvek, byly-li tyto zisky předvídatelné v okamžiku přípravy restrukturalizačního plánu.
The Commission considers that, within the context of the 1999 guidelines, future profits can constitute an own contribution, if the future profits were foreseeable at the time when the restructuring plan was prepared.
IFB bude přispívat ke své vlastní restrukturalizaci prostřednictvím zisků předpokládaných v letech 2004, 2005 a 2006, které měly dosáhnout celkově 10,5 mil. EUR. Jak již bylo vysvětleno, předpoklad těchto zisků byl založen na faktických prvcích, které IFB znala v okamžiku zpracování restrukturalizačního plánu, jako jsou např. uzavření nových důležitých smluv, snížení mzdových nákladů v důsledku snížení počtu pracovních sil a synergie předpokládaná restrukturalizačním plánem.
IFB will contribute to its own restructuring initially by means of the profits forecast for the years 2004, 2005 and 2006, which should amount to a total of EUR 10,5 million. As already explained, the forecast of these profits was based on the factual elements known to IFB at the time of the development of the restructuring plan, such as the conclusion of major new contracts, a reduction in salary costs following a reduction in the workforce, and synergies forecast in the restructuring plan.
Komise proto učinila závěr, že tyto budoucí zisky byly předvídatelné v okamžiku přípravy restrukturalizačního plánu.
Consequently, the Commission concludes that these future profits were foreseeable at the time when the restructuring plan was prepared.
IFB bude dále přispívat ze svých finančních příjmů plynoucích z úroků připsaných na bankovních účtech IFB, které celkem dosahují 1,4 mil. EUR. Jak je popsáno v bodě 187, tyto budoucí příjmy byly předvídatelné v okamžiku přípravy restrukturalizačního plánu.
Later, IFB will contribute from its financial receipts, which result from accumulated interest on IFB’s bank accounts, and which amount to EUR 1,4 million in total. As described in point 187, these future receipts were foreseeable at the time when the restructuring plan was prepared.
Prodejem „nefinančního“ investičního majetku soukromým podnikům IFB přispěje ve výši 4,771 mil. EUR. Kromě prodeje různých aktiv v celkem nevelkém rozsahu, představujícím dohromady 0,271 mil. EUR, tvoří tuto část příspěvku hlavně vyřazení aktiv používaných na terminálu OCHZ v roce 2004.
By the sale of ‘non financial’ assets to private firms, IFB will contribute EUR 4 771 million. Besides the sale of various assets of relatively limited size, totalling EUR 0,271 million, this part of the contribution principally comprised the divestiture in 2004 of assets utilised at the OCHZ terminal.
Spoluvlastnická práva (50 %) na tato aktiva používaná v OCHZ byla postoupena za cenu 4,5 mil. EUR.
The co-ownership rights (50 %) to these assets utilised by OCHZ were ceded for a price of EUR 4,5 million.
Prodejem „finančního“ investičního majetku, tj. prodejem menšinových podílů soukromým podnikům, IFB zmobilizuje 9,287 mil. EUR. Tyto příjmy byly výsledkem zrušení investic do
IFB will release EUR 9,287 million by the sale of ‘financial’ assets, i.e. the sale of minority shareholdings in private firms. These revenues were generated by the divestiture of
Autocare Europe a IFB France v roce 2003,
Autocare Europe and IFB France in 2003,
GIE OCHZ, Brussels Port Invest SA a Brussels Terminal Intermodal SA v roce 2004 a
GIE OCHZ, Brussels Port Invest SA and Brussels Terminal Intermodal SA in 2004, and
CNC Ferry Boats Intermodal v roce 2005.
CNC Ferry Boats Intermodal in 2005.
Jak je popsáno v bodě 187, tyto budoucí příjmy byly předvídatelné v okamžiku přípravy restrukturalizačního plánu.
As described in point 187, these future receipts were foreseeable at the time when the restructuring plan was prepared.
Komise je toho názoru, že Belgie prokázala, že právě popsaným prodejem soukromým podnikům IFB redukovala své činnosti na hlavní podnikatelskou činnost (core business).
The Commission considers that Belgium has demonstrated that, by means of the sales to private firms described above, IFB has reduced its activities to its core business.
Byly získány za tržních podmínek a aniž by SNCB nebo belgický stát bankovním institucím poskytly záruky.
They have been obtained under market conditions, and without the offer of security on the part of SNCB or the Belgian State to the banking establishments.
A konečně IFB přispívá ve výši 1,105 mil. EUR, které pocházejí z mimořádných příjmů.
Finally, IFB is contributing EUR 1,105 million, arising from exceptional receipts.
Tyto mimořádné příjmy odpovídají zvýšení hodnoty dosaženému při prodeji nefinančního majetku (hlavně EAOS-vagonů a kolejových vozidel na terminálech).
These exceptional receipts correspond to capital increases achieved on the sale of non-financial assets (mainly of EAOS wagons and rolling stock at the terminals).
Komise učinila závěr, že vlastní příspěvek IFB do nákladů na restrukturalizaci činí 24,927 mil. EUR. Následující tabulka shrnuje všechny příspěvky IFB:
The Commission concludes that IFB’s own involvement in the restructuring costs amounts to EUR 24,927 million. The following table summarise all IFB’s contributions:
Zisky 2004 až 2006
Profits 2004 to 2006
Prodej nefinančního majetku
Sale of non-financial assets
Prodej finančního majetku
Sale of financial assets
Úvěry od soukromých bank
Credit entered into with private banks
Závěr o vlastním příspěvku
Conclusion on own contribution
Samotná společnost IFB vynaložila 30,26 mil. EUR, tj. 24 % těchto nákladů.
EUR 30,26 million, or 24 %, of these costs were borne by IFB itself.
V daném případě Komise připomíná, že pokyny z roku 1999 neukládají minimální úroveň vlastního příspěvku, ale pouze významný příspěvek.
In this case, the Commission recalls that the 1999 guidelines do not impose a minimum level of own contribution, but only a significant contribution.
Avšak vyžadují-li pokyny z roku 2004, které se v daném případě neuplatňují, vlastní příspěvek nad 50 %, Komise pokládá za užitečné připomenout mimořádně obtížné souvislosti restrukturalizace (na níž přímo závisí 250 pracovních míst v Belgii); rozsah omezení kapacit (omezení objemu železničních vagonů o 49 %; prodej několika terminálů); a důležitost kombinované dopravy – trhu, na němž IFB hlavně působí – v dopravní politice Evropské unie.
Nevertheless, inasmuch as the 2004 guidelines, which are not applicable in this case, insist upon an own contribution greater than 50 %, the Commission believes that it is useful to recall the particular difficulties of restructuring (upon which 250 jobs in Belgium directly depend); the scale of the reductions in capacity (reduction of 49 % of the rail wagons; handover of several terminals); and the importance of combined transport, the market in which IFB is principally active, to the European Union’s transport policy.
Komise dospěla k závěru, že 24 % podíl za těchto okolností představuje významný podíl, rovněž s ohledem na velikost podniku IFB a na jeho zničující finanční situaci před restrukturalizací.
The Commission concludes that, under these circumstances, and in view of the size of the IFB business and its disastrous financial situation prior to its restructuring, a shareholding of 24 % constitutes a significant shareholding.
Výroční zpráva a „jednou a dost“ (one time, last time)
Annual report and ‘one time, last time’
Pokyny z roku 1999 v bodech 45 a 48 uvádějí:
The 1999 guidelines state in points 45 and 48:
Komise musí mít možnost se ujistit prostřednictvím podrobných pravidelných zpráv předkládaných dotyčným členským státem, že restrukturalizační plán je řádně prováděn.
The Commission must be put in a position to make certain that the restructuring plan is being implemented properly, through detailed regular reports communicated by the Member State concerned. […]
Aby se zabránilo nespravedlivé pomoci podnikům, podpora na restrukturalizaci by měla být poskytnuta pouze jednou.
In order to prevent firms from being unfairly assisted, restructuring aid should be granted once only.
Pokud členský stát oznamuje Komisi plánovanou podporu na restrukturalizaci, musí uvést, zda dotyčný podnik v minulosti již obdržel podporu na restrukturalizaci, včetně podpory poskytnuté před vstupem těchto pokynů v platnost a včetně jakékoli neoznámené podpory.
When planned restructuring aid is notified to the Commission, the Member State must specify whether the firm concerned has in the past already received restructuring aid, including aid granted before entry into force of these Guidelines and any unnotified aid.
Pokud je tomu tak a pokud od ukončení restrukturalizačního období uplynulo méně než 10 let nebo bylo zastaveno provádění plánu, Komise obvykle povolí další podporu na restrukturalizaci jen za výjimečných a nepředvídatelných okolností, za které není společnost odpovědná.
If so, and where less than 10 years has elapsed since the restructuring period came to an end or implementation of the plan has been halted, the Commission will normally allow further restructuring aid only in exceptional and unforeseeable circumstances for which the company is not responsible.
Nepředvídatelná okolnost je taková, kterou nebylo možné předvídat v době, kdy byl restrukturalizační plán vypracován.“
An unforeseeable circumstance is one which could in no way be anticipated when the restructuring plan was drawn up.’
Jak již bylo konstatováno v rozhodnutí o zahájení řízení (bod 271), belgická vláda souhlasila, že bude Komisi poskytovat výroční zprávu, aby Komise měla možnost vyhodnotit, zda se restrukturalizační plán provádí v souladu se závazky belgických orgánů.
As already noted in the decision initiating the procedure (point 271), the Belgian Government agreed to provide the Commission with an annual report to allow the Commission to evaluate whether the restructuring plan was implemented in accordance with the commitments made by the Belgian authorities.
Jak bylo rovněž konstatováno v rozhodnutí o zahájení řízení (bod 271), kritérium „one time, last time“ bylo dodrženo.
As also noted in the decision initiating the procedure (point 271), the criterion ‘one time, last time’ has been respected.
Komise konstatuje, že Belgie začala protiprávně provádět část předmětných opatření a porušila přitom čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES.
The Commission finds that Belgium unlawfully implemented some of the measures in question in violation of Article 88(3) EC.
Nicméně přezkoumání opatření prokázalo, že částečně tato opatření nepředstavovala podporu a že zbývající část byla slučitelná se společným trhem,
However, the assessment of the measures has shown that, in part, they do not constitute aid, and as far as the rest are concerned, they are compatible with the common market,