natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jedná se o zprávu významné obchodní banky o finanční situaci skupiny Finmeccanica.
This was a report by a major commercial bank concerning Finmeccanica's financial position.
Ve zprávě ze dne 12. srpna 2004 [investiční banka] píše, že skupina Finmeccanica údajně prohlásila, že „jistina musí být splacena pouze v případě, že dodávky přesáhnou určitý objem ([…]), pročež má skupina Finmeccanica v prvních 15 letech provést velmi nízké splátky, a je mnohem méně pravděpodobné, že bude muset navrátit celou zálohu“.
In this report, dated 12 August 2004, [the investment bank] wrote that Finmeccanica had stated that ‘the principal has to be repaid only once deliveries exceed a certain ([…]) volume, so that Finmeccanica has very low repayments in the first 15 years and is much less likely to have to repay all of the advance’.
Druhým dokumentem byla zpráva italského Účetního dvora o použití zákona 808/1985.
The second document was a report of the Italian Court of Auditors (Corte dei Conti) on the application of Law No 808/1985.
V části 6 tohoto dokumentu Účetní dvůr analyzuje situaci splácení půjček.
In section 6 of this document, the Court of Auditors analysed the position regarding the reimbursement of loans.
Zpráva Účetního dvora zmiňovala vyhlášku ministerstva, která podrobně popisuje mechanismus navrácení půjček poskytnutých ve smyslu zákona 808/1985.
The report referred to a ministerial order that laid down the precise mechanism for the reimbursement of loans granted under Law No 808/1985.
Italské orgány vyhlášku ministerstva Komisi nikdy nepředaly a zdálo by se, že nebyla známa ani v Itálii.
The order has never been provided to the Commission by the Italian authorities, and does not seem to have been made public even in Italy.
Účetní dvůr ji pouze cituje a uvádí její evidenční číslo u Účetního dvora.
The Court of Auditors referred to it only by the number of its registration at the Court.
Podle Účetního dvora mechanismus popsaný ve výše uvedené vyhlášce ministerstva stanoví zejména, že plánované splácení je uvedeno v grafu, který ukazuje částky, které mají být navráceny státu.
According to the Court of Auditors, the mechanism laid down in the ministerial order required in particular that the planned reimbursements be set out in a chart showing the instalments to be paid back to the State.
Povinnost dodržovat splátkový plán však neplatí, pokud výsledek programu, z technického nebo ekonomického hlediska, neodpovídá výsledku původně plánovanému.
However, this schedule of repayments did not have to be adhered to if the programme was not technically or economically successful in the manner originally expected.
Zpráva Účetního dvora dále uváděla, že část skutečně splacené jistiny se pohybuje od 0,86 % do 80,18 %, což vychází z celkového procenta splátek ve výši 68,92 % vzhledem k celkové částce poskytnutých půjček, a tvrdila, že v některých případech se splácení opozdilo nebo k němu vůbec nedošlo.
The report of the Court of Auditors also stated that the proportion of loans actually reimbursed ranged from 0,86 % to 80,18 %, and that the overall proportion of reimbursement of the total loans paid out was 68,92 %; the Court said that in some cases reimbursements had been delayed or had not taken place.
Za druhé, Francie a zúčastněná třetí strana zaslaly seznamy dalších projektů, které údajně získaly podporu a které Itálie neohlásila.
Second, France and the anonymous third party submitted lists of other projects which they said had received aid and which Italy had failed to notify.
Částky uvedené třetími stranami představovaly spíše výši půjček než hrubý ekvivalent grantu.
The figures they gave were for the amounts of the loans rather than gross grant equivalents.
Poměr mezi výší půjček a hrubým ekvivalentem grantu závisí na způsobu splácení podpory.
The relationship between the amounts of loans and their gross grant equivalents depends on the manner of reimbursement of the aid.
Jak je uvedeno v bodech 109–122, Francie, zúčastněná třetí strana a italské orgány mají v tomto ohledu opačný názor.
As has been explained in paragraphs 0 to 0, the third parties and the Italian authorities disagreed on these mechanisms.
Na otázky v této věci italské orgány vysvětlily, že částky uvedené třetími stranami jsou zčásti chybné.
In reply to question on this point the Italian authorities explained that the figures from the third parties were at least in part incorrect.
Zejména zprávy, které zúčastněná třetí strana citovala jako svůj hlavní zdroj, obsahovaly pouze hypotézy možné budoucí podpory.
In particular, the reports that the anonymous third party cited as its main sources merely set out hypotheses for possible future aid.
Ne všechny projekty zvažované pro účely podpory v této zprávě měly být skutečně zahájeny.
Not all the projects considered for aid in this report had actually been launched.
Navíc, některé projekty, které byly zahájeny, údajně neobdržely žádnou podporu nebo obdržely podporu nižší, než se původně ve zprávách předpokládalo.
Some of the projects that had in fact been initiated had not received aid, or had received less than was initially foreseen in the reports.
A konečně, některé projekty jsou údajně vojenské povahy.
Lastly, some of the projects were of a military nature.
Za třetí, Komise se dozvěděla o dvou projektech (AB139 a BA609), a zejména vznesla pochybnosti, že tyto projekty mohou být klasifikovány jako vojenské, jak prohlásily italské orgány.
Third, the Commission learned of two further projects — the AB139 and BA609 — and raised doubts in particular as to whether they could be classified as military, as the Italian authorities claimed.
Pro shrnutí, jelikož dostupné informace nebyly vyčerpávající, a od okamžiku, kdy se Komise dozvěděla o některých dokumentech a informacích, které vyvolaly nové problémy, rozhodla se Komise rozšířit působnost řízení podle čl. 88 odst. 2 (prostřednictvím „druhého rozhodnutí o zahájení řízení“).
To summarise, since the information available was not conclusive, and since the Commission had become aware of documents and information that raised new issues, the Commission decided to widen the scope of the Article 88(2) proceedings (in the second initiating decision).
Ve druhém rozhodnutí o zahájení řízení Komise vyjádřila tři základní pochybnosti.
In the second initiating decision, the Commission expressed three main concerns.
První pochybnost se týkala povahy nástroje podpory, tj. skutečnosti, že jistina půjček podle zákona 808/1985 je vždy zcela splacena.
The first was a question as to the nature of the aid instrument, namely whether the loans provided under Law No 808/1985 were always fully reimbursed.
Komise dále vyjádřila vážné pochybnosti o tom, že jí italské orgány oznámily všechny jednotlivé případy, které překračovaly prahovou hodnotu individuální oznamovací povinnosti, jak v rámci prvního rozhodnutí z roku 1986, tak v rámci opatření schválených Itálií v roce 1996.
The Commission also seriously doubted whether the Italian authorities had informed it of all individual cases exceeding the thresholds for individual notification, under the terms of the initial decision of 1986 and of the appropriate measures accepted by Italy in 1996.
Nakonec Komise vyjádřila vážné pochybnosti o tom, že projekty AB139 a BA609 mohou být klasifikovány jako vojenské, jak tvrdily italské orgány.
Finally, the Commission seriously doubted whether the AB139 and BA609 projects could be qualified as military, as the Italian authorities claimed.
Druhé rozhodnutí o zahájení řízení otevřeně uvedlo, že ačkoli se původní vyšetřovací řízení týkalo pouze šesti případů a připomínky formulované třetími stranami byly předány v rámci takovéhoto řízení, je zřejmé, že nové pochybnosti vznesené prostřednictvím takovýchto připomínek se netýkají pouze uvedených šesti případů.
The second initiating decision stated clearly that, although the original investigation concerned only six cases, and although the comments provided by third parties were submitted within the scope of those proceedings, it was clear that the new doubts raised in the comments submitted went beyond the six cases.
Tyto pochybnosti se týkaly celkového použití zákona 808/1985.
The doubts now expressed related to the entire application of Law No 808/1985.
Týkaly se tedy všech jednotlivých použití uvedeného zákona, a tedy i každého ze 13 případů, včetně případů, u kterých se mělo za to, že nevyžadují předběžné oznámení, a případů, ke kterým Komise nevznesla námitky ve svém rozhodnutí ze dne 1. října 2003.
Thus they concerned all individual cases in which the Law had been applied, and among them all of the 13 cases, including those that had been considered not to require prior notification and those to which the Commission had raised no objection in its decision of 1 October 2003.
Druhé rozhodnutí o zahájení řízení se netýkalo jednotlivých projektů pod prahovou hodnotou individuální oznamovací povinnosti, s následující výjimkou.
The second initiating decision did not concern projects below the thresholds for individual notification, with the following exception.
Pochybnosti vznesené Komisí se ve skutečnosti týkaly použití zákona 808/1985, včetně všech jednotlivých rozhodnutí o poskytnutí podpory, jejichž výše byla nižší než prahová hodnota individuální oznamovací povinnosti a které byly přijaty počínaje 22. listopadem 2002.
The Commissions doubts did apply to the application of Law No 808/1985 including all individual decisions granting aid below the individual notification threshold that had been taken since 22 November 2002.
Konečně, druhé rozhodnutí o zahájení řízení jasně uvádělo, že jeho působnost je omezena na jednotlivé podpory poskytnuté na civilní projekty.
Finally, the second initiating decision indicated clearly that its scope was limited to individual aid measures for civilian projects.
Komise uvedla, že v dané fázi své analýzy se domnívala, že projekty, které spočívají v úpravě vojenského výrobku pro civilní použití, jsou považovány za projekty civilní.
The Commission observed that, at that stage of its analysis, it considered that projects which consisted in modifying a military product to adapt it to civilian use should be considered as civilian.
PŘIPOMÍNKY ITÁLIE K DRUHÉMU ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
ITALY'S OBSERVATIONS ON THE SECOND INITIATING DECISION
Postup
Concerning procedure
Za prvé, Itálie upřesnila, že její připomínky byly podány společně se skupinou Finmeccanica.
In the first place, Italy indicated it was presenting its observations together with Finmeccanica.
Itálie uvedla, že Komise ve druhém rozhodnutí uznává, že režim podpor zavedený zákonem 808/1985 představuje existující podporu, protože byl Komisí schválen v roce 1986 a znovu v roce 2002.
Italy pointed out that in the second initiating decision the Commission had acknowledged that the aid scheme introduced by Law No 808/1985 constituted an existing aid measure, as it had been approved by the Commission in 1986 and again in 2002.
Itálie uvedla, že druhé rozhodnutí vychází z článku 16 nařízení a z článku 13 procesního nařízení.
Italy observed that the second initiating decision was based either on Article 16 of the Procedural Regulation or on Article 13.
Itálie tedy prohlásila, že nesouhlasí s označením zneužití podpory, protože to by se vztahovalo pouze k chybnému použití podpory přijaté příjemcem.
Italy did not agree that there had been misuse of aid: that concept would apply only to misuse by the recipient of the aid it had received.
Podle Itálie všechny podpory poskytnuté na základě režimu byly použity pro původně plánovaný účel.
All the aid granted under the scheme had been used for the purpose it was granted for.
Itálie toto označení odmítá, zejména pokud jde o jednotlivé podpory poskytnuté po 20. listopadu 2002.
Italy objected to the term ‘misuse’ especially with regard to the individual aid granted after 20 November 2002.
Itálie se domnívá, že pokud Komise chtěla zkoumat jednotlivě každou podporu poskytnutou v rámci režimu, musela by to bývala udělat v rámci průběžného zkoumání režimů existujících podpor na základě čl. 88 odst. 1 Smlouvy.
If the Commission had wanted to examine the aid granted in each case under the scheme, it should have done so in the context of the constant review of existing aid schemes provided for in Article 88(1) of the EC Treaty.
Pokud jde o možnost zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy, Itálie napsala, že tato možnost je z procesního nařízení vyloučena, ledaže by takovéto případy nebyly určeny správně, přesně a konkrétně.
Proceedings under Article 88(2) of the Treaty were not possible under the Procedural Regulation unless the cases were identified in a precise and specific manner.
Itálie uzavřela procesními aspekty a uvedla, že druhé rozhodnutí o zahájení řízení vytvořilo situaci právní nejistoty, protože chybí jasná definice jeho působnosti.
Concluding on the procedural aspects, Italy observed that the second initiating decision generated a situation of legal uncertainty because of the lack of a clear definition of its scope.
Vývoj režimu
Development of the scheme
Ve své reakci na druhé rozhodnutí o zahájení řízení Itálie především objasnila historický vývoj režimu.
In its reply to the second initiating decision, Italy clarified the history of the scheme.
Podle Itálie byla odpovědnost za vojenské programy tradičně přisuzována také ministerstvu průmyslu.
Military programmes had historically been dealt with partly by the Ministry of Industry.
Za druhé, Itálie shrnula přizpůsobení režimu podpory rámci z roku 1996 a příslušná přijatá opatření.
Italy summarised the way the scheme had been adapted to the 1996 Framework and to the appropriate measures.
Dále představila základní prvky budoucího režimu, které mají teprve být zahrnuty do nového jednacího řádu.
It sketched the essential outline of the scheme in the future, which still needed to be transposed into a new internal regulation.
Za třetí, Itálie formulovala své připomínky ke splácení.
Italy commented on the question of reimbursement.
Pokud jde o zprávu Účetního dvora citovanou ve druhém rozhodnutí, italské orgány si vyžádaly autentický výklad zprávy samotným Účetním dvorem.
For an authentic interpretation of the Court of Auditors report referred to in the second initiating decision, the Italian authorities had approached the Court itself.
Ten především tvrdí, že zpráva se týká pouze období do roku 1998.
In reply the Court said, first and foremost, that the report was concerned only with the period up to 1998.
Proto by vzhledem ke krátkosti zkoumaného období bylo chybou formulovat obecné závěry.
Given the limited period covered, it would be wrong to draw general conclusions.
Dále pak má zpráva potvrzovat, že u všech projektů byl prodej zahájen a podpora byla splacena, i když s určitým zpožděním.
In the second place, the Court said that the report confirmed that for all projects sales had started and reimbursements had been made, though with some delays.
Konečně, pokud jde o možnost státu zřeknout se pohledávky (což by nastalo, pokud by pohledávky nebyly splaceny), Účetní dvůr potvrdil, že podle obecné zásady italské veřejné správy není možné se pohledávky zřeknout.
Lastly, as regards the possibility that the State might renounce its claim (which would be the case if the loans were not to be reimbursed), the Court confirmed that it was a general principle of Italian public administration that claims could not be abandoned.
Účetní dvůr tedy prohlásil, že vyhláška ministerstva nemůže žádné zřeknutí se pohledávky stanovit.
A ministerial order, the Court said, could not make provision for any such abandonment.
Účetní dvůr dospěl k závěru, že ve zprávě nikdy neuvedl možnost zřeknutí se pohledávky veřejnou správou.
In the report the Court had not mentioned any possibility that the public administration might renounce its claim to reimbursement.
Pokud jde o splácení, Itálie uznala, že v omezených případech došlo ke zpoždění, ale dodala, že splátky byly stanoveny v plánech definovaných v rozhodnutích o poskytnutí podpory.
Italy acknowledged that there had been delays in reimbursement in a few cases, but added that a schedule for reimbursement was laid down in the decision to grant the aid.
Podle Itálie příjemce musí podepsat doložku, která podnik zavazuje splatit jistinu obdržené půjčky.
The recipient had to sign a clause requiring it to repay the principal.
Itálie prohlásila, že Komise vznesla pochybnosti o splácení také z důvodu zprávy [investiční banky] o skupině Finmeccanica citované ve druhém rozhodnutí o zahájení řízení.
Italy said the Commission had expressed doubts regarding reimbursement partly because of the report from [the investment bank] on Finmeccanica referred to in the second initiating decision.
Podle Itálie zpráva jasně uváděla, že větě citované ve druhém rozhodnutí o zahájení řízení – „jistina musí být vrácena pouze v případě, že dodávky přesáhnou určitý objem (značný), pročež má skupina Finmeccanica v prvních 15 letech provést velmi nízké splátky, a je mnohem méně pravděpodobné, že bude muset vrátit celou zálohu“ – předcházela věta, která ji upřesňovala a vztahovala k činnostem v oblasti obrany společnosti.
But that report, according to Italy, made it clear that the sentence quoted in the second initiating decision — ‘the principal has to be repaid only once deliveries exceed a certain (high) volume, so that Finmeccanica has very low repayments in the first 15 years and is much less likely to have to repay all of the advance’ — was preceded by a sentence that showed that it referred to the companys defence business.
Konečně, podle Itálie Komise měla pochybnosti o splácení půjček, protože Itálie odmítla přístup k úplnému znění rozhodnutí o poskytnutí podpory.
Finally, Italy said, the Commission had doubts regarding reimbursement because it believed Italy had refused access to the full texts of the granting decisions.
V této souvislosti Itálie připomněla, že odůvodnění je totožné pro všechna rozhodnutí o poskytnutí podpory, včetně rozhodnutí týkajících se vojenských projektů.
Italy reiterated that the recitals to all the granting decisions were identical, and this included those for military projects.
Dále Itálie prohlašuje, že podle jejího názoru nemohla vynechaná odůvodnění obsahovat další doplňující podmínky vzhledem k textu samotných rozhodnutí.
Furthermore, in Italy's view the recitals omitted could not contain any conditions additional to what was in the main text of the decisions themselves.
Itálie uvedla, že použitým nástrojem pomoci je půjčka za zvýhodněných podmínek s pevnými splátkovými plány, které byly vždy dodrženy, kromě několika omezených výjimek.
The aid instrument used was a soft loan, with fixed reimbursement schedules that were always adhered to, with a few limited exceptions.
Itálie dále prohlásila, že půjčky byly příjemcům poskytnuty prostřednictvím tzv. „přidělených limitů“ v rozmezí 10–15 let nebo ihned jednorázově, avšak v tomto případě s důsledky zásahu banky.
Furthermore, the loans had been paid out to recipients under ‘commitment limits’ over 10 to 15 years, or immediately in a single payment, but in this second case there was involvement on the part of a bank, which had to be discounted.
Splácení má začít první rok po poslední výplatě podpory.
Reimbursement started the first year after the last payment.
Závěrem, pokud jde o nástroj podpory a splácení, Itálie uvedla, že použitým nástrojem byly půjčky za zvýhodněných podmínek.
To conclude on the aid instrument and the reimbursement, Italy maintained that the instrument used was a soft loan.
Itálie formulovala své připomínky také ke dvěma vrtulníkům zmíněným ve druhém rozhodnutí o zahájení řízení (AB139 a BA609).
Italy also submitted observations on the two helicopters referred to in the second initiating decision (the AB139 and the BA609).
Společně s těmito připomínkami Itálie předložila požadované dokumenty týkající se právního základu:
Along with these observations, Italy provided the documents requested concerning the legal basis:
usnesení CIPE ze dne 15. dubna 1986 o prvním provádění zákona 808/1985;
decision (delibera) of the Interministerial Committee on Economic Programming, dated 15 April 1986, on the initial implementation of Law No 808/1985;
vyhláška ministerstva průmyslu ze dne 8. června 1986 o způsobech předkládání žádostí o podporu;
order (decreto) of the Minister for Industry, dated 8 June 1986, on the mechanisms for the submission of applications for aid;
vyhláška ministerstva financí ze dne 7. února 1987 o úloze Mediocredito Centrale;
order of the Minister of the Treasury, dated 7 February 1987, on the role of Mediocredito Centrale;
vyhláška ministerstva průmyslu ze dne 14. března 1988, která podrobněji stanoví kritéria provádění zákona 808/1985;
order of the Minister for Industry, dated 14 March 1988, detailing further criteria for the implementation of Law No 808/1985;
tisková zpráva Ministerského výboru pro hospodářské plánování (dále jen „CIPI“) ze dne 30. května 1991 o spolupráci se zahraničními partnery;
press release issued by the Interministerial Committee on Industrial Policy (CIPI), dated 30 May 1991, on collaboration with foreign partners;
zákon č. 181 ze dne 4. června 1991 o refinancování režimu;
Law No 181 of 4 June 1991 refinancing the scheme;
zákon č. 237 ze dne 19. července 1993 o refinancování režimu;
Law No 237 of 19 July 1993 refinancing the scheme;
usnesení CIPI ze dne 28. prosince 1993 s novými prováděcími směrnicemi režimu;
decision of the Interministerial Committee on Industrial Policy dated 28 December 1993, with new instructions for the implementation of the scheme;
zákon č. 644 ze dne 22. listopadu 1994, kterým se nástroj podpory mění na tzv. „přidělené limity“;
Law No 644 of 22 November 1994, converting the aid instrument into commitment limits;
vyhláška ministerstva průmyslu ze dne 31. května 1995 o aspektech režimu nesouvisejících s výzkumem a vývojem;
order of the Minister for Industry, dated 31 May 1995, on non-R & D aspects of the scheme;
usnesení CIPE ze dne 8. srpna 1996, kterým se mění podmínky způsobilosti a stanoví priority;
decision of the Interministerial Committee on Economic Programming, dated 8 August 1996, modifying the conditions for eligibility and setting priorities;
zákon č. 266 ze dne 7. srpna 1997 o refinancování režimu; který financuje také program EFA (Evropský bojový letoun);
Law No 266 of 7 August 1997 refinancing the scheme; this Law also funded the European fighter aircraft (EFA) programme;
usnesení CIPE ze dne 22. prosince 1998, kterým se mění priority a kritéria způsobilosti;
decision of the Interministerial Committee on Economic Programming, dated 22 December 1998, amending the priorities and criteria for eligibility;
vyhláška předsedy Rady ze dne 6. srpna 1999, která ponechává správní řízení režimu v rukou vlády;
order of the Prime Minister, dated 6 August 1999, keeping the administrative management of the scheme in the hands of the Government;
zákon č. 388 ze dne 23. prosince 2000 o refinancování režimu;
Law No 388 of 23 December 2000 refinancing the scheme;
usnesení CIPE ze dne 2. srpna 2002, kterým se mění kritéria výběru, způsobilé činnosti a míry podpory.
decision of the Interministerial Committee on Economic Programming, dated 2 August 2002, amending the selection criteria, the activities eligible and the intensity of the aid.
Itálie poskytla úplný přehled obecného financování režimu (částky jsou vyjádřeny v miliardách ITL) uvedený v následující tabulce:
Italy also provided a full picture of the overall funding of the scheme, which is shown in the table below (the amounts are expressed in ITL billion):
Rozpočtové prostředky podle zákona 808/1985
Budget for Law No 808/1985
Zákon
Law
Následující
After
Podle Itálie bylo až do data druhého rozhodnutí (22. června 2005) ze 3029 milionů EUR (což odpovídá 5865 miliardám ITL) použito 2878 milionů EUR, zatímco zbývajících 151 milionů EUR nebylo ještě přiděleno.
Up to 22 June 2005, the date of the second initiating decision, out of the total amount of EUR 3029 million (corresponding to ITL 5865 billion), according to Italy, EUR 2878 million had been used, with EUR 151 million not yet committed.
Itálie dále předložila rozdělení výdajů:
Italy also specified the breakdown of expenditure:
1311 milionů EUR mělo být použito na projekty týkající se vnitrostátní bezpečnosti;
EUR 1311 million had been used for projects relating to national security;