natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Krátkodobé kultury jaterních buněk savců se zpravidla zakládají perfuzí jater kolagenasou in situ a umožní se, aby se čerstvě disociované jaterní buňky zachytily na vhodném povrchu.
Short-term cultures of mammalian liver cells are usually established by perfusing the liver in situ with collagenase and allowing freshly dissociated liver cells to attach themselves to a suitable surface.
Jaterní buňky z negativní kontroly by měly vykazovat životaschopnost (5) alespoň 50 %.
Liver cells from negative control animals should have a viability (5) of at least 50 %.
Stanovení UDS
Determination of UDS
Čerstvě izolované jaterní buňky savců se obvykle vhodnou dobu, např. tři až osm hodin, inkubují s médiem obsahujícím 3H-TdR.
Freshly isolated mammalian liver cells are incubated usually with medium containing 3H-TdR for an appropriate length of time, e.g. 3-8 hours.
Na konci inkubační doby by mělo být médium z buněk odstraněno a buňky poté mohou být inkubovány s médiem obsahujícím přebytek neznačeného thymidinu, aby byla snížena neinkorporovaná radioaktivita („cold chase“).
At the end of the incubation period, medium should be removed from the cells, which may then be incubated with medium containing excess unlabelled thymidine to diminish unincorporated radioactivity (‘cold chase’).
Buňky se poté promyjí, fixují a vysuší.
The cells are then rinsed, fixed and dried.
Při delší inkubační době nemusí být snížení radioaktivity nezbytné.
For more prolonged incubation times, cold chase may not be necessary.
Preparáty se ponoří do autoradiografické emulse, exponují se v temnu (např. v chladu 7 až 14 dnů), vyvolají se, obarví a spočítají se exponovaná zrna stříbra.
Slides are dipped in autoradiographic emulsion, exposed in the dark (e.g. refrigerated for 7-14 days), developed, stained, and exposed silver grains are counted.
Z každého zvířete se připraví dva až tři preparáty.
Two to three slides are prepared from each animal.
Preparáty by měly obsahovat dostatečný počet morfologicky normálních buněk, aby mělo hodnocení UDS výpovědní hodnotu.
The slide preparations should contain sufficient cells of normal morphology to permit a meaningful assessment of UDS.
Preparáty se pod mikroskopem prohlédnou na známky zjevné cytotoxicity (např. na pyknosu, sníženou úroveň značení radioaktivním izotopem).
Preparations are examined microscopically for signs of overt cytotoxicity (e.g. pyknosis, reduced levels of radiolabelling).
Před počítáním zrn by měly být preparáty kódovány.
Slides should be coded before grain counting.
Zpravidla se vyšetřuje 100 buněk na každé zvíře alespoň ze dvou preparátů; vyšetření méně než 100 buněk/zvíře by mělo být zdůvodněno.
Normally 100 cells are scored from each animal from at least two slides; the scoring of less than 100 cells/animal should be justified.
Při počítání zrn se jádra v S-fázi nevyšetřují, ale podíl buněk v S-fázi může být zaznamenán.
Grain counts are not scored for S-phase nuclei, but the proportion of S-phase cells may be recorded.
Množství 3H-TdR inkorporovaného do jader a cytoplasmy morfologicky normálních buněk doložené navrstvením zrn stříbra by mělo být stanoveno vhodnou metodou.
The amount of 3H-TdR incorporation in the nuclei and the cytoplasm of morphologically normal cells, as evidenced by the deposition of silver grains, should be determined by suitable methods.
Počet buněk se stanoví z počtu zrn odpovídajících buněčným jádrům (NG) a z průměrného počtu zrn v cytoplasmatických oblastech (CG) odpovídajících jádrům.
Grain counts are determined over the nuclei (nuclear grains, NG) and nucleus equivalent areas over the cytoplasm (cytoplasmic grains, CG).
Jako hodnota CG se použije buď počet buněk pro nejsilněji označenou oblast cytoplasmy, nebo průměrná hodnota dvou až tří náhodně vybraných oblastí v blízkosti dotyčných buněčných jader.
CG counts are measured by either taking the most heavily labelled area of cytoplasm, or by taking an average of two to three random cytoplasmic grain counts adjacent to the nucleus.
Po odpovídajícím zdůvodnění mohou být použity i jiné postupy stanovení počtu buněk (např. počítání celých buněk) (6).
Other counting methods (e.g. whole cell counting) may be used if they can be justified (6).
Měly by být uvedeny údaje pro jednotlivé preparáty a zvířata.
Individual slide and animal data should be provided.
Odečtením hodnoty CG od hodnoty NG by měl být vypočten pro každou buňku, pro každé zvíře a pro každou dávku a čas čistý počet zrn odpovídajících buněčným jádrům (NNG).
Net nuclear grain (NNG) counts should be calculated for each cell, for each animal and for each dose and time by subtracting CG counts from NG counts.
Jestliže jsou počítány „opravované“ buňky, měla by být kritéria pro definování „opravovaných“ buněk odůvodněna a založena na dosavadních nebo souběžných údajích o negativních kontrolách.
If ‘cells in repair’ are counted, the criteria for defining ‘cells in repair’ should be justified and based on historical or concurrent negative control data.
Numerické výsledky mohou být zhodnoceny statistickými metodami.
Numerical results may be evaluated by statistical methods.
Mají-li být použity, měly by být statistické testy vybrány a odůvodněny před provedením studie.
If used, statistical tests should be selected and justified prior to conducting the study.
Mezi příklady kritérií pro pozitivní nebo negativní odpověď patří:
Examples of criteria for positive/negative responses include:
hodnota NNG leží nad prahovou úrovní, která je zdůvodněna na základě dosavadních údajů laboratoře; nebo
NNG values above a pre-set threshold which is justified on the basis of laboratory historical data; or
hodnota NNG je významně vyšší než hodnota pro souběžnou kontrolu;
NNG values significantly greater than concurrent control;
hodnota NNG leží na dosavadní prahové hodnotě nebo pod ní; nebo
NNG values within/below historical control threshold; or
hodnota NNG není významně vyšší než hodnota pro souběžnou kontrolu.
NNG values not significantly greater than concurrent control.
Měla by být uvažována biologická relevance údajů, tj. měly by být vzaty v úvahu parametry, jako jsou variabilita zvířat, vztah dávky a odpovědi a cytotoxicita.
The biological relevance of data should be considered: i.e. parameters such as inter-animal variation, dose-response relationship and cytotoxicity should be taken into account.
Pozitivní výsledky zkoušky na UDS v jaterních buňkách savců in vivo znamenají, že zkoušená látka indukuje v jaterních buňkách savců in vivo poškození DNA, které lze opravit neplánovanou syntézou DNA in vitro.
A positive result from the UDS test with mammalian liver cells in vivo indicate that a test substance induces DNA damage in mammalian liver cells in vivo that can be repaired by unscheduled DNA synthesis in vitro.
Negativní výsledky znamenají, že zkoušená látka za podmínek zkoušky neindukuje poškození DNA, které lze detekovat touto zkouškou.
A negative result indicates that, under the test conditions, the test substance does not induce DNA damage that is detectable by this test.
Měla by být diskutována pravděpodobnost, s jakou se zkoušená látka dostane do krevního oběhu popř. do cílové tkáně (např. systémová toxicita).
The likelihood that the test substance reaches the general circulation or specifically the target tissue (e.g. systemic toxicity) should be discussed.
pozitivní a negativní (vehikulum/rozpouštědlo) kontroly,
positive and negative vehicle/solvent controls,
popřípadě metody ověření, zda se zkoušená látka dostala do krevního oběhu nebo do cílové tkáně,
methods for verifying that test agent reached the general circulation or target tissue, if applicable,
metody přípravy a kultivace jaterních buněk,
method of liver cell preparation and culture,
počet preparátů a počet vyšetřených buněk,
number of slides prepared and numbers of cells scored,
kritéria hodnocení,
evaluation criteria,
kritéria klasifikace studie na pozitivní, negativní nebo dvojznačnou.
criteria for considering studies as positive, negative or equivocal,
střední hodnoty počtu zrn odpovídajících buněčným jádrům a počtu zrn odpovídajících cytoplasmě a čistý počet zrn, jednotlivě pro preparáty, zvířata a skupiny,
individual slide, animal and group mean values for nuclear grains, cytoplasmic grains, and net nuclear grains,
podle možnosti závislost odpovědi na dávce,
dose-response relationship, if available,
případné statistické hodnocení,
statistical evaluation if any,
dosavadní údaje o negativní (rozpouštědlo/vehikulum) a pozitivní kontrole s rozmezími, středními hodnotami a směrodatnými odchylkami,
historical negative (solvent/vehicle) and positive control data with range, means and standard deviations,
počet buněk „opravovaných“ buněk, je-li stanoven,
number of ‘cells in repair’ if determined,
počet buněk v S-fázi, je-li stanoven,
number of S-phase cells if determined,
životaschopnost buněk.
viability of the cells.
Ashby, J., Lefevre, P.A., Burlinson, B. and Penman, M.G. (1985). An Assessment of the In Vivo Rat Hepatocyte DNA Repair Assay.
Ashby, J., Lefevre, P.A., Burlinson, B. and Penman, M.G., (1985) An Assessment of the In Vivo Rat Hepatocyte DNA Repair Assay.
Mutation Res., 156, 1–18.
Mutation Res., 156, p. 1-18.
Butterworth, B.E., Ashby, J., Bermudez, E., Casciano, D., Mirsalis, J., Probst, G. and Williams, G. (1987). A Protocol and Guide for the In Vivo Rat Hepatocyte DNA-Repair Assay. Mutation Res.
Butterworth, B.E., Ashby, J., Bermudez, E., Casciano, D., Mirsalis, J., Probst, G. and Williams, G., (1987) A Protocol and Guide for the In Vivo Rat Hepatocyte DNA-Repair Assay.
Kennelly, J.C., Waters, R., Ashby, J., Lefevre, P.A., Burlinson, B., Benford, D.J., Dean, S.W. and Mitchell, I. de G. (1993). In Vivo Rat Liver UDS Assay.
Kennelly, J.C., Waters, R., Ashby, J., Lefevre, P.A., Burlinson, B., Benford, D.J., Dean, S.W. and Mitchell, I. de G., (1993) In Vivo Rat Liver UDS Assay.
In: Kirkland D.J. and Fox M., (Eds) Supplementary Mutagenicity Tests: UKEM Recommended Procedures.
In: Kirkland D.J. and Fox M., (Eds) Supplementary Mutagenicity Tests: UKEM Recommended Procedures.
Cambridge University Press, Cambridge, New York, Port Chester, Melbourne, Sydney, s. 52–77.
Cambridge University Press, Cambridge, New York, Port Chester, Melbourne, Sydney, p. 52-77.
Madle, S., Dean, S.W., Andrae, U., Brambilla, G., Burlinson, B., Doolittle, D.J., Furihata, C., Hertner, T., McQueen, C.A. and Mori, H. (1993). Recommendations for the Performance of UDS Tests In Vitro and In Vivo.
Madle, S., Dean, S.W., Andrae, U., Brambilla, G., Burlinson, B., Doolittle, D.J., Furihata, C., Hertner, T., McQueen, C.A. and Mori, H., (1993) Recommendations for the Performance of UDS Tests In Vitro and In Vivo.
Mutation Res., 312, 263–285.
Mutation Res., 312, p. 263-285.
Fautz, R., Hussain, B., Efstathiou, E. and Hechenberger-Freudl, C. (1993). Assessment of the Relation Between the Initial Viability and the Attachment of Freshly Isolated Rat Hepatocytes Used for the In Vivo/In Vitro DNA Repair Assay (UDS).
Fautz, R., Hussain, B., Efstathiou, E. and Hechenberger-Freudl, C., (1993) Assessment of the Relation Between the Initial Viability and the Attachment of Freshly Isolated Rat Hepatocytes Used for the In Vivo/In Vitro DNA Repair Assay (UDS).
Mutation Res., 291, 21–27.
Mutation Res., 291, p. 21-27.
Mirsalis, J.C., Tyson, C.K. and Butterworth, B.E. (1982).
Mirsalis, J.C., Tyson, C.K. and Butterworth, B.E., (1982) Detection of Genotoxic Carcinogens in the In Vivo/In Vitro Hepatocyte DNA Repair Assay.
Mutagen, 4, 553–562.
Mutagen, 4, p. 553-562.
Tato zkušební metoda je rovnocenná metodě OECD TG 430 (2004).
This testing method is equivalent to the OECD TG 430 (2004).
Poleptáním kůže se rozumí nevratné poškození tkáně kůže po aplikaci zkoušeného materiálu (definované globálně harmonizovaným systémem klasifikace a označování látek a přípravků (GHS)) (1).
Skin corrosion refers to the production of irreversible tissue damage in the skin following the application of a test material (as defined by the Globally Harmonised System for the Classification and Labelling of Chemical Substances and Mixtures (GHS)) (1).
Tato metoda uvádí postup posouzení leptavých účinků – žíravosti, který není prováděn na živých zvířatech.
This method provides a procedure by which the assessment of corrosivity is not carried out in live animals.
Posuzování leptavých účinků na kůži bylo obvykle prováděno na pokusných zvířatech (2).
The assessment of skin corrosivity has typically involved the use of laboratory animals (2).
Snaha o omezení bolesti a utrpení pokusných zvířat vedla k takové revizi zkušební metody B.4, která umožňuje stanovit leptavé účinky na kůži alternativními metodami in vitro, vylučujícími bolest a utrpení zvířat.
Concern for the pain and suffering of animals involved with this procedure has been addressed in the revision of testing method B.4 that allows for the determination of skin corrosion by using alternative, in vitro, methods, avoiding pain and suffering.
Prvním krokem k definování alternativních zkoušek, které by umožňovaly zkoušet leptavé účinky na kůži pro účely regulace, bylo provedení předvalidačních studií (3).
A first step towards defining alternative tests that could be used for skin corrosivity testing for regulatory purposes was the conduct of prevalidation studies (3).
Poté byla provedena řádná validační studie metod in vitro (6, 7, 8) pro posuzování leptavých účinků na kůži (4, 5).
Following this, a formal validation study of in vitro methods for assessing skin corrosion (4)(5) was conducted (6)(7)(8).
Závěr z těchto studií a z dalších publikací vedl k doporučení, že pro posouzení leptavých účinků na kůži in vivo by mohly být použity tyto zkoušky (9, 10, 11): zkouška pomocí modelu lidské kůže (viz zkušební metodu B.40a) a zkouška transkutánního elektrického odporu (tato metoda).
The outcome of these studies and other published literature led to the recommendation that the following tests could be used for the assessment of in vivo skin corrosivity (9)(10)(11): the human skin model test (see tesing method B.40bis) and the transcutaneous electrical resistance test (this method).
Validační studie a další publikované studie uvádějí, že stanovení transkutánního elektrického odporu (TER) kůže potkana (12, 13) již umožňuje spolehlivě rozlišovat mezi známými látkami kůži leptajícími (žíravými) a neleptajícími (nežíravými) (5, 9).
A validation study and other published studies have reported that the rat skin transcutaneous electrical resistance (TER) assay (12)(13) is able to reliably discriminate between known skin corrosives and non-corrosives (5)(9).
Zkouška popsaná v této metodě umožňuje identifikovat leptavé (žíravé) chemické látky a směsi.
The test described in this method allows the identification of corrosive chemical substances and mixtures.
Dále umožňuje identifikaci neleptavých (nežíravých) látek a směsí, pokud je doložena důkazními stanoveními založenými na dalších dostupných údajích (např. pH, vztahy mezi strukturou a aktivitou, údaje o vlivu na lidi nebo na zvířata) (1, 2, 11, 14).
It further enables the identification of non-corrosive substances and mixtures when supported by a weight of evidence determination using other existing information (e.g. pH, structure-activity-relationships, human and/or animal data) (1)(2)(11)(14).
Zkouška neskýtá údaje o dráždivých účincích na kůži ani neumožňuje rozčleňovat žíravé látky na podskupiny, jak to umožňuje globálně harmonizovaný systém klasifikace (GHS) (1).
It does not provide information on skin irritation, nor does it allow the sub-categorisation of corrosive substances as permitted in the Globally Harmonised Classification System (GHS) (1).
Úplné vyhodnocení lokálních účinků na kůži po jednotlivých kožních expozicích se doporučuje provádět strategií postupného zkoušení, jak je uvedeno ve zkušební metodě B.4 (2) a jak je stanoveno globálně harmonizovaným systémem (1).
For a full evaluation of local skin effects after a single dermal exposure, it is recommended to follow the sequential testing strategy as appended to testing method B.4 (2) and provided in the Globally Harmonised System (1).
Tato strategie zkoušení zahrnuje provádění zkoušek leptavých účinků na kůži in vitro (jak je uvedeno v této metodě) a dráždivých účinků na kůži před uvážením zkoušek na živých zvířatech.
This testing strategy includes the conduct of in vitro tests for skin corrosion (as described in this method) and skin irritation before considering testing in live animals.
Leptavé účinky na kůžiin vivo: vyvolání nevratného poškození kůže, zejména viditelné, do koria zasahující nekrózy pokožky, do čtyř hodin po aplikaci zkoušené látky.
Skin corrosionin vivo: is the production of irreversible damage of the skin: namely, visible necrosis through the epidermis and into the dermis, following the application of a test subsance for up to four hours.
Reakce po poleptání se projevují vředy, krvácením, krvavými strupy a v závěru čtrnáctidenního pozorování ztrátou barvy v důsledku vyblednutí kůže, úplnými ložisky alopecie a jizvami.
Corrosive reactions are typified by ulcers, bleeding, bloody scabs, and, by the end of the observation at 14 days, by discolouration due to blanching of the skin, complete areas of alopecia, and scars.
Transkutánní elektrický odpor (TER): je mírou elektrické impedance kůže, vyjádřenou hodnotou elektrického odporu v kiloohmech.
Transcutaneous Electrical Resistance (TER): is a measure of the electrical impendance of the skin, as a resistance value in kilo Ohms.
Jednoduchá a robustní metoda posouzení bariérové funkce, která spočívá ve sledování průchodu iontů kůží užitím Wheatstoneova můstku.
A simple and robust method of assessing barrier function by recording the passage of ions through the skin using a Wheatstone bridge apparatus.
Referenční chemické látky
Reference chemicals
propan-1,2-diamin
1,2-Diaminopropane
silně žíravý
Severely corrosive
kyselina akrylová (kyselina prop-2-enová)
Acrylic Acid
silně žíravá
Severely Corrosive
2-terc-butylfenol
2-tert. Butylphenol
žíravý
Corrosive
hydroxid draselný (10 %)
Potassium hydroxide (10 %)
kyselina sírová (10 %)
Sulfuric acid (10 %)
kyselina oktanová (kyselina kaprylová)
Octanoic acid (caprylic acid)
4-amino-1H-1,2,4-triazol
4-Amino-1,2,4-triazole
nežíravý
Not corrosive
fenethylbromid
Phenethyl bromide
tetrachlorethen
Tetrachloroethylene
kyselina isostearová
Isostearic acid
4-(methylsulfanyl)benzaldehyd
4-(Methylthio)-benzaldehyde
Většina z uvedených látek je převzata ze seznamu látek vybraných pro mezinárodní validační studii ECVAM (4).
Most of the chemicals listed are taken from the list of chemicals selected for the ECVAM international validation study (4).
Jejich výběr je založen na těchto kritériích:
Their selection is based on the following criteria:
stejný počet leptavých (žíravých) a neleptavých (nežíravých) látek,
equal number of corrosive and non-corrosive substances;
komerčně dostupné látky pokrývající většinu relevantních tříd chemických látek,
commercially available substances covering most of the relevant chemical classes;
zahrnutí silně leptavých (žíravých) látek i méně leptavých (žíravých) látek s cílem umožnit rozlišování založené na schopnosti leptat,
inclusion of severely corrosive as well as less corrosive substances in order to enable discrimination based on corrosive potency;
volba chemických látek, s nimiž lze manipulovat v laboratoři bez jiných vážných nebezpečí, než je žíravost.
choice of chemicals that can be handled in a laboratory without posing other serious hazards than corrosivity.
Zkoušený materiál je aplikován až 24 hodin na epidermální stranu terčíků kůže ve dvoukomorovém zkušebním systému, ve kterém terčíky kůže oddělují obě komory.
The test material is applied for up to 24 hours to the epidermal surfaces of skin discs in a two-compartment test system in which the skin discs function as the separation between the compartments.
Terčíky kůže jsou odebrány z humánně usmrcených potkanů starých 28–30 dní.
The skin discs are taken from humanely killed rats aged 28-30 days.
Materiály s leptavými účinky jsou identifikovány schopností způsobit ztrátu normální integrity a bariérové funkce rohovité vrstvy (stratum corneum), která je měřena jako snížení vlastního TER pod určitou prahovou úroveň (12).
Corrosive materials are identified by their ability to produce a loss of normal stratum corneum integrity and barrier function, which is measured as a reduction in the TER below a threshold level (12).
Pro potkany byla vybrána jako hraniční hodnota TER 5 kΩ a to na základě rozsáhlých údajů pro široké spektrum chemických látek, pro něž hodnota TER v převážné většině případů byla buď značně nad (často > 10 kΩ), nebo značně pod (často < 3 kΩ) touto hraniční hodnotou (12).
For rat TER, a cut-off value of 5 kΏ has been selected based on extensive data for a wide range of chemicals where the vast majority of values were either clearly well above (often > 10 kΩ), or well below (often < 3 kΩ) this value (12).
Všeobecně platí, že materiály, které nejsou žíravé pro zvířata, ale jsou dráždivé nebo nedráždivé, nesnižují TER pod tuto hraniční hodnotu.
Generally, materials which are non-corrosive in animals but are irritating or non-irritating do not reduce the TER below this cut-off value.
Použití jiných kožních přípravků nebo jiného přístroje si může vynutit změnu volby hraniční hodnoty a její další validaci.
Furthermore, use of other skin preparations or other equipment may alter the cut-off value, necessitating further validation.
Do zkušebního postupu je pro potvrzující zkoušku pozitivních výsledků včetně hodnot TER okolo 5 kΩ zařazen stupeň pro stanovení vázání barviva.
A dye-binding step is incorporated into the test procedure for confirmation testing of positive results in the TER including values around 5 kΩ.
Tento stupeň pro stanovení vázání barviva určuje, zda zvýšení permeability iontů je důsledkem fyzikálního porušení rohovité vrstvy (stratum corneum).
The dye-binding step determines if the increase in ionic permeability is due to physical destruction of the stratum corneum.
Ukázalo se, že metoda TER s využitím kůže potkana umožňuje předvídat výsledky zjišťování leptavých účinků in vivo s králíky podle zkušební metody B.4 (2).
The TER method utilising rat skin has shown to be predictive of in vivo corrosivity in the rabbit assessed under Testing Method B.4 (2).
Mělo by být uvedeno, že zkoušky in vivo na králících jsou vysoce konzervativní vzhledem k leptavým a dráždivým účinkům na kůži v porovnání se zkouškou na lidské kůži pomocí náplastí (15).
It should be noted that the in vivo rabbit test is highly conservative with respect to skin corrosivity and skin irritation when compared with the human skin patch test (15).
Vybraným druhem zvířat jsou potkani, protože citlivost jejich kůže k chemickým látkám v této zkoušce již byla prokázána (10).
Rats are the species of choice because the sensitivity of their skin to chemicals in this test has been previously demonstrated (10).
Stáří (v době odběru kůže) a kmen potkanů je zvláště důležitý pro zajištění toho, aby folikuly chlupů byly v latentní fázi, před začátkem růstu zralé srsti.
The age (when the skin is collected) and strain of the rat is particularly important to ensure that the hair follicles are in the dormant phase before adult hair growth begins.
Hřbetní a boční srst mladých, přibližně 22denních samců nebo samic potkanů (z kmene příbuzného Wistaru nebo srovnatelného kmene) se opatrně odstraní holicím strojkem.
The dorsal and flank hair from young, approximately 22 day-old, male or female rats (Wistar-derived or a comparable strain), is carefully removed with small clippers.
Zvířata se poté umyjí opatrným otíráním, přičemž se oholená oblast ponoří do roztoku antibiotik (obsahujícího např. streptomycin, penicilin, chloramfenikol a amfotericin o koncentracích zastavujících růst bakterií).
Then, the animals are washed by careful wiping, whilst submerging the clipped area in antibiotic solution (containing, for example, streptomycin, penicillin, chloramphenicol, and amphotericin, at concentrations effective in inhibiting bacterial growth).