natgillin/translations-raw huggingface dataset:
popis případných modifikací zkušebního postupu,
description of any modifications of the test procedure,
odkazy na minulé údaje o použitém modelu,
reference to historical data of the model,
údaje z jednotlivých zkoušených vzorků, zpracované ve formě tabulky,
tabulation of data from individual test samples,
popis dalších pozorovaných účinků.
description of other effects observed.
OECD (2001) Harmonised Integrated Classification System for Human Health and Environmental Hazards of Chemical Substances and Mixtures.
OECD (2001) Harmonised Integrated Classification System for Human Health and Environmental Hazards of Chemical Substances and Mixtures.
The report recommendations of ECVAM Workshop 6 ATLA 23, 219–255.
The report recommendations of ECVAM Workshop 6 ATLA 23, p. 219-255.
Selection and distribution of the test chemicals. Toxic.
Selection and distribution of the test chemicals.
In Vitro 12, 471–482.
Toxicology In Vitro 12, p. 471-482.
Fentem, J.H., Archer, G.E.B., Balls, M., Botham, P.A., Curren, R.D., Earl, L.K., Esdaile, D.J., Holzhutter, H.G. and Liebsch, M. (1998). The ECVAM international validation study on in vitro tests for skin corrosivity.
Fentem, J.H., Archer, G.E.B., Balls, M., Botham, P.A., Curren, R.D., Earl, L.K., Esdaile, D.J., Holzhutter, H.G. and Liebsch, M., (1998) The ECVAM international validation study on in vitro tests for skin corrosivity.
Results and evaluation by the Management Team. Toxic.
Results and evaluation by the Management Team.
Balls, M., Blaauboer, B.J., Fentem, J.H., Bruner, L., Combes, R.D., Ekwall, B., Fielder, R.J., Guillouzo, A., Lewis, R.W., Lovell, D.P., Reinhardt, C.A., Repetto, G., Sladowski, D., Spielmann, H., and Zucco, F. (1995). Practical aspects of the validation of toxicity test procedures.
Balls, M., Blaauboer, B.J., Fentem, J.H., Bruner, L., Combes, R.D., Ekwall, B., Fielder, R.J., Guillouzo, A., Lewis, R.W., Lovell, D.P., Reinhardt, C.A., Repetto, G., Sladowski, D., Spielmann, H., and Zucco, F., (1995) Practical aspects of the validation of toxicity test procedures.
ICCVAM (Interagency Coordinating Committee on the Validation of Alternative Methods). (1997). Validation and Regulatory Acceptance of Toxicological Test Methods. NIH Publication No.
ICCVAM (Interagency Coordinating Committee on the Validation of Alternative Methods)., (1997) Validation and Regulatory Acceptance of Toxicological Test Methods.
Liebsch, M., Traue, D., Barrabas, C., Spielmann, H., Uphill, P., Wilkins, S., McPherson, J.P., Wiemann, C., Kaufmann, T., Remmele, M. and Holzhutter, H.G. (2000). The ECVAM prevalidation study on the use of EpiDerm for skin Corrosivity testing.
Liebsch, M., Traue, D., Barrabas, C., Spielmann, H., Uphill, P., Wilkins, S., McPherson, J.P., Wiemann, C., Kaufmann, T., Remmele, M. and Holzhutter, H.G., (2000) The ECVAM prevalidation study on the use of EpiDerm for skin Corrosivity testing.
ATLA 28, s. 371–401.
ATLA 28, p. 371-401.
ATLA 26, 275–280.
ATLA 26, p. 275-280.
ECVAM (2000). ECVAM News & Views.
ECVAM, (2000) ECVAM News & Views.
ATLA 28, 365–67.
ATLA 28, p. 365-67.
OECD (2002) Extended Expert Consultation Meeting on The In Vitro Skin Corrosion Test Guideline Proposal, Berlin, 1st-2nd November 2001, Secretariat's Final Summary Report, 27th March 2002, OECD ENV/EHS, available upon request from the Secretariat.
OECD, (2002) Extended Expert Consultation Meeting on The In Vitro Skin Corrosion Test Guideline Proposal, Berlin, 1st–2nd November 2001, Secretariat's Final Summary Report, 27th March 2002, OECD ENV/EHS, available upon request from the Secretariat
Worth AP, Fentem JH, Balls M, Botham PA, Curren RD, Earl LK, Esdaile DJ, Liebsch M (1998). An Evaluation of the Proposed OECD Testing Strategy for Skin Corrosion.
Worth, A.P., Fentem, J.H., Balls, M., Botham, P.A., Curren, R.D., Earl, L.K., Esdaile, D.J., Liebsch, M., (1998) An Evaluation of the Proposed OECD Testing Strategy for Skin Corrosion.
Mosmann, T. (1983). Rapid colorimetric assay for cellular growth and survival: application to proliferation and cytotoxicity asssays.
Mosmann, T., (1983) Rapid colorimetric assay for cellular growth and survival: application to proliferation and cytotoxicity asssays.
Cannon, C.L., Neal, P.J., Southee, J.A., Kubilus, J., and Klausner, M., 1994.
Cannon, C.L., Neal, P.J., Southee, J.A., Kubilus, J., and Klausner, M., 1994.
New epidermal model for dermal irritancy testing. Toxic.
New epidermal model for dermal irritancy testing.
In Vitro 8, 889–891.
Toxicology In Vitro 8, p. 889-891.
Ponec, M., Boelsma, E., Weerheim, A., Mulder, A., Boutwstra, J., and Mommaas, M., 2000.
Ponec, M., Boelsma, E., Weerheim, A., Mulder, A., Boutwstra, J., and Mommaas, M., 2000.
Lipid and ultrastructural characterization of reconstructed skin models.
Lipid and ultrastructural characterisation of reconstructed skin models.
Tinois E, Gaetani Q, Gayraud B, Dupont D, Rougier A, Pouradier DX (1994). The Episkin model: Successful reconstruction of human epidermis in vitro.
Tinois, E., Gaetani, Q., Gayraud, B., Dupont, D., Rougier, A., Pouradier, D.X., (1994) The Episkin model: Successful reconstruction of human epidermis in vitro.
Edited by A Rougier, AM Goldberg and HI Maibach; 133–140.
Edited by A Rougier, AM Goldberg and HI Maibach, p. 133-140
Tinois E, Tiollier J, Gaucherand M, Dumas H, Tardy M, Thivolet J (1991).
Tinois E, Tiollier J, Gaucherand M, Dumas H, Tardy M, Thivolet J (1991).
In vitro and post – transplantation differentiation of human keratinocytes grown on the human type IV collagen film of a bilayered dermal substitute.
In vitro and post–transplantation differentiation of human keratinocytes grown on the human type IV collagen film of a bilayered dermal substitute.
Experimental Cell Research 193; 310-319.
Experimental Cell Research 193, p. 310-319
Parentau, N.L., Bilbo, P., Molte, C.J., Mason, V.S., and Rosenberg, H. (1992). The organotypic culture of human skin keratinocytes and fibroblasts to achieve form and function.
Parentau, N.L., Bilbo, P., Molte, C.J., Mason, V.S., and Rosenberg, H., (1992) The organotypic culture of human skin keratinocytes and fibroblasts to achieve form and function.
Cytotechnology 9, 163–171.
Cytotechnology 9, p. 163-171.
Wilkins, L.M., Watson, S.R., Prosky, S.J., Meunier, S.F., Parentau, N.L. (1994). Development of a bilayered living skin construct for clinical applications.
Wilkins, L.M., Watson, S.R., Prosky, S.J., Meunier, S.F., Parentau, N.L., (1994) Development of a bilayered living skin construct for clinical applications.
Biotechnology and Bioengineering 43/8, 747–756.
Biotechnology and Bioengineering 43/8, p. 747-756.
Marshall, N.J., Goodwin, C.J., Holt, S.J. (1995). A critical assessment of the use of microculture tetrazolium assays to measure cell growth and function.
Marshall, N.J., Goodwin, C.J., Holt, S.J., (1995) A critical assessment of the use of microculture tetrazolium assays to measure cell growth and function.
Growth Regulation 5, 69–84.
Growth Regulation 5, p. 69-84.
Fentem, J.H., Briggs, D., Chesne’, C., Elliot, G.R., Harbell, J.W., Heylings, J.R., Portes, P., Rouget, R., and van de Sandt, J.J.M., and Botham, P.A. (2001). A prevalidation study on in vitro tests for acute skin irritation: results and evaluation by the Management Team. Toxic.
Fentem, J.H., Briggs, D., Chesne’, C., Elliot, G.R., Harbell, J.W., Heylings, J.R., Portes, P., Rouget, R., and van de Sandt, J.J.M., and Botham, P.A., (2001) A prevalidation study on in vitro tests for acute skin irritation: results and evaluation by the Management Team.
InVItro 15, 57–93.
Toxicology In Vitro 15, p. 57-93.
Tato zkušební metoda je rovnocenná metodě OECD TG 432 (2004).
This method is equivalent to OECD TG 432 (2004).
Fototoxicita je definována jako toxická odezva na látku aplikovanou na tělo, která je vyvolána nebo zvýšena (a je zjevná při nižších úrovních dávek) po následné expozici světlu nebo která je vyvolána ozářením kůže po systémovém podání látky.
Phototoxicity is defined as a toxic response from a substance applied to the body which is either elicited or increased (apparent at lower dose levels) after subsequent exposure to light, or that is induced by skin irradiation after systemic administration of a substance.
Zkouška fototoxicity 3T3 NRU in vitro slouží k identifikaci fototoxického potenciálu zkoušené látky, který je vyvolán chemickou látkou excitovanou po expozici světlem.
The in vitro 3T3 NRU phototoxicity test is used to identify the phototoxic potential of a test substance induced by the excited chemical after exposure to light.
Zkouška vyhodnocuje fotocytotoxicitu z relativního snížení životaschopnosti buněk exponovaných zkoušené chemické látce v přítomnosti světla versus při jeho absenci.
The test evaluates photo-cytotoxicity by the relative reduction in viability of cells exposed to the chemical in the presence versus absence of light.
Látky identifikované touto zkouškou jsou pravděpodobně fototoxické in vivo po systémovém podání a po nanesení na kůži, nebo po nanesení na pokožku.
Substances identified by this test are likely to be phototoxic in vivo following systemic application and distribution to the skin, or after topical application.
Fototoxické účinky byly zaznamenány u mnoha typů chemických látek (1, 2, 3, 4).
Many types of chemicals have been reported to induce phototoxic effects (1)(2)(3)(4).
Jejich společným rysem je schopnost absorbovat světelnou energii v oblasti slunečního světla.
Their common feature is their ability to absorb light energy within the sunlight range.
Podle prvního zákona fotochemie (Grotthaus-Draperův zákon) vyžaduje fotoreakce dostatečnou absorpci světelných kvant.
According to the first law of photochemistry (Grotthaus-Draper Law), photoreaction requires sufficient absorption of light quanta.
Před zvážením biologického zkoušení musí být stanoveno UV/VIS absorpční spektrum zkoušené chemické látky podle Metodiky OECD TG 101.
Thus, before biological testing is considered, a UV/vis absorption spectrum of the test chemical must be determined according to OECD Test Guideline 101.
Vychází se z toho, že pokud je molární absorpční koeficient nižší než 10 l/mol/cm dotyčná chemická látka pravděpodobně není fotoreaktivní.
It has been suggested that if the molar extinction/absorption coefficient is less than 10 litre × mol-1 × cm-1 the chemical is unlikely to be photoreactive.
Takové látky nemusí být zkouškou fototoxicity 3T3 NRU in vitro ani jinými biologickými zkouškami zkoušeny na nepříznivé fotochemické účinky (1, 5).
Such chemical may not need to be tested in the in vitro 3T3 NRU phototoxicity test or any other biological test for adverse photochemical effects (1)(5).
Viz též přílohu 1.
See also Appendix 1.
V poslední době byla vyhodnocena spolehlivost a význam zkoušky fototoxicity 3T3 NRU in vitro (6, 7, 8, 9).
The reliability and relevance of the in vitro 3T3 NRU phototoxicity test was recently evaluated (6)(7)(8) (9).
Bylo prokázáno, že zkouška fototoxicity 3T3 NRU in vitro umožňuje předpovídat akutní fototoxické účinky u zvířat a u člověka in vivo.
The in vitro 3T3 NRU phototoxicity test was shown to be predictive of acute phototoxicity effects in animals and humans in vivo.
Zkouška není určena pro předpověď jiných nepříznivých účinků, které mohou plynout z kombinovaného působení chemické látky a světla, např. neumožňuje zkoumat fotogenotoxicitu, fotoalergii nebo fotokarcinogenitu ani neumožňuje posuzovat fototoxický potenciál.
The test is not designed to predict other adverse effects that may arise from combined action of a chemical and light, e.g. it does not address photogenotoxicity, photoallergy, or photocarcinogenicity, nor does it allow an assessment of phototoxic potency.
Tato zkouška dále není určena ke zkoumání nepřímých mechanismů fototoxicity ani účinků metabolitů zkoušené látky nebo účinků směsí.
In addition, the test has not been designed to address indirect mechanisms of phototoxicity, effects of metabolites of the test substance, or effects of mixtures.
Zatímco použití metabolizujícího systému je obecným požadavkem při všech zkouškách in vitro určených pro posouzení genotoxického a karcinogenního potenciálu, ve fototoxikologii je dosud známo pouze málo příkladů, kdy je metabolická transformace nutná pro působení chemické látky jako fototoxinu in vivo nebo in vitro.
Whereas the use of metabolising systems is a general requirement for all in vitro tests for the prediction of genotoxic and carcinogenic potential, up to now, in the case of phototoxicology, there are only rare examples where metabolic transformation is needed for the chemical to act as a phototoxin in vivo or in vitro.
Nepovažuje se tedy ani za nezbytné ani za vědecky zdůvodněné, aby byla předložená zkouška provedena se systémem aktivace metabolismu.
Thus, it is neither considered necessary nor scientifically justified for the present test to be performed with a metabolic activation system.
Intenzita ozáření: intenzita ultrafialového (UV) nebo viditelného světla dopadajícího na povrch, měřená ve W/m2 nebo mW/cm2.
Irradiance: the intensity of ultraviolet (UV) or visible light incident on a surface, measured in W/m2 or mW/cm2.
Dávka světelného záření: množství (intenzita × čas) ultrafialového (UV) nebo viditelného záření dopadajícího na povrch, vyjádřená v joulech (W × s) na plochu povrchu, např. J/m2 nebo J/cm2.
Dose of light: the quantity (= intensity × time) of ultraviolet (UV) or visible radiation incident on a surface, expressed in Joules (= W × s) per surface area, e.g. J/m2 or J/cm2.
Vlnová pásma UV světla: označení doporučená komisí CIE (Mezinárodní komise pro osvětlení): UVA (315–400 nm), UVB (280–315 nm) a UVC (100–280 nm).
UV light wavebands: the designations recommended by the CIE (Commission Internationale de L'Eclairage) are: UVA (315-400 nm), UVB (280-315 nm) and UVC (100-280 nm).
Používají se rovněž jiná označení; jako hranice mezi UVB a UVA je často používána hodnota 320 nm a pásmo UVA může být rozděleno na UV-A1 a UV-A2 s hranicí kolem 340 nm.
Other designations are also used; the division between UVB and UVA is often placed at 320 nm, and the UVA may be divided into UV-A1 and UV-A2 with a division made at about 340 nm.
Životaschopnost buněk: parametr, kterým se měří celková aktivita buněčné populace (např. příjem vitálního barviva neutrální červeně do buněčných lysosomů) a který v závislosti na měřeném jevu a na použitém uspořádání zkoušky koreluje s celkovým počtem a/nebo životaschopností buněk.
Cell viability: parameter measuring total activity of a cell population (e.g. uptake of the vital dye Neutral Red into cellular lysosomes), which, depending on the endpoint measured and the test design used, correlates with the total number and/or vitality of the cells.
Relativní životaschopnost buněk: životaschopnost v poměru ke kontrolám s rozpouštědlem (negativní kontroly), které prošly celým postupem zkoušky (s ozářením i bez něj), ale nebyly exponovány zkoušeným chemickým látkám.
Relative cell viability: cell viability expressed in relation of solvent (negative) controls which have been taken through the whole test procedure (either +Irr or -Irr) but not treated with test chemical.
PIF (Photo-Irritation-Factor – fotoiritační faktor): faktor získaný srovnáním dvou stejně účinných cytotoxických koncentrací (IC50) zkoušené látky, a to při necytotoxickém ozáření UVA/VIS světlem a bez ozáření.
PIF (Photo-Irritation-Factor): factor generated by comparing two equally effective cytotoxic concentrations (IC50) of the test chemical obtained in the absence (-Irr) and in the presence (+Irr) of a non-cytotoxic irradiation with UVA/vis light.
IC50: koncentrace zkoušené látky, při níž se životaschopnost buněk sníží o 50 %.
the concentration of the test chemical by which the cell viability is reduced by 50 %.
MPE (Mean-Photo-Effect – střední světelný účinek): veličina odvozená z matematické analýzy průběhu křivek závislosti účinku na koncentraci získaných při necytotoxickém ozáření UVA/VIS světlem v přítomnosti ozáření a bez něho.
MPE (Mean-Photo-Effect): measurement derived from mathematical analysis of the concentration response curves obtained in the absence (-Irr) and in the presence (+Irr) of a non-cytotoxic irradiation with UVA/vis light.
Fototoxicita: akutní toxická reakce vyvolaná po první expozici kůže určitým chemickým látkám a následné expozici světlu nebo podobně vyvolaná ozářením kůže po systémovém podání chemické látky.
Phototoxicity: acute toxic response that is elicited after the first exposure of skin to certain chemicals and subsequent exposure to light, or that is induced similarly by skin irradiation after systemic administration of a chemical.
Zkouška fototoxicity 3T3 NRU in vitro je založena na srovnání cytotoxicity chemické látky při zkoušení s expozicí necytotoxické dávce simulovaného slunečního světla a bez této expozice.
The in vitro 3T3 NRU phototoxicity test is based on a comparison of the cytotoxicity of a chemical when tested in the presence and in the absence of exposure to a non-cytotoxic dose of simulated solar light.
Cytotoxicita je v této zkoušce vyjádřena jako koncentračně závislé snížení příjmu vitálního barviva neutrální červeně (NR) 24 hodin po působení zkoušené chemické látky a ozáření (10).
Cytotoxicity in this test is expressed as a concentration-dependent reduction of the uptake of the vital dye Neutral Red when measured 24 hours after treatment with the test chemical and irradiation (10).
NR je slabé kationické barvivo, které nedifusně snadno proniká buněčnými membránami a akumuluje se mezibuněčně v lysosomech.
NR is a weak cationic dye that readily penetrates cell membranes by non-diffusion, accumulating intracellulary in lysosomes.
Změny povrchu citlivých lysosomálních membrán způsobují ztrátu pevnosti lysosomů a další změny, které se postupně stávají nevratnými.
Alterations of the surface of the sensitive lysosomal membrane lead to lysosomal fragility and other changes that gradually become irreversible.
Tyto změny vyvolané působením xenobiotik vedou ke snížení příjmu a vázání neutrální červeně. Je proto možné rozlišovat mezi životaschopnými, poškozenými nebo mrtvými buňkami, což je základem této zkoušky.
Such changes brought about by the action of xenobiotics result in a decreased uptake and binding of NR. It is thus possible to distinguish between viable, damaged or dead cells, which is the basis of this test.
Buňky Balb/c 3T3 se 24 hodin kultivují, aby vytvořily monovrstvu.
Balb/c 3T3 cells are maintained in culture for 24 h for formation of monolayers.
Dvě 96jamkové destičky na jednu zkoušenou chemickou látku se poté 1 hodinu preinkubují osmi různými koncentracemi zkoušených chemických látek. Poté je jedna ze dvou destiček exponována nejvyšší necytotoxickou dávkou ozáření, zatímco druhá destička se udržuje v temnu.
Two 96-well plates per test chemical are pre-incubated with eight different concentrations of the test substance for 1 h. Thereafter one of the two plates is exposed to the highest non-cytotoxic irradiation dose whereas the other plate is kept in the dark.
U obou destiček se poté expoziční médium nahradí kultivačním médiem a po dalších 24 hodinách inkubace je životaschopnost buněk stanovena pomocí příjmu neutrální červeně (NRU).
In both plates the treatment medium is then replaced by culture medium and after another 24 h of incubation cell viability is determined by Neutral Red uptake.
Životaschopnost buněk je vyjádřena v procentech vzhledem k neexponované kontrole s rozpouštědlem a vypočte se pro každou zkušební koncentraci.
Cell viability is expressed as percentage of untreated solvent controls and is calculated for each test concentration.
Pro předpověď fototoxického potenciálu se porovnají koncentračně závislé odezvy získané při ozáření a bez ozáření, obvykle při hodnotě IC50, tj. při koncentraci způsobující 50 % úbytek životaschopnosti buněk ve srovnání s neexponovanými kontrolami.
To predict the phototoxic potential, the concentration responses obtained in the presence and in the absence of irradiation are compared, usually at the IC50 level, i.e., the concentration reducing cell viability to 50 % compared to the untreated controls.
Při validační studii byla použita permanentní myší linie buněk fibroplastů – Balb/c 3T3, klon 31 – buď z banky ATCC (American Type Culture Collection) v Manassasu ve Virginii (USA) nebo z banky ECACC (European Collection of Cell Cultures) v Salisbury v hrabství Wiltshire (Spojené království), a je tudíž doporučeno získat buňky z dobře kvalifikovaných zdrojů buněk.
A permanent mouse fibroblast cell line, Balb/c 3T3, clone 31, either from the American Type Culture Collection (ATCC), Manassas, VA, USA, or from the European Collection of Cell Cultures (ECACC), Salisbury, Wiltshire, UK, was used in the validation study, and therefore is recommended to obtain from a well qualified cell depository.
Jiné buňky nebo buněčné linie mohou být při stejném zkušebním postupu použity za předpokladu, že jsou kultivační podmínky přizpůsobeny specifickým potřebám buněk, ale musí být prokázána jejich rovnocennost.
Other cells or cell lines may be used with the same test procedure if culture conditions are adapted to the specific needs of the cells, but equivalency must be demonstrated.
Buňky by měly být pravidelně kontrolovány, zda nejsou kontaminovány mykoplasmaty, a měly by být použity, pouze pokud kontaminovány nejsou (11).
Cells should be checked regularly for the absence of mycoplasma contamination and only used if none is found (11). It is important that UV sensitivity of the cells is checked regularly according to the quality control procedure described in this method.
Je důležité, aby byla citlivost buněk na UV pravidelně kontrolována postupem kontroly jakosti popsaným v této metodě.
Because the UVA sensitivity of cells may increase with the number of passages, Balb/c 3T3 cells of the lowest obtainable passage number, preferably less than 100, should be used.
Vzhledem k tomu, že citlivost buněk na UVA může růst s počtem pasáží, měly by být použity buňky Balb/c 3T3 z pasáže s nejnižším dosažitelným počtem pasáží, nejlépe z nižší než sté pasáže (viz bod 1.4.2.2.2 a příloha 2).
(See Section 1.4.2.2.2 and Appendix 2).
Pro rutinní buněčné pasážování a během zkušebního postupu by měla být použita vhodná kultivační média a inkubační podmínky, např. u buněk Balb/c 3T3 se jedná o DMEM (Dulbeccova modifikace Eagleova média) obohacenou 10 % novorozeneckým telecím sérem, 4mM glutaminem, penicilinem (100 IU) a streptomycinem (100 μg/ml) a o inkubaci ve vlhčené atmosféře při 37 oC, 5–7,5 % CO2 v závislosti na použitém pufru (viz druhý odstavec bod 1.4.1.4).
Appropriate culture media and incubation conditions should be used for routine cell passage and during the test procedure, e.g. for Balb/c 3T3 cells these are DMEM (Dulbecco's Modified Eagle's Medium) supplemented with 10 % new-born calf serum, 4 mM glutamine, penicillin (100 IU), and streptomycin (100 μg/mL), and humidified incubation at 37 oC, 5-7,5 % CO2 depending on the buffer (See Section 1.4.1.4, second paragraph.).
Zvlášť důležité je, aby kultivační podmínky zajistily, aby byl buněčný cyklus uvnitř dosavadního rozpětí pro použité buňky nebo buněčné linie.
It is particularly important that cell culture conditions assure a cell cycle time within the normal historical range of the cells or cell line used.
Buňky ze zmrazených kmenových kultur se nasadí do kultivačního média ve vhodné hustotě a alespoň jednou se pasážují před použitím ve zkoušce fototoxicity 3T3 NRU in vitro.
Cells from frozen stock cultures are seeded in culture medium at an appropriate density and subcultured at least once before they are used in the in vitro 3T3 NRU phototoxicity test.
Při zkoušce fototoxicity se buňky nasazují do kultivačního média v takové hustotě, aby nedosáhly konfluence do konce zkoušky, tj. do okamžiku, kdy je po 48 hodin od nasazení stanovována životaschopnost.
Cells used for the phototoxicity test are seeded in culture medium at the appropriate density so that cultures will not reach confluence by the end of the test, i.e., when cell viability is determined 48 h after seeding of the cells.
Pro buňky Balb/c 3T3 kultivované v 96jamkových destičkách je doporučeno inokulum 1 × 104 buněk na jamku.
For Balb/c 3T3 cells grown in 96-well plates, the recommended cell seeding density is 1 × 104 cells per well.