natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Po vzniku nároku na důchod mají zaměstnanci OTE nárok na důchod v souladu s řeckým právem sociálního zabezpečení, platného pro řadu penzijních fondů, včetně penzijního fondu OTE.
Upon retirement, OTE employees are entitled to a pension in accordance with the conditions set out in the Greek social security legislation that applies to a series of special pension funds, including OTE’s pension fund.
To tedy znamená, že zaměstnanci OTE mají nárok na „plný důchod“, tj. ve výši 80 % jejich poslední mzdy.
This means that OTE employees are entitled to a full pension, that is to say 80 % of their final salary.
Základní důchod zaměstnancům OTE vyplácí penzijní fond zaměstnanců OTE („TAP-OTE“) [7], který je právnickou osobou dle veřejného práva (POVP).
Their main pension is paid by the public-law Insurance Fund for OTE Employees (TAP-OTE) [7].
Prostřednictvím programu dobrovolného připojištění, zajišťovaného „Fondem pomoci zaměstnancům OTE“, rovněž právnickou osobou dle veřejného práva (POVP), je vyplácena dodatečná částka k důchodu v maximální výši 20 % poslední mzdy.
An auxiliary public law insurance scheme which manages the ‘OTE Assistance Fund’ further provides a maximum auxiliary pension of 20 % of the final salary.
Jak základní výměra důchodu (80 %), tak i dobrovolné připojištění k důchodu (20 %), jsou právně zakotveny a tudíž povinné pro OTE.
Both the general pension (80 %) and the auxiliary pension (20 %) are incorporated into law and thus mandatory for OTE.
Restrukturalizace OTE a PPD
The restructuring of OTE and the VRS
V rámci zajištění dlouhodobé prosperity společnosti OTE přijala v květnu roku 2004 soubor restrukturalizačních opatření, v souladu s předloženým projektem poradenské společnosti „McKinsey“, jejichž podstata spočívá v PPD.
Based on a study carried out by the McKinsey consulting firm and in order to ensure the long-term viability of the company, OTE adopted a package of restructuring measures in May 2004, the key element of which is the voluntary retirement scheme (VRS).
Pomocí PPD hodlá OTE dosáhnout snížení počtu svých „stálých“ zaměstnanců a přijmout nové zaměstnance s požadovanou odborností, na které se nebude vztahovat ustanovení o definitivě.
With the VRS, OTE aims to reduce its permanent staff and be in a position to recruit new qualified staff that will no longer enjoy permanent status.
OTE v současné době zaměstnává na 16000 pracovníků v režimu garantovaného pracovního poměru.
OTE currently employs around 16000 people enjoying guaranteed employment.
Z projektu společnosti McKinsey vyplývá, že OTE by mohla působit a poskytovat stávající rozsah služeb se snížením počtu zaměstnanců zhruba o 30 %.
The McKinsey study indicated that OTE could operate and offer the same kind of services with approximately 30 % fewer employees.
Dále pak projekt zdůrazňuje nutnost přijmout kvalifikované pracovníky se znalostmi v oboru informačních technologií, nových technologií, marketingu, ekonomiky financí a řízení.
In addition, the study highlighted the need to recruit qualified staff capable of dealing with IT, new technologies, marketing sales, finance and regulatory issues.
Průměrný věk zaměstnanců OTE (47 let) a skutečnost, že pouze malá část stávajících pracovníků (19 %) má vysokoškolské nebo vyšší odborné vzdělání, o to více ztěžují profesní flexibilitu OTE.
The average age of OTE’s staff (47 years) and the fact that only a small percentage of the current workforce (19 %) holds a university or college diploma further compound OTE’s labour inflexibility.
Zrušení „stavu definitivy“ stávajících zaměstnanců OTE – což by umožnilo OTE snížit počet zaměstnanců jako kterékoliv jiná společnost – by vyvolala, dle řecké vlády, závažné právní problémy ústavní povahy a z tohoto důvodu bylo jako nereálné řešení zamítnuto.
An abolition of the permanent status of existing OTE staff — which could have enabled OTE to reduce its workforce like any other company — would have given rise, according to the Greek authorities, to serious legal constitutional concerns and was therefore discarded as an unrealistic option.
Za daného stavu definitivy zaměstnanců OTE, jak je dnes právně zakotvena, by jakékoliv snížení stavu zaměstnanců vyžadovalo souhlas odborové organizace zaměstnanců (dále jen „OME-OTE“).
Given the permanent status of OTE’s employees as currently enshrined in legislation, a reduction in the workforce was possible only with the consent of the employees’ trade union (OME-OTE).
Proto byl v únoru roku 2005 odsouhlasen mezi OTE a odborovou organizací společnosti programový rámec PPD, jehož platnost byla podmíněna vládním schválením příslušné právní úpravy, která by zaručila jeho právní závaznost.
In this respect, a VRS was first agreed between OTE and the company’s trade union in February 2005, conditional upon the Government passing legislation giving it binding effect.
V květnu roku 2005 došlo mezi OTE a odborovou organizaci k podpisu paralelní „kolektivní smlouvy“, na základě které se na nově přijímané zaměstnance nebude status definitivy vztahovat.
In May 2005, OTE also concluded a collateral collective employment agreement with the trade union whereby any new recruits would no longer benefit from the permanent status.
Příslušná právní úprava byla přijata dne 14. července 2005 zákonem č. 3371/2005, vlastní dohoda o PPD mezi OTE a odborovou organizací zaměstnanců byla v konečném znění připravena k 20. červenci 2005.
The relevant legislation was passed on 14 July 2005 (Law No 3371/2005) and the VRS agreement between OTE and the trade union was finalized on 20 July 2005.
Tato dohoda poskytla OTE právní rámec nutný k nabídce možnosti předčasného odchodu do důchodu pro zhruba 6000 zaměstnanců a zároveň umožňuje nábor nových pracovníků (cca 1200 osob), vůči nimž bude uplatněna obecná právní úprava pracovního práva, tj. především bez statusu definitivy.
This provided the legal framework which OTE needed in order to offer early retirement to around 6000 people while at the same time being able to take on new staff (around 1200 people) subject to the ordinary labour laws (i.e. with no permanent status).
Možnost předčasného odchodu do důchodu byla poskytnuta zaměstnancům, kteří do roku 2012 dosáhnou věku k povinnému odchodu do důchodu, tj. věku 58 let a 30 let nepřetržitého zaměstnání nebo 35 let nepřetržitého zaměstnání nebo 62 let a 15 let zaměstnání.
The right to early retirement was given to employees who by 2012 will have reached the mandatory retirement age, namely the age of 58 and 30 years of service, or 35 full years of service, or the age of 62 years and 15 years of service.
Zaměstnancům, kteří by si zvolili možnost předčasného odchodu do důchodu by byla uznána chybějící doba zaměstnání („náhradní doba“) a měli by nárok na okamžitou výplatu důchodu.
The remaining years of service (‘notional years’) of employees opting for early retirement would be recognised and these employees would be entitled to immediate pension payments.
Uznání až 8 let náhradní doby představuje základ pro stanovení základních a doplňujících důchodů a dále pak výše obou dvou jednorázově vyplácených částek odchodného, jedné vyplácené OTE a druhé vyplácené penzijním fondem.
The recognition of a maximum of eight notional years of employment is the basis for the calculation of the main and auxiliary pensions as well as the two lump-sum retirement payments, one from OTE and one from the auxiliary fund.
Další zaměstnanci, kteří se blíží k důchodovému věku a již splňují obecné podmínky pro nárok na plný důchod, by měli nárok pouze na jedinou částku jednorázového odchodného ve výši od 5000 EUR do 30000 EUR [8].
Other employees who are close to retirement and already fulfil the general requirements for full pension rights would be entitled to only one lump-sum payment of between EUR 5000 and EUR 30000 [8].
Podle řecké vlády musely být podmínky stávajícího PPD výhodnější, ve srovnání s obdobnými podmínkami minulých možností odchodu do předčasného důchodu, aby byla zajištěna pokud možno co největší účast zaměstnanců [9].
According to the Greek authorities, the conditions of the current VRS had to be more generous than similar early retirement measures in the past in order to ensure maximum take-up by employees [9].
Právní rámec pro PPD a jeho financování
Legal framework for the VRS and its financing
Po dohodě OTE s odbory o aplikaci PPD byl dne 14. července 2005 řeckým parlamentem schválen zákon č. 3371/2005.
On 14 July 2005, following the conclusion of the agreement between OTE and the trade unions on the implementation of the VRS, the Greek Parliament adopted Law No 3371/2005.
Ustanovení článku 74 tohoto zákona zajišťuje pro PPD nutnou právní závaznost a stanoví finanční podporu státu při realizaci tohoto programu.
Article 74 of that Law gives the necessary legal effect to the VRS and lays down the State’s financial contribution to the scheme.
Konkrétně, znění článku 74 zákona poskytuje stálým zaměstnancům OTE, kteří k 31. prosinci 2012 dosáhnou stanoveného věku pro odchod do důchodu, možnost, aby požádali o okamžité ukončení pracovního poměru s důchodem, na který by jim vznikl nárok, pokud by setrvali v pracovním poměru u OTE do výše uvedeného data.
In particular, Article 74 of the Law gives permanent OTE employees reaching the statutory retirement age by 31 December 2012 the possibility of requesting immediate discharge while receiving the pension they would have received if they remained with OTE until that date.
Za tímto účelem se uznává zaměstnancům tato náhradní doba nutná k výplatě základního, ale i doplňujícího důchodu.
For that purpose, the employees are granted recognition of as much notional employment time as necessary, with regards to both the main and the auxiliary pension.
Ukončením pracovního poměru má zaměstnanec nárok na okamžitou výplatu důchodu stanovenou tímto způsobem.
Following discharge, the employees are entitled to immediate payment of the pension calculated in this way.
Náklady spojené s uznáním náhradní doby zaměstnání, vztažené na příspěvky na důchod placené zaměstnancem a zaměstnavatelem, jakož i výdaje spojené s důchody, vyplácenými OME-OTE, jdou k tíži OTE a řecké vlády.
The expenditure arising from the recognition of notional employment time in respect of the total pension contributions of the employees and of the employer, as well as the expenditure arising from the pensions which are awarded by TAP-OTE, will be borne by OTE and the Greek authorities.
Cena za doplňující důchody a jednorázové odchodné jde v plné výši k tíži OTE.
On the other hand, the costs relating to the auxiliary pensions and the lump-sum payment is to be borne entirely by OTE.
V souladu s ustanoveními čl. 74 odstavce 4 písm. a) zákona č. 3371/2005 převádí řecká vláda svůj 4 % podíl na kapitálu společnosti OTE na TAP-OTE.
Pursuant to Article 74(4)(a) of Law No 3371/2005, the Greek authorities are to transfer 4 % of the share capital of OTE to TAP-OTE.
Cena příspěvku řecké vlády na PPD je vypočtena vynásobením celkového počtu akcií OTE (490582879) krát 4 % krát běžná cena akcií OTE na aténské burze cenných papíru.
The value of the Greek State’s contribution to the VRS is calculated by multiplying the total number of shares (490582879) in OTE by 4 % and by the current OTE stock value as quoted on the Athens Stock Exchange.
Ministr hospodářství a financí je zákonem zmocněn k podpisu smlouvy o provedení předmětného převodu a stanovení práv státu ve vztahu k předmětným akciím, včetně práva státu na zpětné odkoupení akcií, pokud se tak rozhodne („call option“), ale i povinnosti jejich zpětného odkupu, pokud se penzijnímu fondu nebude dostávat hotovosti ke krytí výplaty důchodů v rámci PPD („put option“), za cenu platnou v den uzavření mimoburzovního převodu.
Under to the Law, the Minister for Economic Affairs and Finance is authorised to sign contracts effecting the aforesaid transfer and setting out the rights of the Greek State in relation to those shares, including the Greek State’s right to buy back the shares if it so wishes (call option), but also the obligation to do so should the pension fund need cash to fund the pension benefits under the VRS (put option) at their closing price on the day of the non-stock-market transfer.
Soubor prováděcích opatření a další podrobnosti při výkonu předmětných práv nebyly dosud objasněny, neboť se čeká na vyjádření Komise.
Implementing measures and other details concerning the execution of these options have not yet been specified, pending the Commission’s assessment.
Cena PPD a hodnota finančního příspěvku řeckého státu
Costs of the VRS and value of the Greek State’s financial contribution
Ve svém zdůvodnění řecká vláda poukázala na to, že náklady na PPD, při uvažovaném odchodu 6000 zaměstnanců, budou zhruba ve výši 1,5 miliard EUR, rozdělených v časovém období sedmi let (tj. od roku 2005 do roku 2012) s tím, že největší část nákladů se očekává v období let 2005 až 2007.
In the notification, the Greek authorities explained that the costs of the VRS based on the expected departure of 6000 employees would amount to approximately EUR 1,5 billion spread over a period of seven years (i.e. from 2005 to 2012), with the main costs accruing from 2005 to 2007.
V roce 2005 byly náklady předběžně vypočítány na cca 500 milionů EUR. V běžných cenách se náklady pohybují zhruba ve výši 1,2 miliard EUR [10].
In 2005 the expected costs of the scheme were estimated at around EUR 500 million. At current prices, the costs would amount to approximately EUR 1,2 billion [10].
Dne 20. prosince 2005 řecká vláda informovala Komisi, že celkem 5525 zaměstnanců podalo ve stanovené lhůtě platnou žádost o zařazení do programu PPD, což odpovídá 90 % původního záměru o snížení počtu zaměstnanců.
On 20 December 2005 the Greek authorities informed the Commission that a total number of 5525 employees had submitted a valid application within the required timeframe for taking part in the VRS, approximately 90 % of the initially envisaged workforce reduction.
Nezávisle na skutečnosti, že přesný počet bude znám teprve po úplném zpracování a podrobném vyhodnocení žádostí, řecká vláda odhaduje, že celkové náklady na PPD budou činit cca 1,1 miliard EUR (nebo zhruba 863 milionů EUR vyjádřeno jako čistá současná hodnota).
Notwithstanding the fact that the exact figure would not be known until all applications had been fully processed and assessed in detail, the Greek authorities estimate that the overall cost of the VRS will be around EUR 1,1 billion (or around EUR 863 million in net present value terms).
Jak je uvedeno výše, forma účasti řeckého státu spočívá v převodu 4 % akcií společnosti v jeho vlastnictví na penzijní fond TAP-OTE.
As indicated above, the Greek State’s participation takes the form of a transfer of 4 % of its shares in the company to the TAP-OTE pension fund.
Na základě ceny akcií OTE v den uveřejnění zákona (14. července 2005) představoval podíl 4 % akcií, které budou převedeny z vlastnictví státu na penzijní fond, částku cca 315 milionů EUR. Přesto, s ohledem na skutečnost, že cena bude stanovena v den převodu, může být příspěvek řeckého státu vyšší.
Based on the share price of OTE on the date of the publication of the Law (14 July 2005), the value of the 4 % of the shares to be transferred from the State to the pension fund was around EUR 315 million. However, given that the value of the shares will be determined on the day of the transfer, the State’s contribution may well be higher.
Ve skutečnosti došlo od července roku 2005 k růstu ceny akcií OTE z hodnoty 16 EUR v červenci 2005 na a. s.i 23 EUR v polovině ledna 2006 a na asi 22 EUR začátkem února roku 2007.
Since July 2005, the share price of OTE has increased from around EUR 16 in July 2005 to around EUR 23 by mid-January 2006, and around EUR 22 in early February 2007.
Argumentace řecké vlády
The arguments of the Greek authorities
Řecká vláda soudí, že příspěvek státu na PPD není státní podporou.
The Greek authorities consider that the State’s contribution to the VRS does not constitute State aid.
Poskytnutím dotace na PPD se řecký stát zachoval jako soukromý investor.
In providing finance for the VRS, the Greek State has acted like a private investor.
Navíc státní příspěvek zbavil OTE pouze části dodatečných nákladů na PPD ve srovnání s mnohem méně nákladnými obdobnými programy, které byly poskytnuty v souladu s obecně platnými zákony a předpisy.
Furthermore, the State’s contribution only partially relieved OTE from the extra costs resulting from the VRS as compared to less costly similar schemes offered under the generally applicable labour laws and regulations.
Ve svém důsledku byl státní příspěvek poskytnut s úmyslem obnovení rovných tržních podmínek, a nikoliv narušením hospodářské soutěže.
Consequently, the aim of the State’s contribution was merely to restore a level playing field and therefore not to distort competition.
Především se řecká vláda domnívá, že OTE je v nevýhodě ve vztahu k ostatním konkurentům působícím na uvolněném trhu s telefonií pevných linek.
The Greek authorities take the view that OTE is at a disadvantage vis-à-vis its competitors in the recently liberalised market for fixed telephony.
V důsledku doživotního statusu definitivy, který si vymohli zaměstnanci OTE, se společnost OTE nemohla jednostranně propustit zaměstnance, ale byla nucena se uchýlit k poskytnutí možnosti jejich dobrovolného odchodu.
Due to the life tenure status of OTE employees, OTE could not unilaterally dismiss staff but had to have recourse to voluntary redundancy offers.
Aby se takováto nabídka stala lákavou, musela společnost OTE nabídnout svým zaměstnancům takové podmínky k jejich dobrovolnému odchodu, aby nahradily status definitivy.
In order for such an offer to be attractive, OTE had to offer its employees voluntary redundancy terms and conditions that reflected the latter’s permanent status.
Navíc poskytnutím příspěvku státu na PPD se očekává dílčí vyvážení dodatečné ceny, která vyplyne ze dvou základních forem strukturálních nevýhod, jež OTE jakožto státního monopol zdědila: a) status definitivy „téměř státního zaměstnance“ zaměstnanců OTE, právně zakotveného, a b) vyšší mzdy (opět právně zakotvené zákonem), které podstatným způsobem zvyšují celkovou cenu programu.
More particularly, the State’s contribution to the VRS would compensate only partially for the additional costs caused by two main types of structural disadvantages which are due to the legacy of OTE as a state-owned monopoly: (a) the permanent quasi-civil-servant status of OTE employees, guaranteed by law, and (b) the higher salaries (also imposed by law) which significantly increase the overall costs of the scheme.
Tímto způsobem je OTE znevýhodněna vůči svým konkurentům na nedávno uvolněném trhu telefonií pevných linek.
As a result, OTE is put at a disadvantage vis-à-vis its competitors in the recently liberalised market for fixed telephony.
Státní příspěvek by tudíž byl v souladu s nedávno přijatou právní úpravou v tomto odvětví, a obzvláště s ohledem na rozhodnutí Soudu prvního stupně ve věci Combus [11], podle kterého zproštění určité společnosti působící ve veřejném sektoru strukturálních nevýhod ve vztahu k její konkurenci ze soukromého sektoru, jejichž podstata spočívá ve „zděděném a nákladném statusu zaměstnanců“, není považováno za státní podporu.
Thus, the State’s contribution can be deemed to be in line with recent case-law in this area, and in particular with the judgment of the Court of First Instance in Combus [11] according to which freeing a public-sector company from structural disadvantages as compared to its private-sector competitors, such as those due to the ‘privileged and costly status of officials’, does not constitute State aid.
Řecká vláda navrhla provedení dvoufázového výpočtu zaměřeného na samostatný výpočet a) finanční zátěže OTE z titulu statusu definitivy a b) zátěže z titulu vyšších mezd.
The Greek authorities proposed a two-stage calculation aimed at identifying separately (a) the financial burden imposed on OTE by the permanent status, and (b) the burden imposed by inflated salaries.
Konkrétně je finanční zátěž OTE z titulu statusu definitivy počítána srovnáním ceny uvažovaného dobrovolného odchodu s náklady, které by musela zaplatit OTE, pokud by byla soukromou společností a mohla by propustit zaměstnance poté, co by jim nabídla (minimální) odstupné, jak je stanoveno zákonem v případech propouštění.
In particular, the financial burden imposed on OTE by the permanent status is calculated by comparing the costs of the planned VRS and the costs that would have been incurred had OTE been a private company able to dismiss its staff offering the minimum compensation required by law in the case of dismissal.
S ohledem na skutečnost, že podle řecké právní úpravy případy hromadného propouštění podléhají předchozímu schválení ministry [12], se však řecká vláda domnívá, že i jakákoliv soukromá společnost by musela nabídnout lepší než minimální ze zákona povinné podmínky, pokud by chtěla realizovat obdobně rozsáhlý PPD.
However, given that under Greek law mass redundancy schemes are subject to prior ministerial authorisation [12], the Greek authorities consider that a private company would also most likely have had to offer more generous terms than the minimum legal requirements in order to implement a wide-ranging VRS.
V tomto ohledu řecká vláda odhaduje, že jakákoliv soukromá společnost by musela nabídnout výhody 1,5 až 2,5krát vyšší ve srovnáním se zákonem stanoveným minimem v případech hromadného propouštění nebo v průměru alespoň dvojnásobek zákonem stanovené výše [13].
In this respect, the Greek authorities estimate that private companies would have offered benefits 1,5 to 2,5 times in excess of the redundancy compensation payments provided for by law, or on average twice the legal redundancy compensation payments [13].
V daném případě se dodatečná cena PPD z titulu definitivy odhaduje na 269 milionů EUR.
In this case, the additional permanency costs of the VRS would be EUR 269 million.
Na základě srovnání ceny PPD u OTE s cenou PPD založenou na platech v soukromém sektoru, které jsou zhruba o jednu třetinu nižší než platy u OTE, řecká vláda oceňuje dodatečnou cena „mzdové“ zátěže OTE na 193 milionů EUR, a to na základě srovnání výše nákladů OTE s dvojnásobkem ze zákona minimální nabídky kompenzace příjmů propouštěným zaměstnancům.
Next, comparing the cost of OTE’s VRS with the costs of a VRS based on private-sector salaries, which are roughly one third lower than salaries paid by OTE, the Greek authorities estimate the additional salary burden on OTE at EUR 193 million, based on a comparison between OTE’s costs and twice the minimum legal redundancy compensation payments.
S poukazem na dodatečné náklady z titulu definitivy a vyšších platů společně pak celková dodatečná zátěž OTE činí 462 milionů EUR, což je částka, která převyšuje hodnotu příspěvku státu, jak je stanovena ke dni jeho oznámení (zhruba 315 milionů EUR).
Taking the alleged additional costs due to both permanency and higher salaries together, the total extra burden imposed on OTE amounts to EUR 462 million, which exceeds the State’s contribution as estimated at the time of the notification (around EUR 315 million).
Dne 20. prosince 2005 řecká vláda předložila Komisi aktualizovaný výpočet provedený na základě definitivního počtu zaměstnanců, kteří podali žádost o své zařazení do programu PPD.
On 20 December 2005 the Greek authorities submitted to the Commission updated calculations based on the definitive number of employees who had applied for the VRS.
Ve věci aktualizovaného výpočtu řecká vláda požádala Komisi, aby vzala v úvahu určité dodatečné náklady, které se projevily v důsledku nevyhnutelné časové prodlevy proti předpokládanému termínu zahájení realizace PPD („náklady z prodlení“) [14].
In updating its calculations, the Greek authorities asked the Commission also to take into account certain extra costs that had arisen due to unavoidable time delays in the initially planned launch of the implementation of the VRS (deferral costs) [14].
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního šetření Komise vyjádřila výhrady vůči platnosti výše uvedených tvrzení řecké vlády, a to z níže uvedených důvodů.
In its decision to initiate the formal investigation, the Commission expressed doubts as to the validity of the abovementioned arguments of the Greek authorities, for the following reasons.