natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Společnost Società Terni mohla podle zákona o zestátnění tento mechanismus zpochybnit, pokud by jej považovala za nepřiměřený [21], rozhodla se však, že tak neučiní.
Società Terni could have challenged this mechanism under the nationalization law if it had considered it inadequate [21], but chose not to do so.
Komise posuzovala, zda s ohledem na daný mechanismus a dobu trvání je možno považovat původní vyrovnávací opatření za přiměřené.
The Commission has assessed whether, in view of its mechanism and duration, the original compensatory arrangement could be considered adequate.
V Itálii podléhá provozování vodní elektrárny koncesi, jejíž doba platnosti je taková, že společnosti umožňuje odepsat investice.
In Italy, the operation of a hydropower plant is subject to a concession, the duration of which is such as to allow the company to amortize the investment.
Když doba platnosti koncese skončí, společnost v zásadě ztrácí oprávnění tato aktiva dále využívat.
When the concession expires, the company loses, in principle, the right to exploit its assets.
Vzhledem k metodě náhrady pro Terni bylo z hospodářského hlediska smysluplné, aby dodávky elektrické energie za výrobní náklady nepřekročily zbývající dobu platnosti koncese společnosti.
Considering Terni’s compensatory method, it made economic sense that the provision of electricity at production cost should not overrun the residual duration of the company’s concession.
Zdá se, že to je skutečně základem původního ustanovení italského zákona, které omezovalo dobu platnosti zvýhodněné sazby do roku 1992.
And, indeed, this appears to be the rationale of the original provision of Italian law limiting the duration of the preferential tariff to 1992.
Jelikož vlastní koncese společnosti Terni by vypršela již o několik let dříve, je myslitelné, že italské orgány hodlaly sladit dobu skončení platnosti sazby Terni s obecným skončením platnosti koncesí pro vodní elektrárny v Itálii v roce 1992.
While Terni’s own concession would have expired already a few years earlier, it is conceivable that the Italian authorities intended to align the expiry of the Terni tariff with the general expiry of hydroelectric concessions in Italy in 1992.
Společnosti Società Terni byla mimoto udělena zvlášť dlouhá koncese (60 let namísto 30), a proto v době vyvlastnění již společnost amortizovala své investice 30 let.
Moreover, Società Terni had been granted a particularly long concession (60 years instead of 30), and therefore, at the time of expropriation, the company had already had thirty years to amortize its investment.
Komise se domnívá, že původní kompenzační balíček byl přiměřený a nijak společnost nepenalizoval.
In conclusion, the Commission considers that the original compensatory package was commensurate and by no means penalized for the company.
Rozhodující otázkou je, zda lze opakovaná prodloužení tohoto opatření týkajícího se sazby považovat za nedílnou součást náhrady.
The crucial issue here is whether the repeated extensions of this tariff arrangement can still be considered part and parcel of the compensation.
Komise zastává názor, že tomu tak nemůže být.
The Commission takes the view that this cannot be the case.
Když stát vyvlastňuje, stanoví předem buď absolutní částku náhrady, nebo jako v dotyčném případě kompenzační mechanismus.
When the State expropriates, it establishes ex-ante either an absolute amount of compensation or, as in the case at hand, a compensatory mechanism.
Jakákoli následná revize částek nebo mechanismu nutně mění povahu opatření, které již nelze považovat za vyrovnávací, jelikož se odchyluje od původní dohody.
Any ex-post revision of the amounts or the mechanism necessarily changes the nature of the measure, which can no longer be considered compensatory insofar as it departs from the original arrangement.
Pokud by se připustil opak, vedlo by to k vyloučení opatření tohoto typu z oblasti působnosti kontroly státních podpor.
To admit the contrary would result in the exclusion of this type of measures from the scope of State aid control.
Členský stát však může Komisi oznámit svůj záměr poskytnout vyvlastněné společnosti další výhody.
A Member State may, however, notify the Commission of its intention to grant further advantages to an expropriated company.
Takovéto oznámení Komise přezkoumá z hlediska jeho opodstatněnosti na základě pravidel státní podpory a s přihlédnutím ke zvláštním okolnostem.
Such notification will be examined by the Commission on its merits in the light of the State aid rules and taking into account the specific circumstances invoked.
„Studie“
The ‘study’
Účelem studie uvedené v bodě (63) je prokázat, že náhrada přiznaná společnosti Società Terni a jejím nástupnickým společnostem v průběhu let nepokrývá plně tržní hodnotu vyvlastněných aktiv, proto nedošlo k žádné nadměrné náhradě a příjemci fakticky nikdy neměli žádnou výhodu.
The study referred to in paragraph (63) purports to show that the compensation granted to Società Terni and its successor companies over the years did not fully cover the market value of the expropriated assets, and that therefore there was no overcompensation and the beneficiaries never de facto enjoyed an advantage.
Na úvod by Komise chtěla zdůraznit, že analýza přiměřenosti dohody o náhradě může být provedena pouze předem, tj. v době vyvlastnění.
As a preliminary remark, the Commission would like to underline that an analysis of the adequacy of the compensatory agreement can only be carried out ex ante, that is, at the time of expropriation.
V této souvislosti je nutno zmínit, že mechanismus, který zvolily italské orgány, usiluje o to, zajistit společnosti Società Terni stejné postavení, jako kdyby její vodní elektrárna nebyla vyvlastněna, tím, že jí byl poskytnut přístup k elektřině za režijní cenu po celou dobu platnosti její koncese.
In that context, it should be noted that the mechanism chosen by the Italian authorities aimed to put Società Terni in the same position as if its power plant had not been expropriated, by granting it access to electricity at cost price throughout the duration of its concession.
Proto lze těžko chápat tvrzení, že podle tohoto opatření společnost Terni mohla získat méně, než na co měla legitimní nárok.
Therefore, the argument that, under this arrangement, the Terni companies may have obtained less that what they were legitimately entitled to is difficult to follow.
Komise mimoto tvrdí, že i kdyby zjištění studie byla opodstatněná (což nebyla, jak je prokázáno v bodech (88) až (92)), tato okolnost by nebyla důležitá pro zjištění, zda sazba zajišťuje příjemcům výhodu.
Besides, the Commission contends that, even if the findings of the study were substantiated (which is not the case, as demonstrated in points (88) to (92), that circumstance would be irrelevant for the purpose of establishing whether the tariff gave the beneficiaries an advantage.
Je nutno připomenout, že v době vyvlastnění se Itálie mohla rozhodnout, že společnost Terni odškodní vyplacením pevně stanovené finanční částky založené na hodnotě vyvlastněných aktiv.
It should be recalled that, at the time of the expropriation, Italy could have chosen to compensate Terni by paying a fixed financial amount based on the value of the expropriated assets.
Itálie se však rozhodla pro jinou metodu, která spočívala v tom, že se se společností Società Terni zacházelo jako s virtuálním samovýrobcem.
However, Italy opted for a different method, which consisted in treating Società Terni as a virtual self-producer.
Tato metoda byla z hospodářského hlediska opodstatněná a v tomto referenčním rámci by měla být posouzena existence výhody.
This method made perfect economic sense, and it is within this reference framework that the presence of an advantage should be assessed.
Na základě tohoto přístupu je nutno vyvodit závěr, že do doby skončení platnosti původního vyrovnávacího opatření v podobě sazby (a pouze do tohoto dne) příjemci neobdrželi žádnou výhodu.
Following this approach, one must conclude that, until the expiry of the original compensatory tariff arrangement (and only until that date) the beneficiaries did not receive an advantage.
Tento závěr nelze zpochybnit v důsledku uplatnění alternativních výpočtů přínosů a ztrát, zejména pokud byly provedeny zpětně.
This conclusion cannot be called into question as a result of applying alternative benefit and loss calculations, especially where these are carried out retrospectively.
Použití jiné metody se zpětnou platností (ex-post) by vedlo k rozporným či dokonce nelogickým výsledkům, jak doloží následující příklad.
Using a different method retrospectively (ex-post) would lead to conflicting or even illogical results, as the following example will illustrate.
Za předpokladu, že kvůli prudkému nárůstu cen energie finanční částky, které obdrželi příjemci, překročily tržní hodnotu výrobního závodu Terni již během prvních 10 let platnosti opatření týkajícího se sazby, by měl být podle metodiky studie vyvozen závěr, že došlo k nadměrné náhradě, ačkoliv dohoda o kompenzaci předpokládala, že sazba bude platit 30 let.
Suppose that, due to an explosion in energy prices, the financial amounts received by the beneficiaries had already exceeded the market value of Terni’s plant within the first 10 years of the tariff arrangement, following the study’s methodology, it should be concluded that there was an overcompensation, even though the expropriation package foresaw that the tariff would last 30 years.
To by bylo zjevně mylnou představou, jelikož by se nebrala v potaz filozofie původního opatření.
This would be an obvious fallacy, since it would not take into account the ratio of the original arrangement.
Stejný závěr musí platit v opačném případě při hypotéze, že skutečné obdržené částky zaostávaly za hodnotou aktiv.
The same conclusion must apply a contrario, in the hypothesis that the actual amounts received fell short of covering the assets' value.
V rámci vyvlastnění je mimoto následný přepočet zisků a ztrát zcela nepatřičný.
Besides, in the context of an expropriation, an ex-post recalculation of benefits and losses is totally out of place.
Dlouhodobý hospodářský výsledek vyvlastněné společnosti, který v době vyvlastnění nelze předvídat, nemůže být předmětem revize o mnoho desetiletí později s cílem odůvodnit další tranše náhrady.
The long-term economic outcome for the expropriated company, which is unpredictable at the time of the expropriation, cannot be the object of revision, many decades later, in order to justify further tranches of compensation.
Studii je proto možno odmítnout jako neopodstatněnou.
Therefore, the study can be dismissed as irrelevant.
Komise nicméně přezkoumala údaje a zjištění studie.
The Commission has nevertheless examined the data and findings of the study.
Tato analýza ukázala, že studie je metodicky chybná.
This analysis has shown that the study is methodologically flawed.
Jak bude prokázáno níže, systematicky podhodnocuje výhodu v podobě zvýhodněné sazby pro společnosti ex-Terni a se vší pravděpodobností nadhodnocuje hodnotu vyvlastněných aktiv.
As will be shown below, it systematically underestimates the tariff advantage for the Terni companies, and in all likelihood overestimates the value of the expropriated assets.
Za účelem výpočtu výhody v podobě sazby v období 1963–1999 studie porovnává cenu hrazenou Terni (alternativa 1 – náklady na vlastní vyrobenou elektrickou energii) s běžnou cenou hrazenou srovnatelným odběratelem, čímž se rozumí samovýrobce, který byl osvobozen od některých složek sazby (alternativa 2).
In order to calculate the tariff advantage for the period 1963-1999, the study compares the price paid by Terni (Alternative 1-the cost of self-produced electricity) to the ordinary price paid by a comparable customer, meaning a self-producer who was exempt from certain tariff components (Alternative 2).
Výhoda je proto vypočítána jako rozdíl mezi dvěma alternativními preferenčními zacházeními stanovenými jako náhrada pro Terni.
The advantage is thus calculated as the difference between the two alternative preferential treatments foreseen as compensation for Terni.
Komise podotýká, že k výpočtu výhody v podobě sazby měla být srovnána skutečná sazba Terni s běžnou sazbou hrazenou výrobcem jiným než samovýrobce s profilem spotřeby odpovídajícím Terni.
The Commission notes that, to calculate the tariff advantage, Terni’s actual tariff should have been compared with the ordinary tariff payable by a non self-producer with Terni’s consumption profile.
Studie proto výhodu společnosti Terni v podobě sazby podhodnocuje.
The study therefore underestimates Terni’s tariff advantage.
Pro období 2000–2006 je výhoda opět brána jako rozdíl mezi dvěma preferenčními zacházeními, jediný rozdíl spočívá v tom, že skutečná cena placená Terni odpovídá alternativě 2 (a nikoli alternativě 1, která po reformě sazby již nebyla možná).
For the period 2000-2006, the advantage is, again, taken to be the difference between the two preferential treatments, the only difference being that the actual price paid by Terni corresponds to Alternative 2 (and no longer Alternative 1, which was no longer possible after the reform of the tariff).
Pomocí této metody se pro některé roky výhoda jeví dokonce jako záporná, což je nesprávný závěr, vzhledem k tomu, že Terni platila vždy sazbu nižší, než byla tržní cena.
Using this method, for some years the advantage even turns out to be negative, which demonstrates the flaws in the methodology, considering that the Terni companies always paid a tariff below the market price.
Pro toto období by měla být výhoda v podobě sazby v zásadě jednoduše rovnocenná kompenzační složce hrazené Cassa Conguaglio.
In principle, for this period, the tariff advantage should have been simply equivalent to the compensatory component paid by Cassa Conguaglio.
Výhoda je proto opět velmi významně podhodnocena.
Therefore, the advantage is, again, very significantly underestimated.
Další nedostatek studie se týká hodnoty aktiv.
Another flaw in the study concerns the value of the assets.
Studie jednoduše bere jako účetní hodnotu aktiv rozdíl mezi položkou „zařízení a stroje“ v rozvaze Terni na rok 1962 (rok před zestátněním) a stejnou položkou z následujícího roku.
The study simply takes as the book value of the assets the difference between the item ‘plant and machinery’ in Terni’s 1962 budget (the year before the nationalization) and the same item the following year.
Za prvé je nutno uvést, že neexistuje žádný konkrétní důkaz, že rozdíl lze přičíst výhradně ztrátě vodní elektrárny.
Firstly, it should be noted that there is no concrete proof that the difference is attributable exclusively to the loss of the hydro power plant.
I kdyby však bylo možno účetní hodnotu uznat, metoda použitá ve studii by byla stejně chybná.
However, even if, arguendo, that book value could be accepted, the method used in the study would nonetheless be flawed.
Jak potvrdila Itálie, skutečná hodnota vodní elektrárny v okamžiku vyvlastnění byla vázána na zbývající dobu platnosti příslušné koncese [22].
As confirmed by Italy, the real value of a hydro plant at the moment of an expropriation is linked to the residual duration of the underlying concession [22].
Účetní hodnota elektrárny by proto měla být upravena s ohledem na tuto skutečnost.
Therefore, the book value of the plant should have been corrected to take this into account.
Ve studii je účetní hodnota jednoduše aktualizována pro rok 2006 podle inflace.
In the study, the book value is simply actualized to 2006 in line with inflation.
Existuje proto důkaz naznačující, že studie hodnotu aktiv nadhodnocuje.
Therefore, there is evidence suggesting that the study overestimates the assets' value.
Studii je proto nutno úplně odmítnout.
In conclusion, the study can be dismissed altogether.
Prodloužení sazby
The extensions of the tariff
Co se týká prodloužení sazby Terni, Komise uznává, že podstatou bylo zachovat podobnost se zacházením s těmi výrobci elektrické energie z vodní energie, kterým byla platnost koncesí prodloužena.
As regards the extensions in time of the Terni tariff, the Commission appreciates that their rationale was to retain the parallelism in treatment with those hydropower producers who had seen their concessions renewed.
Tato podobnost, která je jádrem kompenzačního mechanismu, je však předpokládána v opatření souvisejícím s vyvlastněním pouze po dobu 30 let, nikoli neomezeně.
However, such parallelism, which lies at the heart of the compensatory mechanism, was foreseen in the expropriation arrangement only for 30 years, not indefinitely.
Proto z důvodů objasněných v bodech (73) až (78) nelze uvažovat, že tato prodloužení mají kompenzační povahu.
Therefore, for the reasons already explained in paragraphs (73) to (78) above, these extensions did not have a compensatory nature.
Tento závěr je ještě zřejmější v případě druhého prodloužení sazby.
This conclusion is even more obvious for the second extension of the tariff.
Toto prodloužení přerušilo mechanismus postupného vyřazování, který měl usnadnit přechod společností na plnou sazbu, což signalizovalo přesvědčení italských orgánů, že společnosti již byly plně odškodněny.
This extension interrupted a phasing-out mechanism intended to ease the companies' transition to the full tariff, which signalled the Italian authorities' conviction that the companies had been fully compensated for.
Itálie obšírně objasnila důvody, které vedly k tomuto druhému prodloužení a které souvisely pouze s průmyslovou politikou (viz připomínky Itálie v bodě (61)).
Italy itself has, indeed, extensively explained the reasons which led to this second extension, and which are related to industrial policy alone (see Italy’s comments in paragraph (61) above).
Závěry o kompenzační povaze sazby
Conclusions on the compensatory nature of the tariff
Na základě výše uvedených skutečností se Komise domnívá, že sazbu Terni lze považovat za vyrovnávací opatření až do roku 1992.
In the light of the above, the Commission considers that the Terni tariff can be considered compensatory until 1992.
Do tohoto data se opatření nepovažuje za státní podporu.
Until that date, the measure does not qualify as State aid.
Veškerá další prodloužení sazby je však nutno přezkoumat podle pravidel státní podpory.
All further extensions of the tariff, however, must be examined in the light of the State aid rules.
Komise proto posuzovala, zda zvýhodněná sazba přiznaná skupině Terni po roce 1992, a zejména ode dne 1. ledna 2005, data vstupu paragrafu 11 odst. 11 zákona č. 80/2005 v platnost, který je předmětem tohoto řízení, představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
The Commission has therefore assessed whether the preferential tariff granted to the Terni group after 1992, and in particular as of 1 January 2005, date of entry into force of Article 11, paragraph 11 of Law 80/2005, which is the object of these proceedings, constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
V této souvislosti Komise bere na vědomí vysvětlení italské vlády, co se týká nepodstatnosti rozhodnutí ESUO 83/396 a rozsudku Soudu ve věci C 99/92, a může souhlasit s tím, že tato rozhodnutí nemají pro posouzení sazby přiznané třem výrobním závodům v oblasti Terni jakožto opatření představujícího státní podporu žádný význam.
In this context, the Commission takes note of the Italian clarifications as regards the irrelevance of the ECSC Decision 83/396 and Court judgment C 99/92 and can agree that such decisions have no bearing on the assessment of the State aid nature of the tariff granted to the three plants in the Terni area.
Opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, jsou-li kumulativně splněny tyto podmínky: opatření a) ekonomicky zvýhodňuje příjemce; b) je poskytováno státem nebo ze státních prostředků; c) je selektivní; d) ovlivňuje obchod mezi členskými státy Společenství a může narušit hospodářskou soutěž v EU.
A measure constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty if the following conditions are cumulatively fulfilled: the measure (a) confers an economic advantage to the beneficiary; (b) is granted by the State or through State resources and is imputable to the State; (c) is selective; (d) has an impact on intra-community trade and is liable to distort competition within the EU.
Na základě odůvodnění uvedeného v bodech (73) až (94) Komise dospěla k závěru, že zvýhodněná sazba pro společnosti Terni nepředstavovala výhodu pro příjemce po celou dobu trvání původního kompenzačního balíčku, tj. až do roku 1992.
In the light of the reasoning developed in points (73) to (94), the Commission has come to the conclusion that the preferential tariff for Terni did not provide an advantage to the beneficiaries throughout the duration of the original compensatory package, that is, until 1992.
Proto za účelem zjištění existence výhody je nutno posuzovat pouze prodloužení sazby.
Therefore, only the extensions of the tariff have to be assessed in order to ascertain the presence of an advantage.
Nemůže být pochyb, že dodávky elektrické energie za nižší ceny v porovnání s běžnou sazbou za elektrickou energii představují pro příjemce jednoznačnou hospodářskou výhodu, jelikož to snižuje jejich výrobní náklady a posiluje jejich konkurenční postavení.
There can be no doubt that the provision of electricity at lower prices compared to the ordinary electricity tariff constitutes a clear economic advantage for the beneficiaries, who see their production costs reduced and their competitive position strengthened.
Jelikož se tato zvláštní soustava sazeb vztahuje pouze na skupinu Terni, opatření je selektivní.
Since this particular tariff arrangement applies only to the Terni group, the measure is selective.
Financování ze státních prostředků a přičitatelnost státu
Financing through State resources and imputability to the State
Co se týká financování ze státních prostředků, je nutno uvést, že od roku 2002 nesou finanční zátěž spojenou se sazbou všichni odběratelé elektrické energie v Itálii prostřednictvím parafiskálního poplatku vybíraného Cassa Conguaglio v podobě složky A4 sazby za elektrickou energii.
As regards the financing through State resources, it should be noted that, as of 2002, the financial burden arising from the tariff is borne by all electricity consumers in Italy by means of a parafiscal levy collected by Cassa Conguaglio via the A4 component of the electricity tariff.
Tento poplatek je povinný, jelikož je uložen rozhodnutími AEEG, která provádějí vnitrostátní právní předpisy.
Such levy is obligatory as it imposed by means of Delibere of the AEEG which implement national legislation.
Cassa Conguaglio je veřejný subjekt zřízený ze zákona, který vykonává své funkce na základě přesných pokynů stanovených v rozhodnutích AEEG a příslušných právních a správních předpisech.
Cassa Conguaglio is a public body established by law, which carries out its functions on the basis of precise instructions laid down in the Delibere of the AEEG and the relevant legislative and regulatory provisions.
Podle ustálené judikatury platí, že výnos z poplatku, který je podle vnitrostátních právních předpisů povinný a je hrazen veřejnému subjektu zřízenému ze zákona, představuje státní prostředky ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy, je-li vyhrazen na financování opatření, které splňuje ostatní kritéria zmíněného článku [23].
It is settled case-law that, the yield of a levy which is obligatory under national law and is paid to a public body established by law constitutes State resources within the meaning of Article 87(1) of the Treaty when it is earmarked for the financing of a measure which fulfils the other criteria of that Article [23].
V bodě (68) Itálie cituje rozsudek ve věci Pearle [24], aby doložila své tvrzení, že prostředky procházející přes Cassa Conguaglio nepředstavují státní podporu.
In paragraph (68) above, Italy quotes Pearle [24] in order to substantiate its claim that the resources transiting through Cassa Conguaglio do not constitute State aid.