natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tento příspěvek je roven rozdílu mezi úroky skutečně dlužnými z půjčky, na něž se vztahují referenční tržní sazby pro italské lodní společnosti, a úroky dlužnými z půjčky o stejné jistině při použití 5 % sazby (rozdíl, který představuje průměrné snížení úrokové sazby přibližně o deset procentních bodů).
The contribution is equal to the difference between the interest actually owed on a loan, corresponding to the annual amortisation rate, calculated at the commercial reference interest rate for shipping in Italy and the interest payable on the same loan calculated at 5 % (an average interest rate subsidy of about 10 percentage points).
Po vypršení leasingové smlouvy může nájemce zakoupit loď, na kterou byl poskytnut příspěvek, složením 1 % nákupní ceny.
At the end of the contract, the ship for which the contribution was paid may be purchased by the leasee by paying an amount equal to 1 % of the purchase price.
Podle italských orgánů (dopis ze dne 5. června 1988 a odpověď ze dne 1. července 1998) nebyla dosud v souladu se zákonem č. 11/1988 podepsána žádná smlouva o finančním leasingu.
According to the Italian authorities, (letter of 5.6.1988 and reply of 1.7.1998), no lease was signed under Law No 11/1988.
Podle informací, které má k dispozici Komise, byly po vstupu původního režimu podpor v platnost poskytnuty zálohové platby v celkové výši 12697450000 ITL (cca 6,5 milionu EUR).
According to information in the possession of the Commission, loans amounting to the sum of ITL 12697450000 (approximately EUR 6,5 million) have been granted since the entry into force of the original aid scheme.
O posledním financování se mělo rozhodnout v prosinci roku 1991.
The last financing decision was taken in December 1991.
Ve svém posledním dopise ze dne 8. března 2007 italské orgány tvrdí, že dotace poskytnuté na základě zákona z roku 1998 se týkaly nákupu lodí o výtlaku mezi 24 a 138 tun brt.
In their latest letter of 8.3.2007, the Italian authorities claimed that financing granted on the basis of the 1988 law concerned the acquisition of ships of gross tonnage between 24 and 138 tonnes.
Taková plavidla by pak byla určena především k pobřežní námořní dopravě, a to na trhu, který v té době nebyl vystaven hospodářské soutěži.
These ships were said to be mainly for the purpose of costal maritime transport within a market that had not yet been opened up for competition at the time.
Pochybnosti ve věci původního režimu podpor, který je předmětem řízení C 23/96
Doubts raised over the original aid scheme subject to procedure C 23/96
Při zahájení řízení dne 24. června 1996 vyjádřila Komise na základě informací, které měla k dispozici, vážné pochybnosti o slučitelnosti podpory se společným trhem. Uvedla tyto důvody:
In the document initiating the procedure on 24 June 1996, the Commission expressed serious doubts over the compatibility of the aid with the common market on the basis of information available to it for the following reasons:
režim podpor obsahoval diskriminační ustanovení týkající se státní příslušnosti, neboť v podmínkách pro poskytnutí podpor bylo stanoveno, že příjemce podpory je povinen vybrat lodní personál na Sardinii,
the aid scheme contained provisions which involved discrimination on the grounds of nationality in that ship operators were obliged, inter alia, as an effective condition of aid, to employ Sardinian seafarers on board their vessels,
režim odporoval zásadě práva na usazování, neboť na podporu se mimo jiné vztahovala podmínka, že sídlo příjemce musí být na Sardínii,
the scheme conflicted with the principle of freedom of establishment inasmuch as the aid was conditional, inter alia, on operators having their head office in Sardinia,
režim podporoval takové způsoby investic do plavidel, které mohly znamenat porušení pravidel Společenství.
the scheme involved aid to encourage investment in ships in a way which is liable to infringe Community law.
Režim pozměněný zákonem č. 9 ze dne 15. února 1996
The scheme amended by Law No 9 of 15 February 1996
Aby byl zákon č. 20/1951 slučitelný s právními předpisy Společenství a s právními předpisy platnými v dané oblasti, orgány správní oblasti Sardinie pozměnily režim ustanoveními zákona č. 9 ze dne 15. února 1996 (dále jen „zákon č. 9/1996“). Původní režim podpor byl změněn takto:
To make Law No 20/1951 compatible with Community law and the relevant Directives, the regional authorities amended the original aid scheme by means of Regional Law No 9 of 15 February 1996 (hereinafter Law No 9/1996) as follows:
prvky diskriminační povahy týkající se státní příslušnosti byly odstraněny;
the provisions which involved discrimination on the grounds of nationality were removed;
byla stanovena nová podmínka, na jejímž základě budou mít přednost moderní a technologicky vyspělá plavidla;
a new condition was introduced whereby a preference for innovative, high technology vessels was agreed;
byly provedeny technické změny: doba trvání zálohových plateb / finančních leasingů nemohla překročit 12 let. Zálohové platby / finanční leasingy mohly dosáhnout nejvýše 70 % odhadovaných nákladů, a to maximálně 40 miliard ITL na loď (cca 20 milionů EUR).
technical changes were introduced: the loan/lease duration could not exceed 12 years and had to be for 70 % less than the envisaged cost, with a ceiling of ITL 40 billion (approximately EUR 20 million) per ship.
Podpora byla poskytována formou příspěvků na úroky ve výši rozdílu mezi úrokovými splátkami vypočítanými na základě referenční úrokové sazby pro zálohové platby v italském odvětví lodní dopravy a splátkami vypočítanými při úrokové sazbě 36 % téže referenční sazby;
The aid was granted in the form of a contribution on the interest equal to the difference between the repayment instalment calculated at the reference rate for loans to the shipping sector in Italy and the instalment calculated at a rate equal to 36 % of the same reference rate.
byl zaveden systém, který zabrání opětovnému udělení podpory (celostátními a regionálními orgány) na tutéž zálohovou platbu nebo finanční leasing.
a system was introduced to check that the aid was not granted twice (by the national authorities and by the regional authorities) for the same loans/leases.
Pochybnosti vyjádřené v rámci řízení C 71/97
Doubts expressed during proceeding C 71/97
Ve svém rozhodnutí ze dne 14. listopadu 1997 Komise vzala v úvahu, že oznámený režim podpory již neobsahoval podmínky v rozporu s právem usazování, přesto však vyjádřila vážné pochybnosti o slučitelnosti provedených změn se společným trhem. Komise uvedla tyto důvody:
In its Decision of 14 November 1997 the Commission, while noting that the notified aid scheme no longer contained discriminatory provisions based on breach of the right to establishment, expressed serious doubts over the compatibility of the amendments with the common market for the following reasons:
nebezpečí vzniku rozporu s tehdy platnými předpisy Společenství v oblasti stavby lodí [5],rozpor režimu s tehdy platnými pokyny ke státním podporám pro námořní dopravu [6],existence protiprávních provozních podpor poskytovaných formou výhodných finančních leasingů na nákup lodí.
risk of conflict with Community legislation on shipbuilding in force at that time [5],conflict between the aid scheme and the guidelines on State aid to maritime transport current at that time [6],existence of unlawful operating aid, granted in the form of leases on favourable terms for the acquisition of ships.
Rozhodnutí Komise č. 98/95/ES
Commission Decision of 98/95/EC
V rozhodnutí č. 98/95/ES se Komise nevyjádřila ke změnám vykonaným v původním režimu podpor, původní režim však označila za státní podporu, a to z těchto důvodů: „a) cílové podniky jsou zproštěny finanční zátěže, kterou by za běžných podmínek nesly (tržní úroková sazba a ostatní dodatečné výdaje spojené s půjčkou a finančním leasingem); b) tyto výdaje jsou hrazeny ze státních prostředků (především orgány správní oblasti Sardinie); c) podpora je selektivní (týká se výlučně lodních společností); d) podpora ovlivňuje obchod mezi členskými státy.“
In Decision 98/95/EC, the Commission, without reference to the amendments added subsequently, found the original aid scheme constituted State aid for the purposes of Article 92(1) of the EC Treaty, inasmuch as: ‘(a) the beneficiary companies are relieved of a financial burden which they would normally bear (normal commercial interest rates and other charges on loans/leases); (b) the burden is borne by State resources (the Sardinian authorities); (c) the aid is selective (being reserved to the shipping sector); and (d) the aid affects trade between Member States.’
Pokud jde o bod d), v rozhodnutí o zahájení řízení bylo zdůrazněno, že „přes 90 % zboží z členských států bylo dopraveno na Sardinii po moři a stejným způsobem bylo dopraveno více než 90 % sardského zboží určeného členským státům.
With regard to letter (d), the Decision initiating the proceedings states that ‘more than 90 % of the goods from Member States are transported towards Sardinia by sea and more than 90 % of goods from Sardinia are transported towards Member States by the same route.
Dále bylo zdůrazněno, že 65 % turistické dopravy (přeprava osob a vozidel) mezi členskými státy a Sardinií je obstaráváno lodními společnostmi.“ Komise dále podotýká, že italské orgány tyto údaje ani označení režimu za státní podporu ve smyslu čl. 92 odst. 1 ve svých připomínkách nezpochybnily.
It was also noted that 65 % of tourist traffic (passengers and vehicles) between Member States and Sardinia are managed by shipping companies.’ The Commission also noted that the observations made by the Italian authorities did not contest these data, or the categorisation of the aid scheme as State aid within the meaning of Article 92(1).
S ohledem na výše uvedené Komise dospěla k závěru, že:
In light of the above, the Commission concluded that:
finanční podpora poskytnutá v souladu se zákonem č. 11/1988 představuje státní podporu ve smyslu čl. 92 odst. 1 Smlouvy o ES (nyní čl. 87 odst. 1);
the financial aid granted under Law No 11/1988 constituted State aid under Article 92(1) of the Treaty (now Article 87(1)),
podpora byla poskytnuta v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 88 odst. 3);
the aid was granted in breach of Article 93(3) of the EC Treaty (Article 88(3)), and
na tento případ se nevztahuje žádná z výjimek stanovených v článku 92.
in the case in point, none of the derogations provided for in Article 92 could be applied.
Komise proto nařídila, aby Itálie požádala příjemce o navrácení podpory protiprávně poskytnuté v rámci režimu podpor z roku 1988 (článek 2).
The Commission therefore ordered that Italy should recover the unlawful aid granted on the basis of the 1988 aid scheme (Article 2).
Rozsudek ze dne 19. října 2000 a jeho právní důsledky
The judgment of 19 October 2000 and its legal consequences
Soudní dvůr Evropských společenství rozsudkem ze dne 19. října 2000 ve spojených věcech C-15/98 a C-105/99, Italská republika a Sardegna Lines – Servizi Marittimi della Sardegna S.p.A. v. Komise Evropských společenství [7], zrušil rozhodnutí č. 98/95/CE s tím, že neexistuje dostatek důvodů k domněnce, že došlo k narušení obchodu mezi členskými státy.
In its judgment of 19 October 2000 (Joined Cases C-15/98 and C-105/99 Italy and Sardegna Lines v Commission) [7] the Court of Justice of the European Communities annulled Decision 98/95/EC on the ground that it lacked an adequate statement of reasons with regard to the effect on Community trade.
Soudní dvůr konstatoval, že Komise pouze prohlásila, že podpora je selektivní a týká se výhradně lodní dopravy na Sardinii, že přeprava zboží mezi pevninou a Sardinií se z více než 90 % uskutečňuje po moři a že turistická doprava (převoz osob a vozidel) je z 65 % obstarávána lodními společnostmi, ale neposkytla žádné podklady týkající se hospodářské soutěže mezi lodními společnosti na Sardinii a společnostmi z jiných členských států.
The Court found that the Commission, in limiting itself to stating that the aid was selective and reserved to the shipping sector in Sardinia, that more than 90 % of goods transport between the mainland and Sardinia took place by sea and that 65 % of tourist transport (passengers with cars) was carried out by shipping companies, failed to provide any information on the competition between the Sardinian shipping companies and companies established in other Member States.
Soudní dvůr se domnívá, že Komise nevzala v úvahu skutečnost, že až do dne 1. ledna 1999 byla kabotáž na ostrovy ve Středozemním moři vyloučena z liberalizace služeb lodní dopravy v členských státech.
According to the Court, the Commission failed to take into account, in that respect, the fact that, until 1 January 1999, island cabotage in the Mediterranean was excluded from the liberalisation of maritime transport service within Member States.
Podle Soudního dvora Komise sice konstatovala, že režim podpor určený sardským lodním společnostem porušuje základní princip svobody usazování a zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti, přesto však tyto skutečnosti nepoužila, aby dokázala, že došlo k narušení ochodu mezi členskými státy.
The Court also noted that the Commission, despite pointing out that the aid scheme to the Sardinian shipping companies was in breach of the fundamental principles of freedom of establishment and the prohibition of discrimination on grounds of nationality, failed to use this breach as grounds for demonstrating the distortion of trade between Member States.
Rozsudkem ze dne 19. října 2000 bylo rozhodnuto o novém otevření formálního přezkumného řízení, které bylo poprvé zahájeno na základě rozhodnutí ze dne 24. června 1996.
In consequence of the judgment of 19 October 2000 the formal investigation procedure initiated by the decision of 24 June 1996 has been reopened.
Nyní musí Komise přijmout nové konečné rozhodnutí.
The Commission must therefore adopt a new final decision.
Nové rozhodnutí nahradí rozhodnutí č. 98/95/ES zrušené rozsudkem Soudního dvora. Dále se Komise musí vyjádřit ke změně režimu podpor uskutečněné zákonem č. 9/1996, která je předmětem formálního přezkumného řízení zahájeného dne 14. listopadu 1997.
In addition to adopting a new Decision following the Court’s annulment of Decision 98/95/EC, the Commission must also decide as to the amendment to be made to the scheme introduced by Law No 9/1996, in respect of which the investigation procedure of 14 November 1997 was initiated.
V minulosti Komise rozhodla, že se každým režimem bude zabývat zvlášť, v současném rozhodnutí však musí přistoupit ke společnému přezkoumání režimů, aby mohla posoudit jejich celkový dopad.
Although at the time it had decided to examine both schemes separately, the Commission must now examine these schemes jointly in the present Decision in order to determine their overall implications.
Připomínky k původnímu režimu podpor předložené v rámci řízení C 23/96
Observations on the original aid scheme submitted in the context of procedure C 23/96
V rámci řízení C 23/96 informovaly italské orgány Komisi dopisem ze dne 31. října 1996 o změnách, které uskutečnily v původním režimu podpor, aby jej, dle vlastního mínění, uvedly do souladu s právními předpisy Společenství.
In procedure C 23/96, the Italian authorities informed the Commission in a letter of 31 October 1996 of changes that they had made to the original aid scheme to make it, in their opinion, compatible with Community law.
Hlavní změnou bylo přijetí regionálního zákona č. 9/1996, kterým se rušila ustanovení, jež vedla k diskriminaci na základě státní příslušnosti, a ustanovení, jež porušovala zásady svobody usazování.
The main amendment was the adoption of Regional Law No 9/1996 that removed discriminatory provisions based on nationality and also provisions that were in breach of freedom of establishment.
Dále italské orgány Komisi sdělily, že zavedly kontrolní mechanismus, který zabrání dvojímu poskytnutí podpory (celostátními a regionálními orgány).
The authorities also notified the Commission that they had introduced a direct control mechanism to rule out the possibility of aid being granted twice (by the national authorities and by the regional authorities).
Dopisy ze dne 11. října 1996 a ze dne 22. ledna 1997 orgány správní oblasti Sardinie zdůvodňovaly nezbytnost opatření přijatých na základě změn vyplývajících ze zákona č. 9/1996 také obtížnou hospodářskou situací na Sardinii, která je regionem zařazeným v „cíli I“.
In its letters of 11 October 1996 and 22 January 1997, the regional authorities justified the need for measures arising out of amendments to Law No 9/1996, inter alia, by the difficult economic conditions in Sardinia, which is an ‘Objective I’ region.
Připomínky k pozměněnému režimu podpor předložené v rámci řízení C 71/97
Observations on the modified aid scheme submitted in the context of procedure C 71/97
Co se týče připomínek předložených v rámci řízení C 71/97, italské orgány poukazovaly především na skutečnost, že nemohly znát právní předpis Společenství, na který se odvolává Komise ve svém rozhodnutí o zahájení přezkumného řízení. Nařízení Rady (ES) č. 3094/95 [8] ve znění nařízení Rady (ES) č. 1904/96, stejně jako pokyny Společenství ve věci státních podpor pro námořní dopravu z roku 1997, bylo totiž zveřejněno až po přijetí zákona č. 9/1996.
As to the observations submitted in the context of procedure C 71/97, the Italian authorities pointed out, first, that they had no way of knowing the Community law referred to by the Commission in its decision to initiate the investigation procedure, arguing that Council Regulation (EC) No 3094/95 [8], amended by Council Regulation No 1904/96, and the Community Guidelines on State aid to Maritime Transport of 1997 had been published after the adoption of Law No 9/1996.
Dále Itálie zdůraznila, že opatření vycházející ze zákona č. 9/1996 nebyla ještě provedena a nebyl přijat žádný finanční závazek vůči třetí straně.
Secondly, Italy emphasised that the measures envisaged by Law No 9/1996 had not been implemented and that no financial commitments had been assumed with third parties.
Itálie dále tvrdí, že uvedená opatření mají vyvážit neexistenci úspor z rozsahu v odvětví nákladní a osobní námořní dopravy v ostrovních oblastech, jako je Sardinie.
Italy also claimed that the specified measures were necessary to allow for the absence of economies of scale in the goods and passenger maritime transport sector in an island region such as Sardinia.
Na závěr italské orgány prohlásily, že jsou ochotny změnit znění zákona a dodržovat veškeré platné právní předpisy Společenství.
In their conclusion, the Italian authorities declared themselves willing to amend the legislation and to respect all Community laws in force.
Posouzení původního režimu podpory, který se vztahoval na období 1988–1996
Assessment of the original scheme applicable during the period 1988-96
Existence další protiprávní státní podpory
Existence of an unlawful new State aid
Komise soudí, že italské orgány porušily oznamovací povinnost stanovenou v čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES (dříve čl. 93 odst. 3), neboť neoznámily dotčený režim podpor ve prospěch sardských podniků, které stavějí, nakupují, přestavují, jinak upravují nebo opravují plavidla.
The Commission considers that, by failing to notify the aid scheme in question in favour of companies registered in Sardinia intending to build, acquire, convert, modify or repair ships, the Italian authorities failed to fulfil their obligations under Article 88(3) of the Treaty (formerly Article 93(3)).
Přestože byl tedy režim zaveden před vstupem Smlouvy v platnost, zákon č. 11/1988 podstatně pozměnil režim podpor zavedený na základě zákonů č. 20/1951 a č. 15/1954.
Even though the scheme had been set up before the entry into force of the Treaty, Law No 11/1988 substantially amended the aid scheme introduced by Laws No 20/1951 and No 15/1954.
Změny z roku 1988 proto měly být oznámeny Komisi a představují tedy další neoznámené podpory.
The amendments introduced in 1988 should have therefore been notified to the Commission and therefore constitute new non-notified aids.
Italské orgány neměly ve svých připomínkách zaslaných po zahájení vyšetřovacího řízení dne 24. června 1996 žádné námitky proti takovému označení, které je proto potvrzeno tímto rozhodnutím.
Since this characterisation was not contested by the Italian authorities in their comments following the initiation of the procedure on 24 June 1996 it is therefore confirmed in this Decision.
Komise má za to, že přezkoumávané opatření představuje státní podporu podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
The Commission finds that the measure in question constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Sardské podniky totiž využívají zvýhodněných úrokových sazeb oproti běžným tržním sazbám a také jejich náklady vztahující se na zálohové platby a finanční lesingy jsou nižší. Tyto podniky jsou zproštěny finanční zátěže, kterou by nesly za běžných podmínek.
The Sardinian companies effectively benefited from interest rates more favourable than market rates and a reduction in costs relating to the loans and leases; they were therefore relieved of a financial burden that they would normally have had to bear.
Komise tvrdí, že tyto náklady byly hrazeny ze státních prostředků a podpora má selektivní charakter, neboť je určena pouze lodním společnostem na Sardinii.
The financial burden was borne by public resources and the aid was selective because it was reserved to companies operating within the shipping sector and established in Sardinia.
Komise také podotýká, že opatření ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
The Commission also observes that the measure affected trade between the Member States.
Režim, který zřídily italské orgány, se totiž týká sardských lodních společností všeobecně, tedy těch, které provádějí kabotáž, i těch, které provozují mezinárodní dopravu.
The scheme implemented by the Italian authorities concerns Sardinian shipping companies in general, whether involved in cabotage activities or international transport.
Je-li pravda, že nařízení č. 3577/92 [9], kterým byla provedena liberalizace trhu kabotážní dopravy v rámci Společenství, vyloučilo z liberalizace kabotáž s ostrovy ve Středozemí, a to až do 1. ledna 1999, je také pravda, že se na základě uvedeného nařízení nevyloučila z jeho působnosti ani změna obchodní výměny na trhu námořní dopravy mezi některými členskými státy, především mezi pevninskou částí Francie, Španělska a Itálie.
While it is true that regulation No 3577/92 [9], which liberalised the maritime cabotage service market within the Community, excluded the liberalisation of cabotage with Mediterranean islands until 1 January 1999, it is also true that this Regulation did not exclude from its scope changes in trade in the maritime service market between different Member States, in particular between France, Spain and mainland Italy.
K tomu je třeba podotknout, že příslušná podpora se netýkala výlučně kabotáže, tj. námořní dopravy ve výsostných vodách Itálie, která byla liberalizována počínaje 1. lednem 1999, ale týkala se také sardských lodních společností, které provozovaly mezinárodní námořní dopravu, jejíž trh byl liberalizován již od roku 1986 [10], a které tedy mohly působit v režimu volné hospodářské soutěže s provozovateli z ostatních členských zemí.
It should be noted in this regard that the aid in question was not limited to cabotage, i.e. to maritime services carried out within Italian territorial waters, liberalised from 1.1.1999, but also concerned Sardinian shipping companies that carried out international maritime transport services, which had already been liberalised in 1986 [10], so that such companies could therefore operate in competition with other Community operators.
Z údajů, které má k dispozici Komise [11], totiž vyplývá, že mezi lety 1992–1997 se námořní doprava uskutečňovala mimo jiné na nákladních a výletních lodích, které vyplouvaly a připlouvaly do přístavů na Sardinii, a které pocházely z přístavů Společenství či třetích zemí nebo do těchto přístavů směřovaly.
Information in the possession of the Commission [11] shows that between 1992 and 1997, maritime traffic existed in the form of merchant shipping (and cruise shipping) leaving and entering Sardinian ports, to and from other EU and non-EU destinations.