natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Před použitím v této zkoušce může být nezbytné odstranit z kultury již přítomné mutantní buňky.
Prior to use in this test, cultures may need to be cleansed of pre-existing mutant cells.
Nejčastěji používaným systémem je kofaktorem dotovaná postmitochondriální frakce (S9) připravená z jater hlodavců zpracovaná činidlem indukujícím enzymy, jako je Aroclor 1254 (15, 16, 17 a 18), nebo směs fenobarbitonu a β-naftoflavonu (19, 20).
The most commonly used system is a cofactor-supplemented post-mitochondrial fraction (S9) prepared from the livers of rodents treated with enzyme-inducing agents such as Aroclor 1254 (15)(16)(17)(18) or a combination of phenobarbitone and ß–naphthoflavone (19)(20).
Postmitochondriální frakce je v konečném testovacím médiu obvykle používána v koncentracích 1–10 % obj. Volba a podmínky metabolického aktivačního systému může záviset na třídě zkoušené chemické látky.
The post-mitochondrial fraction is usually used at concentrations in the range from 1-10 % v/v in the final test medium. The choice and condition of a metabolic activation system may depend upon the class of chemical being tested.
Cytotoxicita by měla být stanovena s metabolickou aktivací a bez ní v hlavním experimentu za použití vhodných indikátorů buněčné integrity a růstu, jako jsou relativní účinnost klonování (přežití) nebo relativní celkový růst.
Cytotoxicity should be determined with and without metabolic activation in the main experiment using an appropriate indication of cell integrity and growth, such as relative cloning efficiency (survival) or relative total growth.
Měly by být použity alespoň čtyři analyzovatelné koncentrace.
At least four analysable concentrations should be used.
V případě toxicity by měly tyto koncentrace pokrývat rozmezí dané maximální a minimální toxicitou, případně žádnou toxicitou, což bude obvykle znamenat, že by se koncentrace měly lišit faktorem 2 až √10.
Where there is cytotoxicity, these concentrations should cover a range from the maximum to little or no toxicity; this will usually mean that the concentration levels should be separated by no more than a factor between 2 and √10.
Je-li maximální koncentrace odvozena od cytotoxicity, mělo by být výsledkem přibližně 10–20 % (ale nejméně 10 %) přežití (relativní účinnost klonování) nebo relativní celkový růst.
If the maximum concentration is based on cytotoxicity then it should result in approximately 10-20 % (but not less than 10 %) relative survival (relative cloning efficiency) or relative total growth.
Vpřípadě relativně necytotoxických látek by měla být maximální zkušební koncentrace 5 μl/ml, 5 mg/ml nebo 0,01 M, podle toho, která z nich je nejnižší.
For relatively non-cytotoxic substances, the maximum test concentration should be 5 mg/ml 5 μl/ml, or 0,01 M, whichever is the lowest.
Relativně nerozpustné látky by měly být zkoušeny až k mezi rozpustnosti za kultivačních podmínek, nebo až za tuto mez.
Relatively insoluble substances should be tested up to or beyond their limit of solubility under culture conditions.
Měla by být stanovena případná nerozpustnost v konečném médiu, ve kterému jsou buňky exponovány.
Evidence of insolubility should be determined in the final treatment medium to which cells are exposed.
Může být užitečné stanovit rozpustnost na začátku a na konci expozice, neboť koncentrace v testovacím systému se může v průběhu expozice měnit v důsledku přítomnosti buněk, séra S9 atd. Nerozpustnost lze zjistit vizuálně.
It may be useful to assess solubility at the beginning and the end of the treatment, as solubility can change during the course of exposure in the test system due to presence of cells, S9, serum, etc. Insolubility can be detected by using the unaided eye.
Součástí každého experimentu by měly být pozitivní a negativní (rozpouštědlo nebo vehikulum) kontroly jak s metabolickou aktivací, tak bez ní.
Concurrent positive and negative (solvent or vehicle) controls, both with and without metabolic activation should be included in each experiment.
Stav metabolické aktivace
Metabolic activation condition
Lokus
Locus
Bez vnější metabolické aktivace
Absence of exogenous metabolic activation
TK (malé a velké kolonie)
TK (small and large colonies)
S vnější metabolickou aktivací
Presence of exogenous metabolic activation
3-methylcholanthren
3-Methylcholanthrene
N-nitrosodimethylamin
N-Nitrosodimethylamine
7,12-dimethylbenzoanthracen
7,12-Dimethylbenzanthracene
N-nitrosodimethylamin (pro vysoké úrovně S9))
N-Nitrosodimethylamine (for high levels of S-9)
Mohou být použity také jiné referenční látky pro pozitivní kontrolu, např. má-li laboratoř databázi dosavadních údajů o 5-brom-2'-deoxyuridinu (CAS 59-14-3, EINECS 200-415-9), může být tato referenční látka rovněž použita.
Other appropriate positive control reference substances may be used, e.g. if a laboratory has a historical data base on 5-Bromo 2'-deoxyuridine (CAS n. 59-14-3, Einecs n. 200-415-9), this reference substance could be used as well.
Měly by být použity negativní kontroly tvořené médiem obsahujícím samotné rozpouštědlo nebo vehikulum a zpracované jinak stejným způsobem jako exponované skupiny.
Negative controls, consisting of solvent or vehicle alone in the treatment medium, and treated in the same way as the treatment groups, should be included.
Proliferující buňky by měly být vystaveny zkoušené látce jak za přítomnosti metabolického aktivačního systému, tak bez něho.
Proliferating cells should be exposed to the test substance both with and without metabolic activation.
Expozice by měla trvat vhodnou dobu (obvykle je účinná doba 3 až 6 hodin).
Exposure should be for a suitable period of time (usually three to six hours is effective).
Expoziční doba může být prodloužena na jeden nebo více buněčných cyklů.
Exposure time may be extended over one or more cell cycles.
Pro každou zkušební koncentraci mohou být použity duplicitní kultury nebo jedna exponovaná kultura.
Either duplicate or single treated cultures may be used at each concentration tested.
Je-li použita jedna kultura, měl by být počet koncentrací zvýšen tak, aby byl zajištěn odpovídající počet kultur pro analýzu (např. alespoň osm analyzovatelných koncentrací).
When single cultures are used, the number of concentrations should be increased to ensure an adequate number of cultures for analysis (e.g. at least eight analysable concentrations).
Měly by být použity duplicitní negativní kontrolní kultury (kontrola rozpouštědla).
Duplicate negative (solvent) control cultures should be used.
Plynné nebo těkavé látky by měly být zkoušeny vhodnými metodami, např. v těsně uzavřených kultivačních nádobách (21, 22).
Gaseous or volatile substances should be tested by appropriate methods, such as in sealed culture vessels (21)(22).
Stanovení přežití, životaschopnosti a četnosti mutací
Measurement of survival, viability and mutant frequency
Na konci expoziční doby se buňky promyjí a kultivují za účelem stanovení přežití a za účelem umožnění exprese fenotypu mutantu.
At the end of the exposure period, cells are washed and cultured to determine survival and to allow for expression of the mutant phenotype.
Se stanovením cytotoxicity prostřednictvím stanovení relativní účinnosti klonování (přežití) nebo relativního celkového růstu kultur se započne obvykle po expoziční době.
Measurement of cytotoxicity by determining the relative cloning efficiency (survival) or relative total growth of the cultures is usually initiated after the treatment period.
Každý lokus má definované minimální časové nároky, aby umožnil přibližně optimální fenotypovou expresi nově indukovaných mutantů (HPRT a XPRT vyžadují alespoň 6 až 8 dnů, TK alespoň dva dny).
Each locus has a defined minimum time requirement to allow near optimal phenotypic expression of newly induced mutants (HPRT and XPRT require at least six to eight days, and TK at least two days).
Buňky jsou kultivovány v médiu se selekčním činidlem (selekčními činidly) a bez něho (bez nich) za účelem stanovení počtu mutantů a klonovací účinnosti.
Cells are grown in medium with and without selective agent(s) for determination of numbers of mutants and cloning efficiency, respectively.
Se stanovením životaschopnosti (použité pro výpočet četnosti mutantů) se započne na konci doby exprese nasazením na misku bez selekčního činidla.
The measurement of viability (used to calculate mutant frequency) is initiated at the end of the expression time by plating in non-selective medium.
Je-li zkoušená látka pozitivní ve zkoušce L5178Y TK+/–, mělo by být provedeno alespoň na jedné ze zkušebních kultur (s nejvyšší pozitivní koncentrací) a na negativních a pozitivních kontrolách rozdělení kultury podle velikosti kolonií.
If the test substance is positive in the L5178Y TK+/- test, colony sizing should be performed on at least one of the test cultures (the highest positive concentration) and on the negative and positive controls.
Je-li zkoušená látka ve zkoušce L5178Y TK+/– negativní, mělo by být rozdělení kultury podle velikosti kolonií provedeno na negativních a pozitivních kontrolách.
If the test substance is negative in the L5178Y TK+/- test, colony sizing should be performed on the negative and positive controls.
Při studiích za použití TK6TK+/– může být také provedeno rozdělení kultury podle velikosti kolonií.
In studies using TK6TK+/-, colony sizing may also be performed.
Údaje by měly zahrnovat stanovení cytotoxicity a životaschopnosti, počtu kolonií a četnosti mutantů pro exponované a kontrolní kultury.
Data should include cytotoxicity and viability determination, colony counts and mutant frequencies for the treated and control cultures.
V případě pozitivní odpovědi na zkoušku L5178Y TK+/– se kolonie vyšetřují alespoň u jedné koncentrace zkoušené látky (nejvyšší pozitivní koncentrace) a u negativní a pozitivní kontroly za použití kriteria malá kolonie – velká kolonie.
In the case of a positive response in the L5178Y TK+/- test, colonies are scored using the criteria of small and large colonies on at least one concentration of the test substance (highest positive concentration) and on the negative and positive control.
Molekulární a cytogenetická povaha jak mutantů tvořících velké kolonie, tak mutantů tvořících malé kolonie byla podrobně zkoumána (23, 24).
The molecular and cytogenetic nature of both large and small colony mutants has been explored in detail (23)(24).
Ve zkoušce TK+/– jsou kolonie vyšetřovány za použití kriteria kolonie s normálním růstem (velká) a kolonie s pomalým růstem (malá) (25).
In the TK+/- test, colonies are scored using the criteria of normal growth (large) and slow growth (small) colonies (25).
U mutantních buněk, které utrpěly nejrozsáhlejší genetické poškození, se prodloužily doby zdvojení, a tvoří tedy malé kolonie.
Mutant cells that have suffered the most extensive genetic damage have prolonged doubling times and thus form small colonies.
Poškození má obvykle rozsah od ztrát celého genu až po karyotypické viditelné chromosomové aberace.
This damage typically ranges in scale from the losses of the entire gene to karyotypically visible chromosome aberrations.
Indukce mutantů tvořících malé kolonie se spojuje s chemickými látkami, které indukují silné chromosomové aberace (26).
The induction of small colony mutants has been associated with chemicals that induce gross chromosome aberrations (26).
Méně závažně postižené buňky mutantů rostou podobným tempem jako mateřské buňky a tvoří velké kolonie.
Less seriously affected mutant cells grow at rates similar to the parental cells and form large colonies.
Mělo by být udáno přežití (relativní účinnost klonování) nebo relativní celkový růst.
Survival (relative cloning efficiencies) or relative total growth should be given.
Četnost mutantů by měla být vyjádřena jako počet mutantů k počtu přeživších buněk.
Mutant frequency should be expressed as number of mutant cells per number of surviving cells.
Změna parametrů studie s cílem rozšířit rozsah posuzovaných podmínek by měla být zvážena v následných experimentech jak pro dvojznačné výsledky, tak pro negativní výsledky.
Modification of study parameters to extend the range of conditions assessed should be considered in follow-up experiments for either equivocal or negative results.
Pro stanovení pozitivního výsledku existuje několik kritérií, např. nárůst četností mutantů v závislosti na koncentraci, nebo reprodukovatelný nárůst této četnosti.
There are several criteria for determining a positive result, such as a concentration-related increase or a reproducible increase in mutant frequency.
Při hodnocení výsledků zkoušky mohou být použity jako pomocný prostředek statistické metody.
Statistical methods may be used as an aid in evaluating the test results.
Ačkoli většina experimentů poskytne jasně pozitivní nebo negativní výsledky, v ojedinělých případech neumožní soubor údajů vyslovit konečný výrok o aktivitě zkoušené látky.
Although most studies will give clearly positive or negative results, in rare cases the data set will preclude making a definite judgement about the activity of the test substance.
Pozitivní výsledky zkoušky na genové mutace v buňkách savců in vitro znamenají, že zkoušená látka indukuje v použitých kultivovaných buňkách savců genové mutace.
Positive results from the in vitro mammalian cell gene mutation test indicate that the test substance induces gene mutations in the cultured mammalian cells used.
Reprodukovatelná pozitivní závislost odpovědi na koncentraci je velmi významná.
A positive concentration response that is reproducible is most meaningful.
Negativní výsledky znamenají, že zkoušená látka za podmínek zkoušky neindukuje v použitých kultivovaných buňkách savců genové mutace.
Negative results indicate that, under the test conditions, the test substance does not induce gene mutations in the cultured mammalian cells used.
zdůvodnění volby rozpouštědla/vehikula,
justification for choice of vehicle/solvent,
počet buněčných kultur,
number of cell cultures,
případně počet pasáží,
number of cell passages, if applicable,
nepřítomnost mykoplasmat.
absence of mycoplasma.
složení média, případně koncentrace CO2,
composition of media, CO2 concentration,
případně hustota buněk během expozice,
cell density during treatment,
délka doby exprese (případně včetně počtu nasazených buněk, subkultur a výměny média),
length of expression period (including number of cells seeded, and subcultures and feeding schedules, if appropriate),
selekční činidla,
selective agents,
kritéria klasifikace zkoušky na pozitivní, negativní nebo dvojznačnou,
criteria for considering tests as positive, negative or equivocal,
metody použité k počítání životaschopných a mutantních buněk,
methods used to enumerate numbers of viable and mutant cells.
definice kolonií podle velikosti a typu (případně včetně kriterií pro malé a velké kolonie).
definition of colonies of which size and type are considered (including criteria for ‘small’ and ‘large’ colonies, as appropriate).
údaje o pH a osmolalitě během expozice zkoušené látce, pokud byly stanoveny,
data on pH and osmolality during the exposure to the test substance, if determined,
velikost kolonií, byla-li vyšetřována, alespoň pro negativní a pozitivní kontroly,
colony size if scored for at least negative and positive controls,
popřípadě předpoklady laboratoře detekovat mutanty tvořící malé kolonie systémem L5178Y TK+/–,
laboratory's adequacy to detect small colony mutants with the L5178Y TK+/- system, where appropriate,
dosavadní údaje o negativní (rozpouštědlo/vehikulum) a pozitivní kontrole s rozmezími, středními hodnotami a směrodatnými odchylkami,
historical negative (solvent/vehicle) and positive control data with ranges, means and standard deviations,
četnost mutantů.
mutant frequency.
Moore, M.M., DeMarini, D.M., DeSerres, F.J. and Tindall, K.R. (Eds.)
Moore, M.M., DeMarini, D.M., DeSerres, F.J. and Tindall, K.R.
(1987). Banbury Report 28: Mammalian Cell Mutagenesis, Cold Spring Harbor Laboratory, New York.
(Eds.), (1987) Banbury Report 28: Mammalian Cell Mutagenesis, Cold Spring Harbor Laboratory, New York.
Chu, E.H.Y. and Malling, H.V. (1968). Mammalian Cell Genetics.
Chu, E.H.Y. and Malling, H.V., (1968) Mammalian Cell Genetics.
Sci., USA, 61, 1306–1312.
Sci., USA, 61, p. 1306-1312.
Liber, H.L. and Thilly, W.G. (1982). Mutation Assay at the Thymidine Kinase Locus in Diploid Human Lymphoblasts.
Liber, H.L. and Thilly, W.G., (1982) Mutation Assay at the Thymidine Kinase Locus in Diploid Human Lymphoblasts.
Mutation Res., 94, 467–485.
Mutation Res., 94, p. 467-485.
Moore, M.M., Harington-Brock, K., Doerr, C.L. and Dearfield, K.L. (1989). Differential Mutant Quantitation at the Mouse Lymphoma TK and CHO HGPRT Loci.
Moore, M.M., Harington-Brock, K., Doerr, C.L. and Dearfield, K.L., (1989) Differential Mutant Quantitation at the Mouse Lymphoma TK and CHO HGPRT Loci.
Mutagenesis, 4, 394–403.
Mutagenesis, 4, p. 394-403.
Aaron, C.S. and Stankowski, Jr.L.F. (1989). Comparison of the AS52/XPRT and the CHO/HPRT Assays: Evaluation of Six Drug Candidates.
Aaron, C.S. and Stankowski, Jr.L.F., (1989) Comparison of the AS52/XPRT and the CHO/HPRT Assays: Evaluation of Six Drug Candidates.
Mutation Res., 223, 121–128.
Mutation Res., 223, p. 121-128.
Aaron, C.S., Bolcsfoldi, G., Glatt, H.R., Moore, M., Nishi, Y., Stankowski, Jr.L.F., Theiss, J. and Thompson, E. (1994). Mammalian Cell Gene Mutation Assays Working Group Report.
Aaron, C.S., Bolcsfoldi, G., Glatt, H.R., Moore, M., Nishi, Y., Stankowski, Jr.L.F., Theiss, J. and Thompson, E., (1994) Mammalian Cell Gene Mutation Assays Working Group Report.
Mutation Res., 312, 235–239.
Mutation Res., 312, p. 235-239.
Scott, D., Galloway, S.M., Marshall, R.R., Ishidate, M., Brusick, D., Ashby, J. and Myhr, B.C. (1991). Genotoxicity under Extreme Culture Conditions.
Scott, D., Galloway, S.M., Marshall, R.R., Ishidate, M., Brusick, D., Ashby, J. and Myhr, B.C., (1991) Genotoxicity Under Extreme Culture Conditions.
Mutation Res., 257, 147–204.
Mutation Res., 257, p. 147-204.
Clive, D., McCuen, R., Spector, J.F.S., Piper, C. and Mavournin, K.H. (1983).
Clive, D., McCuen, R., Spector, J.F.S., Piper, C. and Mavournin, K.H., (1983) Specific Gene Mutations in L5178Y Cells in Culture.
Specific Gene Mutations in L5178Y Cells in Culture.
A Report of the U.S.
Mutation Res., 115, 225–251.
Mutation Res., 115, p. 225-251.
Li, A.P., Gupta, R.S., Heflich, R.H. and Wasson, J.S.
Li, A.P., Gupta, R.S., Heflich, R.H. and Wasson, J.S., (1988) A Review and Analysis of the Chinese Hamster Ovary/Hypoxanthine Guanine Phosphoribosyl Transferase System to Determine the Mutagenicity of Chemical Agents: A Report of Phase III of the U.S.
Mutation Res., 196, 17–36.
Mutation Res., 196, p. 17-36.
Li, A.P., Carver, J.H., Choy, W.N., Hsie, A.W., Gupta, R.S., Loveday, K.S., O’Neill, J.P., Riddle, J.C., Stankowski, L.F. Jr. and Yang, L.L.
Li, A.P., Carver, J.H., Choy, W.N., Hsie, A.W., Gupta, R.S., Loveday, K.S., O'Neill, J.P., Riddle, J.C., Stankowski, L.F.
A Guide for the Performance of the Chinese Hamster Ovary Cell/Hypoxanthine-Guanine Phosphoribosyl Transferase Gene Mutation Assay.
Jr. and Yang, L.L., (1987) A Guide for the Performance of the Chinese Hamster Ovary Cell/Hypoxanthine-Guanine Phosphoribosyl Transferase Gene Mutation Assay.
Mutation Res., 189, 135–141.
Mutation Res., 189, p. 135-141.
Liber, H.L., Yandell, D.W and Little, J.B. (1989). A Comparison of Mutation Induction at the TK and HPRT Loci in Human Lymphoblastoid Cells: Quantitative Differences are Due to an Additional Class of Mutations at the Autosomal TK Locus.
Liber, H.L., Yandell, D.W and Little, J.B., (1989) A Comparison of Mutation Induction at the TK and HPRT Loci in Human Lymphoblastoid Cells: Quantitative Differences are Due to an Additional Class of Mutations at the Autosomal TK Locus.
Mutation Res., 216, 9–17.
Mutation Res., 216, p. 9-17.
Stankowski, L.F. Jr., Tindall, K.R. and Hsie, A.W.
Stankowski, L.F.
Quantitative and Molecular Analyses of Ethyl Methanosulphonate -and ICR 191- Induced Molecular Analyses of Ethyl Methanosulphonate -and ICR 191-Induced Mutation in AS52 Cells.
Jr., Tindall, K.R. and Hsie, A.W., (1986) Quantitative and Molecular Analyses of Ethyl Methanosulphonate -and ICR 191- Induced Molecular Analyses of Ethyl Methanosulphonate -and ICR 191-Induced Mutation in AS52 Cells.
Mutation Res., 160, 133–147.
Mutation Res., 160, p. 133-147.
Turner, N.T., Batson, A.G. and Clive, D. (1984). Procedures for the L5178Y/TK+/- – TK+/- Mouse Lymphoma Cell Mutagenicity Assay.
Turner, N.T., Batson, A.G. and Clive, D., (1984) Procedures for the L5178Y/TK+/- — TK+/- Mouse Lymphoma Cell Mutagenicity Assay.
In: Kilbey, B.J. et al (eds.)
Kilbey, B.J. et al (eds.)
Handbook of Mutagenicity Test Procedures, Elsevier Science Publishers, New York, s. 239–268.
Handbook of Mutagenicity Test Procedures, Elsevier Science Publishers, New York, p. 239-268.
Arlett, C.F., Smith, D.M., Clarke, G.M., Green, M.H.L., Cole, J., McGregor, D.B. and Asquith, J.C. (1989).
Arlett, C.F., Smith, D.M., Clarke, G.M., Green, M.H.L., Cole, J., McGregor, D.B. and Asquith, J.C., (1989) Mammalian Cell Gene Mutation Assays Based upon Colony Formation.
Mammalian Cell Gene Mutation Assays Based upon Colony Formation. In: Statistical Evaluation of Mutagenicity Test Data, Kirkland, D.J., Ed., Cambridge University Press, s. 66–101.
Statistical Evaluation of Mutagenicity Test Data, Kirkland, D.J., Ed., Cambridge University Press, p. 66-101.
Abbondandolo, A., Bonatti, S., Corti, G., Fiorio, R., Loprieno, N. and Mazzaccaro, A. (1977). Induction of 6-Thioguanine-Resistant Mutants in V79 Chinese Hamster Cells by Mouse-Liver Microsome-Activated Dimethylnitrosamine.
Abbondandolo, A., Bonatti, S., Corti, G., Fiorio, R., Loprieno, N. and Mazzaccaro, A., (1977) Induction of 6-Thioguanine-Resistant Mutants in V79 Chinese Hamster Cells by Mouse-Liver Microsome-Activated Dimethylnitrosamine.
Mutation Res., 46, 365–373.
Mutation Res., 46, p. 365-373.
Ames, B.N., McCann, J. and Yamasaki, E. (1975). Methods for Detecting Carcinogens and Mutagens with the Salmonella/Mammalian-Microsome Mutagenicity Test.
Ames, B.N., McCann, J. and Yamasaki, E., (1975) Methods for Detecting Carcinogens and Mutagens with the Salmonella/Mammalian-Microsome Mutagenicity Test.
Clive, D., Johnson, K.O., Spector, J.F.S., Batson, A.G. and Brown M.M.M. (1979).
Clive, D., Johnson, K.O., Spector, J.F.S., Batson, A.G. and Brown M.M.M., (1979) Validation and Characterisation of the L5178Y/TK+/- Mouse Lymphoma Mutagen Assay System.
Validation and Characterization of the L5178Y/TK+/- Mouse Lymphoma Mutagen Assay System. Mutat.
Mutat.
Res., 59, 61–108.
Res., 59, p. 61-108.
Elliott, B.M., Combes, R.D., Elcombe, C.R., Gatehouse, D.G., Gibson, G.G., Mackay, J.M. and Wolf, R.C. (1992). Alternatives to Aroclor 1254-induced S9 in In Vitro Genotoxicity Assays.
Elliott, B.M., Combes, R.D., Elcombe, C.R., Gatehouse, D.G., Gibson, G.G., Mackay, J.M. and Wolf, R.C., (1992) Alternatives to Aroclor 1254-Induced S9 in In Vitro Genotoxicity Assays.
In: In Vitro Metabolic Activation in Mutagenesis Testing, de Serres, F.J., Fouts, J.R., Bend, J.R. and Philpot, R.M.
In vitro Metabolic Activation in Mutagenesis Testing, de Serres, F.J., Fouts, J.R., Bend, J.R. and Philpot, R.M.
(eds), Elsevier, North-Holland, s. 85–88.
(eds), Elsevier, North-Holland, p. 85-88.
Applegate, M.L., Moore, M.M., Broder, C.B., Burrell, A. and Hozier, J.C. (1990).
Applegate, M.L., Moore, M.M., Broder, C.B., Burrell, A. and Hozier, J.C., (1990) Molecular Dissection of Mutations at the Heterozygous Thymidine Kinase Locus in Mouse Lymphoma Cells.
USA, 87, 51–55.
USA, 87, p. 51-55.
Moore, M.M., Clive, D., Hozier, J.C., Howard, B.E., Batson, A.G., Turner, N.T. and Sawyer, J. (1985). Analysis of Trifluorothymidine-Resistant (TFTr) Mutants of L5178Y/TK+/- Mouse Lymphoma Cells.
Moore, M.M., Clive, D., Hozier, J.C., Howard, B.E., Batson, A.G., Turner, N.T. and Sawyer, J., (1985) Analysis of Trifluorothymidine-Resistant (TFTr) Mutants of L5178Y/TK+/- Mouse Lymphoma Cells.
Mutation Res., 151, 161–174.
Mutation Res., 151, p. 161-174.
Yandell, D.W., Dryja, T.P. and Little, J.B. (1990). Molecular Genetic Analysis of Recessive Mutations at a Heterozygous Autosomal Locus in Human Cells.
Yandell, D.W., Dryja, T.P. and Little, J.B., (1990) Molecular Genetic Analysis of Recessive Mutations at a Heterozygous Autosomal Locus in Human Cells.
Mutation Res., 229, 89–102.
Mutation Res., 229, p. 89-102.