natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Právě ve vztahu ke stávajícím zaměstnancům, na které se status definitivy již vztahuje, neboť právní úprava „DEKO“ se nevztahuje na status definitivy stávajících zaměstnanců, neměla OTE jiné alternativní řešení, než realizovat daný PPD.
However, with regard to existing employees who enjoy permanent status, given that the legislation does not affect the permanent status of existing employees, OTE had no alternative other than to implement a VRS.
Pro tyto zaměstnance, vzhledem k tomu, že podle PPD by dostali důchod odpovídající jejich stávajícímu platu, byl program méně lákavý, než pro zaměstnance, kteří dosud nedosáhli na vrchol tarifního platu (poslední dostanou důchod, jehož výše převyšuje výši jejich současného platu, neboť výše důchodu se stanoví podle výše platu, který by pobírali, pokud by pokračovali v zaměstnání po celou dobu náhradních let).
For these employees, because the pension received under the VRS would equal their current salary, the scheme is less attractive compared with employees who have not reached the top of the salary scale (the latter will receive a pension exceeding their current salary because their pension is calculated based on the projected salary achieved if they continued working during the notional years).
Pro účely zajištění co nejvyšší možné účasti v PPD byla zaměstnancům, kteří již dosáhli nejvyššího tarifního platu v OTE dodatečné odstupné (bonus) (motivační pobídka k odchodu).
In order to ensure maximum participation in the VRS, an extra incentive to leave is therefore provided to employees having already reached the top of OTE’s salary scale.
Je nutno zmínit se o tom, že všechny veřejně obchodovatelné společnosti EU jsou od roku 2005 povinny předkládat konsolidovanou závěrku dle IFRS.
It should be recalled that from 2005, all publicly-traded EU companies are required to prepare their consolidated accounts using the IFRS.
Viz nařízení (ES) č. 1725/2003 Komise ze dne 29. září 2003, kterým se přijímají některé mezinárodní účetní standardy v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 (Úř. věst. L 261, 13.10.2003, s. 1).
See Commission Regulation (EC) No 1725/2003 of 29 September 2003 adopting certain international accounting standards in accordance with Regulation (EC) No 1606/2002 of the European Parliament and of the Council (OJ L 261, 13.10.2003, p. 1).
SČH reprezentuje „tržní hodnotu“ PPD, tj. částku, kterou by musela uhradit OTE třetí osobě, pokud by tento převzal závazky OTE plynoucích z PPD.
The NPV represents the market value of the VRS, i.e. the amount that OTE would have to pay to a third party if this third party took over OTE’s obligations accruing from the VRS.
Musíme připomenout, že v rámci předchozích připomínek, předložených dne 20. prosince 2005, řecká vláda použila pro stanovení nominální hodnoty PPD, když nominální hodnota PPD byla stanovena ve výši 1161,0 milionu EUR, za úrokovou míru hodnotu WACC (průmětné ceny kapitálu) OTE ve výši 7,83 %.
It should be recalled that in their earlier submission on 20 December 2005, the Greek authorities, at a time when the nominal VRS was estimated at EUR 1161,0 million, had calculated the NPV of the VRS at EUR 863 million using as a discount rate OTE’s WACC (weighted averaged cost of capital) estimated at 7,83 %.
Viz poznámka pod čarou 13.
See footnote 13.
Toto byla odpověď řecké vlády na připomínky ze dne 4. listopadu 2005.
This was also the approach taken by the Greek authorities in their submissions of 4 November 2005.
V této věci se CRA ztotožňuje se závěry, ke kterým dospěla KPMG při auditu účetních výkazů OTE, na základě nichž byla stanovena výše úrokové sazby na 3 %.
In this respect, CRA International is in line with the certified accounts of OTE by KPMG, which also used a discount rate of 3 %.
Vzhledem k tomu, že KPMG odpovídala pouze za audit účetních výkazů OTE před zdaněním, nemusela stanovovat ČSH daného PPD po zdanění.
Having only the responsibility to verify OTE’s pre-tax accounts, KPMG did not need to calculate the post-tax NPV of the nominal VRS.
Členění této dodatečných nákladů je následující: zatížení OTE z titulu statusu definitivy: 322,9 milionů EUR, zatížení OTE z titulu vyšších mezd: 147,0 milionů EUR.
These extra costs are broken down as follows: burden to OTE of the permanent status: EUR 322,9 million, and burden to OTE of higher salaries: EUR 147,0 million.
Podle řecké vlády je OTE, stejně jako všechny ostatní soukromé společnosti, povinna odvádět povinný příspěvek na politiku zaměstnanosti, jak vyplývá z platné právní úpravy o sociálním zabezpečení.
According to the Greek authorities, OTE, like all other private companies, pays compulsory employer’s unemployment contributions as required under the applicable social security legislation.
Výše příspěvku činí 2,76 % (další část ve výši 1,33 % odvádí zaměstnanec).
This amounts to 2,76 %, while an additional 1,33 % is paid by the employee.
Řecká vláda dále prohlásila, že v ustanovení článku 24 nedávno schváleného zákona č. 3470/2006 je jednoznačně uvedeno, že na OTE a další instituce se již nevztahuje ustanovení zvláštního režimu, který jim skýtal právo na osvobození od daně z reklamy.
The Greek authorities also state that Article 24 of the recent Law No 3470/2006 clearly provides that OTE and other telecom service providers no longer enjoy a specific status that gives them the right to be exempted from the advertising tax.
Na základě zákona č. 1264/1982 jsou veřejné instituce nebo veřejně prospěšné společnosti osvobozeny od daně z reklamy, jejichž kapitál je z absolutní většiny v majetku řeckého státu.
Pursuant to Law No 1264/1982, public companies or utilities are exempted from the advertising tax only if their share capital belongs by absolute majority to the Greek State.
V důsledku toho jsou OTE a ostatní poskytovatelé telekomunikačních služeb povinni odvádět daň tzv. reklamní kolek.
Accordingly, OTE and all other telecom providers are now liable to pay the advertisement tax.
Podle řecké vlády se správní soud prvního stupně vyjádřil, že označení dané společnosti za veřejně prospěšnou není vázáno na její právní formu nebo právní rámec v němž podniká, ale souvisí výhradně s charakterem služeb, které tato společnost poskytuje.
According to the Greek authorities, the Administrative Court concluded that the characterization of a company as a public utility does not relate to its legal status, or to the legal framework within which it operates, but depends solely on the nature of the services it provides.
Takže v souladu se soudem společnosti, poskytující statky a služby považované pro společnost za životně nezbytné, jako jsou telekomunikace, rozvod vody nebo energií, jsou společnostmi veřejně prospěšnými.
Therefore, according to the Court, undertakings offering goods and services deemed vital for society, such as telecommunications, water supply and energy, constitute utilities.
Věc C-305/89, Itálie v. Komise, Sb. rozh. 1991, s. I 1603, bod 19.
Case C-305/89 Italy v Commission [1991] ECR I-1603, paragraph 19.
Věc C-278/92, Španělsko v. Komise, Sb. rozh. 1994, s. I 4103, bod 22.
Joined Cases C-278/92, C-279/92 and C-280/92 Spain v Commission [1994] ECR I-4103, paragraph 22.
Věc C-305/89, viz výše, bod 22.
Case C-305/89, loc. cit., paragraph 22.
Viz mj. rozhodnutí ve věci 30/59, De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg v. High Authority, Sb. rozh. 1961, s. 1, věc C-387/92, Banco Exterior de España, Sb. rozh. 1994, s. I 877, bod 13, věc C-241/94, Francie v. Komise, Sb. rozh. 1996, s. I 4551, bod 34 a věc C-256/97, DM Transport, Sb. rozh. 1999,s. I 3913, bod 19.
See, inter alia, the judgments in Case 30/59 De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg v High Authority [1961] ECR 1; Case C-387/92 Banco Exterior de España [1994] ECR I-877, paragraph 13; Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551, paragraph 34; and Case C-256/97 DM Transport [1999] ECR I-3913, paragraph 19.
Věc 173/73, Itálie v. Komise, Sb. rozh. 1974, s. 709, bod 15; ve stejné věci rozhodnutí ve věci C-301/87, Francie v. Komise, Sb. rozh. 1990, s. I 307, bod 41.
Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, recital 15; to the same effect, judgment in Case C-301/87 France v Commission [1990] ECR I-307, recital 41.
Věc T-157/01, viz výše, bod 57.
Case T-157/01, loc. cit., recital 57.
Věc 173/73, Itálie v Komise, Sb. rozh. 1974, s. 709, bod 13; věc C-310/85, Deufil, Sb. rozh. 1987, s. 901, bod 8; věc C-241/94, Francie proti Komisi, Sb. rozh. 1996, s. I 4551, bod 20.
Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraph 13; Case C-310/85 Deufil [1987] ECR 901, paragraph 8; Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551, paragraph 20.
Věc C-387/92, Banco Exterior, Sb. rozh. 1994, s. I 877, bod 13; věc C-241/94, Francie v. Komise, Sb. rozh. 1996, s. I 4551, bod 34.
Case C-387/92 Banco Exterior [1994] ECR I-877, paragraph 13; Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551, paragraph 34.
Věc C-5/01, Belgie v. Komise, Sb. rozh. 2002, s. I 1191, bod 39.
Case C-5/01 Belgium v Commission [2002] ECR I-1191, paragraph 39.
Věc 30/59, Gezamenlijke Steenkolenmijnen, Sb. rozh. 1961, s. 3, 29–30; věc C-173/73, Itálie v. Komise, Sb. rozh. 1974, s. 709, body 12 a 13; věc C-241/94, Francie v. Komise, Sb.rozh. 1996, s. I 4551, body 29, 35. Věc C-251/97, Francie v. Komise, Sb. rozh. 1999, s. I 6639, body 40, 46–47. Dále věc T-109/01, Fleuren Compost, Sb. rozh. 2004, s. II 127, bod 54.
Case C-30/59 Gezamenlijke Steenkolenmijnen [1961] ECR 3, paragraphs 29 and 30; Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraphs 12 and 13; Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551, paragraphs 29 and 35; Case C-251/97 France v Commission [1999] ECR I-6639, paragraph 40 and 46-47; see also Case T-109/01 Fleuren Compost [2004] ECR II-127, paragraph 54.
Věc 173/73, Itálie v. Komise, Sb. rozh. 1974, s. 709, bod 26; věc C-387/92, Banco Exterior de España, Sb. rozh. 1994, s. I 877, body 12 a 13 a věc C-280/00, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg, Sb. rozh. 2003, s. I 9919, bod 84, a zde uvedená judikatura.
Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraph 26; Case C-387/92 Banco Exterior de España [1994] ECR I-877, paragraphs 12 and 13; and Case C-280/00 Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg [2003] ECR I-9919, paragraph 84, and the judgments cited therein.
Věc C-482/99, Francie v. Komise, Sb. rozh 2002, s. I 4397, bod 40.
Case C-482/99 France v Commission [2002] ECR I-4397, paragraph 40.
Věc T-187/99, Agrana Zucker und Stärke AG v. Komise, Sb. rozh. 2001, s. I 1587, bod 74.
Case T-187/99 Agrana Zucker und Stärke AG v Commission [2001] ECR I-1587, paragraph 74.
Tyto překážky, totiž že vstup na řecký trh elektronické komunikace prostřednictvím podílu v OTE je nemožný, spočívají prozatím v mimořádně nepružných pracovních podmínkách v OTE a v tom, že její zaměstnanci užívají de facto statusu definitivy, což znemožňuje převzetí OTE jinými podnikatelskými subjekty.
These obstacles are due to the fact that entry to the Greek electronic communications market through the acquisition of OTE is prevented, to date, by the extremely inflexible employment conditions applied in OTE and by the fact that OTE employees enjoy a de facto permanent status, which prevents OTE from being taken over by other business groups.
Analogicky se ze stejných důvodů odchod z trhu formou opuštění její kontroly státem v současné době jeví zhola nemožným.
On the other hand, and for the same reasons, exit from the market, in the form of a relinquishment by the State of its control, seems at present extremely unlikely.
Například zaměstnanci s 30 lety pracovního poměru (nárok na důchod) mohou setrvat v pracovním poměru do dosažení věku 58 let nebo završení 35 let pracovního poměru podle toho, co nastane dříve.
For instance, employees with 30 years of service (right to a pension) could continue to work until they reached the age of 58 or completed 35 years of service, whichever happened first.
Tito zaměstnanci nejspíše dají přednost setrvání v pracovním poměru do doby jejich povinného odchodu do důchodu, aby si zvýšili základ pro stanovení výše svého důchodu.
Such employees would rather choose to continue working until mandatory retirement in order to increase the calculation base of their pension.
Jak bylo uvedeno řeckou vládou, mzdy rostou v OTE rychlejším tempem, než mzdy jinde a zaměstnanci OTE dávají obecně přednost setrvání v pracovním poměru ve společnosti, když důchod vychází z výše jejich poslední mzdy.
As the Greek authorities pointed out, salaries grow at a higher rate than pensions, and OTE employees generally prefer to continue working for the company since pensions are calculated by reference to the last salary.
Jak je výše uvedeno v 56. bodě odůvodnění, „řádný“ PPD se vztahuje pouze na zaměstnance, kteří splňují podmínky nároku na důchod, ale dosud nesplňují podmínku povinného odchodu do důchodu.
As mentioned in recital 56, the ‘regular’ VRS concerns only employees who have already acquired pension rights but have not yet fulfilled the conditions for mandatory retirement.
V řádném PPD není zohledněna možnost zápočtu „náhradních“ let, a proto jeho náklady nejsou kryty příspěvkem řeckého státu.
The regular VRS does not involve ‘notional’ years and therefore its costs are not covered by the Greek State’s contribution.
Viz poznámka pod čarou 45.
See footnote 34.
Viz poznámka pod čarou 17.
See above, footnote 17.
Rovněž je nutné poukázat na rozhodnutí Komise ve věci EDF (viz poznámka pod čarou 16).
Reference should also be made to the Commission’s decision in the EDF case (see footnote 16).
V případě EDF Komise označila opatření, kterým Francie zprostila energetické a plynárenské společnosti na území státu povinnosti přispívat na některé z důchodových nároků svých zaměstnanců nabytých v minulosti, v době, kdy společnosti byly státními monopoly, za slučitelná.
In EDF, the Commission declared compatible a measure whereby the French State relieved enterprises in the French electricity and gas sectors of the payment of some of the specific pension rights the employees had acquired in the past, at a time when companies were operating under a legal monopoly.
Komise usoudila, že v té době byly tyto společnosti chráněny vůči oborové konkurenci, a mohly tudíž zvýšenou měrou přispívat na důchodová práva, aniž by byly ovlivňovány nějakou významnou hospodářskou nevýhodou.
The Commission considered that at that time the companies were shielded from any intra-industry competition and could thus bear the higher pension rights without suffering any significant economic disadvantage.
Komise v jejich případě uznala, že „závazky z minulosti“ představovaly pro tyto společnosti významnou zátěž, když jsou nuceny působit vedle konkurenčních energetických a plynárenských podniků, které nebyly zatíženy takovýmito náklady z minulosti (143. bod odůvodnění rozhodnutí).
The Commission acknowledged that these ‘past liabilities’ represented a significant difficulty for these enterprises, once they were operating in competition with other electricity or gas enterprises that did not have to bear similar costs from the past (recital 143 of the Decision).
Komise posoudila poskytnutou pomoc za „cílenou k takové oborové restrukturalizaci“, nutnou a analogickou, neboť v ostatních směrech oborové transformace nebyla uvažována žádná státní pomoc (146. bod odůvodnění rozhodnutí).
The Commission regarded the aid granted ‘with the view to such sectoral reorganization’ as necessary and proportionate on the grounds that the other aspects of the sectoral reform did not involve any State aid (recital 146 of the Decision).
I když v daném případě řecký stát neposkytuje OTE odškodnění za důchodové závazky z minulosti, ani opatřením není sledována nějaká oborová transformace, jsou principy aplikované ve věci EDF v analogické míře uplatnitelné i v případě OTE.
Although in the present case the Greek State does not compensate OTE for past pension liabilities, nor is the measure aimed at a wider sectoral reorganisation, the principles laid down in EDF are applicable by analogy.
Tj. 19623315,16 × cena akcie OTE.
Namely, 19623315,16 × OTE share price.
Naopak, celou řadou zákonných opatření od roku 1994 do roku 2001 (zákon č. 2257/1994, 2768/1999, 2843/2000, 2873/2000 a 2937/2001 řecký stát požadoval po OTE, aby zajistila v jednotlivých případech (s vymezením horní hranice) příspěvek TAP-OTE), za účelem pokrytí provozního schodku penzijního fondu.
Quite the reverse, by a series of legislative acts from 1994 to 2001 (Laws No 2257/1994, 2768/1999, 2843/2000 and 2937/2001), the Greek State required OTE to make certain ad hoc (capped) payments to TAP-OTE in order to cover the pension fund’s operating deficits.
Konkrétně v roce 2001 byla OTE zákonem přinucena poskytnout jednorázovou částku ve výši 120 miliard drachem (asi 4 miliardy EUR) k pokrytí předpokládaného schodku TAP-OTE pro období let 2002–2011.
More particularly, in 2001 OTE was obliged by law to pay a lump sum of GDR 120 billion (around EUR 4 billion) to cover TAP-OTE’s deficits calculated for the years 2002-2011.
S ohledem na skutečnost, že OTE neměla žádnou povinnost zajistit prosperitu TAP-OTE, byly tyto platby realizovány navíc a nad rámec uvažovaných příspěvků OTE na sociální zabezpečení jako zaměstnavatele.
Since OTE had no obligation whatsoever to guarantee the viability of TAP-OTE, these were payments made over and above OTE’s own pension contributions as an employer.
Viz rozhodnutí Komise (Bez komentáře), věc EL/2006/0493 zahájení provozu volání z veřejné telefonní sítě poskytovaného z pevného místa, věc EL/2006/0494: zahájení provozu volání z jednotlivých veřejných telefonních sítí poskytovaného z pevného místa, a věc EL/2006/0495: Přenosové služby v rámci veřejné telefonní sítě pevných linek. http://circa.europa.eu/Public/irc/infso/ecctf/library?l=/ellda/adopted_measures&vm=detailed&sb=Title
See Commission Decisions (no comments), Case EL/2006/0493: call origination on the public telephone network provided at fixed location, Case EL/2006/0494: call origination on individual public telephone networks provided at fixed location, and Case EL/2006/0495: transit services in the fixed public telephone network. http://circa.europa.eu/Public/irc/infso/ecctf/library?l=/ellda/adopted_measures&vm = detailed&sb = Title
Rozhodnutí Komise (Bez komentáře) věc EL/2006/0372: velkoobchodní širokopásmový přístup do Řecka.
Commission Decision (no comments) Case EL/2006/0372: wholesale broadband access in Greece.
Rozhodnutí Komise (Bez komentáře) věc EL/2006/0491: minimální povinnosti u pronajímaných linek v Řecku.
Commission Decision (no comments) Case EL/2006/0491: the minimum set of leased lines in Greece.
V souladu s ustanoveními čl. 7 odst. 3 směrnice 2002/21/ΕS, Komise rovněž prověřila výše uvedená rozhodnutí a nápravná opatření přijatá NRÚ vůči OTE, aniž by vyjádřila závažné pochybnosti ve věci jejich slučitelnosti s právem Společenství nebo, obzvláště, se záměry uvedenými v čl. 8 odst. 2 písm. b) rámcové směrnice, kde je, mimo jiné, stanovena povinnost NRÚ, aby v rámci svých rozhodovacích pravomocí zajistila „aby nedocházelo k narušování nebo omezování hospodářské soutěže v odvětví elektronických komunikací“.
Pursuant to Article 7(3) of Directive 2002/21/EC, the Commission has also examined the above mentioned decisions and remedies imposed by the regulatory authority on OTE and has not expressed any serious doubts as to their compatibility with Community law and in particular with the objectives referred to in Article 8(2)(b) of the Framework Directive, including the obligation on national regulatory authorities to ensure, through their decision-making powers ‘that there is no distortion or restriction of competition in the electronic communications market’.
Dne 29. listopadu 2006 NRÚ uložila OTE pokutu v celkové výši 3 miliony EUR, z čehož 1000000 EUR za porušování ustanovení rámcových opatření (výběr poskytovatelů) a 2000000 EUR za zneužívání dominantního postavení při odmítnutí poskytnutí přístupu k síti, ovlivňování trhu a zneužívání ekonomické závislosti.
Thus, on 29 November 2006, the regulatory authority fined OTE a total of EUR 3 million, that is EUR 1000000 for breach of the existing regulatory framework (carrier pre-selection) and EUR 2000000 for an abuse of a dominant position (refusal to provide network access, leverage of market power, and abuse of a relation of economic dependency).
Dále pak 2. března 2007, v rámci řízení předběžných opatření, NRÚ vydal na žádost některých alternativních poskytovatelů dvě „dočasná nařízení“, kteří se cítili ohroženi pohrůžkou OTE o přerušení připojení z důvodů jejich vysokých závazků vůči OTE po lhůtě splatnosti.
Finally, on 2 March 2007, in the context of an injunction relief procedure, the authority issued two temporary orders, following a request filed by a number of alternative providers which OTE threatened with interconnection interruption, invoking the fact that these providers allegedly owed OTE significant debts.
Zmíněné nařízení prozatím brání OTE přistoupit k přerušení připojení do doby, než NRÚ prošetří, zda požadavky OTE spadají do rámce řízení o urovnání sporů s platným provozním rámcem.
The measure temporarily prohibits OTE from interrupting the interconnection until the authority has decided on whether OTE’s claims are founded in the context of a dispute settlement procedure in accordance with the current regulatory framework.
Viz tisk vydaný EETT ze dne 2. března 2007.
See press release issued by EETT on 2 March 2007.
Jak potvrdila řecká vláda, i pokud skutečně OTE v minulosti nebyla povinna k dani z reklamy, byla na tom vždy shodně jako její konkurence, když podle řecké platné právní úpravy žádný jiný poskytovatel telekomunikačních služeb nebyl povinen platit tuto daň.
As the Greek authorities have confirmed, even if it is true that OTE did not pay the tax in the past, it has always been in the same position as its competitors since no other telecommunication service provider was liable to pay the tax under Greek law.
Dle znění čl. 19 odst. 2 zákona č. 1264/1982 jsou veřejné instituce nebo veřejně prospěšné společnosti zproštěny povinnosti k dani z reklamy.
In accordance with Article 19(2) of Law No 1264/1982, public undertakings or utilities were exempted from the payment of the advertisement tax.
V roce 2005 se správní soud prvního stupně (Rozhodnutí č. 9564/2005) vyslovil ve smyslu, že „veřejná služba“ a „obecný prospěch“, jak jsou popisovány zákonem 1264/1982, musí být vykládány v tom smyslu, že každá telekomunikační instituce, která získala licenci na poskytování telekomunikačních služeb je vhodným subjektem k udělení výjimky z daně za reklamu, nezávisle na právní formě coby veřejné nebo soukromé společnosti.
In 2005, the Administrative Court of First Instance (Decision No 9564/2005), ruled that the notions of ‘public service’ and ‘utilities’ in Law No 1264/1982 should be interpreted as meaning that any licensed telecoms operator providing telecommunications services is eligible for exemption from the advertising tax irrespective of its status as a public or private company.
Tudíž z této výjimky neplynulo OTE žádné výhodnější postavení vůči konkurenci.
As a result, the exemption did not put OTE in any advantageous position vis-à-vis its competitors.
o státní podpoře C 37/05 (ex NN 11/04) poskytnuté Řeckem – Rezervní fond osvobozený od zdanění
on State aid C 37/05 (ex NN 11/04) implemented by Greece — tax-exempt reserve fund
(oznámeno pod číslem K(2008) 3251)
(notified under document number C(2008) 3251)
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními [1],
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provision cited above [1],