natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Podle rovnice 1 je spotřeba kyslíku při oxidaci 28 g dusíku obsaženého v NH4Cl na dusitan 96 g, tzn., že přepočítávací faktor je 3,43 (96/28).
From equation (1), the oxygen uptake by 28 g of nitrogen contained in ammonium chloride (NH4Cl) in being oxidised to nitrite is 96 g, i.e. a factor of 3,43 (96/28).
Stejně tak je podle rovnice 3 spotřeba kyslíku při oxidaci na dusičnan 128 g, tzn. přepočítávací faktor je 4,57 (128/28).
In the same way, from equation (3) the oxygen uptake by 28 g of nitrogen in being oxidised to nitrate is 128 g, i.e. a factor of 4,57 (128/28).
Protože popsané reakce následují po sobě, přičemž jsou realizovány odlišnými druhy bakterií, může koncentrace dusitanů stoupat i klesat; při poklesu roste odpovídajícím způsobem koncentrace dusičnanů.
Since the reactions are sequential, being carried out by distinct and different bacterial species, it is possible for the concentration of nitrite to increase or decrease; in the latter case an equivalent concentration of nitrate would be formed.
Spotřeba kyslíku při tvorbě dusičnanů se tedy vypočte vynásobením přírůstku koncentrace dusičnanů faktorem 4,57, zatímco spotřeba kyslíku při tvorbě dusitanů se vypočte vynásobením přírůstku koncentrace dusitanů faktorem 3,43, nebo při poklesu obsahu dusitanů se ztráty kyslíku vypočtou vynásobením poklesu koncentrace faktorem -3,43.
Thus, the oxygen consumed in the formation of nitrate is 4,57 multiplied by the increase in concentration of nitrate, whereas the oxygen associated with the formation of nitrite is 3,43 multiplied by the increase in the concentration of nitrite or with the decrease in its concentration the oxygen loss is -3,43 multiplied by the decrease in concentration.
To znamená:
That is:
spotřebovaný při tvorbě dusičnanů = 4,57 × přírůstek koncentrace dusičnanů
consumed in nitrate formation = 4,57 × increase in nitrate concentration
spotřebovaný při tvorbě dusitanů = 3,43 × přírůstek koncentrace dusitanů
consumed in nitrite formation = 3,43 × increase in nitrite concentration
při úbytku dusitanů: = -3,43 × pokles koncentrace dusitanů
lost in nitrite disappearance = -3,43 × decrease in nitrate concentration
Tedy
So that
spotřeba O2 při nitrifikaci = ±3,43 × změna koncentrace dusitanů + 4,57 × změna koncentrace dusičnanů
uptake due to nitrification = ±3,43 × change in nitrite conc. +4,57 × increase in nitrate conc.
a tedy
and thus
spotřeba O2 při oxidaci uhlíku = celková zjištěná spotřeba – spotřeba při nitrifikaci
uptake due to C oxidation = total observed uptake uptake due to nitrification
Jestliže se stanoví pouze celkový oxidovaný dusík, bude se v prvním přiblížení rovnat spotřeba kyslíku při nitrifikaci hodnotě 4,57 × přírůstek koncentrace oxidovaného dusíku.
Alternatively, if only total oxidised N is determined, the oxygen uptake due to nitrification may be taken to be, as a first approximation, 4,57 × increase in oxidised N
Korigovaná hodnota spotřeby kyslíku při oxidaci uhlíku se poté porovná s TSK NH3 vypočtenou podle dodatku 2.
The corrected value for oxygen consumption due to C oxidation is then compared with ThOD NH3, as calculated in Appendix 2.
Metoda je určena pro měření biochemické spotřeby kyslíku (BSK) pevných nebo kapalných organických látek.
The purpose of the method is the measurement of the biochemical oxygen demand (BOD) of solid or liquid organic substances.
Data získaná při této zkoušce platí pro látky rozpustné ve vodě; těkavé látky a látky s nízkou rozpustností ve vodě lze touto metodou alespoň v zásadě rovněž zkoušet.
Data elaborated with this test pertain to water-soluble compounds; however, volatile compounds and those of low water solubility may also, at least in principle, be tested.
Metodu lze použít pouze pro organické látky, které nemají v koncentracích používaných při zkoušce inhibiční účinek na bakterie.
The method is applicable only to those organic test materials which are not inhibitory to bacteria at the concentration used in the test.
Není-li daná látka při koncentracích používaných ve zkoušce rozpustná, může být nezbytné použít pro dosažení dobré dispergace zkoušeného materiálu zvláštní postupy, např. dispergaci ultrazvukem.
If the test material is not soluble at the test concentration, special measures, such as the use of ultrasonic dispersion, may have to be employed to achieve good dispersion of test material.
Informace o toxicitě chemické látky mohou být užitečné při interpretaci nízkých hodnot výsledku zkoušky a při volbě vhodných zkoušených koncentrací.
Information on the toxicity of the chemical may be useful to the interpretation of low results and in the selection of appropriate test concentrations.
Biochemická spotřeba kyslíku (BSK) je definována jako množství rozpuštěného kyslíku, které je nutné k biochemické oxidaci určitého objemu roztoku látky za předepsaných podmínek.
The BOD is defined as the mass of dissolved oxygen required by a specified volume of solution of the substance for the process of biochemical oxidation under prescribed conditions.
Výsledky se vyjadřují v gramech spotřeby kyslíku (BSK) na 1 g zkoušené látky.
The results are expressed as grams of BOD per gram of tested substance.
Je žádoucí použít vhodnou referenční látku pro kontrolu aktivity inokula.
The use of a suitable reference substance to check the activity of the inoculum is desirable.
Předem stanovené množství látky rozpuštěné nebo dispergované ve vhodném, dobře provzdušněném médiu se inokuluje mikroorganismy a kultivuje se v temnu za stálé, definované teploty.
A predetermined amount of the substance, dissolved or dispersed in a well-aerated suitable medium, is inoculated with micro-organisms and incubated at a constant defined ambient temperature in the dark.
BSK se stanoví z rozdílu mezi obsahem rozpuštěného kyslíku na začátku a na konci zkoušky.
The BOD is determined by the difference in dissolved oxygen content at the beginning and at the end of the test.
Zkouška musí trvat nejméně pět dní a nejdéle 28 dní.
The duration of the test must be at least five days and not more than 28 days.
Souběžně musí být provedena slepá zkouška bez obsahu zkoušené látky.
A blank must be determined in a parallel assay containing no test substance.
Stanovení BSK nelze považovat za ověřené stanovení biologické rozložitelnosti látky.
The BOD determination cannot be considered as a valid determination of the biodegradability of a substance.
Tuto zkoušku lze považovat pouze za screenigovou zkoušku.
This test may only be regarded as a screening test.
Připraví se předběžný roztok nebo disperse zkoušené látky o koncentraci vhodné pro použitou metodu.
A preliminary solution or dispersion of the substance is prepared to obtain a BOD concentration compatible with the method used.
Poté se stanoví BSK některou vhodnou národní nebo mezinárodní standardizovanou metodou.
The BOD is then determined following any suitable national or international standardised method.
BSK předběžného roztoku se vypočte vybranou normalizovanou metodou a přepočte se na BSK vyjádřenou v gramech na 1 g zkoušené látky.
The BOD contained in the preliminary solution is calculated according to the selected normalised method, and converted into grams of BOD per gram of tested substance.
Uvede se použitá metoda.
The method used shall be stated.
Biochemická spotřeba kyslíku se vypočte jako průměr výsledků alespoň tří platných měření.
The biochemical oxygen demand should be a mean of at least three valid measurements.
Musí být uvedeny všechny informace a poznámky, které jsou důležité pro interpretaci výsledků a které by mohly ovlivnit výsledek, zejména pokud jde o nečistoty, fyzikální stav, toxické účinky a vlastní složení zkoušené látky.
All information and remarks relevant for the interpretation of results have to be reported, especially with regard to impurities, physical state, toxic effects and inherent composition of the substance which would affect the results.
Použití přísad pro inhibici biologické nitrifikace musí být uvedeno.
The use of an additive to inhibit biological nitrification must be reported.
Seznam příkladů normovaných metod:
List of standardised methods, for example:
NF T 90-103: Determination of the biochemical oxygen demand.
NF T 90-103: Determination of the biochemical oxygen demand.
ISO 5815: Determination of biochemical oxygen demand after n days.
ISO 5815: Determination of biochemical oxygen demand after n days.
Metoda je určena pro měření chemické spotřeby kyslíku (CHSK) pevných nebo kapalných organických látek prováděné standardním dohodnutým způsobem za pevně stanovených laboratorních podmínek.
The purpose of the method is the measurement of the chemical oxygen demand (COD) of solid or liquid organic substances in a standard, arbitrary manner, under fixed laboratory conditions.
Pro provedení této zkoušky a pro interpretaci výsledků jsou užitečné informace o chemickém vzorci látky (např. zda jde o soli halogenů, železnaté soli organických sloučenin, organické sloučeniny chloru).
Information on the formula of the substance will be useful to conduct this test and interpret the result obtained (e.g. halogen salts, ferrous salts of organic compounds, organochlorine compounds).
Chemická spotřeba kyslíku (CHSK) je mírou oxidovatelnosti látky, která se vyjadřuje jako ekvivalentní množství kyslíku oxidačního činidla spotřebovaného látkou za pevně stanovených laboratorních podmínek.
The chemical oxygen demand is a measure of the oxidisability of a substance, expressed as the equivalent amount in oxygen of an oxidising reagent consumed by the substance under fixed laboratory conditions.
Výsledek se vyjadřuje jako množství spotřebovaného kyslíku (COD) v gramech na 1 g zkoušené látky.
The result is expressed in grams of COD per gram of tested substance.
Měly by v první řadě sloužit k občasné kontrole provedení metody a ke vzájemnému porovnávání výsledků získaných jinými metodami.
They should serve primarily to calibrate the method from time to time and to allow comparison of results when another method is applied.
Předem stanovené množství látky rozpuštěné nebo dispergované ve vodě se za přítomnosti síranu stříbrného jako katalyzátoru oxiduje dichromanem draselným v prostředí koncentrované kyseliny sírové pod zpětným chladičem.
A predetermined amount of the substance, dissolved or dispersed in water, is oxidised by potassium dichromate in a strong sulphuric acid medium with silver sulphate as a catalyst, under reflux for two hours.
Přebytečný dichroman se stanoví titrací odměrným roztokem síranu amonnoželeznatého.
The residual dichromate is determined by titration with standardised ferrous ammonium sulphate.
U látek obsahujících chlór se pro omezení rušení chloridy přidává síran rtuťnatý.
In case of chlorine-containing substances, mercuric sulphate is added to reduce chloride interference.
Vzhledem k dohodnutým podmínkám stanovení je CHSK „ukazatelem oxidovatelnosti“ a jako takový se používá pro hodnocení organických látek.
Because of the arbitrary manner of determination, COD is an ‘oxidisability indicator’ and as such is used as a practical method to measure organic matter.
Ve zkoušce mohou rušit chloridy; na stanovení CHSK mohou mít rovněž vliv anorganické redukční a oxidační látky.
Chloride can interfere in this test; inorganic reducing or oxidising agents may also interfere with the COD determination.
U některých cyklických sloučenin a u řady těkavých sloučenin (např. u nižších mastných kyselin) nedochází v této zkoušce k úplné oxidaci.
Some cyclic compounds and many volatile substances (e.g. lower fatty acids) are not fully oxidised by this test.
Připraví se počáteční roztok nebo disperse látky tak, aby bylo dosaženo CHSK od 250 do 600 mg/l.
A preliminary solution or dispersion of the substance is prepared to obtain a COD between 250 and 600 mg per litre.
U špatně rozpustných nebo nedispergovatelných látek lze jemně rozmělněnou látku nebo kapalinu v množství odpovídajícím 5 mg CHSK odvážit a vpravit přímo do experimentální aparatury s vodou.
In the case of poorly soluble and non-dispersible substances, an amount of finely powdered substance or liquid substance corresponding to about 5 mg of COD can be weighed and put in the experimental apparatus with water.
Často je výhodné, zejména v případě špatně rozpustných látek, stanovit CHSK upravenou metodou, tj. v uzavřeném systému s vyrovnávačem tlaku (H. Kelkenberg, 1975).
The chemical oxygen demand (COD) is often and especially in case of poorly soluble substances determined advantageously in a variant of the method, i.e., in a closed system with a pressure equaliser (H. Kelkenberg, 1975).
Touto upravenou metodou lze často úspěšně kvantifikovat i látky, u nichž je stanovení konvenční metodou obtížné – např. kyselinu octovou.
In this modification compounds which are only with difficulty determined by the conventional method — e.g. acetic acid — may often be successfully quantified.
Metoda však také selhává v případě pyridinu.
The method also fails, however, in the case of pyridine.
Zvýší-li se koncentrace dichromanu draselného předepsaná v (1) na 0,25 N (0,0416 M), usnadní se přímé navažování 5–10 mg látky, což je důležité pro stanovení CHSK látek obtížně rozpustných ve vodě (2).
If the potassium dichromate concentration, as prescribed in ref.(1), is raised to 0,25 N (0,0416 M), the direct weighing-in of 5-10 mg of substance is facilitated which is essential for the COD determination of poorly water soluble substances (ref. (2)).
Jinak se CHSK stanoví vhodnou národní nebo mezinárodní metodou.
Otherwise, the COD is then determined following any suitable national or international standardised method.
CHSK obsahu experimentální baňky se vypočte vybranou normalizovanou metodou a přepočte se na CHSK vyjádřenou v gramech na 1 g zkoušené látky.
The COD contained in the experimental flask is calculated following the selected normalised method, and converted to grams of COD per gram of tested substance.
Uvede se odkaz na použitou metodu.
The reference method used should be stated.
Chemická spotřeba kyslíku se vypočte jako průměr výsledků alespoň tří měření.
The chemical oxygen demand should be a mean of at least three measurements.
Jsou-li známy, musí být uvedeny všechny informace a poznámky, které jsou důležité pro interpretaci výsledků a které by mohly ovlivnit výsledek, zejména pokud jde o nečistoty, fyzikální stav a základní vlastnosti zkoušené látky.
All information and remarks relevant to the interpretation of the results have to be reported, especially with regard to impurities, physical state and inherent properties of the substance (if known) which would affect the results.
Uvede se použití síranu rtuťnatého za účelem omezení rušení chloridy.
The use of mercuric sulphate to minimise the chloride interference must be reported.
Kelkenberg, H., Z. von Wasser und Abwasserforschung, 1975, vol. 8, 146.
Kelkenberg, H.,Z. von Wasser und Abwasserforschung, 1975, vol. 8, 146.
Gerike, P. The biodegradability testing of poorly water soluble compounds.
Gerike, P. The biodegradability testing of poorly water soluble compounds.
Chemosphere, 1984, vol. 13, 169.
Chemosphere, 1984, vol. 13,169.
NBN T 91-201 Determination of the chemical oxygen demand.
NBN T 91-201 Determination of the chemical oxygen demand.
ISBN O 11 7512494 Chemical oxygen demand (dichromate value) of polluted and waste waters.
ISBN O 11 7512494 Chemical oxygen demand (dichromate value) of polluted and waste waters.
NF T 90-101 Determination of the chemical oxygen demand.
NF T 90-101 Determination of the chemical oxygen demand.
Tato zkušební metoda odpovídá pokynům OECD TG 111 (2004).
This testing method is equivalent to the OECD TG 111 (2004).
Chemikálie mohou vstupovat do povrchových vod cestami, jako je přímá aplikace, rozprášený postřik, odplavení, odvodňování, zneškodňování odpadu, průmyslové odpadní vody, odpadní vody z domácností a ze zemědělství a atmosférické depozice, a v těchto vodách se mohou chemickými (např. hydrolýza, oxidace), fotochemickými a/nebo mikrobiálními procesy měnit.
Chemicals can enter surface waters by such routes as direct application, spray drift, run-off, drainage, waste disposal, industrial, domestic or agricultural effluent and atmospheric deposition and may be transformed in those waters by chemical (e.g. hydrolysis, oxidation), photochemical and/or microbial processes.
Tyto pokyny popisují laboratorní zkušební metody pro hodnocení abiotických hydrolytických přeměn chemikálií ve vodních systémech při hodnotách pH běžně se nacházejících v životním prostředí (pH 4–9), přičemž vycházejí ze stávajících pokynů (1, 2, 3, 4, 5, 6 a 7).
This Guideline describes a laboratory test method to assess abiotic hydrolytic transformations of chemicals in aquatic systems at pH values normally found in the environment (pH 4-9) and is based on existing Guidelines (1)(2)(3)(4)(5)(6)(7).
Pokusy se provádějí pro stanovení i) rychlosti hydrolýzy zkoušené látky jako funkce pH a ii) identity nebo povahy a rychlosti tvorby a rozkladu produktů hydrolýzy, kterým mohou být organismy vystaveny.
The experiments are performed to determine (i) the rate of hydrolysis of the test substance as a function of pH and (ii) the identity or nature and rates of formation and decline of hydrolysis products to which organisms may be exposed.
Tyto studie lze požadovat pro chemikálie, které se aplikují přímo do vody, nebo u nichž existuje pravděpodobnost, že vniknou do životního prostředí jinými než výše popsanými cestami.
Such studies may be required for chemicals which are directly applied to water or that are likely to reach the environment by the other routes described above.
Viz příloha 2.
See Appendix 2
VHODNOST ZKUŠEBNÍ METODY
APPLICABILITY OF THE METHOD
Tato metoda je obecně použitelná na chemické látky (radioizotopově neznačené nebo značené), pro které je k dispozici analytická metoda s dostatečnou přesností a citlivostí.
The method is generally applicable to chemical substances (unlabelled or labelled) for which an analytical method with sufficient accuracy and sensitivity is available.
Je použitelná na slabě těkavé a netěkavé směsi dostatečné rozpustnosti ve vodě.
It is applicable to slightly volatile and non-volatile compounds of sufficient solubility in water.
Zkouška by se neměla používat na chemikálie, které jsou vysoce těkavé z vody (např. fumiganty, organická rozpouštědla), a nelze je tedy udržovat v roztoku za experimentálních podmínek této zkoušky.
The test should not be applied to chemicals that are highly volatile from water (e.g. fumigants, organic solvents) and thus cannot be kept in solution under the experimental conditions of this test.
Zkouška může být obtížně proveditelná v případě látek s minimální rozpustností ve vodě (8).
The test may be difficult to conduct with substances of minimal solubility in water (8).
Sterilní vodní pufrační roztoky různých hodnot pH (pH 4, 7 a 9) se podrobují chemickému působení zkušební látkou a inkubují v temnu za regulovaných laboratorních podmínek (při konstantních teplotách).
Sterile aqueous buffer solutions of different pH values (pH 4, 7 and 9) are treated with the test substance and incubated in the dark under controlled laboratory conditions (at constant temperatures).
Po příslušném časovém intervalu se pufrační roztoky analyzují pro přítomnost zkoušené látky a produktů hydrolýzy.
After appropriate time intervals, buffer solutions are analysed for the test substance and for hydrolysis products.
Látkovou bilanci lze snadněji stanovit u radioizotopově značených zkoušených látek (např. 14C).
With labelled test substance (e.g. 14C), a mass balance can be more easily established.
Tato zkušební metoda je navržena jako stupňovitý přístup, dále uvedený a vysvětlený v příloze 1.
This testing method is designed as a tiered approach which is shown and explained in Appendix 1.
Každý stupeň závisí na výsledcích předchozího stupně.
Each tier is triggered by the results of the previous tier.
Pro měření rychlosti hydrolýzy lze použít radioizotopově neznačených nebo značených zkoušených látek.
Non-labelled or labelled test substance can be used to measure the rate of hydrolysis.
Pro studium způsobu hydrolýzy a pro stanovení hmotnostní bilance se obvykle dává přednost radioizotopově značené látce. Ve zvláštních případech však nemusí být radioizotopové značení nezbytně nutné.
Labelled material is generally preferred for studying the pathway of hydrolysis and for establishing mass balance; however, in special cases, labelling may not be absolutely necessary.
Doporučuje se radioizotopové značení 14C, ale použití jiných izotopů jako 13C, 15N, 3H může být také vhodné.
14C-labelling is recommended but the use of other isotopes, such as 13C, 15N, 3H, may also be useful.
Pokud je to možné, mělo by se značení nacházet v nejstabilnější části molekuly.
As far as possible, the label should be positioned in the most stable part(s) of the molecule.
Pokud například zkoušená látka obsahuje jedno jádro, vyžaduje se značení na tomto řetězci. Jestliže zkoušená látka obsahuje dvě nebo více jader, bude potřeba provést oddělené studie pro zhodnocení rozpadu každého značeného jádra a získání odpovídajících informací o vzniku produktů hydrolýzy.
For example, if the test substance contains one ring, labelling on this ring is required; if the test substance contains two or more rings, separate studies may be needed to evaluate the fate of each labelled ring and to obtain suitable information on formation of hydrolysis products.
Čistota zkoušené látky by měla být alespoň 95 %.
The purity of the test substance should be at least 95 %.
Před prováděním hydrolytických zkoušek by měly být o zkoušené látce známy tyto informace:
Before carrying out a hydrolysis test, the following information on the test substance should be available:
rozpustnost ve vodě (zkušební metoda A.6);
solubility in water [Testing Method A.6];
rozpustnost v organických rozpouštědlech;
solubility in organic solvents;
tlak par (zkušební metoda A.4) a/nebo Henryho konstanta;
vapour pressure [Testing Method A.4] and/or Henry's Law constant;
rozdělovací koeficient oktanol/voda (zkušební metoda A.8);
n-octanol/water partition coefficient [Testing Method A.8];
disociační konstanta (pKa) (pokyny OECD 112) (9);
dissociation constant (pKa) [OECD Guideline 112] (9);
rychlost případné přímé a nepřímé fototransformace ve vodě.
direct and indirect phototransformation rate in water where appropriate.
Měly by být k dispozici analytické metody pro kvantitativní stanovení zkoušené látky a případně pro identifikaci a kvantitativní stanovení produktů hydrolýzy ve vodných roztocích (viz také oddíl 1.7.2).
Analytical methods for quantification of the test substance and, if it is relevant, for identification and quantification of hydrolysis products in aqueous solutions should be available (see also Section 1.7.2).
Kde je to možné, měly by být pro identifikaci a kvantitativní stanovení produktů hydrolýzy pomocí spektroskopické a chromatografické metody nebo jiné dostatečně citlivé metody použity referenční látky.
Where possible, reference substances should be used for the identification and quantification of hydrolysis products by spectroscopic and chromatographic methods or other suitably sensitive methods.
Výtěžek metody
Recovery
Analýza alespoň dvou pufračních roztoků nebo jejich extraktů okamžitě po přidání zkoušené látky poskytuje první údaje o opakovatelnosti analytické metody a o shodnosti postupu použití zkoušené látky.
Analysis of, at least, duplicate buffer solutions or of their extracts immediately after the addition of the test substance gives a first indication of the repeatability of the analytical method and of the uniformity of the application procedure for the test substance.
Výtěžky v posledních fázích pokusů závisí na příslušných hmotnostních bilancích (při použití radioizotopově značené látky).
Recoveries for later stages of the experiments are given by the respective mass balances (when labelled material is used).
Výtěžky by se měly pohybovat od 90 % do 110 % u radioizotopově značených a radioizotopově neznačených chemikálií (7).
Recoveries should range from 90 % to 110 % for labelled and non labelled chemicals (7).