natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Poukazují na to, že i když současný konkurzní zákon nabyl účinnosti až 1. září 2004, možnost prohlásit konkurz na podnik Tieliikelaitos neexistovala ani předtím.
They point out that although the current Bankruptcy Act entered into force only on 1 September 2004, the possibility to declare Tieliikelaitos bankrupt did not exist before either.
Stěžovatelé se domnívají, že je dostačující, aby možnost tohoto druhu podpory existovala, i když nikdy k hrozbě konkurzu nedošlo.
The complainants believe that it is sufficient that the possibility for this sort of aid exists, even if the threat of bankruptcy never arose.
Zdůrazňují, že podnik Tieliikelaitos měl možnost obdržet financování za příznivějších podmínek díky příslušnému právnímu ustanovení.
They stress that Tieliikelaitos had a possibility to receive financing on more favourable conditions thanks to the respective legal provision.
Kromě toho podnik Tieliikelaitos nepřetržitě objednává služby a materiály od vnějších dodavatelů, což vytváří dluh podniku Tieliikelaitos vůči těmto vnějším účastníkům.
In addition, Tieliikelaitos continually orders services and materials from external suppliers, which constitutes debt by Tieliikelaitos to these external actors.
Podnik Tieliikelaitos tak může získat konkurenční výhodu, protože na něj nemůže být vyhlášen konkurz.
Tieliikelaitos can thereby obtain a competitive advantage as it cannot be declared bankrupt.
Stěžovatelé dále upozorňují Komisi na skutečnost, že záruční poplatek na půjčky získané a záruky udělené státním podnikem, jejichž účelem je vyvážit skutečnost, že organizace fungující jako součást státu může obdržet vnější financování za příznivějších podmínek, byl zaveden až v roce 2003 (článek 5 zákona o státním podniku).
Furthermore, they draw the Commission’s attention to the fact that the guarantee fee on the loans raised and guarantees granted by a State Enterprise, the purpose of which is to compensate for the fact that an organisation operating as a part of the State may receive external financing on more favourable terms, was introduced only in 2003 (Article 5 of the State Enterprise Act).
Z toho vyplývá, že podnik Tieliikelaitos takový poplatek dosud nezaplatil (poplatek není zpětně použitelný na půjčky získané podnikem Tieliikelaitos před rokem 2003).
This implies that Tieliikelaitos has not paid such a fee so far (it is not applicable retroactively to pre-2003 loans raised by Tieliikelaitos).
V každém případě stěžovatelé poznamenávají, že soukromé podniky, na které lze podle finského práva vyhlásit konkurz, musí rovněž poskytnout půjčovateli záruky, které odpovídají nákladům poplatku za státní záruku.
In any case, the complainants note that private undertakings, which can be declared bankrupt under Finnish law, must also give the loan provider guarantees which match the cost of the State guarantee fee.
Výdaje tohoto druhu vznikají například v důsledku zatížení nemovitého majetku hypotékou a stálými pronájmy i zárukami poskytovanými finančními institucemi a jinými stranami.
Expenses of this kind are incurred due to, for example, the mortgaging of immovable property and permanent leases, as well as guarantees provided by financial institutions and other parties.
Daňové zacházení
Tax treatment
Stěžovatelé zastávají stanovisko, že skutečnost, že podnik Tieliikelaitos neplatí daň z příjmu obchodní společnosti státu, protože státní smlouvy tvoří více než polovinu jeho obratu, představuje zakázanou podporu.
In the complainants’ view, the fact that Tieliikelaitos does not pay corporate income tax to the State, because State contracts make up more than half of its turnover, constitutes prohibited aid.
Stěžovatelé mají za to, že jen za roky 2001 až 2004 získal podnik Tieliikelaitos výhodu ve výši 14,5 milionu EUR v důsledku této daňové výjimky, protože by musel zaplatit o 14,5 milionu EUR více na daních, kdyby podléhal daňové sazbě 29 % použitelné pro soukromé podniky v letech 2001 až 2004 (v roce 2005 byla sazba snížena na 26 %).
The complainants consider that Tieliikelaitos obtained an advantage of EUR 14,5 million through this tax exemption for the years 2001 to 2004 alone, as it would have had to pay EUR 14,5 million more taxes, had it been subject to the 29 % tax rate applicable to private undertakings in the years 2001 to 2004 (in 2005 the rate was lowered to 26 %).
Skutečnost, že podnik Tieliikelaitos vyplatil část svých příjmů státu, odpovídá výplatě dividendy soukromé společnosti s ručením omezeným, o jejíž velikosti vždy rozhodují akcionáři na výroční valné hromadě.
The fact that Tieliikelaitos has disbursed part of its earnings to the State corresponds to the payment of a dividend by a private limited company, the size of which is always decided by the shareholders at the Annual General Meeting.
Dividenda se vyplácí pouze z příjmů zbylých po platbě daně z příjmu obchodní společnosti.
The dividend is only paid from earnings that are left over after the payment of corporate income tax.
Zátěže plynoucí ze zvláštního statusu podniku Tieliikelaitos
Burdens ensuing from the specific status of Tieliikelaitos
S ohledem na skutečnost, že podnik Tieliikelaitos je právně vázán povinností předkládat nabídky na každou výzvu k nabídkovému řízení na údržbu silniční sítě v průběhu přechodného období i po jeho uplynutí, stěžovatelé nevidí žádnou další finanční zátěž pro podnik Tieliikelaitos.
With respect to Tieliikelaitos being legally obliged to submit offers to every call for tenders for the maintenance of the road network, both during the transition period and after its expiry, the complainants do not see any additional financial burden on Tieliikelaitos.
V každém případě stěžovatelé mají za to, že finanční výkazy podniku Tieliikelaitos nevykazují takové další výdaje.
In any case, complainants consider that Tieliikelaitos’ financial statements do not show such additional expenditure.
Vzhledem k tomu, že podnik Tieliikelaitos má úřady po celém Finsku, stěžovatelé se domnívají, že má vynikající příležitost poskytovat služby údržby v celé zemi.
As Tieliikelaitos has offices throughout Finland, complainants believe it has an excellent opportunity to provide maintenance services in the whole country.
Kromě toho pro podporu účasti v nabídkových řízeních zavedla silniční správa poplatek 5000 EUR, který vyplácí všem účastníkům, jejichž nabídky odpovídaly dokumentaci nabídkového řízení.
In addition, the Road Administration has introduced, in order to support participation to tenders, a EUR 5,000 fee that it pays to all bidders whose bids corresponded to tender documentation.
V průměru předložilo své nabídky 4–4,7 dodavatele na každou smlouvu na údržbu, o kterou se ucházeli v nabídkovém řízení v letech 2001–2004.
On average, 4-4,7 contractors submitted their bids for each maintenance contract put for tender in 2001-2004.
To prokazuje zájem společností o předkládání nabídek.
This demonstrates companies’ interest in making bids.
Podobně stěžovatelé popírají, že podnik Tieliikelaitos měl ve srovnání s jinými společnostmi činnými v tomto odvětví výdaje navíc v důsledku své povinnosti být připraven na poskytování svých služeb v nouzových situacích.
Similarly the complainants contest that Tieliikelaitos’ had additional expenses compared to other companies active in the sector due to its obligation to be prepared for providing its services in emergency situations.
Stěžovatelé za prvé zdůrazňují, že ve finančních výkazech podniku Tieliikelaitos nebylo možné zjistit žádné takové výdaje navíc.
First, they stress that no such extra expense could be identified in Tieliikelaitos’ financial statements.
Za druhé se stěžovatelé domnívají, že všechny společnosti musí být připraveny na nouzové podmínky a že je to součástí systému řízení rizik soukromé společnosti.
Second, the complainants believe that all companies must prepare for emergency conditions, and that it is a part of a private company’s risk management system.
Dále se stěžovatelé domnívají, že ve finančních účtech podniku Tieliikelaitos chybí oddělení mezi náklady a příjmy spojenými s jasně určenou službou obecného hospodářského zájmu a náklady a příjmy spojenými s jinými službami a že nebyl definován žádný parametr pro přidělení nákladů a příjmů mezi takovými dvěma kategoriemi služeb.
Furthermore, the complainants believe that in Tieliikelaitos’ financial accounts there is no separation between costs and receipts associated with clearly identified service of general economic interest and those associated with other services, and that no parameter has been defined for allocating costs and revenue between two such categories of services.
Proto stěžovatelé zdůrazňují, že opatření ve prospěch podniku Tieliikelaitos nelze ohodnotit jako náhradu za závazek veřejné služby.
Therefore the complainants stress that the measures in favour of Tieliikelaitos cannot be qualified as compensation for public service obligation.
Pokud jde o omezení uložená pro operace podniku Tieliikelaitos, stěžovatelé zdůrazňují, že ověřovací skupina ustavená ministerstvem dopravy a komunikací zaznamenala, že podnik Tieliikelaitos opakovaně porušoval příslušná omezení, například výstavbou energetických sítí a obecní inženýrskou činností.
As to restrictions imposed on operations of Tieliikelaitos, the complainants emphasize that the follow-up group established by the Ministry of Transport and Communications has noted that Tieliikelaitos has repeatedly violated respective restrictions, for example by building energy networks and municipal engineering.
Nezpůsobili si tedy významné náklady a ztrátu příjmu, ani takové položky nebyly uvedeny ve finančních výkazech podniku Tieliikelaitos.
Hence, they have not caused significant costs and loss of income, nor have such items been presented in Tieliikelaitos’ financial statements.
Celkové závěry stěžovatelů
Overall conclusions by the complainants
Celkově se stěžovatelé domnívají, že podnik Tieliikelaitos obdržel nejméně 164–171 milionů EUR zakázané podpory:
All in all, the complainants believe that the Tieliikelaitos has received at least EUR 164-171 million in prohibited aid:
Výsledná podpora
Resulting aid
Úrokové dotace z půjčky 2001–2004
Interest rate subsidies from the loan 2001-2004,
Vybavení
Equipment,
Vytěžitelné zdroje půdy
Extractable land resources,
Vytěžené zdroje půdy
Extracted land resources,
Vyjednané smlouvy 2001–2004
Negotiated contracts 2001-2004,
Změny v oblasti zaměstnanců 2001–2004
Adjustment of personnel 2001-2004,
Daňové přínosy 2001–2004
Tax benefits 2001-2004,
Podle stěžovatelů musí být příslušné částky zvýšeny o částku podpory přijatou prostřednictvím vyjednaných smluv v trajektové přepravě a úrokový příjem z prostředků vrácených každý rok z vyjednaných smluv prostřednictvím postupu úpravy výdajů.
According to the complainants, respective sums must be increased by the amount of aid received through negotiated contracts in ferry traffic and interest income on funds returned annually from negotiated contracts through the expenditure adjustment procedure.
Stěžovatelé se domnívají, že podnik Tieliikelaitos obdržel výhody, které snížily jeho výdaje a které by nemohl obdržet za normálních tržních podmínek.
The complainants believe that Tieliikelaitos has received advantages which have reduced its expenses and which it could not have received under normal market conditions.
I když stěžovatelé nepopírali, že došlo k úsporám nákladů v důsledku otevření trhu volné soutěži, zdůrazňují, že v průběhu přechodného období obdržel podnik Tieliikelaitos podporu, která se téměř rovnala úsporám státu za stejné období.
While the complainants do not contest that there were the cost savings achieved through the opening up of the market to competition, they stress that during the transitional period Tieliikelaitos received aid that was almost equal to the savings for the State for the same period.
Stěžovatelé mají za to, že podpora udělená podniku Tieliikelaitos narušila hospodářskou soutěž v odvětví infrastruktury a umožnila podniku Tieliikelaitos provádět smlouvy za nižší marži než soukromí účastníci v konkurenčním trhu.
The complainants consider the aid granted to Tieliikelaitos has distorted competition in the infrastructure sector and allowed Tieliikelaitos to carry out contracts at a lower margin than private actors in a competitive market.
Podle stanoviska stěžovatelů se podnik Tieliikelaitos těšil dominantnímu postavení na trhu u smluv na silniční údržbu po celé přechodné období a v roce 2005 obdržel 88 % nových smluv na údržbu udělených silniční správou.
In the complainants’ view Tieliikelaitos has enjoyed a dominant market position in road maintenance contracts throughout the transitional period, and in 2005 it got 88 % of new maintenance contracts awarded by the Road administration.
To ukázalo, že otevření trhu selhalo.
This would show that the opening up of the market has failed.
Stěžovatelé tak zpochybňují, že opatření státní podpory byla nezbytná a úměrná výsledkům, jinými slovy liberalizaci finských trhů údržby silnic a trajektové přepravy.
Thus, the complainants dispute that the State aid measures have been necessary and proportionate to the results, in other words the liberalisation of Finland’s road maintenance and ferry traffic markets.
Proto podle stanoviska stěžovatelů státní podpora obdržená podnikem Tieliikelaitos nebyla ospravedlněna, a je tak neslučitelná se společným trhem.
Therefore, in the complainants’ view, the State aid received by Tieliikelaitos has not been justified and is thus incompatible with the common market.
PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ FINSKÝMI ORGÁNY
COMMENTS SUBMITTED BY THE FINNISH AUTHORITIES
Finské orgány vysvětlují důvody zvoleného přístupu pro liberalizaci silničních služeb ve Finsku.
First, the Finnish authorities explain the reasons underlying the approach which was chosen for liberalising road services market in Finland.
Podle jejich stanoviska bylo postupné otevírání trhu spolu s poskytnutím jistoty pracovního místa zaměstnancům podniku Tieliikelaitos nezbytné pro dosažení politického kompromisu o otevření trhu.
In their view, the gradual opening of the market together with granting a job security to the employees of Tieliikelaitos was necessary to achieve a political compromise on the market opening.
Finská vláda začala pracovat na návrhu reformy silničních služeb již v roce 1994.
In fact, the Finnish government started to work on the design of the road services reform already in 1994.
Přesto, když se vezmou v úvahu dotčená nezadatelná práva, nebylo po dlouhou dobu možné dosáhnout dohody o liberalizaci trhu a 20. května 1997 se vládní výbor pro hospodářskou politiku rozhodl ponechat stávající systém převážně nezměněný s výjimkou zavedení určitých „hranic“ mezi správní a „výrobní“ funkcí Silniční služby.
Nevertheless, given the vested interests involved, for a long time it was not possible to reach an agreement on the market liberalisation and on 20 May 1997 the Government’s Committee on Economic policy decided to keep the existing system largely unchanged except for introducing certain ‘border-lines’ between administrative and ‘production’ functions of the Road Service.
Až teprve na počátku roku 2000 mohla vláda dosáhnout politické dohody o postupné liberalizaci trhu silničních služeb.
It is only at the beginning of 2000 that the Government could reach a political agreement on the gradual liberalisation of the road services' market.
Tato dohoda byla zohledněna v balíku právních návrhů předložených parlamentu, zejména v návrzích zákona o silniční správě a zákona týkajícího se podniku Tieliikelaitos i v předběžném návrhu na roční rozpočtový zákon (ten obsahoval předpokládané financování nezbytné pro opatření doprovázející reformu).
This agreement was reflected in the package of legislative proposals submitted to the Parliament, namely the proposals for the Act on the Road Administration and the Act governing Tieliikelaitos, as well as the preliminary proposal for the annual budget law (the latter containing the foreseen financing necessary to measures accompanying the reform).
Při schvalování příslušných zákonů parlament nejen přijal balík vládou navrhovaných podpůrných opatření ve prospěch podniku Tieliikelaitos, ale rozhodl, že budou zavedena další ochranná opatření ve prospěch zaměstnanců podniku.
When approving the respective acts, the Parliament not only endorsed the package of support measures for the benefit of Tieliikelaitos proposed by the Government, but decided that additional safeguards for the benefit of the undertaking’s employees would be introduced.
Kromě politických a sociálních ohledů existoval ještě konkurenční ohled, který byl oporou modelu liberalizace trhu zvoleného finskou vládou.
On top of the political and social considerations, there was also a competition-related aspect underpinning the market liberalisation model chosen by the Finnish Government.
Podle stanoviska finských orgánů otevření trhu bez přechodu mohlo vést k oligopolu, nebo dokonce monopolu na trhu, protože podnik Tieliikelaitos by z trhu zmizel a jeho podíl by zaujali největší soukromí konkurenti.
In view of the Finnish authorities, market opening without transition may have led to an oligopoly or even monopoly on the market, as Tieliikelaitos would have disappeared from the market, with its share being picked up by the biggest private competitors.
Finsko se domnívá, že kroky, které provedlo, nepředstavují státní podporu.
Finland believes that the actions it has carried out do not constitute State aid.
I kdyby Komise měla rozhodnout, že tyto kroky zahrnují státní podporu, finské orgány se domnívají, že tato podpora by měla být prohlášena za slučitelnou se společným trhem.
Even if the Commission were to hold that the actions include State aid, the Finnish authorities believe that the aid should be declared compatible with the common market.
Za účelem zdůvodnění svého stanoviska Finsko předložilo mezi jiným odborné hospodářské prohlášení makléřské společnosti Icecapital Securities Ltd týkající se údajných hospodářských výhod udělených podniku Tieliikelaitos (dále jen „odborné prohlášení“).
To substantiate its position, Finland submitted , inter alia, an expert economic statement from brokerage company Icecapital Securities Ltd related to the alleged economic advantages conferred to Tieliikelaitos (hereinafter referred to as ‘the Expert statement’).
Zatímco stěžovatelé zpochybňují platnost tohoto odborného prohlášení vzhledem k tomu, že Icecapital byl hospodářsky závislý na podniku Tieliikelaitos, finské orgány tvrdí, že podnik Tieliikelaitos je pouze jedním z mnoha zákazníků společnosti Icecapital.
While the complainants doubt the validity of this Expert statement, on the grounds that Icecapital would be economically dependent on Tieliikelaitos, the Finnish authorities argue that Tieliikelaitos is only one of Icecapital’s clients among many others.
V průběhu dvou let, kdy byl mezi nimi obchodní vztah, byla práce Icecapital pro podnik Tieliikelaitos občasná (v roce 2005 přinesla práce společnosti Icecapital pro podnik Tieliikelaitos4,7 % jejích ročních příjmů, v roce 2006 to bylo 3,1 %).
IceCapital’s work for Tieliikelaitos was occasional during the two years they had business relation (In 2005 IceCapital’s work for Tieliikelaitos brought 4,7 % from its annual revenues; in 2006 — 3,1 %).
Finská vláda vyhlásila na poskytnutí odborného prohlášení nabídkové řízení a pro poskytnutí prohlášení byla vybrána společnost Icecapital.
The Finnish government has subjected the provision of the Expert statement to tender, and Icecapital was chosen to provide the statement.
Finské orgány také poznamenávají, že skutečnost, že podnik Tieliikelaitos v minulosti využil služeb společnosti Icecapital, prohloubila znalosti společnosti Icecapital o odvětví zemních prací, což bylo ku prospěchu při přípravě odborného prohlášení.
The Finnish authorities also observe that the fact that Tieliikelaitos has used Icecapital’s services in the past has deepened Icecapital’s understanding of the earth-moving sector, which has been of benefit in the preparation of the Expert statement.
Finské orgány tvrdí, že se nejednalo o případ běžného udělení půjčky, kdy je společnosti udělena půjčka určité velikosti, která je splacena spolu s úrokem v určité lhůtě.
The Finnish authorities assert that it was not a case of a normal granting of a loan, where a company is granted a loan of a certain size, which is repaid with interest within a certain time.
Spíše se jednalo o převod aktiv podniku Tieliikelaitos s povinností splacení.
Rather, it was a transfer of assets to Tieliikelaitos with a repayment obligation.
Finsko se domnívá, že pokud by veškerá aktiva byla uhrazena podniku Tieliikelaitos jako kmenový kapitál, mohlo dojít k narušení hospodářské soutěže.
Finland believes that if the entire stock of assets had been disbursed to Tieliikelaitos as equity, a distortion of competition might have been created.
Při kontrole rozvah soukromých podniků v tomto odvětví se ukazuje, že podniky mají základní prostředky ve svých výsledovkách pořízeny jako kmenový kapitál i jako půjčky.
When examining the balance sheets of private undertakings in this sector, the undertakings have fixed assets in their balance sheets acquired both as equity and as loans.
Proto bylo důležité, aby rozvaha podniku Tieliikelaitos zahrnovala aktiva pořízená jako půjčky.
Therefore, it was important that Tieliikelaitos’ balance sheet included assets acquired as loans.
Kdyby to nebylo provedeno, Finsko tvrdí, že podnik Tieliikelaitos by získal konkurenční výhodu finančně rovnocennou kapitálovému splacení půjčky.
If this had not been done, Finland claims that Tieliikelaitos would have gained a competitive advantage financially equal to the capital repayment of the loan.
Finské orgány se domnívají, že struktura výchozí rozvahy podniku Tieliikelaitos byla vytvořena ve shodě s výsledovkami soukromých podniků v tomto odvětví.
The Finnish authorities believe that the structure of Tieliikelaitos’ opening balance sheet was created in line with the balance sheets of private undertakings in the sector.
Jestliže je toto opatření zkoumáno jako běžná dlouhodobá půjčka, Finsko se domnívá, že náklady půjčky by měly být porovnány s financováním dostupným na trhu v průběhu celého období půjčky.
If the measure is examined as a normal long-term loan, Finland believes that the cost of the loan should be compared with the financing available on the market during the whole term of the loan.
Porovnání, které srovnává pouze některé roky půjčky s tržními možnostmi, neposkytuje celkový obraz nákladů půjčky.
A comparison which only compares some years of the loan with market alternatives does not give a total picture of the cost of the loan.
Proto se Finsko domnívá, že období 2005–2015 je třeba vzít do úvahy spolu s přechodným obdobím 2001–2004.
Therefore, Finland believes that the period 2005-2015 must be considered alongside the transitional period 2001-2004.
Finské orgány prohlašují, že podnik Tieliikelaitos nemá možnost ukončit dohodu o půjčce v průběhu období půjčky bez souhlasu půjčovatele.
The Finnish authorities state that Tieliikelaitos has not the possibility of terminating the loan agreement during the term of the loan without the consent of the lender.
Proto při výpočtu možné výhody udělené dlouhodobou půjčkou musí být řádně zohledněno celé časové období, v průběhu kterého musí podnik Tieliikelaitos platit úrok.
Therefore, in calculating the possible advantage conferred by the long-term loan, due account must be taken of the entire time period during which Tieliikelaitos has to pay interest.
Takový výpočet vede k významně odlišnému výsledku, než je výpočet stěžovatelů.
Such a calculation results in a significantly different result from the calculations of the complainants.
S ohledem na příslušnou úrokovou sazbu finské orgány poznamenávají, že jako referenční sazba úroku u půjček obchodních společností se obecně používá 12měsíční Euribor.
With respect to the relevant rate of interest, the Finnish authorities observe that 12-month Euribor is generally used as the reference rate of interest in corporate loans.
Finsko zmiňuje, že existuje křivka předstihu pro předpověď úrovně tržních úrokových sazeb do roku 2015.
Finland notes that a forward curve exists that predicts what the level of market interest rates will be till 2015.