natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Komise se proto domnívá, že při posuzování toho, zda bylo státní financování přiměřené nákladům veřejné služby, by se měly vzít v úvahu všechny čisté příjmy z komerčních činností provozovatelů veřejnoprávního vysílání.
Consequently, the Commission considers that all the net revenues of the commercial activities of the public service broadcasters should be taken into account in determining whether state funding has been proportional to the public service costs.
To je rovněž v souladu s nizozemským právním rámcem, který se vztahuje na systém veřejnoprávního vysílání a který provozovatele vysílání zavazuje, aby pro účely veřejné služby použili veškerý svůj zisk, včetně zisku z komerčních činností.
This is also consistent with the Dutch legislative framework that applies to the public service broadcasting system and which obliges broadcasters to use for public service purposes all of their profits, including those from commercial activities.
Přiměřenost veřejného financování
Proportionality of public funding
Podle bodu 57 sdělení o veřejnoprávním vysílání je nutné, aby státní podpora nepřekročila čisté náklady poslání veřejné služby, které provozovateli vysílání vznikly.
According to paragraph 57 of the Broadcasting Communication, state aid must not exceed the net costs of the public service incurred by the broadcaster.
Po stanovení čistých nákladů veřejné služby je proto nutné zjistit, zda celková částka státního financování nepřekračuje stanovenou částku.
Thus, after having determined the net costs of the public service it has to be established whether the total amount of state funding does not exceed this figure.
Jak bylo uvedeno výše, pokud nedošlo k úplnému nebo smysluplnému rozdělení nákladů, je nutno při výpočtu čistých nákladů veřejné služby vzít v úvahu čisté příjmy ze všech činností, které měly přímo či nepřímo prospěch z veřejného financování.
If a complete or meaningful cost allocation has not taken place, the net revenues of all the activities that have benefited directly or indirectly from public funding have to be taken into account for the calculation of the net public service costs.
Při stanovování čistých nákladů poslání veřejné služby není nutno brát v úvahu pouze výnosy ze „samostatných“ komerčních činností.
Only the revenues of the commercial ‘stand-alone’ activities do not have to be taken into account in establishing the net costs of the public service mission.
To jsou činnosti, které neměly přímo či nepřímo (např. v podobě levnějších vstupů) prospěch ze státního financování nebo které uhradily plnou hodnotu vstupů, které mají společné s činností veřejné služby nebo které z této činnosti vyplývají.
These are activities which have not benefited directly or indirectly — for example by way of cheaper production inputs — from state funding or which have paid the full value of inputs which they share with or result from the public service activity.
Jak již bylo poznamenáno, v nizozemském systému veřejnoprávního vysílání neexistuje pojem „samostatných“ činností, ani smysluplné a úplné rozdělení prostředků mezi různé činnosti provozovatelů vysílání.
In the Dutch public service broadcasting system, there is neither the concept of ‘stand-alone’ activities nor a meaningful and complete allocation of resources between different activities of broadcasters.
Zákon o sdělovacích prostředcích kromě toho stanoví, že veškeré čisté výnosy z hlavního úkolu a vedlejších úkolů, vedlejších činností a činnosti sdružení musejí být použity na plnění poslání veřejné služby.
Moreover, the Media Act stipulates that all the net revenues of main and side tasks, side activities and association activities have to be used for the fulfilment of the public service mission.
Čisté náklady činnosti veřejné služby jsou proto určeny s přihlédnutím k příjmům ze všech činností provozovatelů veřejnoprávního vysílání.
Consequently, the net costs of the public service activities are determined by taking into account the revenues from all activities of the public service broadcasters.
V souladu s tím:
The calculation is therefore as follows:
za prvé, čisté náklady veřejné služby jsou určeny tak, že se od celkových nákladů na poskytování veřejné služby odečtou čisté výnosy odvozené z využití veřejné služby (hlavní a vedlejší úkoly);
first, the net costs of the public service are determined by deducting from the total costs of providing the public services, the net revenues derived from the exploitation of the public service (main and side tasks);
za druhé, vezmou se v úvahu všechny ostatní čisté příjmy z komerčních činností (vedlejší činnosti a činnosti sdružení);
second, all other net commercial revenues are taken into account (side and association activities);
za třetí, připočítají se všechny formy veřejného financování.
third, all the forms of public funding are added up.
Za prvé, roční státní financování a platby z fondu Stifo, které se považují za opatření „existující podpory“.
First, the annual state financing and the Stifo payments which are considered to be ‘existing aid’ measures.
Za druhé, financování ad hoc (platby z fondu FOR a z vyrovnávacích fondů) a platby z fondu CoBo, které se považují za „novou podporu“.
Then the ad hoc financing (payments from the FOR and the matching funds) and payments from the CoBo Fund, which are considered as ‘new aid’ measures.
Součet všech výše uvedených položek určuje, zda celkové státní financování překračuje celkové čisté náklady veřejné služby či nikoli nebo (jinými slovy) zda existuje či neexistuje nadměrná kompenzace za úkoly v oblasti veřejné služby.
The sum of all the above items determines whether or not the total state funding exceeds the total net public service costs or, in other words, whether or not there has been over-compensation of the public service tasks.
Pokud jde o poskytování technických služeb a zařízení organizací NOB zdarma, opatření by se v zásadě mělo vzít v úvahu při posuzování nadměrné náhrady.
As regards the free provision of technical services and facilities by the NOB, the measure should, in principle, be taken into account in the assessment of the over-compensation.
Není však nutné toto opatření výslovně zahrnout do výpočtů, jelikož přínosy z poskytování technických služeb zdarma lze považovat za náhradu nákladů, které by jinak musely být financovány.
However, it is not necessary to explicitly include the measure in the calculations, since the benefits from the free technical service can be considered to be compensating costs that would otherwise have had to be financed.
Tedy nutnost hradit dotyčné náklady by o stejnou částku zvýšila náklady veřejné služby, kterou byli nizozemští provozovatelé veřejnoprávního vysílání pověřeni.
Thus, having to pay the costs in question would have increased by the same amount the costs of the public service entrusted to the Dutch public broadcasters.
Zahrnutí těchto nákladů by proto nezměnilo konečný čistý výsledek.
The inclusion of these costs would therefore not alter the final net result.
Rozhodnutí o zahájení řízení a období, kdy probíhalo šetření
Decision to initiate the procedure and period under investigation
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise stanovila prozatímně nadměrnou náhradu ve výši 110 milionů EUR. Výpočet byl založen na neúplných údajích o skutečné výši převodů do rezerv a o výši rezerv systému veřejnoprávního vysílání jako celku v průběhu let 1992–2002.
In the decision to initiate the procedure, the Commission quantified over-compensation, on a preliminary basis, as €110 million. The calculation was based on incomplete figures on the actual amount of transfers to the reserves and of the level of reserves held by the public service broadcasting system as a whole during the years 1992-2002.
Nizozemské orgány v té době neposkytly úplné údaje o jednotlivých provozovatelích vysílání.
The authorities had not at the time provided complete data on individual broadcasters.
Po zahájení řízení Komise obdržela údaje o výdajích a příjmech jednotlivých provozovatelů vysílání, které jsou podrobnější než celkové údaje poskytnuté v době zahájení řízení.
After initiating the procedure the Commission received the cost and revenue figures of the individual broadcasters, which are more detailed than the overall figures provided at the time of the opening of the procedure.
Nové informace kromě toho obsahují aktuální údaje až do roku 2005 a rovněž odhad na rok 2006.
Moreover, the new information provides actual data up to 2005 and also includes an estimate for 2006.
Toto rozhodnutí se týká plateb ad hoc, které byly placeny od roku 1994 a zahrnují období až do roku 2005.
This Decision concerns the ad hoc payments which were paid as of 1994 and covers the period up to 2005.
Pokud jde o konečné datum, nizozemské orgány vyzvaly Komisi, aby vzala v úvahu rovněž údaje z roku 2006.
As regards the end date, the Dutch authorities invited the Commission to take into account the figures from 2006 too.
Komise to však nepovažuje za vhodné, jelikož údaje z roku 2006 představují pouze odhady pro probíhající rozpočtový rok.
However, the Commission does not consider this to be appropriate, since figures from 2006 are only estimates for the ongoing budget year.
Posouzení kompenzace jednotlivých provozovatelů veřejnoprávního vysílání
Assessment of the compensation of the individual public service broadcasters
Zdá se, že v období 1994–2005 obdrželo nadměrnou náhradu nákladů 14 z 19 provozovatelů veřejnoprávního vysílání.
It appears that 14 out of the 19 public service broadcasters were over-compensated in the period 1994-2005.
Nadměrná kompenzace vytvořila zisk ve výši 32 milionů EUR, který byl většinou převeden do jejich programových rezerv.
The over-compensation generated €32 million profits, which were generally transferred to their programme reserves.
Část nadměrné náhrady však v některých případech byla použita k vyrovnání nedostatečné kompenzace v období před rokem 1994.
However, in some cases part of the over-compensation was used to balance under-compensation in the period before 1994.
Někteří provozovatelé vysílání měli na počátku roku 1994 zápornou programovou rezervu.
At the beginning of 1994 some broadcasters had a negative programme reserve.
Provozovatelé vysílání mohli evidovat záporné programové rezervy pouze tehdy, pokud náklady veřejné služby překročily různé zdroje financování veřejné služby.
Broadcasters were only allowed to register negative programme reserves when the public service costs exceeded the various sources of public service funding.
Jinými slovy, záporné programové rezervy mohly být pouze důsledkem nedostatečné náhrady nákladů veřejné služby.
In other words, negative programme reserves could only result from under-compensation of public service costs.
Na druhou stranu, případné ztráty z komerčních činností musely být financovány z rezerv sdružení a nemohly se projevit v programových rezervách.
On the other hand, any possible loss from commercial activities had to be financed through the association reserves and could not be reflected in the programme reserves.
Podle nizozemských orgánů byly rezervy sdružení vytvořeny ze soukromých zdrojů.
According to the Dutch authorities, the association reserves were built up with private funds.
Existují rovněž případy, kdy nedostatečná náhrada nákladů veřejné služby byla dočasně financována rezervami sdružení.
There are also cases in which the under-compensation of public service costs was temporarily financed with association reserves.
V roce 1993 byly rezervy sdružení nizozemskými orgány „zmraženy“; od tohoto okamžiku nebylo možné přidávat do rezerv sdružení příjmy z veřejné služby a komerčních činností.
In 1993, the association reserves were ‘frozen’ by the Dutch authorities; as of that moment, revenues from public service and commercial activities could no longer be added to these association reserves.
Výjimka však byla učiněna v případě úhrad plateb uskutečněných z rezerv sdružení před rokem 1994 ke krytí nefinancovaných nákladů veřejné služby.
However, an exception was made for the reimbursement of payments made out of association reserves before 1994 to cover for unfunded public service costs.
Podle nizozemských orgánů to je jediný případ, kdy byly po roce 1994 do těchto rezerv přidány finanční prostředky.
According to the Dutch authorities, this is the only circumstance in which funds were still added to these reserves after 1994.
Komise se domnívá, že záporné částky zaznamenané v programových rezervách a kladné přírůstky rezerv sdružení po roce 1994 vznikly pouze v důsledku předchozí „nedostatečné náhrady“ nákladů veřejné služby.
The Commission considers that the negative amounts recorded in the programme reserves and the positive variations of association reserves after 1994 only occurred as a result of previous ‘under-compensation’ of public service costs.
Následné vyrovnání těchto částek se proto považuje za způsobilé náklady na úkol v oblasti veřejné služby.
The consequent balancing of these sums is therefore considered to constitute eligible costs of the public service task.
Odpovídající částky proto nelze vzít v úvahu při určování nadměrné náhrady.
The corresponding amounts therefore do not have to be taken into account for the establishment of the over-compensation.
Jak bylo uvedeno výše, nadměrná náhrada většinou plynula do programových rezerv.
As stated in paragraph 141, the over-compensation generally flowed into the programme reserves.
V roce 2005 PO poprvé na základě článku 109a a čl. 19a odst. 1 písm. h) zákona o sdělovacích prostředcích rozhodla, že by rezervy jednotlivých provozovatelů vysílání, které převyšují 5 až 10 % jejich ročního rozpočtu, měly být převedeny na PO.
In 2005 the PO decided for the first time, on the basis of Article 19a(1)h and Article 109a of the Media Act, that reserves held by the individual broadcasters in excess of 5-10 % of their annual budget should be transferred to the PO.
Tento převod se rovněž považuje za součást opatření ad hoc a přihlíží se k němu při určování přiměřenosti náhrady.
This transfer is also considered part of the ad hoc measures and is taken into account in determining the proportionality of the compensation.
Tento převod v důsledku snížil celkovou náhradu pro jednotlivé provozovatele veřejnoprávního vysílání a zároveň zvýšil nadměrnou kompenzaci PO.
As a result, this transfer has reduced the overall compensation of the individual public service broadcasters, while increasing the over-compensation of the PO.
Odečtením (za každý rok od roku 1994 do roku 2005) čistých nákladů veřejné služby od celkových finančních prostředků získaných od státu způsobem popsaným v odstavci 135 Komise dospěla k závěru, že žádný z jednotlivých provozovatelů vysílání neobdržel veřejné finanční prostředky převyšující 10 % jeho ročního rozpočtu.
By subtracting — for each year from 1994 to 2005 — the net cost of the public service from the overall funding received from the State, in the way described in section 8.3.2, the Commission comes to the conclusion that none of the individual broadcasters has received public funding in excess of 10 % of its annual budget.
Jelikož náklady na veřejnoprávní vysílání se v jednotlivých letech mohou lišit, stát může z rozpočtových důvodů chtít udržet výkyvy ve státním financování na nejnižší možné míře a povolit převedení určitého procentního podílu roční nadměrné náhrady do příštího roku.
Since the costs of public broadcasting may vary every year, the State may indeed wish for budgetary reasons to keep the fluctuations in state financing to a minimum and permit a certain percentage of the annual over-compensation to be carried forward to the next year.
Komise tuto zásadu uznala v případu dánského veřejnoprávního vysílání.
The Commission recognised this principle in the Danish public broadcasting case.
Komise v tomto případu uvedla, že taková rezerva má být zřízena za určitým účelem, a kromě toho je třeba ji uvést do souladu s pravidly a blíže určit termín, kdy se má zjištěné nadbytečné kompenzování vrátit, tj. odečíst od náhrady pro příští rok, pokud bylo zjištěno nadměrné kompenzování.
In the Danish state aid case the Commission stated that these reserves must be established for a specific purpose and that they must be regularised on a fixed date, i.e. being deducted from the next year's compensation if over-compensation has been found.
Pokud tedy nadměrná náhrada nepřekročí 10 % částky roční kompenzace, tato nadměrná náhrada je v souladu se Smlouvou o ES a lze ji převést do příštího roku a odečíst z částky kompenzace splatné s ohledem na toto období.
Thus, if the over-compensation does not exceed 10 % of the amount of the annual compensation, such over-compensation is compatible with the EC Treaty and may be carried forward to the next annual period and deducted from the amount of compensation payable in respect of that period.
Jak již bylo uvedeno, nizozemské orgány rozhodly, že jednotliví provozovatelé veřejnoprávního vysílání mohou udržovat vyhrazenou rezervu představující nejvýše 5 až 10 % jejich ročního rozpočtu.
The Dutch authorities have decided that each individual public service broadcaster can only maintain a dedicated reserve of a maximum of 5-10 % of its annual budget.
S ohledem na toto omezení PO v roce 2005 nařídila převod částky ve výši 42,457 milionů EUR z rezerv jednotlivých provozovatelů vysílání na PO.
In view of this constraint, the PO ordered the transfer of €42,457 million of reserves from the individual broadcasters to the PO in 2005.
Orgány se rovněž zavázaly, že od roku 2006 budou rezervy pravidelně sledovat a nařizovat navrácení nadměrných částek nad 10 % roční kompenzace.
The authorities have also committed themselves to carrying out regular monitoring of the reserves and ordering the reimbursement of the excess amounts above 10 % of the annual compensation as of 2006.
Usuzuje se proto, že jsou splněny podmínky, aby částka nadměrné náhrady, která nepřekračuje 10 % ročního rozpočtu provozovatelů veřejnoprávního vysílání, byla uznána za slučitelnou .
The Commission therefore considers that the conditions are fulfilled for accepting as compatible an amount of over-compensation provided that this does not exceed 10 % of the annual budget of the public service broadcasters .
Jelikož nadměrná náhrada nepřekračuje 10 % hranici ročního rozpočtu, lze ji považovat za oprávněnou s ohledem na poskytování veřejné služby, a podpora se tudíž považuje za slučitelnou s čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES.
Since the over-compensation does not exceed the 10 % margin of the annual budget, it can therefore be considered justified for the fulfilment of the public service mission and the aid is thus considered compatible with Article 86(2) of the EC Treaty.
Nadměrná náhrada pro PO
Over-compensation of the PO
PO rovněž obdržela kompenzaci za svou řídící a koordinační roli v systému veřejnoprávního vysílání.
The PO has also received compensation for its role in managing and coordinating the broadcasting system.
Tuto úlohu vykonává samostatná organizace, tzv. PO, která vede oddělené účty.
The PO performs this role as a separate organisation, which, internally, keeps separate accounts.
Nizozemské orgány uvedly, že ačkoli jsou NOS RTV a PO součástí jednoho právního subjektu a předkládají rovněž konsolidovanou účetní závěrku, nemají v žádném případě přístup k prostředkům druhé strany.
The Dutch authorities have stated that although the NOS RTV and the PO are parts of a single legal entity and also present consolidated accounts, under no circumstances could they have access to each other's funds.
Na základě oddělených účtů PO a podle postupu popsaného v odstavci 135 Komise dospěla k závěru, že PO obdržela celkovou nadměrnou kompenzaci ve výši 55,908 milionů EUR, a to bez rezerv, které byly v roce 2005 převedeny od jednotlivých provozovatelů vysílání.
On the basis of the separate accounts for the PO and according to the accounting method described above, the Commission concludes that the PO has received a total over-compensation of €55,908 million, not including the reserves which were transferred in 2005 from individual broadcasters.
Převod rezerv činil 42,457 milionů EUR. Pokud se vezme v úvahu tento převod, celková částka nadměrné náhrady pro PO činí 98,365 (55,908+42,457) milionů EUR.
The transfer of the reserves amounted to €42,457 million. When this transfer is taken into account, the total over-compensation of the PO amounts to €98,365 (€55,908 + €42,457) million.
Přehled ročního financování PO (1994–2005) částky v milionech EUR [65]
Overview of annual funding of PO (1994-2005) amounts x €1 million [65]
Náklady na činnost veřejné služby
Public activity costs
Výnosy z činnosti veřejné služby
Public activity revenues
Čisté náklady veřejné služby
Net public activity costs
Čistý výsledek komerčních činností
Net result of commercial activities
Potřeba veřejného financování
Need for public funding
Roční platby z fondu Stifo
Annual payments from Stifo
0Celková roční náhrada
annual compensation
Výsledek před platbami ad hoc
Result before ad hoc payments
Platby z fondu FOR
Payments from FOR
Platby z vyrovnávacích fondů
Payments from matching funds
z fondu CoBo
from CoBo Fund
0Převod nadměrných rezerv
of excess reserves
Platby ad hoc celkem
Total ad hoc payments
Mimořádné položky
Extraordinary items
Celková nadměrná/nedostatečná náhrada
Total over/under-compensation
Usuzuje se, že nadměrná náhrada ve výši 98,365 milionů EUR není pro poskytování veřejné služby nezbytná, a nemůže proto využít odchylky v čl. 86 odst. 2 o zákazu státní podpory.
In the Commission's view, the over-compensation of €98,365 million is not necessary for the functioning of the public service and it cannot, therefore, benefit from the Article 86(2) derogation from the prohibition on state aid.
Nadměrná náhrada se proto nepovažuje za slučitelnou podporu a měla by být PO v zásadě navrácena.
The over-compensation is consequently not considered compatible aid and should in principle be recovered from the PO.
Zdá se však, že nadměrná náhrada překračuje celkové platby ad hoc, které připadly PO.
Nevertheless, it appears that the over-compensation exceeds the total ad hoc payments accrued to the PO.
PO obdržela částku ve výši 33,870 milionů EUR jako platby ad hoc ze státního rozpočtu na sdělovací prostředky a převod ad hoc částky ve výši 42,457 milionů EUR od ostatních provozovatelů vysílání.
The PO has received €33,870 million as ad hoc payments from the State's media budget, plus the ad hoc transfer of €42,457 million from the other broadcasters.
To dohromady znamená celkovou částku ve výši 76,327 milionů EUR plateb obdržených z opatření ad hoc.
This gives a total of €76,327 million of payments received from ad hoc measures.
Platby ad hoc přinesly rovněž úroky, které by se měly vzít v úvahu při určování výše finančních prostředků, které nebyly obdrženy v rámci „existující podpory“.
In addition, the ad hoc payments have also generated interest, which should be taken into account in determining the amount of funds which were not received in the context of the ‘existing aid measures’.
Částka, kterou je nutno navrátit, by tedy činila 76,327 milionů EUR včetně úroků, jelikož „zbývající“ nadměrná náhrada byla poskytnuta prostřednictvím existující podpory a nemusí být navrácena.
The recovery would, therefore, have to be capped at €76,327 million plus interest, because the ‘remaining’ over-compensation was granted through existing aid and cannot be recovered.
Protisoutěžní chování na komerčních trzích
Anti-competitive behaviour on commercial markets
Jak bylo vysvětleno ve sdělení o veřejnoprávním vysílání, Komise zastává názor, že protisoutěžní chování provozovatelů veřejnoprávního vysílání nelze považovat za nezbytné pro naplnění poslání veřejné služby.
As explained in the Broadcasting Communication, the Commission is of the opinion that anti-competitive conduct by public service broadcasters cannot be considered necessary for the fulfilment of the public service mission.
V rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise zmínila níže uvedena možná narušení na trzích.
In the decision to initiate the formal investigation procedure the Commission mentioned the following possible market distortions:
Kabelový přenos
Cable transmission