natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dne 6. prosince 2007 Rada přijala rozhodnutí 2007/808/SZBP, které stanoví, že rozpočet by měl pokrývat rovněž výdaje související s misí v období od 1. ledna 2007 do 29. února 2008.
On 6 December 2007 the Council adopted Decision 2007/808/CFSP, providing that the budget would also cover expenditure related to the Mission from 1 January 2007 to 29 February 2008.
V souladu s čl. 1 odst. 2 rozhodnutí 2007/808/SZBP má Rada do dne 29. února 2008 rozhodnout o konečném rozpočtu EUPOL COPPS pro období od 1. března 2008 do 31. prosince 2008,
In accordance with Article 1(2) of Decision 2007/808/CFSP, the final budget of EUPOL COPPS for the period from 1 March 2008 to 31 December 2008 is to be decided by the Council before 29 February 2008,
Finanční referenční částka určená na pokrytí výdajů souvisejících s policejní misí Evropské unie pro palestinská území (EUPOL COPPS) pro období od 1. března 2008 do 31. prosince 2008 činí 5000000 EUR.
The financial reference amount intended to cover the expenditure related to the European Union Police Mission for the Palestinian Territories (EUPOL COPPS) from 1 March 2008 to 31 December 2008 shall be EUR 5000000.
V Bruselu dne 18. února 2008.
Done at Brussels, 18 February 2008.
Rozhodnutí ve znění rozhodnutí 2007/808/SZBP (Úř. věst. L 323, 8.12.2007, s.56).
Decision as amended by Decision 2007/808/CFSP (OJ L 323, 8.12.2007, p. 56).
o financování ad hoc nizozemských provozovatelů veřejnoprávního vysílání Státní podpora C 2/2004 (ex NN 170/2003)
on the ad hoc financing of Dutch public service broadcasters C 2/2004 (ex NN 170/2003)
(oznámeno pod číslem dokumentu C(2006) 2084)
(notified under document number C (2006)2084)
s přihlédnutím k předloženým připomínkám,
Having regard to their comments,
I. POSTUP A SOUVISLOSTI
I. PROCEDURE AND BACKGROUND
POSTUP
1 PROCEDURE
V průběhu let 2002 a 2003 Komise obdržela několik podnětů, v nichž se uvádělo, že systém veřejného financování zavedený pro nizozemské provozovatele veřejnoprávního vysílání představuje protiprávní a neslučitelnou státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
In the course of 2002 and 2003 the Commission received several complaints alleging that the public funding system in place for Dutch public broadcasters constitutes unlawful and incompatible state aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
V průběhu předběžného šetření podnětů Komise obdržela od žadatelů, jakož i od nizozemských orgánů dodatečné informace.
In the course of the preliminary investigation of the complaints, the Commission received additional information from the complainants, as well as the Dutch authorities.
Po předběžném posouzení údajných opatření podpory Komise Nizozemsko dopisem ze dne 3. února 2004 informovala, že se rozhodla zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES s ohledem na některá opatření, jež by bylo možno považovat za novou podporu.
Following the preliminary assessment of the alleged aid measures, the Commission informed the Netherlands, by letter dated 3 February 2004, that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty with respect to certain measures which could be qualified as new aid.
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby podaly připomínky k podpoře.
The Commission invited interested parties to submit their comments on the aid.
Nizozemsko na rozhodnutí o zahájení řízení odpovědělo dopisem ze dne 30. dubna 2004.
The Netherlands responded to the decision to open proceedings by letter dated 30 April 2004.
Komise mimoto obdržela připomínky od 11 zúčastněných stran.
Moreover, the Commission received comments from 11 interested parties.
Dopisem ze dne 29. dubna 2004 Komise tyto připomínky postoupila Nizozemsku.
By letter of 29 April 2004 the Commission forwarded the comments to the Netherlands.
Nizozemské orgány zaslaly své vyjádření k těmto připomínkám v dopise ze dne 13. srpna 2004.
The reaction by the Dutch authorities was received by letter dated 13 August 2004.
Komise zaslala nizozemským orgánům další dotazy v dopisech ze dne 4. ledna 2005 a 25. května 2005, na něž nizozemské orgány odpověděly dopisy ze dne 27. ledna 2005 a 25. července 2005.
The Commission asked additional questions to the Dutch authorities by letters of 4 January 2005 and 25 May 2005, to which the Dutch authorities responded by letters of 27 January 2005 and 25 July 2005.
Další informace poskytl jeden ze žadatelů (De Telegraaf) dne 25. července 2005 a nizozemské orgány dne 2. září.
Further information was received from one of the complainants (De Telegraaf) on 25 July 2005 and from the Dutch authorities on 2 September.
Komise požádala nizozemské orgány o další vysvětlení elektronickou poštou dne 22. listopadu 2005, na což nizozemské orgány odpověděly dne 25. listopadu 2005.
The Commission asked the Dutch authorities for further clarification by e-mails on 22 November 2005, to which the authorities responded on 25 November 2005.
Po schůzce s nizozemskými orgány Komise rozhodla, že je zapotřebí další vysvětlení.
The Commission decided after a meeting with the authorities that further clarification was necessary.
Za tímto účelem byla nizozemským orgánům dne 22. prosince 2005 zaslána žádost o informace, na niž nizozemské orgány odpověděly dne 3. února 2006 poté, co jim byla prodloužena lhůta.
To this end a request for information was sent to the Dutch authorities on 22 December 2005, to which the Dutch authorities, having been granted a delay, responded on 3 February 2006.
S ohledem na tuto odpověď došlo mezi nizozemskými orgány a Komisí k další výměně elektronické pošty v únoru a dubnu 2006.
Regarding this reply further e-mails were exchanged between the Dutch authorities and the Commission in February 2006 and April 2006.
Schůzka nizozemských orgánů a Komise se uskutečnila dne 24. září 2004.
A meeting between the Dutch authorities and the Commission took place on 24 September 2004.
Schůzka s De Telegraaf se konala dne 27. října 2004.
A meeting with De Telegraaf took place on 27 October 2004.
Schůzka s Broadcast Partners se uskutečnila dne 5. ledna 2005.
A meeting with Broadcast Partners took place on 5 January 2005.
Ke schůzce RTL a Komise došlo dne 27. července 2005 a ke schůzce VESTRA a Komise dne 23. září 2005.
A meeting between RTL and the Commission took place on 27 July 2005 and between VESTRA and the Commission on 23 September 2005.
Dne 1. února a 14. února 2006 se Komise znovu sešla s nizozemskými orgány.
The Commission had another meeting with the Dutch authorities on 1 February and 14 February 2006.
Kromě tohoto řízení v souvislosti s „novou podporou“ se financování provozovatelů veřejnoprávního vysílání (dále jen „PVV“) prostřednictvím ročních plateb ze strany státu a pobídkového fondu (Stifo, Stichting Stimuleringsfonds Nederlandse Culturele Omroepproducties) posuzuje v samostatném řízení v souvislosti s „existující podporou“ (srov. státní podpora č. E-5/2005).
In addition to this procedure on ‘new aid’, the financing of the public service broadcasters through annual state payments and the Stimulation Fund (Stifo, Stichting Stimuleringsfonds Nederlandse Culturele Omroepproducties) is being assessed in a separate ‘existing aid’ procedure (cf. state aid No. E-5/2005).
V tomto rozhodnutí Komise odkazuje na opatření, která jsou předmětem „řízení týkajícího se existující podpory“ pouze tehdy, je-li to nutné k poskytnutí celkového obrazu o financování veřejnoprávního vysílání.
In this Decision the Commission refers to the measures which are the object of the ‘existing aid procedure’ only insofar as necessary to provide an overall picture of the financing of public broadcasting.
Nebude se však zabývat otázkou slučitelnosti běžných ročních plateb a plateb z pobídkového fondu s pravidly státních podpor.
This Decision does not, however, concern the issue of compatibility with state aid rules of the regular annual payments and of the payments from the Stimulation Fund.
Toto rozhodnutí bude rovněž omezeno na posouzení financování hlavních činností PVV (tzv. hlavních úkolů), nebude se tedy vztahovat na vedlejší činnosti, např. nové mediální služby, poskytování SMS a službu i-mode.
This Decision will also be limited to assessing the financing of the public service broadcasters' core activities (the so-called main tasks). Side activities, like the new media services, the provision of SMS and i-mode, are not, therefore, examined.
Stejně tak se toto rozhodnutí nebude zabývat investicemi NOS pro provozovatele sítě Nozema, jež se podle podnětů nemohly uskutečnit za tržních podmínek.
Similarly, this Decision will not deal with the investment by NOS in the network operator Nozema, which according to complaints might not have been done on market terms.
Tyto záležitosti budou řešeny zvlášť.
These issues will be dealt with separately.
Rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení zahrnovalo postup od roku 1992.
Finally, the decision to open the formal investigation procedure covered the procedure as from 1992.
Zdá se však, že první platby ad hoc se uskutečnily teprve v roce 1994.
Nevertheless, it appears that the first ad hoc payments were made only in 1994.
Nyní jsou k dispozici údaje do roku 2005 a je nutno k nim přihlédnout.
Furthermore, figures up to 2005 are now available and should be taken into account.
Období, jehož se rozhodnutí týká, by proto mělo sahat od roku 1994 (kdy se uskutečnila první platba ad hoc) do roku 2005 (což je poslední rok, pro nějž jsou k dispozici konečné údaje).
The period covered by the decision would therefore range from 1994 — when the first ad hoc payment was made — to 2005, the last year for which final figures are available.
Je nutno poznamenat, že nizozemské orgány Komisi vyzvaly, aby vzala v úvahu i rok 2006.
It should be noted that the Dutch authorities invited the Commission also to take into account 2006.
Údaje za rok 2006 jsou však pouze prozatímní, a proto je nelze vzít v úvahu.
However, the figures for 2006 are only provisional and cannot, therefore, be taken into account.
PODROBNÝ POPIS SYSTÉMU VEŘEJNOPRÁVNÍHO VYSÍLÁNÍ
2 DETAILED DESCRIPTION OF THE PUBLIC BROADCASTING SYSTEM
V této kapitole budou nejprve v oddíle 2.1 popsáni účastníci v odvětví (veřejnoprávního) rozhlasového a televizního vysílání a poté v oddíle 2.2 různé prvky systému financování nizozemského odvětví rozhlasového a televizního vysílání obecně.
Section 2.1 of this Chapter presents the actors in the (public) broadcasting sector. This is followed in section 2.2 by a description of the different elements of the financing system for the Dutch broadcasting sector in general.
V této souvislosti budou popsány právní předpisy, kterými jsou provozovatelé vysílání pověřeni posláním veřejné služby, objasněny různé mechanismy financování (roční platby a platby ad hoc) a závěrem bude vysvětleno, jaké rezervy provozovatelé veřejnoprávního vysílání vytvořili a používají při plnění svého úkolu v oblasti veřejné služby.
In connection with this, the legal provisions entrusting the broadcasters with a public service mission are described, the different financing mechanisms (annual payments and ad hoc payments) are spelled out and, finally, the reserves the public broadcasters have built up and use for the fulfilment of their public service mission are explained.
Následně budou projednány komerční činnosti prováděné nizozemskými provozovateli veřejnoprávního vysílání (oddíl 2.5).
The commercial activities of the Dutch public broadcasters are then discussed in section 2.5.
V oddíle 2.6 je vysvětleno nabytí fotbalových práv společností NOS a oddíl 2.7 se zabývá vztahem mezi provozovateli vysílání a provozovateli kabelové televize.
Section 2.6 explains the acquisition of football rights by the NOS and section 2.7 deals with the relation between broadcasters and cable operators.
Oddíl 2.8 pak uvádí, kterých opatření se toto řízení týká.
Finally, section 2.8 sets out which measures are the subject of this procedure.
Účastníci v odvětví (veřejnoprávního) rozhlasového a televizního vysílání
Actors in the (public) broadcasting sector
Systém veřejnoprávního vysílání se skládá z různých organizací, včetně osmi soukromých sdružení (provozovatelé soukromého vysílání s členy pověřenými posláním veřejné služby) a deseti soukromých nadací (provozovatelé soukromého vysílání bez členů pověřených posláním veřejné služby).
The public service broadcasting system consists of different organisations, including eight private associations (private broadcasters with members entrusted with a public service mission) and ten private foundations (private broadcasters without members entrusted with a public service mission).
Kromě provozovatelů vysílání uvedených v odstavci 12 zahrnuje systém veřejnoprávního vysílání dalšího účastníka (společnost NOS), který vykonává dvojí roli.
Besides the broadcasters mentioned in paragraph 12, the public service broadcasting system includes another actor — the NOS — which performs a dual role.
První úlohou je role provozovatele veřejnoprávního vysílání, odpovědného za televizní a rozhlasové programy (pod názvem „NOS RTV“).
The first role is that of a public service broadcaster, responsible for TV and radio programmes (under the name of ‘NOS RTV’).
Druhou úlohou je role koordinátora celého systému veřejnoprávního vysílání, kterou vykonává správní rada společnosti NOS (tzv. „Publieke Omroep“, dále jen „PO“).
The second role is that of coordinator of the entire public service broadcasting system and is carried out by the management board of the NOS (the so-called ‘Publieke Omroep’ hereinafter ‘PO’).
PO, jíž byly funkce a úkoly svěřeny zákonem o sdělovacích prostředcích, podporuje spolupráci mezi provozovateli veřejnoprávního vysílání, koordinuje tři veřejnoprávní televizní kanály a dvakrát ročně úřadu pro sdělovací prostředky předkládá zprávu o činnosti provozovatelů veřejnoprávního vysílání.
The PO, whose functions and tasks are enshrined in the Media Act, stimulates cooperation between public broadcasters, coordinates the three public TV channels and reports twice a year on the public broadcasters' activities to the Media Authority.
Společnost NOS dostává finanční prostředky z rozpočtu na sdělovací prostředky, a to jak na úkoly, které plní jako PO, tak i na úkoly, které vykonává jako NOS RTV.
The NOS receives funding from the media budget for both the tasks performed as PO and those performed as NOS RTV.
Veřejnoprávní televizní programy jsou vysílány provozovateli veřejnoprávního vysílání prostřednictvím tří veřejnoprávních kanálů.
The public service TV-programmes are broadcast by the public service broadcasters over three public channels.
Součástí systému veřejnoprávního vysílání je rovněž nizozemská organizace pro produkci vysílání (Nederlands Omroepbedrijf, dále jen „NOB“).
The Dutch Broadcast Production Organisation (Nederlands Omroepbedrijf, hereinafter ‘NOB’) is also part of the public broadcasting system.
Organizace NOB zajišťuje záznam, přípravu přenosu a skutečný přenos zvuku, obrazu a dat do všech možných distribučních kanálů.
The NOB carries out the recording, transmission preparation and actual transmission of sound, moving pictures and data to all possible distribution channels.
Organizace NOB poskytuje tyto služby provozovatelům komerčního i veřejnoprávního vysílání.
The NOB provides these services to commercial broadcasters and public service broadcasters.
Služby poskytované provozovatelům veřejnoprávního vysílání se považují za veřejné služby poskytované nizozemskou vládou a jsou financovány z veřejných prostředků.
The services provided to the public service broadcasters are considered as public services by the Dutch government and are publicly funded.
Za prodej reklamního času a vysílání reklam na veřejnoprávních kanálech odpovídá výhradně zvláštní nadace (Stichting Ether Reclame, dále jen „STER“).
A separate foundation (Stichting Ether Reclame, hereinafter ‘STER’) is exclusively responsible for the sale of advertising space and the broadcasting of advertising on the public channels.
STER odpovídá za přidělený vysílací čas.
The STER is responsible for the broadcasting time which it has been allocated.
Příjmy STER plynou přímo státu.
The revenues generated by the STER are transferred directly to the State.
Kromě celostátně působících provozovatelů veřejnoprávního vysílání existuje několik provozovatelů komerčního vysílání, kteří rovněž působí na celostátní úrovni.
In addition to the national public service broadcasters, there are several commercial broadcasters operating on a national level.
Těmito provozovateli komerčního vysílání jsou např. RTL (RTL 4, 5 a 7 (všechny ze skupiny CLT-UFA)) nebo SBS6, NET5 a Veronica (ze skupiny SBS Broadcasting) nebo Talpa (Talpa Media Holding).
Examples of these commercial broadcasters are RTL (RTL 4, 5 and 7, all from the CLT-UFA group), SBS6, NET5 and Veronica (from the SBS Broadcasting group) and Talpa (Talpa Media Holding).
Jejich příjmy pocházejí především z televizní reklamy.
They generate their revenues mainly through TV advertising.
Rámec, který upravuje veřejnoprávní vysílání
Statutory regulation of public service broadcasting
Odvětví rozhlasového a televizního vysílání je v současnosti upraveno zákonem o sdělovacích prostředcích a výnosem o sdělovacích prostředcích.
The broadcasting sector is currently regulated by the Media Act of 21 April 1987 (Stb. 1987, 249) and the Media Decree.
Provozovatelům veřejnoprávního vysílání je ze zákona umožněno vykonávat čtyři kategorie činností, které jsou v současném zákonu o sdělovacích prostředcích definovány jako „hlavní úkol“, „vedlejší úkoly“, „vedlejší činnosti“ a „činnosti sdružení“.
Public broadcasters are allowed by law to perform four categories of activities, which are defined in the current Media Act as ‘main task’, ‘side tasks’, ‘side activities’ and ‘association activities’.
Provozovatelům veřejnoprávního vysílání lze poskytnout státní financování s ohledem na „hlavní úkol“ a „vedlejší úkoly“.
The public broadcasters are eligible for state funding for the ‘main task’ and ‘side tasks’.
Právní definice
Legal definitions
Čl. 13c odst. 1 zákona o sdělovacích prostředcích popisuje „hlavní úkol“ veřejnoprávního vysílání jako:
Article 13(c)(1) of the Media Act describes the ‘main task’ of the public service broadcasting as being:
zajištění pluralitní a vysoce kvalitní nabídky programů pro všeobecné vysílání v oblasti informování, kultury, vzdělávání a zábavy na celostátní, regionální a místní úrovni a jejich přenos či zajištění jejich přenosu na otevřených kanálech;
to ensure a pluralistic and high quality offering of programmes for general broadcast in the areas of information, culture, education and entertainment on national, regional and local level and transmitting those or having them transmitted on open channels;
vykonávání všech činností souvisejících s nabídkou programů a přenosem, které jsou v tomto ohledu zapotřebí;
to perform all activities relating to the offering of programmes and the transmission necessary in that respect;
vysílání programů určených pro země a oblasti mimo Nizozemsko a pro nizozemské občany pobývající v zahraničí.
to broadcast programmes destined for countries and areas outside the Netherlands and for Dutch citizens staying abroad.”
Čl. 13c odst. 2 zákona o sdělovacích prostředcích stanoví obecné požadavky na programy, které mají být vysílány provozovateli veřejnoprávního vysílání.
Article 13c(2) of the Media Act lays down the general requirements for the programmes to be broadcast by the public broadcasters.
Programy musí „vyváženým způsobem poskytovat obraz o společnosti a o zájmech a názorech obyvatelstva na společnost, kulturu a filozofii; a
The programmes must ‘give an image of society in a balanced way and of interests and viewpoints on society, culture and philosophy within the population; and
programy musí být dostupné pro veškeré obyvatelstvo v příslušných oblastech;
the programmes have to be accessible to the whole population in the relevant areas;
přispívají k pluralismu a kulturní rozmanitosti v Nizozemsku (…)“.
they contribute to pluralism and cultural diversity within the Netherlands (…)’.
Celkový programový čas, který by měl být přidělen jednotlivým kategoriím, např. kultuře, vzdělávání a zábavě, je mimoto regulován prostřednictvím stanovených procentních podílů.
In addition, the total programming time which should be allocated to different categories, such as culture, education, and entertainment, is regulated by means of prescribed percentages.
Článek 16 zákona o sdělovacích prostředcích stanoví, které úkoly vykonává společnost NOS RTV, a obsahuje podrobnosti o těchto úkolech.
Article 16 of the Media Act provides that certain tasks shall be performed by the NOS RTV and lays down the details of these tasks.
Zahrnuto je sportovní zpravodajství, včetně mimo jiné ligových a pohárových zápasů a mezinárodních událostí.
The provision of sports coverage, including, but not limited to, competition and cup matches and international events is covered.
Procentní podíl celkového vysílacího času, který by měl být vyhrazen na takovéto sportovní události, není zákonem předem stanoven.
The percentage of total broadcasting time which should be devoted to such sports events is not pre-determined by statute.
V praxi společnost NOS RTV usiluje o to, vyhradit na sportovní programy 9–11 % celkového vysílacího času.
In practice the NOS RTV aims to devote 9-11 % of total broadcasting time to sports programmes.
Sdružení provozovatelů vysílání mají nárok na vysílací čas pro poskytování celostátních televizních programů a mají právo obdržet státní prostředky na plnění tohoto úkolu (čl. 31 odst. 4 zákona o sdělovacích prostředcích).
Broadcasting associations are entitled to broadcasting time for the provision of national TV-programmes and have the right, under Article 31(4) of the Media Act, to receive state funding for providing the programme.
Vedlejší úkoly
Side tasks
V souladu s čl. 13c odst. 3 zákona o sdělovacích prostředcích, který byl zaveden v roce 2000, systém veřejnoprávního vysílání „může rovněž plnit svůj úkol uvedený v prvním odstavci poskytováním prostředků pro obstarávání a distribuci programových materiálů jiných než uvedených v odst. 1 písm. a)“.
In accordance with Article 13c(3) of the Media Act, which was introduced in 2000, the public broadcasting system ‘can also fulfil its task, as mentioned in the first paragraph, by providing means of supply and distribution of programme materials, other than those included within paragraph (1)(a)’.
Jinými slovy, provozovatelé veřejnoprávního vysílání mohou vysílat obsah veřejné služby uvedený v odstavci 20 v rámci hlavního úkolu na jiných mediálních platformách (např. internet).
In other words, the public service broadcasters can broadcast the public service content, mentioned in paragraph 20 as a main task, on other media platforms, such as the Internet.
Tyto tzv. „vedlejší úkoly“ musí splňovat řadu podmínek.
These so-called ‘side tasks’ must comply with a number of conditions.
Nesmí například sloužit k vytváření zisku třetích stran (článek 55 zákona o sdělovacích prostředcích).
According to Article 55 of the Media Act, for example, they must not serve to make profits for third parties.
Příkladem těchto vedlejších úkolů je udržování internetové stránky nebo tématického kanálu.
Maintaining a website or a theme channel are examples of these side tasks.
Je nutno rovněž zmínit, že využití „hlavního“ úkolu a „vedlejších“ úkolů zajišťuje provozovatelům veřejnoprávního vysílání příjmy, které musejí být vynaloženy na účely veřejné služby.
It should also be mentioned that the exploitation of both the ‘main’ and the ‘side’ tasks generate revenues for the public service broadcasters to be used for public service purposes.
Vedlejší činnosti a činnosti sdružení
Side activities and association activities
Nizozemští provozovatelé veřejnoprávního vysílání mohou provádět rovněž činnosti, které jsou definovány jako vedlejší činnosti a činnosti sdružení.
The Dutch public service broadcasters can also perform activities which are defined as side activities and association activities.
Vedlejší činnosti musí splňovat řadu zákonných podmínek.
Side activities must comply with a number of statutory conditions.