natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Zákon č. 80/2005 stanoví, že až do roku 2010 budou společnosti ex-Terni využívat stejného zacházení, jakého se jim dostávalo do dne 31. prosince 2004, pokud jde o dodávané množství (celkem 926 GWh pro tři společnosti ex-Terni) a ceny (1,32 eurocentu/kWh).
Law 80/2005 laid down that, until 2010, the Terni companies will benefit from the same treatment they enjoyed on 31 December 2004 in terms of quantities supplied (926 GWh for the three Terni companies) and prices (1,32 eurocents/kWh).
Množství dodávané elektrické energie je v současnosti rozděleno takto: ThyssenKrupp 86 %, Nuova Terni Industrie Chimiche 10 % a Cementir 4 %.
The quantities of supplied electricity are currently broken down as follows: Thyssen-Krupp 86 %, Nuova Terni Industrie Chimiche 10 % and Cementir 4 %.
Zákon č. 80/2005 podle výkladu a provedení AEEG (agentura pro elektrickou energii a plyn) zavedl rovněž mechanismus indexace, podle něhož by se měla ode dne 1. ledna 2006 zvýhodněná sazba každý rok zvyšovat v souladu s růstem cen zaznamenaným na evropských energetických burzách v Amsterdamu a Frankfurtu až do maximální výše 4 %.
Law 80/2005, as interpreted and implemented by the AEEG, also introduced an indexation mechanism whereby, as of 1 January 2006, the preferential tariff would increase yearly in line with price increases recorded on the European Power Exchanges of Amsterdam and Frankfurt, subject to a 4 % cap.
Mechanismus financování
Financing mechanism
Zvýhodněná sazba Terni byla zpočátku spravována a hrazena státní společností ENEL, která měla monopolní postavení v oblasti výroby, přenosu, dovozu, distribuce a dodávek elektrické energie v Itálii.
The Terni preferential tariff was initially managed and paid for by the State-owned company ENEL, which held a monopoly position in the generation, transmission, import, distribution and supply of electricity in Italy.
V roce 2002 byla s ohledem na skutečnost, že trh s elektrickou energií byl postupně liberalizován a společnost ENEL již neměla monopolní postavení, finanční zátěž plynoucí z režimů zvýhodněných sazeb převedena ze společnosti ENEL na všechny uživatele elektrické energie [7].
In 2002, as the electricity market was gradually liberalized and ENEL no longer held a monopoly position, the financial burden arising from the preferential tariff systems was transferred from ENEL to all electricity users [7].
Kompenzační složky pro společnosti ex-Terni byly placeny předem distributory elektrické energie, jimž byly posléze výdaje uhrazeny subjektem ve vlastnictví státu Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico (vyrovnávací pokladna pro energetické odvětví, dále jen „Cassa Conguaglio“) pomocí parafiskálního poplatku vybíraného prostřednictvím složky A4 sazby za elektrickou energii, což je jedna z nákladových položek, které se objevují na účtu za elektrickou energii.
The compensatory components due to the Terni companies were advanced by electricity distributors, who were then reimbursed by the State-owned body Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico (Equalisation Fund for the Electric Sector, hereinafter referred to as ‘Cassa Conguaglio’) by means of a parafiscal levy collected via the A4 component of the electricity tariff, which is one of the cost items that appear on the electricity bill.
V roce 2004 AEEG rozhodla, že administrativní správu režimu zvláštních sazeb převede zcela na Cassa Conguaglio [8].
In 2004 the AEEG decided to hand over the administrative management of the special tariff schemes entirely to Cassa Conguaglio [8].
Od září 2004 platí společnosti ex-Terni tržní cenu za elektrickou energii, kterou nakupují (na liberalizovaném trhu), a od Cassa Conguaglio dostávají náhradu odpovídající rozdílu mezi zaplacenou cenou a zvýhodněnou cenou, na niž mají nárok (kompenzační složka) s odečtením poplatků za dopravu, měření a prodej.
As of September 2004, the Terni companies pay the market price for the electricity they purchase (on the liberalized market) and receive from Cassa Conguaglio reimbursement corresponding to the difference between the price paid and the preferential price to which they are entitled (the compensatory component) minus charges for transport, measurement and sales.
Náklady jsou hrazeny odběrateli elektrické energie v Itálii pomocí parafiskálního poplatku uvedeného v bodě (31).
The costs are paid for by electricity consumers in Italy by means of the parafiscal levy mentioned in paragraph (31) above.
Záruka uložená AEEG
The guarantee imposed by the AEEG
Poté, co Komise zahájila formální vyšetřovací řízení, agentura AEEG rozhodnutím č. 190/06 podmínila platby podle zákona č. 80/2005 poskytnutím záruky společnostmi ex-Terni ke krytí rizika navrácení podpory.
After the Commission initiated the formal investigation procedure, the AEEG, by Delibera 190/06, made payments under Law 80/2005 conditional upon the provision, by the Terni companies, of a guarantee to cover the risk of recovery of the aid.
V témže rozhodnutí AEEG předpokládala jako alternativní opatření možnost vyplatit v roce 2006 jako zálohu částky podpory, které by byly splatné do konce doby platnosti předchozího opatření (2007) na základě zákona č. 9/1991.
In the same Delibera, the AEEG foresaw, as an alternative, the possibility to pay out in 2006 as an advance the amounts of aid which would have become due until the end of the previous arrangement (2007) on the basis of Law 9/1991.
U těchto částek AEEG záruku nepožadovala.
For these amounts, the AEEG did not request a guarantee.
Tuto možnost společnosti ex-Terni přijaly a AEEG provedla.
This option was taken up by the Terni companies and implemented by the AEEG.
S výjimkou zálohových plateb uvedených v bodě (34) se na všechny ostatní platby uskutečněné Cassa Conguaglio pro společnosti podle zákona č. 80/2005 vztahuje záruka.
With the exception of the advance payments mentioned in paragraph (34) above, all other payments made to the companies by Cassa Conguaglio under Law 80/2005 are covered by a guarantee.
ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ PODLE ČL. 88 ODST. 2 SMLOUVY O ES
DECISION TO INITIATE PROCEEDINGS UNDER ARTICLE 88.2 OF THE EC TREATY
Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení bylo založeno na důvodech popsaných v bodech (37) až (41).
The Commission Decision to initiate a formal investigation was based on the grounds described in points (37) to (41).
Komise vyjádřila pochybnosti, zda by zvýhodněnou sazbu bylo možno považovat za vyrovnávací opatření, jelikož společnost Società Terni byla v době zestátnění podnikem ve veřejném vlastnictví.
The Commission expressed doubts as to whether the tariff could be considered a compensatory measure, since Società Terni was a State-owned undertaking at the time of nationalization.
Vzhledem k tomu, že stát nemůže vyvlastnit sám sebe, Komise měla pochybnosti, zda by bylo možno vykládat převod aktiv společnosti Società Terni na společnost ENEL jako vyvlastnění, které společnost Società Terni opravňuje k náhradě, a vyslovila hypotézu, že takovýto převod by bylo možno ve skutečnosti pokládat za pouhou restrukturalizaci vlastních aktiv státu.
Given that the State cannot expropriate itself, the Commission had doubts that the transfer of Società Terni’s assets to ENEL could be construed as an expropriation entitling Società Terni to compensation, and formulated the hypothesis that such transfer could in fact be regarded as a mere restructuring of the State’s own assets.
Komise zastávala názor, že i kdyby bylo nutno připustit domněnku o kompenzační povaze opatření, nadále přetrvávají pochybnosti, co se týká přiměřenosti této náhrady s ohledem na finanční škodu, kterou společnost Società Terni utrpěla.
The Commission took the view that, even if the compensatory nature of the measure were to be conceded, doubts would still persist as regards the proportionality of this compensation with regard to the financial damage suffered by Società Terni.
Komise zejména vyjádřila pochybnosti, zda by náhrada mohla být odůvodněná ještě po 44 letech.
The Commission in particular expressed doubts that compensation could still be justified after 44 years.
Komise zdůraznila to, že se zdá, že se povaha sazby změnila, když společnost ENEL přestala režim spravovat a nést finanční zátěž s tím spojenou.
The Commission pointed out that the nature of the tariff appeared to have changed when ENEL stopped administering the scheme and bearing the financial burden arising from it.
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení se opíralo rovněž o rozhodnutí 396/1983/ESUO: rozhodnutí Komise ze dne 29. června 1983 o státní podpoře, kterou italská vláda hodlá poskytnout některým výrobcům oceli [9], které vylučovalo, aby takováto podpora byla udělena společnosti Società Terni, a rozsudek Soudního dvora ve věci C 99/92 [10], v němž Soudní dvůr potvrdil výše uvedené rozhodnutí ESUO, jelikož bylo prokázáno, že sazba ve prospěch společnosti Terni představuje státní podporu.
The Commission Decision to open the procedure also relied on ECSC Decision 83/396: Commission Decision of 29 June 1983 concerning aid the Italian government intends to grant to certain steel producers [9], which precluded such aid from being granted to Società Terni, and the judgment of the Court of Justice in case C 99/92 [10], where the Court upheld the aforementioned ECSC Decision, as evidence that the Terni tariff had already been found to constitute State aid.
Rozhodnutí o zahájení řízení rovněž zdůrazňovalo skutečnost, že společnost ThyssenKrupp dosud nevrátila státní podporu, která byla prohlášena za neslučitelnou [11], a proto podle rozsudku ve věci Deggendorf [12] nemohla obdržet žádnou další státní podporu.
The opening decision also pointed out that ThyssenKrupp has not yet repaid a State aid granted by Italy and which was declared incompatible [11], and therefore, pursuant to the Deggendorf [12] case-law, could not receive any further State aid.
Připomínky společností ex-Terni
Comments from the Terni companies
Většina připomínek podaných společnostmi ex-Terni k fungování společnosti Società Terni jako ente pubblico economico (veřejný hospodářský subjekt), povaze operace vedoucí k převodu aktiv společnosti, kompenzační povaze sazby, výkladu rozhodnutí ESUO a rozsudku ESD, jakož i k úloze Cassa Conguaglio je velkou měrou shodných s připomínkami Itálie, které jsou shrnuty v bodech (52) až (69).
Most of the observations submitted by the Terni companies on Società Terni’s functioning as ente pubblico economico, the nature of the operation leading to the transfer of the company’s assets, the compensatory nature of the tariff, the interpretation of the ECSC decision and ECJ ruling as well as the role played by Cassa Conguaglio are largely equivalent to those made by Italy, which are summarized in points (52) to (69).
V bodech (43) až (51) budou proto uvedeny pouze hlavní myšlenky připomínek společností ex-Terni a případné dodatečné prvky, které byly předloženy.
Therefore, only the main thrust of the Terni companies observations and any additional elements submitted will be reported here in points (43) to (51).
Kompenzační povaha
Nature of the compensation
Podle společností ex-Terni je sazba legitimní náhradou, na niž měla společnost Società Terni nárok po vyvlastnění jejích aktiv, nelze ji proto považovat za státní podporu.
According to the Terni companies, the tariff is the legitimate compensation to which Società Terni was entitled following the expropriation of its assets and cannot therefore be qualified as State aid.
Přiměřenost náhrady
Adequacy of the compensation
Co se týká přiměřenosti náhrady, společnosti ex-Terni opakují historii vzniku sazby a zdůrazňují to, že všechna prodloužení sazby Terni po roce 1991 byla doprovázena obecným prodloužením koncesí pro vodní elektrárny ostatních výrobců, je proto v souladu se zásadou, že by nemělo docházet k diskriminaci mezi Terni a ostatními samovýrobci, kteří nebyli vyvlastněni, a kteří proto mohli elektrickou energii nadále vyrábět a spotřebovávat s velmi nízkými náklady.
Concerning the adequacy of the compensation, the Terni companies retrace the history of the tariff, pointing out that all the extensions of the Terni tariff beyond 1991 were concomitant with the general renewal of the hydroelectric concessions for other generators, and thus in line with the principle that there should be no discrimination between Terni and other self-producers who had not been expropriated and who could therefore continue to produce and consume electricity at very low cost.
Společnosti ex-Terni rovněž zdůrazňují, že finanční částky obdržené formou nižších sazeb za elektrickou energii nikdy nepřekročily rozdíl mezi náklady na pořízení energie na trhu a náklady na vlastní vyrobenou elektrickou energii.
The Terni companies also point out that the financial amounts received in the form of lower electricity tariffs never exceeded the difference between the cost of acquiring energy on the market and the cost of self-produced electricity.
Vliv na obchod
Impact on trade
Společnosti ex-Terni uvádějí, že opatření nemá žádný vliv na obchod mezi členskými státy, a to z důvodů, které jsou shrnuty níže.
The Terni companies claim that the measure has no impact on trade between Member States for the reasons summarized below:
Cementir: Ve svém výrobním závodě ve Spoleto (závod, který využívá zvýhodněné sazby) společnost Cementir vyrábí a uvádí na trh především cement, který se používá ve stavebnictví.
Cementir: In its Spoleto plant (the plant which benefits from the tariff) Cementir produces and markets mainly cement, which is used the construction industry.
Cement lze obtížně nahradit jinými stavebními materiály.
Cement is difficult to substitute with other products.
Jelikož není hospodárné dopravovat jej na velké vzdálenosti, zeměpisný trh pro cement je regionální, nebo zahrnuje několik oblastí.
Since it is uneconomical to transport, the geographic market for cement is regional or multi-regional.
Dovozy cementu do Itálie jsou zanedbatelné, jelikož na ně připadá pouze 5 % celkové poptávky v Itálii, a společnost Cementir uvádí veškerou výrobu svého výrobního závodu ve Spoleto na trh ve střední Itálii.
Imports of cements are negligible in Italy, since they account for 5 % of overall demand in Italy and Cementir markets all the production of its Spoleto plant in central Italy;
Nuova Terni Industrie Chimiche: Výrobní závod, který využívá zvýhodněné sazby, vyrábí čpavek a kyselinu dusičnou.
Nuova Terni Industrie Chimiche: The plant which benefits from the tariff produces ammonia and nitric acid.
Čpavek lze hospodárně přepravovat pouze po moři a za předpokladu, že přístavy jsou pro jeho skladování náležitě vybaveny.
Ammonia can be economically transported only by sea and provided ports are suitably equipped for its storage.
Ve střední Itálii žádná takováto skladovací zařízení neexistují.
There are no such storage plants in central Italy.
Totéž platí pro kyselinu dusičnou.
The same applies to nitric acid.
Proto společnosti ex-Terni tvrdí, že zeměpisný trh je nanejvýš vnitrostátní.
Therefore, the Terni companies claim that the geographic market is at best national.
Vnitrostátní poptávka je plně uspokojena domácí výrobou, neexistují proto žádné obchodní toky mezi členskými státy.
National demand is fully met by domestic production and there are no trade flows;
ThyssenKrupp: Společnosti Terni tvrdí, že trh pro distribuci (nikoli výrobu nebo prodej) ocelářských výrobků je vnitrostátní.
ThyssenKrupp: the Terni companies claim that the market for the distribution (not the production or sale) of steel products is national.
Výrobní závod společnosti ThyssenKrupp v Terni uvádí pouze 6 % své produkce na trh v Evropské unii.
In particular, ThyssenKrupp’s Terni plant markets only 6 % of its production in the European Union.
Oprávněná očekávání
Legitimate expectations
Společnosti ex-Terni uplatňují oprávněná očekávání ze dvou důvodů:
The Terni companies claim legitimate expectations on two grounds:
Za prvé, italské orgány v dopise pro AEEG výslovně potvrdily, že sazba má kompenzační povahu a že prodloužení stávajícího režimu sazeb nepodléhá předchozímu oznámení Komisi podle pravidel státní podpory [13].
firstly, the Italian authorities had explicitly confirmed, in a letter to the AEEG, that the nature of the tariff was compensatory and that the extension of the existing tariff scheme was not subject to prior notification to the Commission under the State aid rules [13];
Za druhé, Komise opatření nezpochybnila, a to ani při prvním prodloužení zákonem č. 9/1991 (prodloužení schváleno v rámci případu NN 52/1991), ani při předložení informací o druhém prodloužení v rámci jiného řízení týkajícího se státní podpory (C 13/06).
secondly, the Commission had not called the measure into question, either when it was first prolonged by Law 9/1991 (approved in the context of case NN 52/1991), or when information on the second extension was submitted in the context of another State aid procedure (C 13/06).
Schválení státní podpory v případě druhého prodloužení
State aid clearance of the second extension
Společnosti ex-Terni dále uvádějí, že když byl Komisi oznámen paragraf 11 odst. 12 zákona č. 80/2005 (zavádějící zvýhodněnou sazbu za elektrickou energii pro společnosti s vysokou spotřebou energie na Sardinii, věc C 13/06), italské orgány předložily informace a objasnění rovněž ohledně sazby Terni, takže oznámení bylo možno považovat za úplné ve smyslu čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 659/1999 [14].
The Terni companies further submit, in this context, that when Article 11, paragraph 12 of Law 80/2005 (establishing a preferential tariff for certain energy-intensive companies in Sardinia, case C 13/06) was notified to the Commission, the Italian authorities had submitted information and clarifications also on the Terni tariff, so that the notification might be considered complete within the meaning of Article 4, paragraph 5 of Regulation EC 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [14].
Komise neučinila rozhodnutí ve lhůtě dvou měsíců, proto i kdyby měla být sazba pokládána za státní podporu, quod non, měla by se považovat za schválenou na základě čl. 4 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 [15] ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES.
The Commission had failed to take a decision within two months, and therefore, even if the tariff was to be considered State aid, quod non, it should be deemed to be authorized on the basis of Article 4, paragraph 5 of Regulation N 659/1999 [15].
Společnosti ex-Terni zdůrazňují, že jejich dobrou víru opodstatňuje skutečnost, že v případě pochybností o slučitelnosti sazby by společnost ThyssenKrupp jistě nezahájila rozsáhlé investice v oblasti Terni.
The Terni companies underline that their good faith is substantiated by the fact that, in case of doubts on the compatibility of the tariff, ThyssenKrupp would certainly not have launched large-scale investments in the Terni area.
Obdržené částky
Amounts received
Společnosti ex-Terni poukazují na skutečnost, že v případě neexistence zákona č. 80/2005 by měly až do dne 31. prosince 2007 prospěch ze zvýhodněné sazby na základě paragrafu 20 odst. 4 zákona č. 9/1991 (schváleného Komisí).
The Terni companies point out that, in the absence of Law 80/2005, they would have benefited until 31 December 2007 from the preferential tariff on the basis of Article 20, paragraph 4 of Law 9/1991 (approved by the Commission).
AEEG povolila Cassa Conguaglio vyplatit v roce 2006 (jako zálohové platby) pouze částky, které by byly splatné v roce 2007 [16].
The AEEG authorized Cassa Conguaglio to pay out in 2006 (as advance payment) only the sums which would have become due in 2007 [16].
Proto by se částky obdržené do dne 31. prosince 2006 měly považovat za povolené.
Therefore, the amounts received until 31 December 2006 should be considered authorized.
Podle dotčených společností nebyla ustanovení zákona č. 80/2005 s ohledem na tyto částky fakticky provedena.
According to the companies, the provisions of Decreto-legge No 80/2005 have de facto not been implemented in respect of these amounts.
Judikatura ve věci Deggendorf
Deggendorf case-law
Co se týká judikatury ve věci Deggendorf, společnost ThyssenKrupp potvrzuje, že je v zásadě ochotna podporu vrátit s výhradou dohody, jíž bude dosaženo ohledně částky, která má být navrácena.
Concerning the Deggendorf case-law, ThyssenKrupp states its willingness, in principle, to repay the aid, subject to agreement being found on the amount to be recovered.
V. PŘIPOMÍNKY ITALSKÝCH ORGÁNŮ
V. COMMENTS FROM ITALY
Vyvlastnění aktiv společnosti Terni a její nárok na náhradu
Expropriation of Terni’s assets and its entitlement to compensation
Itálie uvádí, že výrobní aktiva společnosti Terni byla zestátněna jako výjimka z obecného pravidla stanoveného v zákoně o zestátnění, podle něhož by se na samovýrobce nemělo vyvlastnění vztahovat.
Italy submits that Terni’s generating assets were nationalized as an exception to the general rule set out in the nationalization law, according to which self-producers would not be subject to expropriation.
Zákon o zestátnění z roku 1962 byl založen na článku 43 italské ústavy, podle něhož mohou být určité podniky, které poskytují služby základního veřejného zájmu nebo v odvětví energetiky, převedeny na stát formou vyvlastnění za předpokladu, že je poskytnuta náhrada.
The nationalization law of 1962 was based on Article 43 of the Italian Constitution, according to which certain undertakings which carry out services of fundamental public interest or in the energy sector may be transferred to the State by way of expropriation, provided compensation is granted.
Co se týká pochybností Komise ohledně možnosti vyvlastnění aktiv patřících státní společnosti, Itálie uvádí, že článek 42 ani článek 43 ústavy neomezují pojem vyvlastnění na majetek v soukromém vlastnictví.
Concerning the Commission’s doubts as to the possibility to expropriate assets belonging to a State-owned company, Italy submits that neither Article 42, nor Article 43 of the Constitution limit the notion of expropriation to privately owned property.
Vyvlastnění pobočky pro výrobu elektrické energie společnosti Terni bylo podle Itálie dané právními předpisy, jelikož společnost Terni byla spravována subjektem ente pubblico economico, který byl na rozdíl od ente pubblico povinen fungovat podle tržních zásad.
The expropriation of Società Terni’s electrical branch was legally required, according to Italy, because Terni was controlled by an ‘ente pubblico economico’, which, unlike an ‘ente pubblico’ was obliged to operate according to market principles.
Zákon o zestátnění nestanovil žádnou náhradu pro podniky spravované veřejnými subjekty v užším slova smyslu, ohledně Terni však byla učiněna výjimka vzhledem k jejímu odlišnému postavení a způsobu fungování.
The nationalization law did not envisage any compensation for undertakings managed by public entities strictu sensu, but it did for Terni in view of its different status and mode of functioning.
Pokud jde o vlastnickou strukturu společnosti Terni, Itálie zdůrazňuje, že tato společnost byla akciovou společností (società per azioni), v níž měl stát většinový podíl, vlastní kapitál však vlastnil rovněž vysoký počet soukromých investorů.
As regards Terni’s ownership structure, Italy underlines that Terni was a joint stock company (società per azioni) where the State had a majority stake, but equity was also owned by a large number of private investors.
Itálie předložila dokumentaci, která prokazovala, že kapitál společnosti Terni byl částečně rovněž v soukromých rukou a že společnost byla kotována na burze cenných papírů.
Italy has provided documentation showing that that Terni’s capital was also partly in private hands and that the company was quoted on the stock exchange.
Podle názoru italských orgánů by zbavení společnosti Terni stejného práva na přiměřenou náhradu, na niž by měla nárok soukromá společnost, představovalo porušení zásady nedotknutelnosti úpravy vlastnictví zakotvené v článku 295 Smlouvy o ES.
According to Italy, depriving Terni of the same right to adequate compensation to which a private company would be entitled would have constituted a breach of the principle of neutrality of ownership enshrined in Article 295 of the EC Treaty.