natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Zkouška inhibice růstu na vodních rostlinách se obvykle považuje za zkoušku na chronickou toxicitu, ale pro účely klasifikace se s EC50 nakládá jako s hodnotami pro akutní toxicitu (srovnej poznámku 2).
The aquatic plant growth inhibition tests are normally considered as chronic tests but the EC50s are treated as acute values for classification purposes (see note 2).
Ke stanovení chronické toxicity pro vodní prostředí pro účely klasifikace se uznají údaje získané podle standardizovaných zkušebních metod podle čl. 8 odst. 3 a výsledky získané pomocí jiných validovaných a mezinárodně uznávaných zkušebních metod.
For determining chronic aquatic toxicity for classification purposes data generated according to the standardised test methods referred to in Article 8(3) shall be accepted, as well as results obtained from other validated and internationally accepted test methods.
Použijí se NOEC nebo ekvivalentní L(E)Cx (např. EC10).
The NOECS or other equivalent L(E)Cx (e.g. EC10) shall be used.
Bioakumulace látek ve vodních organismech může vyvolávat toxické účinky po delší dobu, i když jsou skutečné koncentrace těchto látek ve vodě nízké.
Bioaccumulation of substances within aquatic organisms can give rise to toxic effects over longer time scales even when actual water concentrations are low.
U organických látek se potenciál k bioakumaluaci obvykle určí pomocí rozdělovacího koeficientu oktanol/voda (zpravidla udávaného jako log Kow).
For organic substances the potential for bioaccumulation shall normally be determined by using the octanol/water partition coefficient, usually reported as a log Kow.
Vztah mezi log Kow organické látky a její biokoncentrací měřenou pomocí biokoncentračního faktoru (BCF) u ryb má značnou podporu ve vědecké literatuře.
The relationship between the log Kow of an organic substance and its bioconcentration as measured by the bioconcentration factor (BCF) in fish has considerable scientific literature support.
Použití mezní hodnoty log Kow ≥ 4 je určeno pouze k identifikaci látek s reálným potenciálem k biokoncentraci.
Using a cut-off value of log Kow ≥ 4 is intended to identify only those substances with a real potential to bioconcentrate.
Ačkoli toto představuje potenciál k bioakumulaci, experimentálně stanovený biokoncentrační faktor (BCF) poskytuje lepší měřítko, a je-li k dispozici, použije se přednostně.
While this represents a potential to bioaccumulate, an experimentally determined BCF provides a better measure and shall be used in preference if available.
BCF u ryb ≥ 500 je pro účely klasifikace známkou potenciálu k biokoncentraci.
A BCF in fish of ≥ 500 is indicative of the potential to bioconcentrate for classification purposes.
Rychlá rozložitelnost organických látek
Rapid degradability of organic substances
Látky, které se rozkládají rychle, mohou být z prostředí rychle odstraněny.
Substances that rapidly degrade can be quickly removed from the environment.
I když se mohou objevit účinky těchto látek, zejména v případě úniku nebo havárie, jsou lokální a mají jen krátké trvání.
While effects of such substances can occur, particularly in the event of a spillage or accident, they are localised and of short duration.
Při neexistenci rychlé rozložitelnosti v prostředí má látka ve vodě potenciál k tomu, aby vyvolávala toxicitu po dlouhou dobu a ve velkém prostoru.
In the absence of rapid degradation in the environment a substance in the water has the potential to exert toxicity over a wide temporal and spatial scale.
Jeden způsob prokázání rychlé rozložitelnosti využívá screeningových testů pro biologickou rozložitelnost, které mají určit, zda je organická látka „snadno biologicky rozložitelná“.
One way of demonstrating rapid degradation utilises the biodegradation screening tests designed to determine whether an organic substance is ‘readily biodegradable’.
Nejsou-li tyto údaje k dispozici, považuje se za známku rychlé rozložitelnosti poměr BOD(5 dnů)/COD > 0,5).
Where such data are not available, a BOD(5 days)/COD ratio ≥ 0,5 is considered as indicative of rapid degradation.
Tedy látka, která projde tímto screeningovým testem, je považována za látku, u níž je pravděpodobné, že se ve vodním prostředí rozkládá „rychle“, tedy že není pravděpodobné, že se jedná o perzistentní látku.
Thus, a substance which passes this screening test is considered likely to biodegrade ‘rapidly’ in the aquatic environment, and is thus unlikely to be persistent.
Pokud však látka screeningovým testem neprojde, neznamená to nutně, že se nebude v prostředí rozkládat rychle.
However, a fail in the screening test does not necessarily mean that the substance will not degrade rapidly in the environment.
Posoudit lze proto rovněž jiné důkazy rychlé rozložitelnosti v prostředí, které mají zvláštní význam v případě, že látky zpomalují mikrobiální aktivitu na úrovních koncentrace použitých při standardních zkouškách.
Other evidence of rapid degradation in the environment may therefore also be considered and are of particular importance where the substances are inhibitory to microbial activity at the concentration levels used in standard testing.
Proto je pro klasifikaci zařazeno další kritérium, které umožňuje použít údaje prokazující, že se látka ve vodním prostředí za 28 dní skutečně rozložila bioticky nebo abioticky z více než 70 %.
Thus, a further classification criterion is included which allows the use of data to show that the substance did actually degrade biotically or abiotically in the aquatic environment by > 70 % in 28 days.
Je-li rozložitelnost prokázána v reálných podmínkách z hlediska životního prostředí, je kritérium „rychlé rozložitelnosti“ splněno.
Thus, if degradation is demonstrated under environmentally realistic conditions, then the criterion of ‘rapid degradability’ is met.
Mnoho údajů o rozložitelnosti je k dispozici v podobě poločasu rozpadu a tyto údaje lze použít při zjišťování rychlé rozložitelnosti za předpokladu, že je dosaženo konečného stádia biologického rozkladu látky, tj. úplné mineralizace.
Many degradation data are available in the form of degradation half-lives and these can be used in defining rapid degradation provided that ultimate biodegradation of the substance, i.e. full mineralisation, is achieved.
Primární biologický rozklad při posuzování rychlé rozložitelnosti obvykle nepostačuje, ledaže lze prokázat, že produkty rozkladu nesplňují kritéria pro klasifikaci jako látky nebezpečné pro vodní prostředí.
Primary biodegradation does not normally suffice in the assessment of rapid degradability unless it can be demonstrated that the degradation products do not fulfil the criteria for classification as hazardous to the aquatic environment.
Použitá kritéria vyjadřují skutečnost, že rozklad v prostředí může být biotický nebo abiotický.
The criteria used reflect the fact that environmental degradation may be biotic or abiotic.
Hydrolýzu lze uvážit, pokud produkty hydrolýzy nesplňují kritéria pro klasifikaci jako látky nebezpečné pro vodní prostředí.
Hydrolysis can be considered if the hydrolysis products do not fulfil the criteria for classification as hazardous to the aquatic environment.
Látky se považují za rychle rozložitelné v prostředí, pokud platí tato kritéria:
Substances are considered rapidly degradable in the environment if one of the following criteria holds true:
je-li v 28denních studiích snadné rozložitelnosti dosaženo alespoň níže uvedených úrovní rozkladu:
if, in 28-day ready biodegradation studies, at least the following levels of degradation are achieved;
zkoušky na základě rozpuštěného organického uhlíku: 70 %
tests based on dissolved organic carbon: 70 %
zkoušky na základě úbytku kyslíku nebo vývinu oxidu uhličitého: 60 % teoretického maxima.
tests based on oxygen depletion or carbon dioxide generation: 60 % of theoretical maximum.
Těchto úrovní biologické rozložitelnosti musí být dosaženo do 10 dnů od zahájení rozkladu, přičemž za tento bod se považuje doba, kdy bylo rozloženo 10 % látky; nebo
These levels of biodegradation must be achieved within 10 days of the start of degradation which point is taken as the time when 10 % of the substance has been degraded; or
v případech, kdy jsou k dispozici pouze údaje o BOD a COD, je-li poměr BOD5/COD ≥ 0,5; nebo
if, in those cases where only BOD and COD data are available, when the ratio of BOD5/COD is ≥ 0,5; or
jsou-li k dispozici jiné přesvědčivé vědecké důkazy, které prokazují, že se látka ve vodním prostředí může v období 28 dnů rozložit (bioticky nebo abioticky) až do > 70 %.
if other convincing scientific evidence is available to demonstrate that the substance can be degraded (biotically and/or abiotically) in the aquatic environment to a level > 70 % within a 28-day period.
Anorganické sloučeniny a kovy
Inorganic compounds and metals
Pro anorganické sloučeniny a kovy má pojem rozložitelnost použitý na organické sloučeniny pouze omezený či žádný význam.
For inorganic compounds and metals, the concept of degradability as applied to organic compounds has limited or no meaning.
Takové látky se spíše mohou transformovat běžnými environmentálními procesy ke zvýšení nebo snížení biodostupnosti toxických derivátů.
Rather, such substances may be transformed by normal environmental processes to either increase or decrease the bioavailability of the toxic species.
Rovněž údaje o bioakumalaci je nutno používat opatrně.
Equally the use of bioaccumulation data shall be treated with care.
Špatně rozpustné anorganické sloučeniny a kovy mohou být ve vodním prostředí akutně nebo chronicky toxické v závislosti na vnitřní toxicitě biologicky dostupných anorganických derivátů a na množství těchto derivátů, které se začnou rozpouštět, a na rychlosti rozpouštění.
Poorly soluble inorganic compounds and metals may be acutely or chronically toxic in the aquatic environment depending on the intrinsic toxicity of the bioavailable inorganic species and the rate and amount of this species which enter solution.
Systém klasifikace směsí zahrnuje všechny kategorie klasifikace, které se používají pro látky, například kategorii 1 pro akutní toxicitu a kategorie 1 až 4 pro chronickou toxicitu.
The classification system for mixtures covers all classification categories which are used for substances, i.e. Acute Category 1 and Chronic Categories 1 to 4.
Aby se pro účely klasifikace směsi s ohledem na nebezpečnost pro vodní prostředí využilo všech dostupných údajů, uplatní se podle potřeby toto:
In order to make use of all available data for purposes of classifying the aquatic environmental hazards of the mixture, the following is applied where appropriate:
„Relevantními složkami“ směsi se rozumějí ty, které jsou klasifikovány jako „akutně toxické kategorie 1“ nebo „chronicky toxické kategorie 1“ a které jsou přítomny v koncentraci 0,1 % hmotnostních nebo vyšší, a ty, které jsou klasifikovány jako „chronicky toxické kategorie 2“, „chronicky toxické kategorie 3“ nebo „chronicky toxické kategorie 4“ a které jsou přítomny v koncentraci 1 % hmotnostní nebo vyšší, není-li důvod předpokládat (např. v případě vysoce toxických složek (viz bod 4.1.3.5.5.5)), že složka přítomná v nižší koncentraci může ještě být relevantní pro klasifikaci směsi s ohledem na nebezpečnost pro vodní prostředí.
The ‘relevant components’ of a mixture are those which are classified ‘Acute Category 1’ or ‘Chronic Category 1’ and present in a concentration of 0,1 % (w/w) or greater, and those which are classified ‘Chronic Category 2’, ‘Chronic Category 3’ or ‘Chronic Category 4’ and present in a concentration of 1 % (w/w) or greater, unless there is a presumption (such as in the case of highly toxic components (see 4.1.3.5.5.5)) that a component present in a lower concentration can still be relevant for classifying the mixture for aquatic environmental hazards.
Obecně se pro látky klasifikované jako „akutně toxické kategorie 1“ nebo „chronicky toxické kategorie 1“ bere v úvahu koncentrace (0,1/multiplikační faktor) %.
Generally, for substances classified as ‘Acute Category 1’ or ‘Chronic Category 1’ the concentration to be taken into account is (0,1/M) %.
(Vysvětlení multiplikačního faktoru viz bod 4.1.3.5.5.5.)
(For explanation M-factor see 4.1.3.5.5.5).
Přístup ke klasifikaci nebezpečnosti pro vodní prostředí je stupňovitý a závisí na druhu dostupných údajů pro směs samotnou a pro její složky.
The approach for classification of aquatic environmental hazards is tiered, and is dependent upon the type of information available for the mixture itself and for its components.
Na obrázku 4.1.2 je znázorněn postup, který je třeba dodržet.
Figure 4.1.2 outlines the process to be followed.
Prvky stupňovitého přístupu zahrnují:
Elements of the tiered approach include:
klasifikaci na základě zkoušených směsí,
classification based on tested mixtures;
klasifikaci na základě zásad extrapolace,
classification based on bridging principles;
použití „sumační metody klasifikovaných složek“ nebo „vzorce pro aditivitu“.
the use of ‘summation of classified components’ and/or an ‘additivity formula’.
Obrázek 4.1.2
Figure 4.1.2
Stupňovitý přístup ke klasifikaci směsí pro akutní a chronickou (dlouhodobou) nebezpečnost pro vodní prostředí
Tiered approach to classification of mixtures for acute and chronic (long term) aquatic environmental hazards
Pro směs jako celek jsou k dispozici údaje ze zkoušky akvatické toxicity
Aquatic toxicity test data available on the mixture as a whole
pro akutní/chronickou nebezpečnost pro vodní prostředí (viz 4.1.3.3)
for acute/chronic aquatic hazard (see 4.1.3.3)
Dostatek údajů o obdobných směsích k odhadu nebezpečnosti
Sufficient data available on similar mixtures to estimate hazards
Použít zásady extrapolace
Apply bridging principles (see 4.1.3.4.)
pro akutní/chronickou nebezpečnost pro vodní prostředí
for acute/chronic aquatic hazard
Pro všechny relevantní složky dostupné údaje o toxicitě pro vodní prostředí nebo údaje o klasifikaci
Either aquatic toxicity or classification data available for all relevant components
Použít sumační metodu (viz 4.1.3.5.5) pomocí:
Apply summation Method (see 4.1.3.5.5) using:
• procentního podílu všech složek klasifikovaných pro „chronickou toxicitu“
• Percentage of all components classified as ‘Chronic’
• procentního podílu všech složek klasifikovaných pro „akutní toxicitu”
• Percentage of components classified as ‘Acute’
• procentního podílu složek s údaji o akutní toxicitě: použít vzorec pro aditivitu (viz 4.1.3.5.2) a převést odvozenou L(E)C 50 na příslušnou kategorii „akutní toxicity”
• Percentage of components with acute toxicity data: apply Addititivity Formula (see 4.1.3.5.2) and convert the derived L(E)C50 to the appropriate ‘Acute’ Category
Použít dostupné údaje o nebezpečnosti od známých složek.
Use available hazard data of known components.
Použít sumační metodu a/nebo vzorec pro aditivitu (viz 4.1.3.5) a použít bod 4.1.3.6
Apply Summation Method and/or Additivity Formula (see 4.1.3.5) and apply 4.1.3.6
Byla-li směs jako celek podrobena zkoušce za účelem zjištění její toxicity pro vodní prostředí, klasifikuje se podle kritérií, která byla dohodnuta pro látky, ale pouze pro akutní nebezpečnost.
When the mixture as a whole has been tested to determine its aquatic toxicity, it is classified according to the criteria that have been agreed for substances, but only for acute hazard.
Klasifikace je obvykle založena na údajích pro ryby, korýše a řasy/rostliny.
The classification is normally based on the data for fish, crustacea and algae/plants.
Klasifikace směsí pomocí údajů o LC50 nebo EC50 pro danou směs jako celek není pro kategorie chronické toxicity možná, jelikož jsou zapotřebí údaje jak o toxicitě, tak i o osudu směsi v prostředí, a pro směsi jako celek nejsou k dispozici žádné údaje o rozložitelnosti a bioakumulaci.
Classification of mixtures by using LC50 or EC50 data for the mixture as a whole is not possible for chronic categories since both toxicity data and environmental fate data are needed, and there are no degradability and bioaccumulation data for mixtures as a whole.
Není možné použít kritéria pro klasifikaci s ohledem na chronickou toxicitu, poněvadž údaje ze zkoušek směsí na rozložitelnost a bioakumulaci nelze interpretovat; smysl mají pouze pro jednotlivé látky.
It is not possible to apply the criteria for chronic classification because the data from degradability and bioaccumulation tests of mixtures cannot be interpreted; they are meaningful only for single substances.
Jsou-li pro směs jako celek k dispozici údaje ze zkoušek na akutní toxicitu (LC50 nebo EC50), použijí se tyto údaje a informace týkající se klasifikace složek pro chronickou (dlouhodobou) nebezpečnost k provedení klasifikace pro zkoušené směsi, jak je uvedeno níže.
When there is acute toxicity test data (LC50 or EC50) available for the mixture as a whole, these data as well as information with respect to the classification of components for chronic (long-term) hazard shall be used to complete the classification for tested mixtures as follows.
Jsou-li k dispozici rovněž údaje o chronické toxicitě (NOEC), použijí se rovněž.
When chronic toxicity data (NOEC) is also available, this shall be used too.
L(E)C50 (LC50 nebo EC50) zkoušené směsi ≤ 100 mg/l a NOEC zkoušené směsi 1 mg/l nebo tento údaj není znám:
L(E)C50 (LC50 or EC50) of the tested mixture ≤ 100 mg/l and NOEC of the tested mixture ≤ 1 mg/l or unknown:
zařadit směs do kategorie 1 akutní toxicity (LC50 nebo EC50 zkoušené směsi 1 mg/l) nebo klasifikace pro akutní toxicitu není nutná (LC50 a EC50 zkoušené směsi > 1 mg/l)
Classify mixture as Acute Category 1 (LC50 or EC50 of the tested mixture ≤ 1 mg/l) or no need for acute classification (LC50 and EC50 of the tested mixture > 1 mg/l).
použít sumační metodu (viz bod 4.1.3.5.5) pro klasifikaci pro chronickou toxicitu (kategorie 1, 2, 3, 4 chronické toxicity nebo klasifikace pro chronickou toxicitu není nutná).
Apply summation method (see 4.1.3.5.5) for chronic classification (Chronic Category 1, 2, 3, 4 or no need for chronic classification).
L(E)C50 zkoušené směsi ≤ 100 mg/l a NOEC zkoušené směsi > 1 mg/l:
L(E)C50 of the tested mixture ≤ 100 mg/l and NOEC(s) of the tested mixture > 1 mg/l:
směs není nutné klasifikovat pro akutní nebezpečnost
No need to classify for acute hazard
použít sumační metodu (viz bod 4.1.3.5.5) pro zařazení do kategorie 1 chronické toxicity.
Apply summation method (see 4.1.3.5.5) for classification as Chronic Category 1.
Není-li směs zařazena do kategorie 1 chronické toxicity, není nutné ji klasifikovat pro chronickou toxicitu.
If the mixture is not classified as Chronic Category 1, then there is no need for chronic classification.
L(E)C50 zkoušené směsi > 100 mg/l nebo vyšší než rozpustnost ve vodě a NOEC zkoušené směsi ≤ 1 mg/l nebo tento údaj není znám:
L(E)C50(s) of the tested mixture > 100 mg/l, or above the water solubility, and NOEC of the tested mixture ≤ 1 mg/l or unknown:
použít sumační metodu (viz bod 4.1.3.5.5) pro klasifikaci pro chronickou toxicitu (kategorie 4 chronické toxicity nebo není nutné ji klasifikovat pro chronickou toxicitu).
Apply summation method (see 4.1.3.5.5) for Chronic classification (Chronic Category 4 or no need for chronic classification).
L(E)C50 zkoušené směsi > 100 mg/l nebo vyšší než rozpustnost ve vodě a NOEC zkoušené směsi > 1 mg/l:
L(E)C50(s) of the tested mixture > 100 mg/l, or above the water solubility, and NOEC(s) of the tested mixture > 1 mg/l:
směs není nutné klasifikovat pro akutní nebo chronickou (dlouhodobou) nebezpečnost.
No need to classify for acute or chronic (long-term) hazard.
Klasifikace směsí, nejsou-li k dispozici údaje pro celou směs: zásady extrapolace
Classification of mixtures when data are not available for the complete mixture: Bridging principles
Pokud směs sama nebyla podrobena zkoušce za účelem zjištění její nebezpečnosti pro vodní prostředí, jsou však k dispozici dostatečné údaje o jejích jednotlivých složkách a obdobných zkoušených směsích, aby bylo možno nebezpečnost směsi přiměřeně charakterizovat, použijí se tyto údaje v souladu s pravidly extrapolace stanovenými v oddíle 1.1.3.
Where the mixture itself has not been tested to determine its aquatic environmental hazard, but there are sufficient data on the individual components and similar tested mixtures to adequately characterise the hazards of the mixture, this data shall be used in accordance with the bridging rules set out in section 1.1.3.
Avšak v případě uplatnění pravidla extrapolace při ředění se použijí body 4.1.3.4.2 a 4.1.3.4.3.
However, in relation to application of the bridging rule for dilution, paragraphs 4.1.3.4.2 and 4.1.3.4.3 shall be used.
Ředění: pokud je směs vytvořena rozpuštěním jiné směsi nebo látky klasifikované pro nebezpečnost pro životní prostředí s ředidlem, které má stejnou nebo nižší klasifikaci s ohledem na nebezpečnost pro vodní prostředí než nejméně toxická původní složka a u něhož se nepředpokládá, že ovlivní nebezpečnost jiných složek pro vodní prostředí, lze směs klasifikovat jako rovnocennou původní směsi nebo látce.
Dilution: if a mixture is formed by diluting another mixture or a substance classified for its aquatic environmental hazard with a diluent which has an equivalent or lower aquatic hazard classification than the least toxic original component and which is not expected to affect the aquatic hazards of other components, then the mixture may be classified as equivalent to the original mixture or substance.
Je-li směs vytvořena rozpuštěním jiné klasifikované směsi nebo látky s vodou nebo jiným zcela netoxickým materiálem, lze toxicitu směsi vypočítat z původní směsi nebo látky.
If a mixture is formed by diluting another classified mixture or substance with water or other totally non-toxic material, the toxicity of the mixture can be calculated from the original mixture or substance
Klasifikace směsi je založena na souhrnu klasifikací jejích jednotlivých složek.
The classification of a mixture is based on summation of the classification of its components.
Procentní podíl složek klasifikovaných pro „akutní toxicitu“ nebo „chronickou toxicitu“ je převzat přímo do sumační metody.
The percentage of components classified as ‘Acute’ or ‘Chronic’ is fed straight in to the summation method.
Podrobné údaje o sumační metodě jsou popsány v bodě 4.1.3.5.5.
Details of the summation method are described in 4.1.3.5.5.
Je-li směs tvořena složkami, které (dosud) nejsou klasifikovány (jako kategorie 1 pro akutní toxicitu nebo kategorie 1, 2, 3 nebo 4 pro chronickou toxicitu), vezmou se pro tyto složky v úvahu přiměřené údaje, jsou-li k dispozici.
When a mixture consists of components that are not (yet) classified (as Acute Category 1 and/or Chronic Category 1, 2, 3 or 4) adequate data for these components shall be taken into account when available.
Jsou-li přiměřené údaje o toxicitě dostupné pro více než jednu složku ve směsi, vypočte se společná toxicita těchto složek pomocí následujícího vzorce pro aditivitu a vypočtená toxicita se použije k zařazení této části směsi do kategorie akutní toxicity, která se poté použije při uplatnění sumační metody.
When adequate toxicity data are available for more than one component in the mixture, the combined toxicity of those components is calculated using the following additivity formula, and the calculated toxicity is used to assign that portion of the mixture an acute category which is then subsequently used in applying the summation method.
L(E)C50m
C(E)L50m
L(E)C50i
C(E)L50i
koncentrace i-té složky (hmotnostní procento)
concentration of component i (weight percentage)
L(E)C 50i
L(E)C 50 i
(mg/l) LC50 nebo EC50 pro i-tou složku
(mg/l) LC50 or EC50 for component i
η počet složek
η number of components
L(E)C 50m
L(E)C 50 m
L(E) C50 části směsi s údaji ze zkoušek
L(E) C50 of the part of the mixture with test data