natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Komise v širším smyslu dospěla k závěru, že náklady na důchody, které musí společnost La Poste nést na základě zákona z roku 1990, jsou obvyklými náklady [54].
By extension, the Commission concludes that the retirement costs borne by La Poste under the 1990 Law are normal costs [54].
Jelikož předmětná opatření umožňují nenést náklady, které by za normálních okolností zatěžovaly vlastní finanční zdroje společnosti La Poste, je subjektu těmito opatřeními poskytnuta výhoda ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
And so, since the measures under review would relieve La Poste of costs that would normally have had to be financed from its own financial resources, these measures confer on the operator an advantage within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Předmětná výhoda je selektivní, neboť se vztahuje pouze na společnost La Poste.
The advantage in question is selective since it concerns only La Poste.
Neexistuje-li vnější referenční rámec, není toto omezení odůvodněno povahou a strukturou předmětného režimu.
In the absence of any exogenous reference framework, this restriction is not justified by the nature and general scheme of the system under review.
Existence neobvyklého nákladu/zahájení řízení
Existence of an abnormal charge/initiation of the procedure
V rozhodnutí o zahájení řízení je podrobně popsán rozsudek ve věci Combus, v němž Soud prvního stupně považuje za „neobvyklé“ náklady vyplývající z výsadního postavení zaměstnanců podniku, který po reformě řídí své pracovníky podle obecného práva, tedy podle stejného práva jako jeho konkurenti.
The decision to initiate the procedure discusses in detail the Combus ruling, in which the Court of First Instance seems to regard as ‘abnormal’ charges resulting from the exceptional status of the personnel of an undertaking which, in the wake of a reform, finds itself in a situation governed by ordinary law and thus identical to that of its competitors as regards personnel management. The Court of First Instance states ‘The measure in question had been introduced to replace the privileged and costly status of the officials employed by Combus with the status of employees on a contract basis comparable to that of employees of other bus transport undertakings competing with Combus. The intention was thus to free Combus from a structural disadvantage it had in relation to its private-sector competitors.
Soud tak prohlásil [55]: „Cílem předmětného opatření bylo nahradit výsadní a nákladné postavení úředníků zaměstnaných společností Combus postavením smluvních pracovníků, které je srovnatelné s postavením zaměstnanců jiných podniků autobusové dopravy, které jsou se společností Combus v hospodářské soutěži.
Article 87(1) EC is aimed merely at prohibiting advantages for certain undertakings and the concept of aid covers only measures which lighten the burdens normally assumed in an undertaking's budget and which are to be regarded as an economic advantage which the recipient undertaking would not have obtained under normal market conditions.
Jediným cílem čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES je však zakázat výhody, které zvýhodňují některé podniky, neboť pojem podpora se vztahuje pouze na zásahy, které snižují náklady, jež obvykle zatěžují rozpočet podniku a jež mohou být považovány za hospodářskou výhodu, kterou by podnik, jenž je příjemcem, za obvyklých tržních okolnostech nezískal. […].
Moreover, instead of paying the DKK 100 million directly to the officials employed by Combus, the Danish Government could have obtained the same result by reassigning those officials, without paying any particular bonus, which would have enabled Combus to employ immediately employees on a contract basis falling under private law.’
Obecně je nejprve třeba podotknout, že rozhodnutí ve věci Combus nebylo potvrzeno Soudním dvorem.
In general, it must first be recalled that the Combus ruling has not been confirmed by the Court of Justice.
Některé prvky judikatury Soudního dvora jsou v rozporu s domněnkou, podle níž náhrada strukturální nevýhody vylučuje posouzení zásahu jako podpory.
Certain points in its case law contradict the assumption that compensation for a structural disadvantage would rule out any classification as aid.
Soudní dvůr tak stále tvrdil, že existence podpory má být hodnocena s ohledem na dopady, a nikoli podle příčin nebo cílů státních zásahů [56].
For instance, it has consistently ruled that the existence of aid was to be assessed in relation to the effects and not the causes or objectives of state intervention [56].
Soudní dvůr rovněž zdůraznil, že pojem podpora se vztahuje i na výhody, které byly poskytnuty veřejnými orgány a jež v různých podobách snižují náklady, které za normálních okolností zatěžují rozpočet podniku [57].
It has also maintained that the concept of aid covers advantages granted by the public authorities that, in various forms, mitigate the charges normally included in the budget of an undertaking [57].
Soudní dvůr rovněž jasně uvedl, že náklady na odměňování zaměstnanců ze své podstaty zatěžují rozpočet podniků bez ohledu na to, zda tyto náklady vyplývají ze zákonných povinností nebo kolektivních smluv [58] či nikoli. V tomto rámci měl Soudní dvůr za to, že skutečnost, že státní opatření mají kompenzovat dodatečné náklady, neznamená, že nemají být posuzovány jako podpora.
It has also clearly indicated that the costs linked to employee pay naturally place a burden on the budgets of undertakings, irrespective of whether or not those costs stem from legal obligations or collective agreements [58].
Francie však zřetelně požaduje, aby byla uplatněna zásada přijatá soudem při rozsudku ve věci Combus, a tvrdí, že oznámená reforma společnost La Poste pouze zbavuje „neobvyklého“ nákladu.
However, France emphatically calls for application of the principle laid down by the Court of First Instance in Combus, stating that the notified reform simply relieves La Poste of an ‘abnormal’charge.
Komise musí zdůraznit, že tuto věc od věci Combus odlišují podstatné prvky, jak dokládají následující údaje:
The Commission must point out that material factors distinguish the Combus case from the present case, including the following:
Náhrady se platí přímo úředníkům zaměstnaným společností Combus, zatímco opatření, jež jsou předmětem tohoto rozhodnutí, se týkají příspěvků „zaměstnavatele“, tedy společnosti La Poste.
The compensation is paid direct to the civil servants employed by Combus whereas the measures under scrutiny in this decision concern the ‘employer's’ contributions made by La Poste.
Komise má za to, že Francie ve skutečnosti nemá možnost ve veřejné správě opětovně zaměstnat 180000 úředníků společnosti La Poste.
The Commission takes the view that, in practice, France would not be able to re-integrate the 180000 civil servants working for La Poste into the administration.
Francie píše, že pro úředníky působící ve společnosti La Poste neexistuje žádná možnost zásadního nebo plnoprávného „návratu“ do veřejné správy.
France comments that civil servants working at La Poste have no fundamental or automatic right to ‘return’ to the administration.
Státní úředníci působící ve společnosti La Poste jsou skupinou zaměstnanců se zvláštním postavením.
They belong to the category defined by their special status.
A priori tedy nejsou způsobilí pro výkon činností mimo společnost La Poste a nelze je nutit, aby pokračovali v kariéře mimo společnost La Poste.
They are not, therefore, eligible a priori to work outside La Poste and, at the same time, there is no way of compelling them to do so.
Navíc opětovné zaměstnání 180000 úředníků působících ve společnosti La Poste je ztíženo jejich profesní kvalifikací.
What is more, re-integrating 180000 civil servants poses problems of professional qualifications.
Francie totiž zdůraznila, že překážkou pro opětovné zaměstnání poštovních úředníků je nedostatek volných míst, pro něž se požaduje kvalifikace rovnocenná kvalifikaci poštovních úředníků.
One obstacle to any re-integration that is emphasised by France has to do with the existence of available posts requiring equivalent qualifications.
Jedná se o specifickou překážku související se společností La Poste.
This is a problem specific to La Poste.
Struktura kvalifikace úředníků působících ve společnosti La Poste se výrazně liší od struktury kvalifikace úředníků ve státní správě.
The qualification structure of civil servants working for La Poste differs significantly from that of civil servants in public administration.
Státní úředníci působících ve společnosti La Poste mají většinou nízkou kvalifikaci, zatímco orgány státní správy a místní samosprávy hledají většinou vedoucí pracovníky s vyšší kvalifikací.
The majority of civil servants working for La Poste occupy low-skilled non-executive posts, whereas the needs of state, regional and local administrations correspond primarily to executive posts requiring higher-level qualifications.
Státním zásahem ve věci Combus mělo být nahrazeno výsadní a nákladné postavení úředníků zaměstnaných společností Combus postavením smluvních zaměstnanců, jež je srovnatelné s postavením zaměstnanců jiných podniků autobusové dopravy, které jsou se společností Combus v hospodářské soutěži.
The relevant state measure in the Combus case was designed to replace the privileged and costly status of civil servants working for Combus by contract agent status comparable to that of employees of other bus transport companies competing with Combus.
Na rozdíl od toho opatření projednávané v tomto rozhodnutí postavení a nároky úředníků společnosti La Poste [60] nemění.
By contrast, the status and rights of civil servants working for La Poste remain unchanged as a result of the measures under review [60].
Toto postavení a tyto nároky se liší od postavení a nároků zaměstnanců konkurenčních podniků společnosti La Poste pracujících na základě soukromoprávního smluvního vztahu.
That status and those rights are different from those of the employees under private law working for companies competing with La Poste.
Komise navíc v otázce údajného „výsadního a nákladného“ postavení úředníků La Poste ve srovnání se zaměstnaneckými podmínkami pracovníků konkurentů společnosti La Poste na základě bilančních údajů zveřejněných dvěma bankami [61] porovnala celkové mzdové náklady těchto bank a celkové mzdové náklady na úředníky společnosti La Poste.
Incidentally, as regards the allegedly ‘privileged and costly’ status of civil servants working for La Poste compared with the employment conditions of the employees of La Poste's competitors, the Commission has carried out a comparison based on the balance-sheet figures published by two banks [61] between those banks' aggregate wage costs and the aggregate wage costs of civil servants working for La Poste.
Výsledky ukazují, že průměrné celkové mzdové náklady v dotčených bankách velmi pravděpodobně převyšují celkové průměrné mzdové náklady na úředníky společnosti La Poste (nebo se jim přinejmenším rovnají).
The findings show that average aggregate wage costs at the banks in question are most likely higher than (or at least equal to) the average aggregate wage costs of civil servants working for La Poste.
Vzhledem k tomu, že došlo k uvedenému průzkumu, Francie uznává, že nemá přístup k náležitým a důvěryhodným informacím ohledně průměrných nákladů na smluvního zaměstnance konkurenčních podniků společnosti La Poste [62].
Questioned on this point, France acknowledges that it does not have access to reliable and relevant information on the average costs of an employee working on a contract basis for La Poste's competitors [62].
Může tedy využít odhadu, aby se pokusila prokázat, že v případě stejného služebního věku jsou průměrné náklady na úředníky zaměstnané společností La Poste vyšší než „podobné“ průměrné náklady na zaměstnance se smlouvou na dobu neurčitou, a to jak v případě činností „listovní zásilky a balíky“, tak v případě bankovních činností.
It then carries out an approximation in an attempt to demonstrate that, given equal seniority, the average cost of civil servants working for La Poste exceeds the average cost of ‘similar’ employees working on the basis of contracts of indeterminate duration (CDIs), whether in the ‘mail/parcels’ sector or in the banking sector.
Odhad vychází z domněnky, kterou si Francie zvolila a podle níž průměrné náklady na soukromoprávního zaměstnance společnosti La Poste jsou srovnatelné s průměrnými náklady na zaměstnance konkurenční společnosti ve stejném odvětví.
The approximation is based on the assumption made by France that the average cost of an employee working under private law for La Poste is comparable to that of an employee of a competitor in the same sector.
Komise má za to, že tuto domněnku nelze přijmout, neboť nezohledňuje základní náležitosti pro vymezení platů, zejména účinky známosti obchodní značky zaměstnavatele.
The Commission takes the view that this assumption is unacceptable since it disregards fundamental elements of the definition of wages, and in particular the effects associated with the employer's image.
Kladný obraz obchodní značky společnosti La Poste, včetně například dlouhodobého kariérního výhledu, tak společnosti umožňuje vyplácet nižší mzdy než konkurenční společnosti, které nemají stejný obraz obchodní značky.
With a positive image, and for example, with the ability to offer long-term career prospects, La Poste would thus be able to pay lower wages than competitors that did not have the same image.
Proto se Komise domnívá, že Francie přesvědčivým způsobem neprokázala, že postavení úředníků společnosti La Poste je „výsadní a nákladné“ ve srovnání se zaměstnaneckými podmínkami konkurentů společnosti La Poste.
This is why, without ruling the possibility out, the Commission considers that France has not convincingly demonstrated that the status of civil servants working for La Poste was both ‘privileged and costly’ compared with the employment conditions of employees of La Poste's competitors.
Souvislosti v oblasti hospodářské soutěže spjaté s činnostmi společnosti Combus byly odlišné od souvislostí, v nichž se vyvíjí společnost La Poste.
The competitive background in which Combus was operating differed from that for La Poste.
Akciová společnost Combus A/S musela provádět dopravní činnost na obchodním základě a působit na trhu za srovnatelných konkurenčních podmínek jako soukromé autobusové společnosti.
Combus had to conduct its transport business on a commercial basis and operate on a market under conditions of competition comparable to those for private bus companies.
Veřejné dopravní podniky přenechávají na základě výběrových řízení provoz autobusové dopravy soukromým a veřejným společnostem.
After a tendering procedure, public transport companies divest their bus transport operations to private and public undertakings.
Podle pravidel, jimiž se řídí výběrová řízení, se zakázky přidělují podle „hospodářsky nejvýhodnější nabídky“, aniž by se zohledňovala soukromoprávní či veřejnoprávní forma předkladatele.
Under the tendering rules, the contracts are awarded to the ‘economically most advantageous bid’, irrespective of the private or public nature of the tenderer.
Společnost La Poste působí v rozsáhlém monopolním odvětví, v němž jsou jiné hospodářské tlaky.
La Poste has a wide-ranging monopoly where economic constraints operate differently.
Komise má za to, že faktické rozdíly mezi věcí Combus a projednávanou věcí jsou dostačující pro zdůvodnění odlišného posuzování obou věcí.
The Commission considers that the factual differences between the Combus case and the case at issue are sufficient to justify a different reasoning in each case.
„Niterný“ přístup navrhovaný Francií Komise nepovažuje za vhodný, zejména kvůli tomu, že počet úředníků je konečný (nábor dalších byl ukončen), a podnik vznikl teprve nedávno.
Lastly, the ‘intrinsic’ approach proposed by France is not deemed appropriate by the Commission, in particular because of the characteristics of the (closed) population of civil servants concerned and the recent establishment of the undertaking.
Francie ostatně tento názor sdílí.
This view is, in any case, shared by France.
Výpočty Francie rovněž srovnávají skutečně vynaložené náklady společnosti La Poste (a tedy zahrnující mezní hodnotu z roku 1998) a náklady, které by společnost La Poste vynaložila, pokud by při svém založení dne 1. ledna 1991 zavedla nový důchodový režim nabízející stejná plnění, ale spravovaný prostřednictvím kapitalizace.
Moreover, the calculations made by France compare the real costs incurred by La Poste (including therefore the 1998 cap) with those it would have incurred if, when set up on 1 January 1991, it had brought in a new retirement scheme that provided the same benefits but was funded.
Podle Komise se takové srovnání ukazuje jako příliš hypotetické a není možné z něj vyvodit náležité závěry o podpůrné povaze předmětných opatření.
According to the Commission, this comparison is far too hypothetical to permit any relevant conclusions to be drawn as to the nature of the aid measures under review.
Narušení podmínek hospodářské soutěže
Distorting the conditions of competition
Předmětná opatření poskytují selektivní hospodářskou výhodu, neboť se vztahují na jediný podnik, společnost La Poste [63].
The measures under review confer a selective economic advantage since only one undertaking, La Poste [63], is involved.
V zásadě taková opatření hrozí narušením podmínek hospodářské soutěže [64].
In principle, such measures threaten to distort the conditions of competition [64].
Z výše uvedených bodů odůvodnění a na základě příslušné judikatury zahrnující rozsudek ve věci Combus vyplývá, že předmětná opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
In the light of the relevant case law, including Combus, it follows that the measures in question constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Protiprávnost podpory
Unlawful nature of the aid
Mezní hodnota z roku 1998 byla zavedena bez předchozího oznámení Komisi.
The 1998 cap was imposed without giving the Commission prior notification.
Je tedy protiprávní.
It is therefore unlawful.
Komise v této souvislosti podotýká, že mezní hodnota měla dopad jak na liberalizované trhy, tak na činnosti spadající pod zákonný monopol.
The Commission would point out here that the cap produced effects both on liberalised markets and on activities covered by a statutory monopoly.
Společnost La Poste tedy nevykonávala výhradně monopolní činnosti [65].
La Poste did not, therefore, engage exclusively in monopolistic activities [65].
Mezní hodnotu proto nelze považovat za stávající podporu.
The cap cannot, therefore, be regarded as existing aid.
Reforma z roku 2006 byla Komisi oznámena.
The 2006 reform was notified to the Commission.
Její provádění je pozastaveno, neboť společnost La Poste dále vyplácí příspěvek „zaměstnavatele“, který vyplývá z mezní hodnoty z roku 1998.
Its implementation has been suspended insofar as La Poste is still paying the ‘employer's’ contribution resulting from the 1998 cap.
Reforma z roku 2006 tedy nezačala být prováděna.
The 2006 reform has not, therefore, been carried out.
Slučitelnost podpor se společným trhem
Compatibility of the aid measures with the common market
Obecný rámec pro posouzení slučitelnosti předmětné podpory
General framework for examining the compatibility of the aid measures under review
Výjimky stanovené v čl. 87 odst. 2 Smlouvy týkající se podpor sociální povahy poskytovaných jednotlivým spotřebitelům, podpor určených k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi a podpor poskytovaných hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo nejsou v tomto případě zjevně relevantní.
The derogations provided for in Article 82(2) of the Treaty in respect of aid having a social character that is granted to individual consumers, aid to make good the damage caused by natural disasters or exceptional occurrences and aid granted to the economy of certain areas of the Federal Republic of Germany are clearly irrelevant in the case under consideration.
Pokud jde o výjimky v čl. 87 odst. 3 Smlouvy, Komise konstatuje, že cílem dotčené podpory není napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, že nepředstavuje významný projekt evropského zájmu a že jejím cílem není ani napravovat vážnou poruchu v hospodářství Francie.
As regards the derogations provided for in Article 87(3) of the Treaty, the Commission notes that the aid measures in question are not designed to promote the economic development of areas where the standard of living is abnormally law or where there is serious underemployment, that they do not constitute a project of European interest and that they are not aimed at remedying a serious disturbance in the French economy.
Není určena ani na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví.
Nor are they designed to promote culture or heritage conservation.
Je třeba posoudit, zda mohou být opatření Komisí prohlášena za slučitelná podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, podle nějž podpora určená k usnadnění rozvoje určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí může být prohlášena za slučitelnou se společným trhem, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
It should be examined whether the measures can be declared compatible by the Commission pursuant to Article 87(3)(c) of the Treaty, which states that aid to facilitate the development of certain economic activities or of certain economic areas may be declared compatible with the common market where such aid does not adversely affect trading conditions to an extent contrary to the common interest.
Komise dále připomíná, že Francie se nedovolávala čl. 86 odst. 2 Smlouvy jako zdůvodnění slučitelnosti podpory poskytnuté společnosti La Poste.
The Commission would also point out that France has not invoked Article 86(2) of the Treaty as justification for the compatibility of the aid granted to La Poste.
Analýza dopadů podpory – míra narušení hospodářské soutěže
Analysis of the effects of the aid measures — intensity of the distortion of competition
Vzhledem k povaze a dopadům reformy, která vyrovnává příspěvky společnosti La Poste s příspěvky jejích konkurentů, se Komise domnívá, že hodnocení slučitelnosti podpory musí být vedeno se zřetelem k nastolení rovných podmínek („level playing field“), pokud jde o povinné daňové a sociální příspěvky, mezi společností La Poste a jejími konkurenty v oblastech listovních zásilek / balíků a finančních služeb, jež jsou hlavními činnostmi společnosti La Poste [66].
In view of the nature and effects of the reform, which aligns the contributions made by La Poste on those of its competitors, the Commission considers that the assessment of the compatibility of the aid measures must be carried out with regard to the establishment of a level playing field for social security contributions and tax payments between La Poste and its competitors in the mail/parcels and financial services sectors, which make up the bulk of La Poste's activities [66].
Aby Komise analyzovala dopady podpory a zhodnotila míru narušení hospodářské soutěže, musí na základě závazků Francie nejprve posoudit úroveň příspěvků, které společnost La Poste hradí ve srovnání se svými konkurenty.
In order to analyse the effects of the aid and to assess the intensity of the distortion of competition, the Commission must first examine the level of contributions paid by La Poste as compared with its competitors, taking into account the commitments given by France.
Komise poté zjistí, co by se stalo, kdyby společnost La Poste neobdržela předmětnou podporu.
The Commission will then see what would have happened if La Poste had not received the aid in question.
Budou tedy analyzovány jak pozitivní, tak negativní dopady podpory.
The positive effects of the aid will then be examined, together with their negative effects.
Bude tedy možné učinit bilanci celkové slučitelnosti.
It will then be possible to take overall stock of the situation.
Úroveň příspěvků hrazených společností La Poste
Level of contributions paid by La Poste
Komise velmi důkladně prostudovala mechanismus výpočtu MKS.
The Commission has looked very closely at the mechanism for calculating the TEC.