natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Své připomínky vyjádřily i zúčastněné strany, a to CIL, v dopise, který byl zaevidován dne 21. března 2007 (A/32446), a investoři, bývalí společníci podílnických společností, podporovaní bankou [7], v dopisech, které byly zaevidovány dne 1. března 2007 (A/31951) a 7. března 2007 (A/32026).
Observations were also submitted by interested parties, namely CIL, by letter registered on 21 March 2007 (A/32446), and the investors who were former shareholders in the joint-ownership companies, backed by the Bank [7], by letters registered on 1 March 2007 (A/31951) and 7 March 2007 (A/32026).
Ponsův zákon
The ‘Loi Pons’
Zákon ze dne 11. července 1986 o zákoně o státním rozpočtu po provedených změnách na rok 1986, ve znění pozdějších úprav, stanovil daňové úlevy pro určité investice ve francouzských zámořských územích a departementech (tzv. „Ponsův zákon“).
The amended Finance (Amendment) Act for 1986 of 11 July 1986 allowed tax concessions in relation to certain investments in the French overseas departments and territories (‘Loi Pons’).
Francie oznámila tato opatření Komisi za účelem přezkumu jejich slučitelnosti s ustanoveními práva Společenství v oblasti státních podpor.
France notified the Commission of these measures so that their compatibility with the Community State aid legislation could be assessed.
V dopise ze dne 27. ledna 1993 Komise Francii informovala, že se po přezkumu těchto opatření rozhodla nevznést námitky podle článků 92 a 93 Smlouvy (nyní články 87 a 88).
By letter of 27 January 1993, the Commission informed France that, having examined the measures, it had decided not to raise objections under Articles 92 and Article 93 of the Treaty (now Articles 87 and 88).
Komise nicméně upřesnila, že se na poskytování předmětných podpor vztahují pravidla a právní rámec Společenství týkající se určitých odvětví činnosti.
The Commission nevertheless pointed out that the application of the aid was subject to the Community rules and frameworks on aid for various sectors of industry.
V tomto rozhodnutí se odkazování na „Ponsův zákon“ týká ustanovení čl. 238a HA I a IIIc Code Général des Impôts [francouzského Obecného daňového zákoníku (dále jen „ODZ“)], platných ke dni 23. listopadu 1996, která lze shrnout následovně.
In this decision, references to the Loi Pons should be taken as referring to Article 238a HA I and IIIc of the General Tax Code (CGI) as applicable on 23 November 1996, which can be summarised as follows.
Článek 238a HA I ODZ
Article 238a HA I CGI
Podle článku 238a HA I ODZ si podniky mohou odečíst ze zdanitelných příjmů částku rovnající se celkové výši produktivních investic uskutečněných v určitých francouzských zámořských departementech a územích, jako je například Saint-Pierre-et-Miquelon [8].
Under Article 238a HA I CGI, undertakings are authorised to deduct from their taxable profits a sum equivalent to the total amount of productive investments made in some of the French overseas departments and territories, including Saint-Pierre-et-Miquelon [8].
Tento článek obsahuje odchylku od obecného režimu ODZ, jenž nepřipouští odpočet těchto částek za účelem stanovení zdanitelných příjmů podniku.
This article offers a derogation from the general CGI scheme which does not allow these amounts to be deducted for purposes of determining an undertaking’s taxable income.
Článek 238a HA IIIb ODZ upřesňuje, že investování do určitých odvětví jako například výletní plavby opravňuje k odpočtům podle odstavce I uvedeného článku pouze za podmínky předběžného schválení ministerstvem pro státní rozpočet.
Article 238a HA IIIb CGI states that investments in certain sectors, including the pleasure boat sector, are eligible for the deduction provided for in paragraph I of the Article only subject to the prior approval of the budget minister.
Tato výjimka „může být udělena po podání žádosti o stanovisko ministerstva pro zámořské departementy a území k otázkám, zda investice představuje hospodářský zájem departementu, v němž má být realizována, zda je v souladu s politikou místního územního plánování a životního prostředí a zda zaručuje ochranu investorů a třetích osob“.
Such approval ‘may be granted after seeking the opinion of the minister for the overseas departments and territories provided that the investment is of economic interest for the department in which it is made, that it is in keeping with regional planning and environmental policy and that it guarantees protection for investors and third parties.’
Článek 238a HA IIIc ODZ
Article 238a HA IIIc CGI
ODZ stanoví, že fyzické osoby platí daň z příjmu.
The CGI states that natural persons are taxed on their income.
Tato daň se vztahuje na celkový čistý příjem poplatníka, který je tvořen souhrnem čistých příjmů v určitém počtu příjmových kategorií.
The tax is charged on the taxpayer’s net income, i.e. the total net income from various categories of income.
Obecně platí, že čistý příjem v různých kategoriích tvoří majetek, kapitál, plat atd. poplatníků, a příjmy z výdělečných operací, které podnikají, po odpočtu zejména zjištěných ztrát v daném roce v určité příjmové kategorii.
Net income in the various categories generally consists of property, capital assets, salaries, etc. owned or received by taxpayers, and profits from the lucrative activities in which they engage, minus the losses recorded in a year in an income category.
Pokud se nicméně jedná o kategorii „příjmů z průmyslové a obchodní činnosti“, čl. 156 odst. 1a ODZ stanoví, že není dovolen odpočet „ztrát přímo či nepřímo plynoucích z činností přinášejících příjmy z průmyslové nebo obchodní činnosti, jestliže se na provádění úkonů potřebných k této činnosti nepodílí stále, osobně a přímo člen domácnosti jakožto zdanitelné jednotky.
However, in relation to the category of ‘industrial and commercial profits’, Article 156(1a) CGI states that the deduction is not allowed for ‘losses attributable, directly or indirectly, to activities for industrial and commercial profit where such activities do not involve the continuous, direct and personal participation of one of the members of the tax unit in the performance of the acts entailed in the activity.
To se týká zejména případů, kdy je právní či faktické řízení činnosti svěřeno na základě zmocnění, pracovní smlouvy nebo jakékoliv jiné dohody, osobě, která není členem domácnosti jakožto zdanitelné jednotky“.
Such is the case, for example, where management of the activity is entrusted in law or in fact to a person who does not belong to the tax unit by virtue of a mandate, a contract of employment or other such agreement.’
Odchylně od této zásady článek 238a HA IIIc ODZ stanoví, že ustanovení čl. 156 odst. 1a nelze použít na ztráty plynoucí z odpočtu investic podle ustanovení odst. I uvedeného čl. 238a HA, a z jejich provozování, pokud jsou tyto investice realizovány po 1. lednu 1996 a jsou předem schváleny ministerstvem pro rozpočet za podmínek uvedených v čl. 238a HA IIIb.
Nevertheless, Article 238a HA IIIc CGI states that Article 156(1a) does not apply to losses resulting from the deduction of the investments referred to in paragraph I of the said Article 238a HA and from their operation where such investments are made after 1 January 1996 and have the prior approval of the minister responsible for the budget in accordance with Article 238a HA IIIb.
Operace financování lodi Le Levant
The Levant financing operation
V roce 1996 Banka a Compagnie des Iles du Ponant (dále jen „CIP“) vytvořily plán způsobu financování stavby a provozu menší luxusní výletní lodi (přibližně pro 95 cestujících a 55 členů posádky) s názvem „Le Levant“.
In 1996 the Bank and the Compagnie des Iles du Ponant (CIP) put together a package to finance the building and operation of a small (capacity of approximately 95 passengers and 55 crew) luxury cruise vessel called Le Levant.
Toto ujednání bylo stvrzeno protokolem o shodě ze dne 9. prosince 1996 mezi Bankou, CIP a CIL, dceřinou společností CIP vytvořenou pro potřeby tohoto projektu [9].
This was formalised by an agreement of 9 December 1996 between the Bank, the CIP and CIL, a subsidiary of the CIP specially formed for the purposes of the project [9].
Jednotlivé skutečnosti tohoto způsobu financování lze shrnout následovně.
The various components of the package may be summarised as follows:
Námořní společenství spoluvlastníků
The joint-ownership vehicle
Banka a CIL založily námořní společenství spoluvlastníků (ve smyslu zákona č. 67-5 ze dne 3. ledna 1967 o statutu lodí a jiných námořních plavidel, ve znění pozdějších úprav) s názvem „společenství spoluvlastníků lodi Le Levant“ a se správním sídlem v Nantes.
The Bank and CIL set up a joint-ownership vehicle (within the meaning of Law 67-5 of 3 January 1967 on the status of ships and other seagoing vessels, as amended), the ‘copropriétée du navire Le Levant’, with its head office in Nantes.
Podle stanov společenství spoluvlastníků bylo jeho předmětem „financování, koupě, stavba a provozování výletní lodi s názvem ‚Le Levant‘“.
According to its articles of association, the joint-ownership vehicle was set up for the purposes of ‘financing, purchasing, fitting out and operating the luxury cruise vessel Le Levant’.
Společenství bylo rozděleno na 740 podílů na vlastnictví lodi, tzv. „quirats“, z nichž CIL upsalo dva a Banka zbývajících 738.
The joint-ownership was divided into 740 co-ownership shares, or ‘quirats’, of which CIL acquired two and the Bank the remaining 738.
Bylo stanoveno, že společenství spoluvlastníků loď objedná v loděnici Leroux & Lotz Naval ve Francii za cenu 228550000 francouzských franků (FRF) (tedy přibližně 35 milionů EUR [10].
The joint-ownership vehicle would order the vessel from the Leroux & Lotz Naval shipyards in France for a price of 228550000 French francs (FRF) (approx. EUR 35 million) [10].
Loď měla být dodána v roce 1998.
The vessel was to be delivered in 1998.
CIL byla jmenována správcem společenství spoluvlastníků a z tohoto titulu měla za finanční odměnu dohlížet na stavbu lodi a zajistit její provozování poté, co bude dodána.
CIL was appointed manager of the joint-ownership vehicle and, in return for payment, would oversee the construction of the vessel and its operation after delivery.
Investování podílů na vlastnictví lodi
Sale of the co-ownership shares
Banka převedla svých 738 podílů na investory, povinné k dani z příjmu, kteří měli zájem o daňové výhody plynoucí z Ponsova zákona.
The Bank sold its 738 shares to investors subject to income tax who wished to benefit from tax advantages under the Loi Pons.
Za účelem této operace každý investor založil podnik, jehož byl jediným společníkem a jehož předmětem činnosti byla koupě podílů na vlastnictví lodi a provozování lodi ve společném vlastnictví („podílnické společnosti“).
For this purpose, each investor set up an undertaking of which they were the sole shareholder whose corporate purpose was to acquire the shares and operate the vessel as joint owners (‘joint-ownership companies’).
Tyto společnosti měly status jednočlenné společnosti s ručením omezeným (neboli „EURL“).
These companies had the status of one-person limited liability undertakings (EURLs).
Je třeba upřesnit, že EURL, jejímž jediným společníkem je fyzická osoba, je z daňového hlediska transparentní.
An EURL in which the sole shareholder is a natural person is fiscally transparent.
Společník zahrnuje do zdanění svého příjmu (v kategorii příjmů z průmyslové a obchodní činnosti) společenský zisk EURL.
The shareholder therefore includes the company profits of the EURL in his income tax return (under industrial and commercial profits).
Může také případně odečíst ztrátu společnosti od svých ostatních příjmů, pokud jsou stejného druhu.
He may also, if necessary, write off the company’s losses against his other income, provided it is the same type of income.
Podle ustanovení čl. 156 odst. 1a ODZ však může v zásadě odečítat ztráty z výdělečných průmyslových a obchodních činností, pouze pokud se na provádění úkonů potřebných k této činnosti osobně podílí člen domácnosti jakožto zdanitelné jednotky.
However, under Article 156(1a) CGI, he may not as a rule write off losses from activities for industrial and commercial profit unless such activities involve the personal participation of one of the members of the tax unit in the performance of the acts necessary to the activity.
Každý investor měl koupit alespoň dva podíly.
Each investor would acquire at least two co-ownership shares.
Cena byla 636216 FRF (přibližně 100000 EUR) za každé dva podíly.
The price was FRF 636216 (about EUR 100000) per set of two shares.
Podílnické společnosti financovaly koupi podílů následovně (za každé dva podíly):
The joint-ownership companies financed the acquisition of the shares as follows (per set of two shares):
vkladem kapitálu společníka ve výši 50000 FRF (přibližně 7700 EUR),
a capital investment by the shareholder of FRF 50000 (about EUR 7700),
půjčkou od Banky za pevný úrok 8 % na dobu sedmi let od 31. prosince 1996.
a loan from the Bank at a fixed rate of 8 % over a period of seven years from 31 December 1996.
Výše půjčky činila na každé dva podíly 554683 FRF (přibližně 85300 EUR),
The amount was FRF 554683 (about EUR 85300) for a set of two shares,
podílem na záruce CIL vůči každé podílnické společnosti, jakožto ručení za dobré hospodaření se společenstvím spoluvlastníků.
the share of CIL’s deposit of guarantee set up with each joint-ownership company as security for its sound management of the joint ownership.
Tato záruka představovala celkovou částku 40000000 FRF (přibližně 6150000 EUR), tedy 108108 FRF (přibližně 16600 EUR) za každé dva podíly, a její úroková sazba činila 8 % ročně, přičemž úroky byly každý rok kapitálově zhodnoceny počínaje dnem 31. prosince 1996.
This guarantee was for a sum of FRF 40000000 (about EUR 6150000), or FRF 108108 (about EUR 16600) per set of two shares, at an interest rate of 8 % per annum, with the interest capitalised annually from 31 December 1996.
Hlavní částka záruky a kapitálově zhodnocené úroky byly splatné k 31. prosinci 2003.
The principal and capitalised interest on the guarantee would be repayable as of 31 December 2003.
Po převedení všech podílů držených Bankou bylo námořní společenství spoluvlastníků tvořeno podílnickými společnostmi vlastnícími loď a společností CIL (jakožto držitelkou dvou podílů).
After all the Bank’s shares had been transferred, the joint-ownership vehicle consisted of the joint-ownership companies and the CIL (as holder of two shares).
Období provozování lodi
Operating phase of the vessel
Podle mechanismu způsobu financování měla být loď Le Levant od svého dodání do konce roku 2003 provozována jako výletní loď.
As part of the package, Le Levant was to be operated as a cruise vessel following its delivery until the end of 2003.
Ve smyslu stanov společenství spoluvlastníků se podílnické společnosti podílely na provozním zisku a na ztrátách v poměru ke svým podílům na lodi.
In accordance with the joint-ownership vehicle’s articles of association, the investor-shareholders would share the operating profits and losses pro rata to their interest in the vessel.
Je třeba nicméně zdůraznit, že se způsob financování zakládal na předpokladu velkých ztrát v prvních pěti letech provozování Le Levant [11].
It should however be underlined that the package was based on the assumption of significant losses in the first five years of Le Levant’s operation [11].
Potřeby hotovosti podílnických společností vyplývaly:
The joint-ownership companies’ cash requirements would arise from:
z provozních hospodářských výsledků společenství spoluvlastníků, jež měly být podle výhledů ztrátové,
the operating results of the joint-ownership vehicle, forecast as a loss,
z ročních splátek a z finančních nákladů na bankovní půjčku poskytnutou Bankou na nákup podílů,
the annual repayments and financial costs of the bank loan granted by the Bank to acquire the shares, and
z provozních nákladů společností.
the companies’ operating expenses.
Tyto potřeby hotovosti museli krýt investoři, kteří se formálně zavázali, že budou formou navýšení základního kapitálu svých příslušných podílnických společností každý rok reinvestovat daňové úspory získané odpočtem ztrát z operace financování lodi ve společném vlastnictví (s výjimkou posledního provozního období, za které měly daňové úspory zůstat investorům).
The cash requirements were to be covered by the investors who formally undertook to reinvest each year the tax savings made as a result of deducting the vessel’s operating losses in the joint ownership in the form of capital increases by the respective joint-ownership companies (other than in the last operating year, when the investors had the right to retain the tax savings).
Tyto reinvestice daňových úspor představovaly jediný zdroj financování podílnických společností v období provozování lodi.
The reinvestment of the tax savings would be the sole source of financing for the joint-ownership companies during the operating phase.
Ukončení operace
End of the operation
Vzájemnými přísliby se podílnické společnosti zavázaly, že Bance své podíly prodají (a Banka se zavázala, že je koupí) za celkovou cenu 124861905 FRF (tedy přibližně 19 milionů EUR) na konci období provozování lodi.
The joint-ownership companies promised to sell the shares to the Bank (and the Bank promised to buy them) for a total price of FRF 124861905 (about EUR 19 million) at the end of the vessel’s operating phase.
Tato cena, takzvaná „základní cena“ se však mohla změnit podle předem daného vzorce v závislosti na skutečných sazbách zdanění použitých podle nejvyšší sazby daně z příjmu v letech 1997–2003.
This price (the ‘base price’) could however vary according to a predefined formula on the basis of the actual rates applied in the top income tax bracket for the years 1997-2003.
Základní cena byla snížena o pasiva podílnických společností ke dni převodu podílů (v podstatě odpovídala záruce CIL s kapitálově zhodnocenými úroky).
The base price would be reduced by the joint-ownership companies’ liabilities on the date of transfer (consisting essentially of the CIL’s deposit of guarantee plus capitalised interest).
Čistá cena byla odhadována na 56494213 FRF (přibližně 8,7 milionu EUR), tedy 153101 FRF (přibližně 23500 EUR) za každé dva podíly.
The net price was estimated at FRF 56494213 (about EUR 8,7 million), or FRF 153101 (about EUR 23500) per set of two shares.
Předpokládalo se, že k tomuto převodu dojde nejpozději 29. února 2004.
The transfer was expected to take place by 29 February 2004 at the latest.
Banka a CIL byly zavázány vzájemnými přísliby, podle nichž měla CIL koupit všechny podíly držené Bankou za cenu odpovídající ceně, kterou Banka zaplatila.
For their part, the Bank and CIL made a mutually binding promise according to which CIL would acquire all the Bank’s shares at a price corresponding to the price paid by the Bank.
Tento převod, po kterém by se CIL stala zákonným vlastníkem Le Levant, se měl uskutečnit nejpozději 29. února 2004.
This transfer, which would make the CIL the legal owner of Le Levant, would take place not later than 29 February 2004.
Schválení francouzských orgánů
The approval of the French authorities
Banka a CIP předložily ke schválení francouzským orgánům návrh financování shrnutý v části 2, kteréžto schválení bylo nezbytné za účelem poskytnutí daňového zvýhodnění podle Ponsova zákona.
The Bank and CIP submitted the scheme summarised in section 2 to the French authorities in order to obtain the necessary approval to benefit from the tax advantages under the Loi Pons.
Ve schválení ze dne 26. listopadu 1996, uděleném s použitím čl. 238a HA IIIb a c ODZ, ministr pro rozpočet rozhodl, že:
By approval dated 26 November 1996, granted pursuant to Article 238a HA IIIb and c CGI, the budget minister decided that:
podílnické společnosti budou moci odečíst investované částky od svých daňových výsledků použitých na koupi svých podílů (celkový základ odpočtu byl stanoven na 228,5 milionu FRF navýšených o případné náklady na investiční operaci) a že
the joint-ownership companies could deduct the amount of their investments from their tax results for the year of purchase of their shares (the total basis for deduction was set at FRF 228,5 million, plus any bridging costs), and that,
ustanovení čl. 156 odst. 1a ODZ nebude možné použít na ztráty vyplývající z koupi lodi a jejího provozování (což tudíž umožňovalo společníkům podílnických společností odečíst tyto ztráty ze svých příjmů).
Article 156(1a) CGI would not apply to losses arising from the acquisition and operation of the vessel (which would thus allow the shareholders of the joint-ownership companies to deduct these losses from their income).
Francouzské úřady ve schválení výslovně vzaly na vědomí určité prvky operace, a to zejména že CIP a Banka „zaručí … držitelům podílů ve společnostech založených za účelem koupě podílů odkup jejich podílů na konci pátého provozního roku za hodnotu ve výši 56,756 milionů franků“.
In the text of the approval decision the French authorities expressly noted certain elements of the operation, in particular that CIP and the Bank would ‘guarantee … holders of shares in the companies set up to purchase the shares that they would buy back their shares at the end of the 5th year of operation at a value of FRF 56756 million’.
Schválení bylo spojeno s podmínkou, že si podílnické společnosti ponechají své spoluvlastnické podíly po dobu pěti let od dodání lodi a že tato loď bude používána po dobu pěti let k provozování v zámoří, a to zejména s naloděním na Saint-Pierre-et-Miquelon.
The approval was subject to the condition that the joint-ownership companies keep their joint-ownership shares for five years from the delivery of the vessel and that the vessel operate overseas, notably out of Saint-Pierre-et-Miquelon, for a period of five years.
Po stejnou dobu si společníci měli ponechat své podíly v podílnických společnostech.
The shareholders should keep their shares in the joint-ownership companies for the same period.
Z žádosti o schválení ostatně vyplývá, že si Banka a CIP byly vědomy toho, že požadované daňové zvýhodnění představuje státní podporu ve smyslu článku 87 Smlouvy [12].
The application for approval also reveals that the Bank and CIP were aware that the tax benefit claimed constituted State aid within the meaning of Article 87 of the Treaty [12].
Banka a CIP nicméně uskutečnily projekt financování, i když rozhodnutí o schválení neuvádělo nic o případném oznámení této podpory Komisi v souladu s článkem 88 Smlouvy nebo o její slučitelnosti se společným trhem.
The Bank and CIP implemented the financing scheme despite the fact that the approval decision made no mention of notifying the Commission of the aid in accordance with Article 88 of the Treaty or of its compatibility with the common market.
Podle informací, které má Komise k dispozici, byla operace financování lodi Le Levant provedena v souladu se způsobem financování shrnutým v části 2.
According to information at the Commission’s disposal, the Le Levant financing operation was implemented in accordance with the package summarised in section 2.
Jednotlivé přísliby prodeje a koupě, jimiž byly účastníci svázáni s projektem, byly údajně splněny, jak bylo stanoveno, takže CIL se stala vlastníkem všech podílů Le Levant v lednu 2004 za cenu 17825989 EUR.
The various binding promises of sale and purchase between the parties in the package were applied as expected, as a result of which CIL took ownership of all the shares in Le Levant in January 2004 for a price of EUR 17825989.
Komise uvádí, že podle francouzského práva sloučení všech podílů na vlastnictví lodi v rukou jednoho vlastníka vede ke zrušení námořního společenství spoluvlastníků.
The Commission notes that, under French law, the fact that all shares in a vessel have come to be held by a single shareholder requires the joint-ownership vehicle to be dissolved.
Podílnické společnosti se údajně zrušily a vymazaly z obchodního rejstříku v květnu a v červenci 2004 [13].
The joint-ownership companies were dissolved and deleted from the company register in May and July 2004 [13].
DŮVODY VEDOUCÍ K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
GROUNDS FOR INITIATING THE PROCEDURE