natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Křivka je založena na očekávaném vývoji úrokových sazeb různých účastníků na trhu.
The curve is based on the expectations of the development of interest rates by various market participants.
Referenční sazby úroku použitého u výpočtů odborného prohlášení jsou založeny na informacích dostupných z trhu předstihu, a popisují tak tržní pojetí o tom, jaká bude budoucí sazba úroku.
The reference rates of interest used in the calculations of the Expert statement are based on information available from the forward market, and thus describe the market’s understanding of what the future rate of interest will be.
Na základě toho je zřejmé z odborného prohlášení, že od konce přechodného období do konce doby půjčky musí podnik Tieliikelaitos zaplatit přibližně o 2 miliony EUR více než za financování při tržní sazbě úroků, jak byly předpovězeny tržními analytiky k 8. květnu 2006.
Based on this, it is evident from the Expert statement that from the end of the transitional period until the end of the term of the loan, Tieliikelaitos must pay about EUR 2,0 million more than for financing at the market rate of interest, as they were forecast by market analysts as of 8 May 2006.
Finsko tak dospělo k názoru, že tato částka ve výši 2 milionů EUR by v každém případě měla být odečtena z 3,2 milionu EUR oceněných stěžovateli s výsledkem, že nejvyšší výhoda podniku Tieliikelaitos ze státní půjčky je 1,2 milionu EUR.
Thus, Finland concludes that, in any event, this amount of EUR 2 million should be deducted from the EUR 3,2 million evaluated by the complainants, with the result that Tieliikelaitos’ maximum possible advantage from the State loan is EUR 1,2 million.
Finské orgány nejdříve vysvětlují, že jednou z hlavních zásad rozdělení silničních služeb na silniční správu a podnik Tieliikelaitos bylo, že aktiva podléhající silničním právním předpisům, tj. hlavně samotné silnice, si musí ponechat silniční správa, zatímco aktiva dříve využívaná pro „výrobní část“ silničních služeb (předchůdce podniku Tieliikelaitos) při silniční údržbě si musel pro účely silniční údržby ponechat podnik Tieliikelaitos.
To start with, the Finnish authorities explain that one of the main principles underlying the split-up of the Road Services into the Road Administration and Tieliikelaitos was that assets covered by road legislation, i.e. mainly the roads themselves, had to be kept by the Road Administration, whereas assets formerly used by the ‘production part’ of the Road Service (Tieliikelaitos’ predecessor) in the course of road maintenance had to be kept for road maintenance purposes by Tieliikelaitos.
Pokud jde o ocenění pozemků a štěrkovišť, které má k dispozici podnik Tieliikelaitos, finské orgány se domnívají, že ocenění pozemků a štěrkovišť bylo provedeno v souladu se zásadami popsanými ve sdělení Komise o prvcích státní podpory při prodejích pozemků a staveb orgány veřejné moci.
As to the valuation of land and gravel sites at the disposal of Tieliikelaitos, Finnish authorities believe that the appraisal of land sites and gravel sites was carried out in accordance with the principles described in the Commission’s communication on State aid elements in sales of land and buildings by public authorities.
Finsko tvrdí, že ocenění společnosti Catella, které bylo použito jako základ stanovení hodnoty pozemků a štěrkovišť, lze považovat za výsledek odhadu nezaujatého odhadce.
Finland asserts that Catella’s valuation which was taken as the basis for establishing the value of the gravel and land sites can be considered to be the result of estimate by an impartial valuator.
Úprava odhadu společnosti (oprava směrem dolů ze 128 milionů FIM na 113 milionů FIM) byla provedena, protože finské ministerstvo dopravy a komunikace mělo za to, že cena betonového štěrku poklesne, až podnik Tieliikelaitos vstoupí na příslušný trh jako prodejce, že hodnota přidaná v procesu těžby je nižší na základě státního geodetického průzkumu území Finska a že náklady následné úpravy budou vyšší na základě nových požadavků týkajících se následné úpravy oblastí zdrojů půdy.
The adjustment of Catella’s estimate (downwards revision from FIM 128 million to FIM 113 million) was made because the Finnish Ministry of Transport and Communication considered that the price of concrete gravel would decrease when Tieliikelaitos would enter on the respective market as a seller, that value added in the extraction process was lower on the basis of the National Land Survey of Finland and that after-treatment costs would be higher based on new requirements concerning the after-treatment of land resource areas.
Z hlediska opravy hodnoty pozemků směrem dolů provedené ve finančních výkazech podniku Tieliikelaitos v průběhu přechodného období a přijaté auditory podniku Tieliikelaitos (Ernst and Young) finské orgány odhadují, že pozemky a štěrkoviště byly zaneseny do rozvahy podniku Tieliikelaitos v nadhodnocené hodnotě ve srovnání s auditovanými účetními hodnotami.
In view of the downwards revision of the value of the land assets done in Tieliikelaitos financial reports during the transitional period and accepted by Tieliikelaitos auditors (Ernst and Young) the Finnish authorities estimate, that land and gravel sites were still entered into Tieliikelaitos’ balance sheet at an excessive value compared with the audited book values.
Tento závěr byl potvrzen společností Icecapital, která provedla celkové ocenění opatření ve prospěch podniku Tieliikelaitos.
This conclusion was confirmed by IceCapital which carried out the overall evaluation of the arrangements for the benefit of Tieliikelaitos.
Podnik Tieliikelaitos proto nebyl hospodářsky zvýhodněn, ale spíše mu vznikla hospodářská nevýhoda ve výši 4,3 milionu EUR.
Therefore, Tieliikelaitos did not gain an economic advantage, but rather incurred an economic disadvantage of EUR 4,3 million.
Finsko poznamenává, že auditoři jsou odborníci na oceňování základů očekávaného příjmu, a proto měli nezbytnou kvalifikaci pro ověření platnosti odpočtů za neprodejnost, které společnost provedla.
Finland notes that the auditors are experts in the evaluation of the bases of expected income and therefore had necessary qualification to verify the validity of the non-marketability deductions made by the company.
Pokud jde o vyjádření stěžovatelů, že do knih podniku Tieliikelaitos neměly být zaváděny žádné pozemky a že podnik Tieliikelaitos měl externě nakoupit veškeré zdroje půdy, které potřeboval, za tržní ceny (srovnej bod 4.2), Finsko poznamenává, že v průběhu přechodného období podnik Tieliikelaitos nakoupil významná množství zdrojů půdy od vnějších stran za tržní ceny: 47 % v roce 2001, 39 % v roce 2002, 41 % v roce 2003 a 34 % v roce 2004.
With respect to the complainants’ preference for no land being entered in Tieliikelaitos’ books and for Tieliikelaitos buying all land resources it needed externally at market prices (Cf. Section 4.2), Finland notes that during the transitional period Tieliikelaitos bought significant amounts of land resources from external parties at market prices: 47 % in 2001, 39 % in 2002, 41 % in 2003 and 34 % in 2004.
Finské orgány připomínají, že postup úpravy ročních výdajů, který existoval v průběhu přechodného období (srovnej bod 2.4.3), zajišťoval, aby rozdíly v maržích mezi vyjednanými smlouvami a smlouvami nabízenými v nabídkovém řízení byly z velké části vyrovnány.
First, the Finnish authorities recall that the annual expenditure rectifying procedure, which existed during the transitional period (cf. Section 2.4.3), ensured that differences in margins between negotiated contracts and contracts put out to tender were levelled out to a large extent.
Celková úprava výdajů v průběhu přechodného období činila 16,8 milionu EUR.
Expenditure adjustments during the transitional period totalled EUR 16,8 million.
Pokud jde o zbývající rozdíly v maržích, není podle Finska vhodné porovnávat marže vyjednaných smluv podniku Tieliikelaitos s průměrnou marží, kterou podnik Tieliikelaitos dostal u smluv z nabídkového řízení v průběhu celého přechodného období, jak to provedli stěžovatelé.
As to the remaining differences in margins, according to Finland, it is not appropriate to compare the margin of Tieliikelaitos’ negotiated contracts with the average margin Tieliikelaitos received on tendered contracts during the whole transitional period as it was done by the complainants.
Podle stanoviska finských orgánů rozdíly v maržích by se měly počítat pro smlouvy, které jsou vzájemně porovnatelné.
In the Finnish authorities’ view, one should calculate differences in margins for contracts which are mutually comparable.
V tomto ohledu byly roky 2001 a 2002 zvláštní v tom, že mnoho smluv z nabídkového řízení v tomto období představovalo nový druh plánovacích a prováděcích smluv (smlouvy ST).
In this respect, the specificity of years 2001 and 2002 was that many of the tendered contracts during these years were new kind of plan-and-implement contracts (ST contracts).
Podnik Tieliikelaitos nebyl zpočátku připraven na významně vyšší úroveň rizika ve srovnání s tradičními smlouvami.
Initially Tieliikelaitos was not prepared for the significantly higher level of risk compared with traditional contracts.
Z toho důvodu se ukázalo, že úroveň marže plánovacích a prováděcích smluv byla mnohem nižší než očekávaná marže.
For this reason the margin level of plan-and-implement contracts turned out to be much lower than the expected margin.
Vyjednané smlouvy naopak nezahrnovaly plánovací a prováděcí smlouvy.
Negotiated contracts, in turn, did not include plan and implement contracts.
Proto je vhodné vyloučit plánovací a prováděcí smlouvy z výpočtu.
Therefore it is appropriate to exclude plan-and-implement contracts from the calculation.
Zvláštnost let 2003 a 2004 zase spočívala v tom, že vyjednané smlouvy obdržené od silniční správy v roce 2003 a 2004 byly výhradně smlouvy na silniční údržbu a projekty.
The specificity of years 2003 and 2004, in turn, was that the negotiated contracts received from the Road Administration in 2003 and 2004 were exclusively road maintenance and design contracts.
Proto úroveň marže musí být porovnána s úrovní marže podobných smluv z nabídkového řízení.
Therefore, the margin level has to be compared with the margin level of similar tendered contracts.
Kromě toho finské orgány zdůrazňují, že část smluv provedených jako vyjednané smlouvy mohla být provedena – i bez přechodných ustanovení obsažených v odstavci 9 zákona týkajícího se podniku Tieliikelaitos – jiným způsobem prostřednictvím přímého jednání v souladu s platnými právními předpisy o nabídkovém řízení.
Besides, the Finnish authorities point out that part of the contracts implemented as negotiated contracts could have been — even without the transitional provision contained in section 9 of the Act governing Tieliikelaitos — implemented in another way using direct negotiation in accordance with the procurement legislation in force.
V souladu s odborným prohlášením získal podnik Tieliikelaitos výhodu maximálně 8,5 milionu EUR z vyjednaných smluv, když rozdíl v maržích mezi srovnatelnými vyjednanými smlouvami a smlouvami z nabídkového řízení je vypočten takto:
In accordance with the Expert statement, Tieliikelaitos has gained an advantage of at most EUR 8,5 million from the negotiated contracts, when the difference in margins between comparable negotiated and tendered contracts is calculated:
Vyjednané smlouvy
Negotiated contracts
mil. EUR
MEUR
marže
margin
Srovnatelné smlouvy z nabídkového řízení
Comparable tendered contracts
Rozdíl v maržích [24]
Difference in margins [24]
I kdyby podnik Tieliikelaitos obdržel hospodářskou výhodu ve výši 8,5 milionu EUR, tato výhoda byla odůvodněná náhrada za povinnost provádět veřejné služby a výdaje způsobené strukturálními nevýhodami (srovnej bod 2.3).
Even if Tieliikelaitos received an economic advantage of EUR 8,5 million, this advantage was justified compensation for the obligation to perform public services, and expenses caused by structural disadvantages (Cf. Section 2.3).
V průběhu přechodného období musely být vzaty v úvahu další výdaje vyplývající zejména z nadměrných osobních nákladů při stanovení cen vyjednaných smluv do rozsahu, do kterého nebyly zohledněny u jiných opatření změn v oblasti zaměstnanců.
During the transitional period, the additional expenses resulting in particular from the excessive personnel costs had to be considered in the pricing of negotiated contracts to the extent that they had not been taken into account via other staff adjustment measures.
Ačkoli velká část nadbytečných zaměstnanců byla zapojena do projektů zvláštních služeb, přesto bylo v podniku Tieliikelaitos v průměru o 100 zaměstnanců více, než by byl optimální počet v průběhu přechodného období.
Although a big part of excess staff was engaged in special service projects, there were still on average 100 employees more in Tieliikelaitos than would have been the optimum number during the transitional period.
Finské orgány odmítají tvrzení, že podpora, kterou obdržel podnik Tieliikelaitos, umožnila státnímu podniku přijmout nižší úroveň marže u plánovacích a prováděcích smluv.
The Finnish authorities reject allegations that the aid received by Tieliikelaitos has allowed the State Enterprise to accept a lower margin level on plan-and-implement contracts.
Jak bylo vysvětleno výše, úroveň marže plánovacích a prováděcích smluv byla nízká, protože podnik Tieliikelaitos nebyl připraven na úroveň s nimi spojeného rizika.
As explained above, the margin level of plan and implement contracts was low because Tieliikelaitos was unprepared for the level of risk they involve.
Pokud jde o tvrzení stěžovatelů, že výdaje způsobené nadbytečnými zaměstnanci byly považovány za náklady, které uměle snížily marži podniku Tieliikelaitos u vyjednaných smluv, finské orgány poznamenávají, že nadbyteční zaměstnanci nebyli zahrnuti do výpočtu úrovně marže vyjednaných smluv.
As to the complainants’ claim that expenses caused by additional personnel were considered to be a cost that artificially reduced the margin of Tieliikelaitos in the negotiated contracts, the Finnish authorities note that excess personnel were not included in the calculation of the margin level of negotiated contracts.
Nadbyteční zaměstnanci byli přiděleni na služební projekty.
Excess personnel were placed into service projects.
Na závěr Finsko odmítá tvrzení, že poměrně špatný finanční výkon podniku Tieliikelaitos ukazuje na neúčinnost jeho operací a využívání nekonkurenční politiky stanovení cen na liberalizovaných trzích.
Finally, Finland rejects the allegation that the comparatively poor financial performance of Tieliikelaitos points to inefficiencies on the part of Tieliikelaitos operations and the use of uncompetitive pricing policy in liberalised markets.
Z pohledu Finska lze špatné výsledky zdůvodnit dodatečnými náklady v důsledku změn provedených v oblasti zaměstnanců podniku Tieliikelaitos a skutečností, že zvláštní opatření učiněná pro zaměstnance nemohla pokrýt všechny náklady spojené s nadbytečnými zaměstnanci.
In Finland’s view, the poor result can be accounted for by the additional costs due to the adjustment of Tieliikelaitos’ personnel, and the fact that the special arrangements made for personnel could not cover all the costs of additional personnel.
Podle finských orgánů je zatím levnější, aby silniční správa i nadále uplatňovala vyjednané smlouvy.
According to the Finnish authorities, for the time being it is cheaper for the Road Administration to continue with negotiated contracts.
První pokus o vypsání nabídkového řízení na část služeb trajektové přepravy byl neúspěšný z následujících důvodů.
The first attempt to tender out part of ferry services was unsuccessful for the following reasons.
Za prvé ceny nabízené účastníky nabídkového řízení byly o 17–25 % vyšší než ceny platných smluv vyjednaných mezi silniční správou a podnikem Tieliikelaitos, o kterých strany vedly zvláštní jednání týkající se ročních cen.
Firstly, the prices offered by the bidders were 17-25 % higher than the prices of the negotiated contracts in force between the Road Administration and Tieliikelaitos, about which the parties have held separate annual price negotiations.
Silniční správa by proto musela za příslušné služby zaplatit více, kdyby přijala výsledky nabídkového řízení.
Therefore, having accepted the results of the tender, the Road Administration would have had to pay more for the respective services.
Za druhé tržní pozice podniku Tieliikelaitos by byla posílena (protože ceny, které předložil podnik Tieliikelaitos, byly nejnižšími nabídnutými cenami, i když byly stále vyšší než ceny ve vyjednaných smlouvách, silniční správa by musela přijmout podnik Tieliikelaitos jako vítězného účastníka nabídkového řízení).
Secondly, Tieliikelaitos’ market position would have been strengthened (as the prices quoted by Tieliikelaitos were the lowest prices offered, although still being higher than the prices in the negotiated contracts, the Road administration would have to accept Tieliikelaitos as the winning bidder).
Finské orgány proto odmítají tvrzení, že by vyjednané smlouvy mezi silniční správou a podnikem Tieliikelaitos obsahovaly jakoukoli konkurenční výhodu pro podnik Tieliikelaitos.
Therefore the Finnish authorities reject the allegation that the negotiated contracts between the Road administration and Tieliikelaitos would involve any competitive advantage for Tieliikelaitos.
Naopak, mohou představovat nevýhodu, protože podmínky vyjednaných smluv přiměřeně nezohledňují potřebu modernizace vybavení (kapitálové náklady nejsou zahrnuty v celkové výši do ceny služeb trajektové přepravy).
On the contrary, they may constitute a disadvantage since the conditions of negotiated contracts do not reflect adequately the need for renewal of equipment (capital costs are not included in their entirety in the price of ferry services).
Finsko vyvíjí nový model nabídkového řízení pro budoucí kola konkurenčních nabídkových řízení a mění podmínky liberalizace spojené s kapitálovými náklady a modernizací trajektů.
Finland is developing a new procurement model for future rounds of competitive bidding, by revising the conditions of the liberalisation associated with capital costs and refurbishing of ferries.
Taková příležitost se nabízí díky snížení rizik spojených s investicemi prostřednictvím umořovacích podmínek pro vybavení trajektů připojených k dohodě.
An opportunity to do this can be obtained by reducing the risks associated with investments through redemption conditions for ferry equipment attached to the agreement.
Další možností je požadovat, aby měli všichni účastníci nabídkového řízení nová plavidla.
Another option is to require that all tenderers have new vessels.
V mezidobí byly stávající smlouvy trajektové přepravy prodlouženy do konce roku 2009.
In the meantime, the existing ferry contracts have been extended until the end of 2009.
Finské orgány tvrdí, že zvláštní opatření a zvláštní projekty nelze považovat za výhodu.
The Finnish authorities argue that the special arrangements and special projects cannot be considered to constitute an advantage.
Když podnik Tieliikelaitos započal provoz dne 1. ledna 2001, měl 4235 zaměstnanců, i když ve skutečnosti jich potřeboval významně méně.
When Tieliikelaitos started operations on 1 January 2001, it had 4235 employees, although in reality it needed significantly fewer personnel.
Je jasné, že bývalá silniční služba jako úřední instituce založená na hierarchii měla významný počet pozic a úkolů, kterých v podniku Tieliikelaitos nebylo třeba, což tak vedlo k významně nadbytečnému počtu zaměstnanců v podniku Tieliikelaitos.
It is clear that the former Road Service, as an official institution based on hierarchy, had a significant number of positions and tasks which were not needed in Tieliikelaitos, which thus led to significant overstaffing at Tieliikelaitos.
Z pohledu Finska byla skutečnost, že podnik Tieliikelaitos musel zaměstnat veškeré svoje zaměstnance a nesměl nikoho propustit, strukturální nevýhodou pro tento podnik.
In Finland’s view, the fact that Tieliikelaitos was required to employ its entire staff and was prohibited from any lay-offs has been a structural disadvantage to Tieliikelaitos.
Výdaje, které společnosti vznikly v důsledku této strukturální nevýhody, překročily jakékoli i teoretické hospodářské výhody získané podnikem Tieliikelaitos.
The expenses the company incurred due to that structural disadvantage have exceeded any, even theoretical, economic advantages gained by Tieliikelaitos.
Postupy převodu zaměstnanců, které měl podnik Tieliikelaitos k dispozici, byly dražší a pomalejší než personální politiky dostupné pro konkurenty podniku Tieliikelaitos.
The personnel transfer procedures available to Tieliikelaitos have been more expensive and slower than the personnel policies available to Tieliikelaitos’ competitors.
Podle Finska se mohl finský stát rozhodnout nepřevádět nadbytečné zaměstnance do podniku Tieliikelaitos v době, kdy byl ustaven.
According to Finland, the Finnish State could have opted not to transfer the excess employees to Tieliikelaitos at the time it was established.
Finsko také odkazuje na rozsudek Soudu prvního stupně ve věci Combus, ve kterém Soud řešil podobnou situaci převodu zaměstnanců.
Finland also refers to the Combus judgment of the Court of First Instance in which the Court dealt with a similar situation concerning transfers of personnel.
V této věci byl učiněn závěr, že jednorázová platba dánského státu úředníkům, kteří byli zaměstnáni podnikem Combus a kteří souhlasili, že se vzdají svého stavu úředníků a budou zaměstnáni na základě smlouvy s tímto podnikem, nepředstavovala státní podporu.
It was concluded in this case that a one-off payment by the Danish State to officials who were employed by Combus and who agreed to give up their status as officials and become employed on a contract basis by that undertaking did not constitute State aid.
Soud prvního stupně měl za to, že toto opatření nevedlo ke zmírnění zátěže normálně převzaté do rozpočtu podniku.
The CFI considered that the measure did not result in lightening the burden normally assumed in an undertaking’s budget.
Reforma silniční správy a odvětví údržby ve Finsku byla provedena v situaci srovnatelné s podnikem Combus.
The reform of road administration and maintenance sector in Finland was carried out in a situation similar to the one in Combus.
Skutečnost, že podnik Tieliikelaitos nezaplatil žádnou náhradu zaměstnancům, kteří byli převedeni do státních úřadů včetně silniční správy, nelze považovat za státní podporu.
The fact that Tieliikelaitos did not pay any compensation to personnel who was transferred to government agencies, including the Road Administration, cannot be considered to constitute State aid.
Z pohledu Finska není použitelnost rozsudku ve věci Combus žádným způsobem omezena rozsudky soudu citovanými Komisí v jejím rozhodnutí zahájit řízení (Altmark Trans a Francie v. Komise).
In Finland’s view, the applicability of the Combus judgment is in no way reduced by the Court judgements cited by the Commission in its decision to initiate the procedure (Altmark Trans and France v. Commission).
Tyto rozsudky skutečně předcházejí rozsudku Combus, a Soud prvního stupně je tedy nutně bral v úvahu.
These judgments indeed predate the Combus judgment and were thus necessarily taken into account by the Court of First Instance.
Dále Finsko tvrdí, že jestliže opatření nemá udělit výhodu, která má vliv na rozpočet, není to případ převodu státních prostředků, a proto nepředstavuje státní podporu.
Furthermore, Finland argues that if a measure is not intended to confer an advantage which has an effect on the budget, it is not a case of a transfer of State funds and therefore does not constitute State aid.
Finsko má za to, že správní opatření, která nemají vliv na státní finance, nepředstavují státní podporu.
Finland considers that administrative measures which have no effect on State finances do not constitute State aid.
Finsko se tak domnívá, že státu nevznikla ztráta příjmu, protože souhlasil, že zaměstná 116 bývalých zaměstnanců podniku Tieliikelaitos a zaplatí jejich mzdy.
Thus, Finland believes that the State has not lost income because it agreed to employ 116 former personnel of Tieliikelaitos and pay their salaries.