natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Klasifikaci může odůvodnit i jediná pozitivní studie provedená podle řádných vědeckých zásad a se statisticky nebo biologicky významnými pozitivními výsledky (viz rovněž bod 3.7.2.2.3).
A single, positive study performed according to good scientific principles and with statistically or biologically significant positive results may justify classification (see also 3.7.2.2.3).
Toxikokinetické studie u zvířat a lidí, studie místa účinku a mechanismu nebo způsobu účinku mohou poskytnout důležité informace, které snižují nebo zvyšují obavy související s nebezpečím pro lidské zdraví.
Toxicokinetic studies in animals and humans, site of action and mechanism or mode of action study results may provide relevant information which reduces or increases concerns about the hazard to human health.
Je-li přesvědčivě prokázáno, že jednoznačně identifikovaný mechanismus nebo způsob účinku není pro člověka relevantní, nebo jsou-li toxikokinetické rozdíly tak výrazné, že je jisté, že se nebezpečná vlastnost u lidí neprojeví, neměla by se látka, která vyvolává nepříznivý účinek na reprodukci u pokusných zvířat, klasifikovat.
If it is conclusively demonstrated that the clearly identified mechanism or mode of action has no relevance for humans or when the toxicokinetic differences are so marked that it is certain that the hazardous property will not be expressed in humans then a substance which produces an adverse effect on reproduction in experimental animals should not be classified.
Jsou-li v některých studiích toxicity pro reprodukci u pokusných zvířat jediné zaznamenané účinky považovány za účinky s malou nebo minimální toxikologickou významností, výsledkem nemusí nutně být klasifikace.
If, in some reproductive toxicity studies in experimental animals the only effects recorded are considered to be of low or minimal toxicological significance, classification may not necessarily be the outcome.
Tyto účinky zahrnují malé změny parametrů semene nebo výskyt spontánních vad plodu, malé změny ve výskytu běžných fetálních variant, jak jsou pozorovány při vyšetření kostry, nebo ve váze plodu nebo malé rozdíly při hodnocení postnatálního vývoje.
These effects include small changes in semen parameters or in the incidence of spontaneous defects in the foetus, small changes in the proportions of common foetal variants such as are observed in skeletal examinations, or in foetal weights, or small differences in postnatal developmental assessments.
Údaje ze studie na zvířatech v ideálním případě poskytují jednoznačné důkazy o specifické toxicitě pro reprodukci v nepřítomnosti jiných systémových toxických účinků.
Data from animal studies ideally shall provide clear evidence of specific reproductive toxicity in the absence of other systemic toxic effects.
Vyskytne-li se však u samice vývojová toxicita společně s jinými toxickými účinky, v možném rozsahu se posoudí případný vliv celkových nepříznivých účinků.
However, if developmental toxicity occurs together with other toxic effects in the dam, the potential influence of the generalised adverse effects shall be assessed to the extent possible.
Upřednostňovaným postupem je posoudit nejprve nepříznivé účinky u embrya/plodu a poté vyhodnotit mateřskou toxicitu spolu s jinými činiteli, které mohly pravděpodobně tyto účinky ovlivnit, jako součást zjištění průkaznosti důkazů.
The preferred approach is to consider adverse effects in the embryo/foetus first, and then evaluate maternal toxicity, along with any other factors which are likely to have influenced these effects, as part of the weight of evidence.
Obecně se nesmějí účinky na vývoj, které jsou pozorovány při toxických dávkách ze strany matky, automaticky vyloučit.
In general, developmental effects that are observed at maternally toxic doses shall not be automatically discounted.
Nebrat v úvahu účinky na vývoj, které jsou pozorovány při toxických dávkách ze strany matky, lze pouze v jednotlivých případech, kdy je zjištěna nebo vyvrácena příčinná souvislost.
Discounting developmental effects that are observed at maternally toxic doses can only be done on a case-by-case basis when a causal relationship is established or refuted.
Jsou-li k dispozici náležité údaje, je důležité pokusit se zjistit, zda vývojovou toxicitu způsobil specifický mechanismus zprostředkovaný matkou nebo nespecifický sekundární mechanismus, například stres matky a narušení homeostáze.
If appropriate information is available it is important to try to determine whether developmental toxicity is due to a specific maternally mediated mechanism or to a non-specific secondary mechanism, like maternal stress and the disruption of homeostasis.
Obecně se přítomnost mateřské toxicity nesmí použít k popření zjištěných účinků na embryo/plod, pokud nelze jednoznačně prokázat, že tyto účinky jsou sekundárními nespecifickými účinky.
Generally, the presence of maternal toxicity shall not be used to negate findings of embryo/foetal effects, unless it can be clearly demonstrated that the effects are secondary non-specific effects.
Tak je tomu zejména v případě, jsou-li účinky na potomstvo významné, například nevratné účinky jako strukturální malformace.
This is especially the case when the effects in the offspring are significant, e.g. irreversible effects such as structural malformations.
V některých případech je možné předpokládat, že toxicita pro reprodukci je sekundárním důsledkem mateřské toxicity, a nebrat tyto účinky v úvahu, je-li látka natolik toxická, že samice neprospívají a dochází u nich k těžké podvýživě, nejsou schopny vyživovat mláďata nebo jsou vysílené či umírají.
In some situations it can be assumed that reproductive toxicity is due to a secondary consequence of maternal toxicity and discount the effects, if the substance is so toxic that dams fail to thrive and there is severe inanition, they are incapable of nursing pups; or they are prostrate or dying.
Mateřská toxicita
Maternal toxicity
Vývoj potomka během gestace a v raných postnatálních fázích může být ovlivněn toxickými účinky ze strany matky buď prostřednictvím nespecifického mechanismu souvisejícího se stresem a narušením homeostáze u matky, nebo specifickými mechanismy zprostředkovanými matkou.
Development of the offspring throughout gestation and during the early postnatal stages can be influenced by toxic effects in the mother either through non-specific mechanisms related to stress and the disruption of maternal homeostasis, or by specific maternally-mediated mechanisms.
Při interpretaci výsledku vývoje plodu za účelem rozhodnutí o klasifikaci s ohledem na účinky na vývoj je důležité posoudit možný vliv mateřské toxicity.
In the interpretation of the developmental outcome to decide classification for developmental effects it is important to consider the possible influence of maternal toxicity.
To je složitá otázka vzhledem k nejistotám ohledně vztahu mezi mateřskou toxicitou a výsledkem vývoje.
This is a complex issue because of uncertainties surrounding the relationship between maternal toxicity and developmental outcome.
Při interpretaci kritérií pro klasifikaci s ohledem na účinky na vývoj se odborný posudek a zjištění průkaznosti důkazů s použitím všech dostupných studií použije k určení míry vlivu, který je nutno přičíst mateřské toxicitě.
Expert judgement and a weight of evidence approach, using all available studies, shall be used to determine the degree of influence that shall be attributed to maternal toxicity when interpreting the criteria for classification for developmental effects.
V rámci zjišťování průkaznosti důkazů se s cílem umožnit vyvození závěru ohledně klasifikace nejprve posoudí nepříznivé účinky na embryo/plod a poté mateřská toxicita spolu s ostatními činiteli, které mohly tyto účinky ovlivnit.
The adverse effects in the embryo/foetus shall be first considered, and then maternal toxicity, along with any other factors which are likely to have influenced these effects, as weight of evidence, to help reach a conclusion about classification.
Na základě praktických pozorování může mateřská toxicita v závislosti na závažnosti ovlivnit vývoj plodu prostřednictvím nespecifických sekundárních mechanismů vyvoláním účinků jako nižší váha plodu, opožděná osifikace a případně resorpce a určité malformace u některých kmenů určitých druhů.
Based on pragmatic observation, maternal toxicity may, depending on severity, influence development via non-specific secondary mechanisms, producing effects such as depressed foetal weight, retarded ossification, and possibly resorptions and certain malformations in some strains of certain species.
Avšak omezený počet studií, které zkoumaly vztah mezi účinky na vývoj plodu a celkovou mateřskou toxicitou, neprokázal konzistentní, reprodukovatelný vztah mezi druhy.
However, the limited number of studies which have investigated the relationship between developmental effects and general maternal toxicity have failed to demonstrate a consistent, reproducible relationship across species.
Účinky na vývoj plodu, které se objevují i v přítomnosti mateřské toxicity, se považují za důkaz vývojové toxicity, pokud nelze v jednotlivých případech jednoznačně prokázat, že účinky na vývoj jsou sekundárním důsledkem mateřské toxicity.
Developmental effects which occur even in the presence of maternal toxicity are considered to be evidence of developmental toxicity, unless it can be unequivocally demonstrated on a case-by-case basis that the developmental effects are secondary to maternal toxicity.
Klasifikace se mimoto uváží v případě existence závažného toxického účinku na potomstvo, například nevratných účinků jako strukturální malformace, letalita embryí/plodů nebo závažné postnatální funkční defekty.
Moreover, classification shall be considered where there is a significant toxic effect in the offspring, e.g. irreversible effects such as structural malformations, embryo/foetal lethality, significant post-natal functional deficiencies.
Klasifikace se nesmí automaticky vyloučit u látek, které vyvolávají vývojovou toxicitu pouze ve spojení s mateřskou toxicitou, i když byl prokázán specifický mechanismus zprostředkovaný matkou.
Classification shall not automatically be discounted for substances that produce developmental toxicity only in association with maternal toxicity, even if a specific maternally-mediated mechanism has been demonstrated.
V tomto případě může být vhodnější uvážit zařazení do kategorie 2 než do kategorie 1.
In such a case, classification in Category 2 may be considered more appropriate than Category 1.
Pokud je však látka natolik toxická, že vede ke smrti samice nebo těžké podvýživě, nebo samice jsou vysílené a nejsou schopny mláďata vyživovat, je vhodné předpokládat, že vývojová toxicita je vyvolána pouze jako sekundární důsledek mateřské toxicity, a účinky na vývoj nebrat v úvahu.
However, when a substance is so toxic that maternal death or severe inanition results, or the dams are prostrate and incapable of nursing the pups, it is reasonable to assume that developmental toxicity is produced solely as a secondary consequence of maternal toxicity and discount the developmental effects.
Klasifikace není nutně výsledkem v případě menších vývojových změn, pokud dojde pouze k malému snížení tělesné hmotnosti plodu/mláděte nebo opožděné osifikaci, jsou-li pozorovány ve spojení s mateřskou toxicitou.
Classification is not necessarily the outcome in the case of minor developmental changes, when there is only a small reduction in foetal/pup body weight or retardation of ossification when seen in association with maternal toxicity.
Níže jsou uvedeny některé parametry použité k posouzení účinků mateřské toxicity.
Some of the end points used to assess maternal effects are provided below.
Údaje o těchto parametrech, jsou-li k dispozici, je třeba hodnotit s ohledem na jejich statistickou nebo biologickou významnost a vztahu mezi dávkou a odezvou.
Data on these end points, if available, need to be evaluated in light of their statistical or biological significance and dose response relationship.
Mateřská mortalita:
Maternal mortality:
zvýšený výskyt mortality u exponovaných samic oproti kontrolní skupině se považuje za důkaz mateřské toxicity, pokud ke zvýšení úmrtnosti dojde v závislosti na dávce a lze ho přičíst systémové toxicitě zkoušeného materiálu.
an increased incidence of mortality among the treated dams over the controls shall be considered evidence of maternal toxicity if the increase occurs in a dose-related manner and can be attributed to the systemic toxicity of the test material.
Mateřská mortalita vyšší než 10 % se považuje za nadměrnou a údaje pro tuto hladinu dávky se pro další hodnocení obvykle neberou v úvahu.
Maternal mortality greater than 10 % is considered excessive and the data for that dose level shall not normally be considered for further evaluation.
Index páření
Mating index
(počet zvířat s vaginální zátkou nebo spermiemi / počet spářených zvířat × 100)
(no. animals with seminal plugs or sperm/no. mated × 100)
Index plodnosti
Fertility index
(počet zvířat s uhnízděnými oplodněnými vajíčky / počet páření × 100)
(no. animals with implants/no. of matings × 100)
Délka gestace
Gestation length
(pokud samice mohou vrhnout mláďata)
(if allowed to deliver)
Tělesná hmotnost a změny tělesné hmotnosti:
Body weight and body weight change:
Do posouzení mateřské toxicity se zahrne změna tělesné hmotnosti matky nebo upravená (opravená) tělesná hmotnost matky, jsou-li takové údaje k dispozici.
Consideration of the maternal body weight change and/or adjusted (corrected) maternal body weight shall be included in the evaluation of maternal toxicity whenever such data are available.
Výpočet změny průměrné upravené (opravené) tělesné hmotnosti matky, což je rozdíl mezi počáteční a konečnou tělesnou hmotností minus hmotnost gravidní dělohy (nebo alternativně součet hmotností jednotlivých plodů), může prokazovat, zda se jedná o účinek ze strany matky nebo o nitroděložní účinek.
The calculation of an adjusted (corrected) mean maternal body weight change, which is the difference between the initial and terminal body weight minus the gravid uterine weight (or alternatively, the sum of the weights of the foetuses), may indicate whether the effect is maternal or intrauterine.
U králíků nemusí být přírůstek hmotnosti užitečným ukazatelem mateřské toxicity vzhledem k běžným výkyvům tělesné hmotnosti během doby březosti.
In rabbits, the body weight gain may not be useful indicators of maternal toxicity because of normal fluctuations in body weight during pregnancy.
Příjem potravy a vody
Food and water consumption (if relevant):
(je-li relevantní): Při posuzování mateřské toxicity je užitečné pozorování významného snížení průměrného příjmu potravy nebo vody u exponovaných samic v porovnání s kontrolní skupinou, zejména je-li zkoušený materiál podáván v potravě nebo v pitné vodě.
The observation of a significant decrease in the average food or water consumption in treated dams compared to the control group is useful in evaluating maternal toxicity, particularly when the test material is administered in the diet or drinking water.
Změny příjmu potravy a vody je nutno vyhodnotit společně s tělesnou hmotností matky při posuzování, zda jsou zaznamenané účinky odrazem mateřské toxicity nebo prostě nepoživatelnosti zkoušeného materiálu v potravě nebo vodě.
Changes in food or water consumption need to be evaluated in conjunction with maternal body weights when determining if the effects noted are reflective of maternal toxicity or more simply, unpalatability of the test material in feed or water.
Klinická hodnocení (včetně klinických příznaků, markerů, hematologie a studií klinické chemie):
Clinical evaluations (including clinical signs, markers, haematology and clinical chemistry studies):
Při posuzování mateřské toxicity je užitečné pozorování zvýšeného výskytu závažných klinických příznaků toxicity u exponovaných samic v porovnání s kontrolní skupinou.
The observation of increased incidence of significant clinical signs of toxicity in treated dams relative to the control group is useful in evaluating maternal toxicity.
Pokud se má použít jako základ pro posouzení mateřské toxicity, uvedou se ve studii typy, výskyt, stupeň a doba trvání klinických příznaků.
If this is to be used as the basis for the assessment of maternal toxicity, the types, incidence, degree and duration of clinical signs shall be reported in the study.
Klinické příznaky mateřské intoxikace zahrnují: koma, vysílení, hyperaktivitu, ztrátu vzpřimovacího reflexu, ataxii nebo obtížné dýchání.
Clinical signs of maternal intoxication include: coma, prostration, hyperactivity, loss of righting reflex, ataxia, or laboured breathing.
Postmortální údaje:
Post-mortem data:
Zvýšený výskyt nebo závažnost pitevních nálezů může svědčit o mateřské toxicitě.
Increased incidence and/or severity of post-mortem findings may be indicative of maternal toxicity.
To může zahrnovat makroskopické nebo mikroskopické patologické nálezy nebo údaje o hmotnosti jednotlivých orgánů, včetně absolutní hmotnosti orgánu, poměru hmotnosti orgánu k hmotnosti těla nebo poměru hmotnosti orgánu k hmotnosti mozku.
This can include gross or microscopic pathological findings or organ weight data, including absolute organ weight, organ-to-body weight ratio, or organ-to-brain weight ratio.
Je-li doloženo nálezy nepříznivých histopatologických účinků na postižený orgán nebo orgány, lze pozorování významné změny průměrné hmotnosti cílového orgánu nebo orgánů u exponovaných samic v porovnání s kontrolní skupinou považovat za důkaz mateřské toxicity.
When supported by findings of adverse histopathological effects in the affected organ(s), the observation of a significant change in the average weight of suspected target organ(s) of treated dams, compared to those in the control group, may be considered evidence of maternal toxicity.
Údaje ze zkoušek na zvířatech a experimentální údaje
Animal and experimental data
K dispozici je řada mezinárodně uznávaných zkušebních metod; patří mezi ně metody pro zkoušky vývojové toxicity (např. podle metodiky OECD 414) a metody pro jednogenerační nebo dvougenerační zkoušky toxicity (např. podle metodiky OECD 415, 416).
A number of internationally accepted test methods are available; these include methods for developmental toxicity testing (e.g. OECD Test Guideline 414), and methods for one or two-generation toxicity testing (e.g. OECD Test Guidelines 415, 416).
K odůvodnění klasifikace lze rovněž použít výsledky získané ze screeningových testů (např. podle metodiky OECD 421 – screeningový test toxicity pro reprodukci/vývojové toxicity – a 422 – kombinovaná studie toxicity po opakovaných dávkách se screeningovým testem toxicity pro reprodukci/vývojové toxicity), ačkoliv se uznává, že kvalita těchto důkazů je méně spolehlivá než u důkazů získaných z úplných studií.
Results obtained from Screening Tests (e.g. OECD Guidelines 421 — Reproduction/Developmental Toxicity Screening Test, and 422 — Combined Repeated Dose Toxicity Study with Reproduction/Development Toxicity Screening Test) can also be used to justify classification, although it is recognised that the quality of this evidence is less reliable than that obtained through full studies.
Jako základ pro klasifikaci je možno použít nepříznivé účinky nebo změny zaznamenané v krátkodobých nebo dlouhodobých studiích toxicity při opakované dávce, u nichž se předpokládá, že mohou poškodit reprodukční funkci, a k nimž dochází v nepřítomnosti významné celkové toxicity, například histopatologické změny gonád.
Adverse effects or changes, seen in short- or long-term repeated dose toxicity studies, which are judged likely to impair reproductive function and which occur in the absence of significant generalised toxicity, may be used as a basis for classification, e.g. histopathological changes in the gonads.
K postupu klasifikace mohou přispět důkazy získané ze zkoušek in vitro nebo ze zkoušek na jiných zvířatech než savcích a obdobných látek pomocí vztahů struktury a účinku.
Evidence from in vitro assays, or non-mammalian tests, and from analogous substances using structure-activity relationship (SAR), can contribute to the procedure for classification.
Ve všech případech tohoto druhu je k vyhodnocení přiměřenosti údajů nutno použít odborný posudek.
In all cases of this nature, expert judgement must be used to assess the adequacy of the data.
Klasifikaci nelze založit primárně na nepřiměřených údajích.
Inadequate data shall not be used as a primary support for classification.
Studie na zvířatech by se měly pokud možno provádět pomocí vhodných cest podání, které souvisejí s možnou cestou expozice u člověka.
It is preferable that animal studies are conducted using appropriate routes of administration which relate to the potential route of human exposure.
V praxi se však studie toxicity pro reprodukci běžně provádějí pomocí orální cesty a takovéto studie budou obvykle vhodné pro posouzení nebezpečných vlastností látky s ohledem na toxicitu pro reprodukci.
However, in practice, reproductive toxicity studies are commonly conducted using the oral route, and such studies will normally be suitable for evaluating the hazardous properties of the substance with respect to reproductive toxicity.
Lze-li však přesvědčivě prokázat, že jednoznačně identifikovaný mechanismus nebo způsob účinku nemá pro člověka význam, nebo jsou-li toxikokinetické rozdíly tak výrazné, že je jisté, že se nebezpečná vlastnost u člověka neprojeví, neměla by se látka, která u pokusných zvířat vyvolává nepříznivý účinek na reprodukci, klasifikovat.
However, if it can be conclusively demonstrated that the clearly identified mechanism or mode of action has no relevance for humans or when the toxicokinetic differences are so marked that it is certain that the hazardous property will not be expressed in humans then a substance which produces an adverse effect on reproduction in experimental animals shall not be classified.
Studie zahrnující cesty podání jako intravenózní nebo intraperitonální injekce, které vedou k expozici rozmnožovacích orgánů nereálně vysokým hladinám zkoušené látky nebo vyvolávají lokální poškození rozmnožovacích orgánů, včetně podráždění, musí být interpretovány mimořádně opatrně a samy o sobě obvykle nejsou základem klasifikace.
Studies involving routes of administration such as intravenous or intraperitoneal injection, which result in exposure of the reproductive organs to unrealistically high levels of the test substance, or elicit local damage to the reproductive organs, including irritation, must be interpreted with extreme caution and on their own are not normally the basis for classification.
Existuje obecná shoda o pojmu limitní dávky, při jejímž překročení se vyvolání nepříznivého účinku považuje za nespadající do kritérií, která vedou ke klasifikaci, ne však ohledně zařazení do kritérií specifické dávky jako limitní dávky.
There is general agreement about the concept of a limit dose, above which the production of an adverse effect is considered to be outside the criteria which lead to classification, but not regarding the inclusion within the criteria of a specific dose as a limit dose.
Některé pokyny ke zkušebním metodám však upřesňují limitní dávku, jiné blíže vymezují limitní dávku údajem, že vyšší dávky mohou být nezbytné, je-li předpokládaná expozice člověka dostatečně vysoká, takže není dosaženo přiměřeného rozpětí expozice.
However, some guidelines for test methods, specify a limit dose, others qualify the limit dose with a statement that higher doses may be necessary if anticipated human exposure is sufficiently high that an adequate margin of exposure is not achieved.
Rovněž vzhledem k toxikokinetickým rozdílům mezi jednotlivými druhy nemusí být stanovení specifické limitní dávky vhodné v případech, je-li člověk citlivější než model u zvířat.
Also, due to species differences in toxicokinetics, establishing a specific limit dose may not be adequate for situations where humans are more sensitive than the animal model.