natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V následné korespondenci španělské orgány Komisi rovněž vysvětlily způsob fungování nové vojenské loďařské společnosti jako nástupkyně společnosti Bazán (dále jen „Navantia“), zdůraznily své závazky v oblasti narušení hospodářské soutěže a navrhly způsob plnění těchto závazků.
In subsequent correspondence, the Spanish authorities also explained to the Commission how the new military shipbuilding company formerly known as Bazán (Navantia) would function, outlined their commitments in relation to the competition concerns, and proposed a methodology for the follow-up of those commitments.
Neuhrazené příkazy k navrácení podpory v celkové výši 1,2 miliardy EUR [4] mezitím přivedly společnost Izar do stavu záporného vlastního jmění a technického úpadku.
In the meanwhile, the pending recovery orders on Izar, for a total of EUR 1,2 billion [4], had led the company to a situation of negative net worth, and technical bankruptcy.
Vzhledem k výše uvedenému vyhlásilo Španělsko dne 1. dubna 2005 likvidaci civilních loděnic, které zůstaly ve společnosti Izar (to znamená loděnice mimo dosah nedávno vytvořené společnosti Navantia: Gijón, Sestao, Manises a Sevilla), a zahájilo privatizaci uvedených loděnic.
In view of this, on 1 April 2005 Spain put into liquidation the civil shipyards that remained in Izar (i.e., shipyards outside the perimeter of the newly created Navantia: Gijón, Sestao, Manises and Seville), and launched a privatisation procedure for those yards.
V roce 1999 uzavřela společnost Repsol smlouvy o nájmu tankerů pro přepravu zkapalněného plynu se třemi vlastníky lodí (s každým jednu), s možností je rozšířit vždy o jeden tanker, podle režimu dlouhodobého „nájmu lodi na dobu určitou“.
In 1999, Repsol awarded three shipowners one contract each for the chartering of one LNG tanker each, plus the option for one extra tanker each, under a long-term time-charter arrangement.
Poté byla zahájena jednání mezi vlastníky lodí a loděnicemi, včetně korejských loděnic, ohledně stavby tří tankerů pro přepravu zkapalněného plynu.
Subsequently, negotiations were undertaken between the shipowners and shipbuilders, including Korean yards, for the construction of the three LNG tankers.
Dne 31. července 2000 byly tyto tři smlouvy na stavbu tankerů pro přepravu zkapalněného plynu uzavřeny se dvěma státními španělskými loděnicemi, jejichž vlastnictví právě přecházelo ze společnosti AESA na skupinu Izar [5], a byly podepsány konečné smlouvy o stavbě lodí.
On 31 July 2000, two public Spanish shipyards that had just been transferred from AESA to Izar [5] were awarded the three contracts for the construction of the LNG tankers and the final shipbuilding contracts were signed.
Ve stejný den podepsala společnost AESA dodatek ke smlouvám o stavbě lodí, kterým se zavázala odškodnit společnost Repsol za zvláštní náklady, které by jí v souvislosti s odpovědností loděnic vznikly, pokud by zmíněné tankery pro přepravu zkapalněného plynu nebyly dodány ve smluvních termínech.
On the same day, AESA signed an additional clause to each shipbuilding contract whereby it committed to indemnify Repsol for all the costs Repsol would incur if the ships were not delivered according to the contractual terms for reasons for which the shipyards could be held liable.
Téhož dne (31. července 2000) poskytla společnost SEPI společnosti Repsol záruky na dodávku za každou ze tří smluv o stavbě lodí, které kryly stejné škody, za jaké se společnost AESA zavázala odškodnit společnost Repsol [6].
On the same day (31 July 2000), SEPI granted Repsol delivery guarantees for each of the three shipbuilding contracts, covering the same damages and prejudices for which AESA undertook to indemnify Repsol [6].
Maximální výše ztrát byla stanovena přibližně na 180 miliónů EUR na jednu loď, to znamená celkovou výši přibližně 540 miliónů EUR. Záruky se poskytly na období od 31. července 2000 až do uplynutí dvanácti měsíců od dodávky každé lodě [7].
The losses were capped to a maximum of approximately EUR 180 million per ship, i.e. for a maximum aggregate total of approximately EUR 540 million. The guarantees were granted for a period starting on 31 July 2000 until the end of the period terminating 12 months after the delivery of each ship [7].
Ve svém rozhodnutí ze dne 9. července 2003 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení („rozhodnutí o zahájení řízení“) došla Komise k závěru, že tato tři podpůrná opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, a zpochybnila jejich slučitelnost se společným trhem.
In its decision of 9 July 2003 to initiate the formal investigation procedure (the opening decision), the Commission concluded that the three aid measures constituted State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty, and questioned their compatibility with the common market.
Komise došla k závěru, že příjemci podpory jsou loděnice, ale nevyloučila, že by z podpory rovněž nemohla těžit společnost Repsol, a rozhodla, že řízení podle čl. 88 odst. 2 by mělo z důvodu možnosti předložit doplňující informace potřebné k odstranění uvedených pochybností zahrnovat i společnost Repsol.
The Commission considered that the beneficiaries of the aid were the yards, but did not exclude the possibility that Repsol could have also benefited from the aid, and decided that the Article 88(2) procedure should include Repsol, in order to allow for the submission of the additional information needed to dispel those doubts.
PŘIPOMÍNKY OBDRŽENÉ PO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO ŘÍZENÍ
COMMENTS RECEIVED AFTER THE INITIATION OF FORMAL PROCEEDINGS
Ve svých připomínkách společnost Repsol trvá na rozlišení, které je nutno učinit mezi jejím postavením jako smluvního příjemce záruk a jakýmkoliv předpokládaným prospěchem ze státní podpory.
In its observations, Repsol insists on the distinction that must be drawn between its position as contractual beneficiary of the guarantees, and any alleged benefits deriving from the state aid.
Podle společnosti Repsol:
According to Repsol:
Záruky společnosti SEPI pokrývaly zisky, na které měla společnost Repsol v souladu se španělským občanským či obchodním právem nárok.
The guarantees from SEPI covered benefits to which Repsol was entitled under Spanish civil and commercial law.
Záruky odpovídaly právům věřitele vzhledem k vlastníkům lodí, společnosti Izar a loděnicím.
The guarantees corresponded to Repsol’s creditor position vis-à-vis the shipowners, Izar and the shipyards.
Společnost Repsol neměla za záruky zaplatit žádnou odměnu, neboť není zvyklostí trhu, aby podniky platily za záruku, kterou obdrží za účelem dodržení smluvních podmínek.
Repsol was not due to pay any premium for the guarantees, as it is not market practice that companies obtaining a security for the respect of contractual obligations must pay for this security.
Kromě toho záruky neposkytovaly společnosti Repsol žádnou hospodářskou výhodu podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
In addition, the guarantees did not provide Repsol with any economic advantage within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Stejně jako záruky obdržené od mateřských společností vlastníků plavidel, tak i protizáruky společnosti SEPI pouze zaručovaly, že budou splněny smluvní termíny smluv o nájmu lodí na dobu určitou a smluv o stavbě lodí, čímž bude společnosti Repsol umožněno dostát smlouvám o přepravě plynu podepsaným s dalšími stranami.
Similarly to the guarantees received from the shipowner parent companies, SEPI’s counter-guarantees only ensured that the contractual terms of the vessels’ chartering contracts and shipbuilding contracts would be complied with, thereby enabling Repsol to comply with the LNG transportation contracts signed with other parties.
Společnost Repsol kromě záruk od společnosti Izar potřebovala ještě další záruky, ať už by je poskytla společnost SEPI nebo jiný hospodářský subjekt.
Repsol would have required additional guarantees to those given by Izar, irrespective of whether they had been granted by SEPI or any other entity.
Tyto záruky jsou v souladu se zvyklostmi trhu potřebné vzhledem k objemu a rizikovosti investic a obchodních závazků.
Those guarantees are a requirement in accordance with market practice, in view of the size and risks of the investments and commercial commitments at stake.
Připomínky Španělska se shodovaly s uvedenými argumenty, pokud jde o postavení společnosti Repsol.
The submission from Spain concurred with the above arguments as regards the position of Repsol.
Španělské orgány tudíž došly k závěru, že společnost Repsol nelze považovat za příjemce státní podpory.
The Spanish authorities therefore concluded that Repsol could not be deemed to be a beneficiary of State aid.
Postavení společnosti Repsol jako případného příjemce podpory
The position of Repsol as a potential beneficiary of the aid
Jedním z důvodů rozhodnutí o zahájení řízení bylo určit příjemce jakéhokoliv druhu státní podpory zahrnuté v zárukách na dodávku poskytnutých společností SEPI.
One of the aims of the opening decision was to identify the beneficiary of any State aid involved in the delivery guarantees granted by SEPI.
Komise je toho názoru, že v souladu s občanským právem je za provedení smlouvy podepsané s kupujícím odpovědný ten, kdo dodá zboží nebo poskytne službu.
The Commission notes that, according to civil law, the provider of a good or service is liable for the performance of the contract signed with the buyer.
Tato odpovědnost se týká jak jakosti produktu, tak i sjednaného termínu dodávky.
This liability covers both the quality of the product and the agreed time of delivery.
Proto pokud není dodržena smluvní dohoda, v důsledku čehož utrpí kupující škodu, může tento vyžadovat náhrady.
Thus, if a contractual agreement is not respected and the buyer suffers loss or damage as a result, the latter can claim compensation.
V tomto případě by takové náhrady příslušely loděnicím nebo jejich mateřské společnosti Izar.
In the case at hand, this compensation would have been borne by the yard or its parent company Izar.
Vzhledem k výše uvedenému se zdá, že společnost Repsol, která pronajímala lodě postavené (loděnicemi vlastněnými) společností Izar, byla vzhledem k vlastníkům lodí a společnosti Izar v pozici věřitele.
In view of this, it appears that Repsol, which rented the vessels produced by (yards that are owned by) Izar, was in a creditor position vis-à-vis the shipowners and Izar.
Proto ji nelze podle smlouvy o nájmu lodí na dobu určitou a podle smlouvy o stavbě lodí, včetně dodatku k této smlouvě, považovat za odpovědnou.
Hence, it cannot be held liable under the charter and shipbuilding contracts, including the additional clause thereto.
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s připomínkami společnosti Repsol a Španělska dochází Komise k závěru, že společnost Repsol nelze považovat za příjemce podpory, jelikož nezískala žádný prospěch, na který by na základě obecných norem občanského či obchodního práva neměla právo.
In consideration of the above, and in accordance with the observations from Repsol and Spain, the Commission concludes that Repsol cannot be regarded as a beneficiary of the aid, since it did not obtain any benefit to which it would not have been entitled on the basis of general civil or commercial law.
Ukončení řízení
Conclusion
Komise se domnívá, že dobrovolná likvidace majetku společnosti Izar byla vhodným opatřením ze strany Španělska, pokud jde o provedení tří nevyřešených rozhodnutí o vrácení podpory.
The Commission considers that the voluntary liquidation of Izar’s assets was an appropriate measure for the purpose of implementation by Spain of the three pending recovery decisions.
Zejména se domnívá, že závazky a činnosti učiněné Španělskem byly z hlediska zabránění narušení hospodářské soutěže dostatečné.
In particular, it considers that the commitments and actions undertaken by Spain were sufficient to prevent distortion of competition.
Komise je rovněž toho názoru, že Španělsko úspěšně provedlo nabídkové řízení pro prodej čtyř civilních loděnic, a to otevřeným a průhledným způsobem a bez podmínek.
The Commission is also of the opinion that the tendering procedure for the sale of the four civil shipyards was carried out by Spain in a satisfactory manner, through an open, transparent and unconditional procedure.
Dne 3. listopadu 2006 povolila rada ministrů prodej loděnic v Sestao, Gijónu a Seville vítězným nabídkám.
In particular, on 3 November 2006 the Spanish Council of Ministers authorised the sale of the Sestao, Gijón and Seville yards to the successful bidders.
Smlouvy o privatizaci byly podepsány dne 30. listopadu 2006.
The privatisation contracts were signed on 30 November 2006.
Pokud jde o zbývající loděnici (Manises) došlo se k závěru, že volba, při níž se maximálně využije likvidační hodnota, spočívá v uzavření loděnice a v převedení zbylého majetku na společnost SEPI.
As regards the remaining yard (Manises), it was concluded that the option which maximised the liquidation value consisted in the closure of the yard, and the transfer of assets to SEPI.
V důsledku likvidace a prodeje společnost Izar definitivně ukončila veškerou hospodářskou činnost.
As a result of the liquidation and sale of Izar, the company definitively ceased all economic activity.
Jediným důvodem, proč společnost Izar stále existuje, je dokončení úkolů spojených s ukončením činností, zejména pokud jde o propouštění zaměstnanců.
The sole reason why Izar still exists is so that it can carry out the tasks relating to the cessation of its activities, in particular the termination of employee contracts.
Po dokončení těchto úkolů půjde společnost Izar do likvidace.
Once these tasks have been completed, Izar will be liquidated.
Tyto činnosti svou povahou neodůvodňují použití pravidel o hospodářské soutěži stanovených Smlouvou o ES.
These activities are not of a kind to justify applying the competition rules provided for in the Treaty.
Pokud by dotčená opatření znamenala prospěch pro společnost Izar a následné narušení hospodářské soutěže, skončilo podle Komise takové narušení v okamžiku, kdy společnost Izar ukončila svoji hospodářskou činnost a loděnice byly uzavřeny.
Consequently, even assuming that the measures in question had entailed a benefit for Izar and a distortion of competition, the Commission considers that any such distortion ceased at the moment when Izar ceased economic activities and closed its yards.
Za těchto okolností by nemělo rozhodnutí Komise o klasifikaci těchto opatření jako podpor a o jejich eventuální slučitelnosti praktický účinek.
Under these circumstances, a Commission decision on the classification of such measures as aid and on their compatibility would not have any practical effect.
Formální vyšetřovací řízení zahájené podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES je tedy bezpředmětné.
Consequently, the formal investigation initiated under Article 88(2) of the Treaty no longer serves any purpose.
Na základě těchto úvah dospěla Komise k závěru, že společnost Repsol nelze považovat za příjemce sporné podpory a že řízení proti loděnicím Izar je bezpředmětné,
On the basis of the above considerations, the Commission finds that Repsol cannot be deemed a beneficiary of the disputed aid, and that the procedure against the Izar yards no longer serves any purpose,
Formální vyšetřovací řízení zahájené podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES se zastavuje.
The formal investigation procedure under Article 88 (2) of the Treaty is closed.
Toto rozhodnutí je určeno Španělsku.
This Decision is addressed to Spain.
Úř. věst. C 209, 4.7.2003, s. 24.
OJ C 209, 4.7.2003, p. 24.
Věci C 38/2003 a C 40/2000.
Cases C 38/2003 and C 40/2000.
Tento článek umožňuje každému členskému státu „učinit opatření, která považuje za nezbytná k ochraně podstatných zájmů své bezpečnosti a která jsou spjata s výrobou zbraní, střeliva a válečného materiálu“.
This Article allows a Member State to ‘take such measures as it considers necessary for the protection of the essential interests of its security which are connected with the production of or trade in arms, munitions and war materials’.
Kromě dvou rozhodnutí z roku 2004 požadovalo další rozhodnutí z roku 1999 (věc C 3/99), aby společnost Izar vrátila dalších 111 miliónů EUR.
In addition to the two 2004 decisions, an older decision from 1999 (Case C 3/99) also requested from Izar recovery of a further EUR 111 million.
Po 20. červenci 2000 prodala společnost AESA společnosti Izar dvě loděnice odpovědné za stavbu dvou tankerů pro přepravu zkapalněného plynu.
On 20 July 2000, AESA sold to Izar the two shipyards responsible for the construction of the LNG tankers.
Dopisem ze dne 13. února 2003 španělské orgány potvrdily, že společnost Izar převzala odpovědnost za závazky společnosti AESA týkající se smluv o stavbě lodí.
By letter dated 13 February 2003, the Spanish authorities confirmed that Izar had taken over responsibility for AESA’s commitments in relation to the shipbuilding contracts.
Podle této záruky by společnost SEPI odškodnila společnost Repsol na první požádání za všechny přímé i nepřímé náklady a následné ztráty, které by společnosti Repsol vznikly, pokud by lodě nebyly dodány ve smluvních termínech souvisejících s odpovědností společnosti Izar.
Under the terms of the guarantee, SEPI would indemnify Repsol at first request for all the direct and indirect costs and consequent losses Repsol would incur if the ships were not delivered according to the contract terms for reasons for which Izar could be held liable.
Podle smluv o stavbě lodí měly být lodě dodány 15. září 2003, 15. prosince 2003 a 15. března 2004.
Pursuant to the shipbuilding contracts, the vessels had to be delivered on 15 September 2003, 15 December 2003 and 15 March 2004, respectively.
o státní podpoře C 32/2006 (ex N 179/2006), kterou Polsko poskytlo podniku Huta Cynku Miasteczko Śląskie SA
on State aid C 32/2006 (ex N 179/2006) implemented by Poland for Huta Cynku Miasteczko Śląskie SA
(oznámeno pod číslem K(2007) 4310)
(notified under document number C(2007) 4310)
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek [1] v souladu s výše uvedenými ustanoveními a s ohledem na tyto připomínky,
Having called on interested parties to submit their comments [1] pursuant to the provisions cited above and having regard to their comments,
Dne 17. března 2006 Polsko oznámilo podporu na restrukturalizaci společnosti Huta Cynku Miasteczko Śląskie SA (dále jen „HCM“).
On 17 March 2006, Poland notified restructuring aid for Huta Cynku Miasteczko Śląskie SA (hereinafter ‘HCM’).
K tomuto oznámení došlo po rozhodnutí Komise, v němž nebyly vzneseny námitky k podpoře na záchranu podniku HCM v podobě záruky za půjčku ve výši 11,8 milionu PLN (3,12 milionu EUR) [2].
This notification took place following a Commission decision raising no objections regarding rescue aid to HCM in the form of a guarantee for a loan of PLN 11,8 million (EUR 3,12 million [2]).
Dne 19. července 2006 přijala Komise rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES s ohledem na oznámenou podporu kvůli pochybnostem o její slučitelnosti se společným trhem.
On 19 July 2006, the Commission decided to initiate a procedure under Article 88(2) of the EC Treaty in respect of the notified aid because of doubts about its compatibility with the common market.
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie dne 30. srpna 2006 [3].
The Commission decision to initiate the procedure was published in the Official Journal of the European Union on 30 August 2006 [3].
Komise zúčastněné strany vyzvala, aby k opatřením podpory podaly připomínky.
The Commission invited interested parties to submit comments on the measures.
Nebyly předloženy žádné připomínky.
No such third party comments were submitted.
Dne 18. září 2006 poskytlo Polsko částečnou odpověď na zahájení řízení.
On 18 September 2006, Poland submitted an incomplete response concerning the initiation of the procedure.
Dopisem ze dne 23. května 2007 Polsko Komisi informovalo o zpětvzetí oznámení.
By letter dated 23 May 2007, Poland informed the Commission that it was withdrawing the notification.
HCM je státní podnik, který byl založen v roce 1966.
HCM is a state-owned company created in 1966.
Tento podnik působí na trhu výroby a metalurgického zpracování neželezných kovů (výroba zinku a olova).
It is active in the market for the production and metallurgical processing of non-ferrous metals (production of zinc and lead).
V roce 2004 činil podíl podniku na polském trhu se zušlechtěným zinkem 51 % a na evropském trhu 3 %.
In 2004 the company had a 51 % share of the Polish refined zinc market and a 3 % share of the European market.
Podnik zaměstnává přibližně 1100 pracovníků a nachází se v oblasti způsobilé pro regionální podporu podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES.
It has about 1100 employees and is based in a region eligible for regional aid under Article 87(3)(a) of the EC Treaty.
Polské orgány Komisi oznámily, že Agentura pro rozvoj průmyslu (Agencja Rozwoju Przemysłu SA, dále jen „ARP“) hodlá poskytnout půjčku na dobu pěti let ve výši 21,8 milionu PLN (5,76 milionu EUR).
The Polish authorities notified the Commission that Agencja Rozwoju Przemysłu SA (Industrial Development Agency SA, hereinafter ‘ARP’) intended to provide a loan of PLN 21,8 million (EUR 5,76 million) for a period of five years.
Její splácení mělo začít po uplynutí jednoho roku od poskytnutí půjčky.
Reimbursement was to start one year after the date on which the loan was granted.
Půjčka měla být založena na proměnlivé úrokové sazbě odpovídající referenční sazbě Komise.
The loan was to be based on a variable interest rate equal to the Commission’s reference rate.
Částka ve výši 10 milionů PLN (2,64 milionu EUR) měla být určena na investice spojené s technologickou restrukturalizací.
PLN 10 million (EUR 2,64 million) was to be spent on investment related to technological restructuring.
Zbývajících 11,8 milionu PLN (3,11 milionu EUR) mělo být vynaloženo na financování splacení úvěru na záchranu podniku, tj. úvěru, na nějž ARP poskytla záruku.
The remaining PLN 11,8 million (EUR 3,11 million) was to be used to finance reimbursement of the rescue loan, i.e. the loan for which ARP had provided a guarantee.
Polsko Komisi informovalo o zamýšleném podepsání dohody o narovnání s věřiteli, která by podniku umožnila obnovit platební schopnost.
Poland also informed the Commission of a planned composition agreement to be signed with creditors enabling the company to regain solvency.
Za tímto účelem byli věřitelé s pohledávkami vůči HCM ve výši 65,3 milionu PLN (15,9 milionu EUR) rozděleni do skupin podle výše splatných částek a zajištění, které měli k dispozici.
To this end, the creditors, who had claims on HCM worth PLN 65,3 million (EUR 15,9 million), were divided according to the size of the amounts due and the security held.
Dohoda s věřiteli předpokládala především odklad splacení soukromých i veřejných pohledávek na období několika let.
The composition agreement essentially provides for deferral of the repayment of private and public debts for several years.
Za tímto účelem byly vytvořeny různé skupiny podle zajištění.
To this end, different groups were formed according to the security held.
V závislosti na skupině bylo splacení pohledávky odloženo na stanovenou dobu.
The debt was deferred for a specific period for each group.
Polské orgány oznámily výše uvedenou půjčku jako státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
The loan was notified by the Polish authorities as state aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Komise rozhodla o zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES vzhledem k pochybnostem, zda byly splněny všechny podmínky pro schválení podpory na restrukturalizaci platné v té době, jež jsou obsaženy v Pokynech Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích [4] (dále jen „pokyny“), a zejména zda:
The Commission decided to initiate the procedure under Article 88(2) of the EC Treaty because it had doubts as to whether all the conditions for approving restructuring aid laid down in the Community Guidelines on state aid for rescuing and restructuring firms in difficulty [4] (hereinafter ‘the Guidelines’) applicable at the time were fulfilled, and in particular whether: