natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Když byl vytvořen podnik Tieliikelaitos, všichni zaměstnanci z oddělení silniční údržby podniku silničních služeb byli převedeni do podniku Tieliikelaitos.
When Tieliikelaitos was created, all road maintenance staff of the Road Service were transferred into Tieliikelaitos.
To vedlo k významnému nadbytečnému počtu zaměstnanců v podniku Tieliikelaitos.
This led to significant overstaffing at Tieliikelaitos.
Stěžovatelé tuto skutečnost nenapadají a ve stížnosti z června 2006 uznávají, že podnik „Tieliikelaitos měl strukturální nevýhodu, protože musel zaměstnat všechny své zaměstnance a nemohl nikoho propustit“.
This fact is not contested by the complainants, who recognise in their June 2006 submission that ‘Tieliikelaitos had a structural disadvantage because it was obliged to employ its entire staff and could not lay off anyone’.
Pro řešení této záležitosti byly v průběhu přechodného období učiněny tři typy opatření.
Three types of measures were taken during the transition period in order to deal with this issue.
Za prvé byly 116 zaměstnancům nabídnuty pozice v jiných státních úřadech a tito zaměstnanci příležitosti využili (9 z nich byly pozice v silniční správě).
Firstly, 116 employees were offered and used a possibility to fill vacant positions in other government agencies (9 thereof were positions in the Road administration).
Za druhé bylo přiděleno 20,1 milionu EUR na podporu zaměstnaneckých úprav podniku Tieliikelaitos, totiž na pomoc zaměstnancům s nalezením nových pracovních míst, na financování doplňkového vzdělání a na opatření spojená s přeškolením a na podporu důchodů v případě předčasného odchodu do důchodu.
Secondly, EUR 20,1 million were allocated to support Tieliikelaitos’ personnel adjustments, namely, to help employees with finding new jobs, to finance supplementary education and retraining measures and to support pensions for early retirement.
Za třetí byli jednotlivci, pro které nebyla k dispozici práce vycházející buď ze smluv udělených podniku Tieliikelaitos ve výzvě k předkládání nabídek, nebo z vyjednaných smluv mezi podnikem Tieliikelaitos a silniční správou a kteří ještě nemohli využít předčasného odchodu do důchodu nebo podobných ujednání, zaměstnáni na služebních projektech zadaných silniční správou.
Thirdly, individuals for whom there was no work available on the basis of either contracts awarded to Tieliikelaitos in a call for tenders, or on negotiated contracts between Tieliikelaitos and the Road Administration, and who could not yet benefit from early retirement or similar arrangements, were employed in service projects commissioned by the Road Administration.
Tyto projekty se například týkaly čištění krajů silnic nebo obnovy budov a venkovních ploch.
These projects related, for example, to the cleaning of roadsides, or to the restoration of buildings and outdoor areas.
Silniční správa vyplatila celkem 68 milionů EUR na financování těchto služebních projektů.
In total, the Road administration paid EUR 68 million for financing these service projects.
V průměru byly služební projekty využity na nákup 600–700 člověkoroků roční práce za roky 2001–2004.
On average, the service projects have been used to purchase 600-700 man-years of annual work over 2001-2004.
V průběhu přechodného období se počet zaměstnanců podniku Tieliikelaitos snížil z 4235 zaměstnanců v roce 2001 na 3037 zaměstnanců v roce 2004.
During the transitional period, the staff of Tieliikelaitos decreased, from 4235 employees in 2001 to 3037 employees in 2004.
Nepoužitelnost konkurzních právních předpisů
Inapplicability of bankruptcy legislation
Státní podniky nejsou nezávislé právnické osoby, a stát je proto v konečném důsledku odpovědný za závazky státního podniku, jak je uvedeno v článku 6 zákona o státním podniku.
State Enterprises are not independent legal persons and the State is therefore ultimately responsible for a State Enterprise’s commitments, as provided for in Article 6 of the State Enterprise Act.
Z pohledu odpovědnosti státu podle článku 3 kapitoly 1 konkurzního zákona nelze na státní podnik vyhlásit konkurz.
In view of the State’s responsibility, pursuant to Article 3 of Chapter 1 of the Bankruptcy Act, State Enterprises cannot be declared bankrupt.
Aby se vyvážily výhody související s nepoužitelností konkurzních právních předpisů, stanoví finské právní předpisy, že po 1. lednu 2003 bude státní podnik povinen platit státu poplatek s ohledem na získané půjčky a udělené záruky.
To counter-balance the advantages related to the inapplicability of bankruptcy legislation, the Finnish legislation foresees that a fee shall be payable to the State with respect to the loans raised and guarantees granted by a State Enterprise after 1 January 2003.
Podle článku 15 zákona řídícího poskytování půjček státem a poskytování státních záruk je třeba při stanovení velikosti takového záručního poplatku vzít v úvahu velikost možných povinných plateb státu způsobených zárukou, povahu a rozsah operací rizikového subjektu a jeho hospodaření, úvěrovou bonitu rizikového subjektu, úvěrovou bonitu státního hospodaření rizikového oboru a jiné otázky a konkurenční podmínky, které dopadají na kryté riziko.
According to section 15 of the Act governing State lending and the provision of State guarantees in determining the size of such a guarantee fee, it is necessary to take into account the size of possible obligatory payments by the State caused by the guarantee, the nature and extent of the operations of the risk subject and its economy, the risk subject’s creditworthiness, the creditworthiness of the national economy of the risk subject, and other matters and competitive conditions which affect the risk covered.
S ohledem na dlouhodobé úvěry stanovuje vládní nařízení o poplatcích vybraných za státní záruky vybrat úhrnnou částku ve výši 0,25 procenta úvěru (manipulační poplatek).
With respect to long-term credits, the Government decree on fees collected from state guarantees stipulates the lump sum to be collected at the level of 0,25 % of the credit (a handling fee).
Jestliže je riziko ztráty související se zárukou výjimečně vysoké, je vybraná úhrnná částka zvýšena o 1,50 procentního bodu.
If the risk of loss related to the guarantee is exceptionally high, the lump sum collected is increased by 1,50 percentage points.
Kromě toho je vybírán každoroční poplatek ve výši 0,35 procenta úvěru.
Besides, the annual fee is levied at the level of 0,35 % of the credit.
Při výskytu významných změn tržních podmínek je výše ročního poplatku upravena nejpozději do 12 měsíců.
Upon occurrence of significant changes in market conditions, the level of the annual fee is to be adjusted within 12 months at the latest.
S ohledem na krátkodobé úvěry je roční poplatek stanoven na polovinu ročního poplatku za dlouhodobý úvěr výše uvedeným zákonem řídícím poskytování půjček státem a poskytování státních záruk.
With respect to short-term credits, the annual fee is set at half the annual fee for a long-term credit by the above-mentioned Act governing State lending and the provision of State guarantees.
Zvláštnosti zacházení pro účely daně z příjmu obchodní společnosti
Particularities of treatment for corporate income tax purposes
Zacházení se státními podniky s ohledem na daň z příjmu právnických osob je stanoveno v zákonu o dani z příjmu.
The treatment of State Enterprises with regard to corporate income tax is laid down in the Income Tax Act.
V souladu se zásadami stanovenými v čl. 21 odst. 3 zákona státní podniky, jejichž hlavní činnost směřuje k uspokojování potřeb jiných státních institucí, nejsou povinné platit daň.
In line with the principles laid down in section 21(3) of the Act, State Enterprises which mainly operate to satisfy the needs of other State institutions are not liable to pay the tax.
V průběhu přechodného období plynula většina obratu podniku Tieliikelaitos ze smluv s jinou státní institucí (silniční správou) a v důsledku toho nebyly uloženy žádné daně z příjmu z této činnosti.
During the transitional period, most of Tieliikelaitos’ turnover was generated from contracts to another State institution (the Road Administration), and due to this, no taxes have been levied on the income received from this activity.
Dále do července 2004, kdykoliv podnik Tieliikelaitos koupil pozemky, byli prodejci většinou osvobozeni od daně z příslušných kapitálových výnosů podle článku 49 zákona o dani z příjmu.
Furthermore, until July 2004, whenever Tieliikelaitos purchased land sites, the sellers were largely relieved of tax on the respective capital gains according to Section 49 of the Income Tax Act.
V červenci 2004 bylo ze zákona o dani z příjmu toto ustanovení vyjmuto.
In July 2004, this measure was removed from the Income Tax Act.
POCHYBNOSTI KOMISE
THE COMMISSION’S DOUBTS
Ve svém rozhodnutí zahájit řízení Komise vyjádřila pochybnosti:
In its decision to initiate the procedure, the Commission raised doubts:
pokud jde o otázku, zda zvláštní ustanovení pro převod zaměstnanců mezi podnikem Tieliikelaitos a státními úřady a zvláštní projekty pro nadbytečné, ale nepropuštěné pracovníky udělovaly výhodu podniku Tieliikelaitos,
as to the question of whether the special provisions for staff transfer between Tieliikelaitos and government agencies and the special projects for redundant, but not laid-off workers conferred an advantage to Tieliikelaitos,
pokud jde o otázku, zda byl převod pozemků a štěrkovišť z finského státu na podnik Tieliikelaitos proveden v tržní hodnotě,
as to the question whether the transfer of land and gravel sites from the Finnish State to Tieliikelaitos took place at market value,
pokud jde o přesnou peněžní hodnotu výhod, které finská vláda udělila podniku Tieliikelaitos,
as to the exact monetary value of the advantages the Finnish government has granted Tieliikelaitos,
pokud jde o slučitelnost půjčky za snížený úrok, vyjednaných smluv a (potenciálně) zvláštních projektů pro nadbytečné, ale nepropuštěné pracovníky a převod pozemků a štěrkovišť se společným trhem na základě čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES, a zde zvláště pokud jde o existenci závazku veřejné služby a o chybějící nadměrné poskytování náhrad,
as to the compatibility of the interest-reduced loan, the negotiated contracts and (potentially) the special projects for redundant, but not laid-off workers and the transfer of land and gravel sites with the Common market based on Article 86(2) of EC Treaty, and here especially as to the presence of a public service obligation and as to the absence of over-compensation,
pokud jde o slučitelnost půjčky za snížený úrok, vyjednaných smluv a (potenciálně) zvláštních projektů pro nadbytečné, ale nepropuštěné pracovníky a převod pozemků a štěrkovišť se společným trhem na základě čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, a zde zvláště pokud jde o úměrnost opatření a o otázku, zda kladné dopady podpory vyvažují záporné dopady na hospodářskou soutěž,
as to the compatibility of the interest-reduced loan, the negotiated contracts and (potentially) the special projects for redundant, but not laid-off workers and the transfer of land and gravel sites with the Common market based on Article 87(3)(c) of EC Treaty, and here especially as to the proportionality of the measures and as to the question whether the positive effects of the aid outweigh the negative effects on competition,
pokud jde o slučitelnost zvláštních daňových ustanovení a nepoužitelnosti konkurzního zákona se společným trhem na základě čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
as to the compatibility of the special tax provisions and the absence of the application of the bankruptcy law with the Common market based on Article 87(3)(c) of EC Treaty.
PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN – PŘIPOMÍNKY SPOLEČNĚ PŘEDLOŽENÉ KONFEDERACÍ FINSKÉHO STAVEBNÍHO PRŮMYSLU RT A ÚSTŘEDNÍM SVAZEM DODAVATELŮ ZEMNÍCH PRACÍ VE FINSKU
COMMENTS FROM INTERESTED PARTIES — COMMENTS JOINTLY SUBMITTED BY THE CONFEDERATION OF FINNISH CONSTRUCTION INDUSTRIES RT AND THE CENTRAL ASSOCIATION OF EARTH MOVING CONTRACTORS IN FINLAND
Stěžovatelé mají za to, že úrok stanovený pro státní půjčku udělenou podniku Tieliikelaitos je jasně nižší, než je tržní úrok, a že odpovídající peněžní výhoda, kterou obdržel podnik Tieliikelaitos, byla přibližně 3,2 milionu EUR v průběhu let 2001–2004.
The complainants consider that the interest rate set for the State loan granted to Tieliikelaitos is clearly below the market rate, and that the corresponding monetary advantage received by Tieliikelaitos was of approximately EUR 3,2 million during 2001-2004.
Stěžovatelé mají za to, že vyšší platby úroku pevně stanovené pro období 2005–2015 tuto výhodu ve skutečnosti nezmírňují.
The complainants consider that the higher interest payments fixed for the period 2005-2015 does not really mitigate this advantage.
Vzhledem k tomu, že se úroky zvyšují od roku 2005, může se stát, že úrok ve výši 5 % stanovený pro období 2005–2015 brzy přestane být vyšší než úroky, které v současnosti převažují na trhu.
As interest rates have been increasing since 2005 the 5 % interest rate determined for the period 2005-2015 may soon cease to be a higher interest rate than those currently prevailing on the market.
Pozemky a štěrkoviště poskytnuté podniku Tieliikelaitos
Land and gravel sites put at the disposal of Tieliikelaitos
Stěžovatelé poznamenávají, že hodnota, za kterou finský stát zanesl půdní zdroje do výchozí rozvahy podniku Tieliikelaitos, je o 15 milionů FIM nižší než odhad nezávislého odborníka (Catella).
The complainants note that the value at which the land resources were entered into Tieliikelaitos’ opening balance sheet by the Finnish State is FIM 15 million lower than the estimate by an independent expert (Catella).
Na základě odhadu soukromého odvětví zemních prací by rozdíl byl ještě větší.
On the basis of the estimate by private earth-work sector the difference would be even bigger.
Kromě toho by podle stanoviska stěžovatelů bylo vhodnější, kdyby podnik Tieliikelaitos nakoupil zdroje půdy potřebné k provádění svých smluv od vnějších dodavatelů za tržní cenu.
Besides, in complainants view, it would be more appropriate if Tieliikelaitos was buying land resources needed for carrying out its contracts from external suppliers at market price.
Stěžovatelé také mají za to, že odpočty hodnoty pozemků a štěrkovišť za neprodejnost, které byly provedeny ve finančních výkazech podniku Tieliikelaitos v průběhu let 2002–2004 a které byly přijaty auditory podniku Tieliikelaitos, nemohou být považovány za důkaz chybějící podpory při převodu pozemků a štěrkovišť.
The complainants also consider that non-marketability deductions with respect to the value of land and gravel sites that were done in Tieliikelaitos’ financial statements during years 2002-2004 and accepted by Tieliikelaitos’ auditors cannot be considered as a proof of absence of aid in the transfer of land and gravel sites.
Stěžovatelé se domnívají, že auditoři podniku Tieliikelaitos neměli dostatečnou odbornost týkající se zdrojů půdy pro provedení tohoto druhu ocenění.
The complainants believe that the auditors of Tieliikelaitos did not possess sufficient expertise regarding land resources to carry out this kind of appraisal.
Podle stěžovatelů vycházeli auditoři z odhadu provedeného vedením podniku Tieliikelaitos.
According to the complainants, the auditors based their view on the estimate made by Tieliikelaitos’ management.
Stěžovatelé mají za to, že podpora související s vyjednanými smlouvami poskytnutými podniku Tieliikelaitos silniční službou je 21,5 milionu EUR, což vypočetli na základě rozdílu marží vyjednaných smluv a smluv z nabídkového řízení provedených podnikem Tieliikelaitos.
The complainants consider that the aid related to negotiated contracts given to Tieliikelaitos by the Road Administration has been EUR 21,5 million which they calculated on the basis of difference in margins of negotiated and tendered contracts undertaken by Tieliikelaitos.
Navíc mají stěžovatelé podezření, že marže vyjednaných smluv mohly být uměle sníženy, když se vezmou v úvahu také náklady na zaměstnance nezapojené do provádění vyjednaných smluv.
Furthermore, complainants suspect that the margins of negotiated contracts could have been artificially lowered by taking into account also the costs of personnel not involved in implementation of the negotiated contracts.
Kromě toho se stěžovatelé domnívají, že takzvaný postup úpravy výdajů týkající se vyjednaných smluv poskytl podniku Tieliikelaitos přístup k dodatečných prostředkům v průběhu let 2001–2004, které mohl užívat přibližně po dobu jednoho roku, aniž by z nich musel platit úrok silniční správě.
Besides, they believe that the so called expenditure adjustment procedure related to negotiated contracts gave Tieliikelaitos access to extra funds each year during 2001-2004 that it could use for about one year without having to pay interest on it to the Road Administration.
Stěžovatelé mají za to, že podpora přijatá podnikem Tieliikelaitos mu mezi jiným umožnila provádět plánovací a prováděcí smlouvy, které mají nižší marži.
Complainants consider that the aid received by Tieliikelaitos has, inter alia, allowed it to undertake plan-and-implement contracts which had a lower margin.
Stěžovatelé se domnívají, že skutečnost, že finanční výkon podniku Tieliikelaitos byl ve srovnání s jeho konkurenty pod průměrem odvětví, pouze ukazuje, že operace podniku Tieliikelaitos byly neefektivní a že podnik používal cenovou politiku namířenou proti hospodářské soutěži v liberalizovaných odvětvích.
The complainants believe that the fact that Tieliikelaitos’ financial performance compared with its competitors were below industry average only shows that the operations of Tieliikelaitos were inefficient and it used anti-competitive pricing policy in liberalised sectors.
Stěžovatelé mají za to, že vyjednané smlouvy na služby trajektové přepravy udělují výhodu podniku Tieliikelaitos.
The complainants consider that negotiated contracts for ferry traffic services confer an advantage to Tieliikelaitos.
Domnívají se, že podnik Tieliikelaitos je schopen poskytovat služby trajektové přepravy za poměrně nízkou cenu pouze proto, že obdržel trajektové vybavení od silniční správy, které buď není třeba modernizovat, nebo proto, že související kapitálové náklady nemusí být zohledněny v hodnotě vybavení.
They believe that Tieliikelaitos is able to provide ferry services at a comparatively low price only because it received ferry equipment from the Road Administration which either does not need to be renewed, or because the associated capital costs do not need to be taken into account in the value of the equipment.
Opatření pro snížení počtu zaměstnanců podniku Tieliikelaitos
Measures for the reduction of Tieliikelaitos’ staff
Podle stanoviska stěžovatelů obdržel podnik Tieliikelaitos okolo 100 milionů EUR státní podpory v průběhu let 2001–2004 na řešení otázky nadbytečného počtu zaměstnanců.
In the complainants’ view, Tieliikelaitos received about EUR 100 million in State aid during 2001-2004 for solving the issue of overstaffing.
Stěžovatelé se mezi jiným domnívají, že podnik Tieliikelaitos měl prospěch z podpory související se skutečností, že jeho zaměstnanci měli výsadní postavení, když zaujímali volné pracovní pozice ve státních úřadech včetně silniční správy.
inter alia, the complainants believe that Tieliikelaitos has benefited from an aid related to the fact that its employees have been in a privileged position in filling vacant positions in the government agencies, including the Road Administration.
Celkově to umožnilo podniku Tieliikelaitos řešit jeho problém s nadbytečným počtem zaměstnanců snížením stavu o 116 osob.
In total, this enabled Tieliikelaitos to reduce its problem of overstaffing by 116 persons.
Stěžovatelé se domnívají, že příslušný postup převodu zaměstnanců vedl ke ztrátě svobody zapojených státních úřadů vybrat si nejlepšího a nákladově nejdostupnějšího uchazeče, který je k dispozici na pracovním trhu pro pracovní pozici, a vedl ke vzniku dalších výdajů pro stát.
The complainants believe that the respective employees’ transfer procedure led to a loss of the freedom for involved government agencies to choose the best and most affordable applicant available on the labour market for a position, and caused additional expenses to the State.
Stát mohl přijmout zaměstnance zvenku za přijatelnější náklady a za příznivějších pracovních podmínek.
The State might have been able to hire personnel from outside more affordably and with more favourable employment conditions.
Jednotlivci z podniku Tieliikelaitos byli převedeni do nových pracovních pozic při zachování jejich původních pracovních podmínek a bylo s nimi nakládáno jako se zkušenými zaměstnanci.
Individuals from Tieliikelaitos were transferred with their old employment conditions into new positions and treated as veteran staff.
Kromě toho stěžovatelé poukazují na to, že podnik Tielliikelaitos obdržel 20,1 milionu EUR jako státní podporu z rozpočtu silniční správy pro účely pomoci zaměstnancům podniku Tieliikelaitos nalézt nová pracovní místa, financování doplňkového vzdělání a přeškolení a podpory důchodů v případě předčasného odchodu do důchodu.
Besides, the complainants point out that Tielliikelaitos received EUR 20,1 million as State aid from the Road Administration’s budget for the purposes of helping Tieliikelaitos employees to find new jobs, financing supplementary education and retraining and for supporting pensions for early retirement.
Stěžovatelé se rovněž domnívají, že zaměstnanci zapojení do projektů zvláštních služeb představovali vlastní rezervu pracovních sil podniku Tieliikelaitos, zatímco výdaje na ně byly zaplaceny finským státem.
The complainants also believe that the personnel involved in special service projects constituted Tieliikelaitos’ own labour reserve whereas its expenses were paid by the Finnish State.
Stěžovatelé tvrdí, že v soukromém odvětví neexistuje možnost tohoto druhu ujednání a spíše dochází k tomu, že s koncem projektu nebo smlouvy je soukromý zaměstnavatel stále vázán povinností platit zaměstnanci jeho plat nebo dát výpověď a platit jeho plat v průběhu výpovědní lhůty.
The complainants assert that opportunities for this kind of arrangement do not exist in the private sector; rather, when a project or contract ends, a private employer is still obliged to pay the employee his or her salary or alternatively give a layoff notice and pay his or her salary during the notice period.
A na závěr mají stěžovatelé pochybnosti, že podnik Tieliikelaitos přispěl dostatečně z vlastních zdrojů na financování opatření pro snížení počtu zaměstnanců.
Finally, the complainants doubt that Tieliikelaitos contributed sufficiently from its own resources for financing staff reduction measures.
Podle nich finanční výkazy podniku Tieliikelaitos neposkytují v tomto ohledu žádný důkaz.
According to them, the financial statements of Tieliikelaitos do not give any evidence in this respect.
Nepřímá daňová podpora týkající se nákupu pozemků
Indirect fiscal aid related to land purchase
Stěžovatelé poznamenávají, že do rozsahu, do kterého podnik Tieliikelaitos nakoupil pozemky v průběhu přechodného období, byli prodejci většinou osvobozeni od daně z kapitálových výnosů, což také představuje nepřímou státní podporu ve prospěch podniku Tieliikelaitos.
The complainants note that to the extent that Tieliikelaitos purchased land sites during the transitional period, the sellers were largely relieved of tax on capital gains that also constitutes indirect State aid for the benefit of Tieliikelaitos.
Stálé výhody udělené podniku Tieliikelaitos: nepoužitelnost konkurzního zákona a odchylky od běžného daňového zákona
Advantages conferred to Tieliikelaitos on a permanent basis: the inapplicability of bankruptcy law and deviations from normal tax law
Konkurzní právní předpisy
Bankruptcy legislation
Stěžovatelé mají za to, že skutečnost, že podnik Tieliikelaitos není zahrnut do rozsahu platnosti konkurzních právních předpisů, představuje zakázanou státní podporu.
The complainants consider that the fact that Tieliikelaitos is not included within the scope of bankruptcy legislation constitutes prohibited State aid.