natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kromě dvou výše popsaných opatření bylo převedeno 20,1 milionu EUR z rozpočtu silniční správy pro účely pomoci zaměstnancům podniku Tieliikelaitos nalézt nová pracovní místa, pro financování doplňkového vzdělání a přeškolení a pro podporu důchodů v případě předčasného odchodu do důchodu.
In addition to the two above described measures EUR 20,1 million were transferred from the Road Administration’s budget for the purposes of helping Tieliikelaitos’ employees to find new jobs, financing supplementary education and retraining and for supporting pensions for early retirement.
Finské orgány neposkytly podrobné informace o příslušných opatřeních.
The Finnish authorities have not provided detailed information about the relevant measures.
Jak bylo zmíněno výše, judikaturu ve věci Combus je třeba vykládat přísně, a Komise proto nedochází k závěru, že tato opatření nevedou k udělení výběrové výhody podniku Tieliikelaitos.
As mentioned above, the Combus jurisprudence must be interpreted narrowly and the Commission can therefore not conclude that these measures do not lead to the grant of a selective advantage to Tieliikelaitos.
Pokud jde o skutečnost, že v průběhu přechodného období ty osoby, které prodaly pozemky podniku Tieliikelaitos, byly většinou osvobozeny od daně z kapitálových výnosů, Komise poznamenává, že finské orgány v podstatě neposkytly žádný argument popírající způsobilost tohoto opatření jako podpory, jak tvrdí stěžovatelé.
As regards the fact that during the transitional period those persons that sold land to Tieliikelaitos were largely relieved from tax on capital gains, the Commission notes that the Finnish authorities in fact do not provide any argument contesting the qualification of that measure as aid, as claimed by the complainants.
Na základě informací, které má Komise k dispozici, musí dojít k závěru, že dané opatření může zahrnovat udělení výhody podniku Tieliikelaitos.
On the basis of the information at its disposal, it must conclude that the measure in question may involve the grant of an advantage to Tieliikelaitos.
Komise poznamenává, že podnik Tieliikelaitos nebyl přímým příjemcem příslušných daňových výhod.
The Commission notes that Tieliikelaitos was not the direct beneficiary of respective fiscal advantages.
Kromě toho Komise poznamenává, že ne všichni prodejci pozemků mohli těžit z těchto výhod – pouze jiní prodejci než obchodní společnosti, veřejné obchodní společnosti nebo komanditní společnosti.
Besides, the Commission notes that not all land sellers could benefit from these advantages — only the sellers other than a corporation, partnership or limited partnership.
Podnik Tieliikelaitos mohl těžit z tohoto opatření za předpokladu, že by přímí příjemci postoupili (částečně) tyto výhody ve prospěch podniku Tieliikelaitos.
Tieliikelaitos might have benefited from the measure provided that the direct beneficiaries would have (partially) passed these advantages onto Tieliikelaitos.
Pokud by existovala jakákoli výhoda pro podnik Tieliikelaitos, je toto opatření v každém případě označeno za stávající podporu podle čl. 1 odst. b) písm. v) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 – „podpora, která se považuje za existující podporu, protože v době, kdy začala být uskutečňována, nevytvářela podporu a poté se stala podporou následkem vývoje společného trhu bez toho, že by byla členským státem pozměněna“ – z následujících důvodů:
Should there have been any advantage to Tieliikelaitos, this measure is in any case to be classified as existing aid pursuant to Article 1 (b)-v of the Council Regulation (EC) No 659/1999 — ‘aid which is deemed to be an existing aid because it can be established that at the time it was put into effect it did not constitute an aid, and subsequently became an aid due to the evolution of the common market and without having been altered by the Member State’ — for the following reasons:
V době, kdy začala být uskutečňována, nevytvářela podporu.
No aid at the time it was put into effect.
Když předchůdce podniku Tieliikelaitos (odbor silniční služby „silniční výstavba“) byl stále součástí finské správy, využíval daných daňových výhod: podle čl. 49 odst. 1 pododstavce 4 zákona o dani z příjmu všechny státní úřady a státní podniky využívají tohoto daňového osvobození.
When Tieliikelaitos’ predecessor (‘road production’ part of the Road Service) was still part of the Finnish administration, it benefited from the fiscal advantages in question: According to Section 49(1)(4) of the Income Tax Act, all State agencies and State Enterprises benefit from this tax exemption.
Silniční služba však nevykonávala žádnou hospodářskou činnost v době, kdy toto opatření vstoupilo v platnost, z následujícího důvodu: podle jejích stanov nebylo „silniční službě“ dovoleno nabízet na trhu služby za odměnu.
However, the Road service did not exercise any economic activity at the time when the measure was put into effect, for the following reason: according to its statute, the ‘Road service’ was not allowed to offer services against remuneration on the market.
Činnost silniční služby byla omezena na práci výhradně v rámci správy.
It was confined to exclusively working within the administration.
Proto spadala její činnost plánování, výstavby a údržby veřejných silnic do vyhrazené oblasti.
Therefore, its activity of planning, constructing and maintaining public roads was constituted in a reserved area.
V roce 1993, když začal platit zákon o dani z příjmu, tvořil podnik Tieliikelaitos součást finské správy a nebyl činný na jakémkoli jiném trhu.
In 1993 when the Income Tax Act came into force, Tieliikelaitos formed part of the Finnish administration and was not active in any other market.
Komise dospěla k názoru, že v době, kdy opatření vstoupilo v platnost, nepředstavovalo státní podporu, protože nemělo pro podnik přínos ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
The Commission concludes that at the time the measure was put into effect, it did not constitute State aid, because it did not benefit an undertaking in the sense of Article 87(1) EC Treaty.
Poté se opatření stalo podporou následkem vývoje společného trhu.
Subsequently aid due to the evolution of the common market.
Od roku 2001 mohla „výrobní část“ silniční služby, nyní známá pod názvem Tieliikelaitos, nabízet své služby na trhu díky reformě finského trhu silničních služeb, který je předmětem tohoto rozhodnutí.
As of 2001, the ‘production part’ of the Road Service, now established under the name Tieliikelaitos, could offer its services on the market, thanks to the reform of the Finnish road service market which is the object of the present decision.
Rozhodnutí finské vlády liberalizovat poskytování silničních služeb bylo součástí významného liberalizačního hnutí, které také pobídlo jiné členské státy EU a EHP, aby postupně dobrovolně otevíraly své trhy silničních služeb (nejnověji tak provedlo Norsko).
The decision of the Finnish government to liberalise the provision of road services was part of a major liberalisation movement, which has also prompted other EU and EEA Member States to successively open their markets for road services States on a voluntary basis (the most recent one being carried out by Norway).
Dnes mnoho společností nabízí své služby v odvětví silniční údržby a výstavby po celém území EU a EHP.
Today, many companies offer their services in the sector of road maintenance and construction across the entire EU and EEA territory.
Tyto reformy změnily trh dvěma způsoby: na jedné straně vstoupily bývalé vládní úřady na trh; na druhé straně se celková velikost konkurenčního trhu značně zvýšila (např. v důsledku liberalizace provedené Finskem se objem konkurenčního trhu zvýšil o více než 400 milionů EUR).
These reforms have changed the market in two ways: on the one hand, former government agencies have entered the market; on the other hand, the overall size of the contestable market has increased substantially (e.g. as a result of the liberalisation carried out by Finland, the size of the contestable market has increased by more than EUR 400 million).
S ohledem na tento vývoj dospěla Komise k názoru, že od roku 2001 vykonává podnik Tieliikelaitos hospodářskou činnost, konkrétně silniční služby za platbu, a představuje tak podnik ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
In the light of these developments, the Commission concludes that as of 2001, Tieliikelaitos is performing an economic activity, namely offering road services against payment, and hence constitutes an undertaking in the sense of Article 87(1) EC Treaty.
V důsledku vývoje společného trhu se opatření, které v době svého zavedení nepředstavovalo státní podporu, proto stalo státní podporou.
Due to the evolution of the common market, the measure which at the time of its introduction did not constitute State aid has therefore become State aid.
Bez toho, že by byla podpora členským státem pozměněna.
Aid without being altered by the Member State.
Dokud byl pro podnik Tieliikelaitos použitelný čl. 49 odst. 1 pododstavec 4 zákona o dani z příjmu (do 1. ledna 2005), bylo ustanovení používáno nezměněným způsobem od roku 1993, kdy vstoupil v platnost zákon o dani z příjmu.
As long as the Section 49(1)(4) of the Income Tax Act was applicable to Tieliikelaitos (till 1 January 2005), it was applied in unaltered way since 1993 when the Income Tax Act came into force.
Nepoužitelnost konkurzního zákona
Inapplicability of bankruptcy law
Komise má za to, že nepoužitelnost konkurzního zákona poskytuje výhodu podniku Tieliikelaitos.
The Commission considers that inapplicability of bankruptcy law provides an advantage for Tieliikelaitos.
Komise zmiňuje své sdělení o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk, kde v bodu 2.1.3 uvádí: „Za podporu ve formě záruky Komise považuje rovněž výhodnější úvěrové podmínky získané podniky, jejichž právní forma vylučuje konkurzní řízení nebo jiná řízení v případě platební neschopnosti, nebo zajistí výslovnou státní záruku nebo pokrytí ztrát státem“.
The Commission refers to its Notice on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to State aid in the form of guarantees, where it is stated in point 2.1.3: ‘The Commission also regards as aid in the form of a guarantee, the more favourable funding terms obtained by enterprises whose legal form rules out bankruptcy or other insolvency procedures or provides an explicit State guarantee or coverage of losses by the State.’
Finské orgány přiznávají, že skutečnost, že podnik Tieliikelaitos nemůže jít do konkurzu podle konkurzního zákona, by teoreticky mohla představovat výhodu, protože výdaje pro financování podniku Tieliikelaitos mohly být sníženy v důsledku snížení rizik půjčovatele.
The Finnish authorities acknowledge that the fact that Tieliikelaitos cannot go bankrupt pursuant to the Bankruptcy Act could theoretically constitute an advantage as Tieliikelaitos’ financing expenses could have been reduced due to a reduction in the lender’s risks.
Podnik Tieliikelaitos si ale poté, co byl vytvořen, nevypůjčil nové prostředky na finančním trhu.
But Tieliikelaitos did not borrow new funds on the financial market after it had been formed.
Proto podle finských orgánů nebylo možné, aby podnik Tieliikelaitos získal konkurenční výhodu ve srovnání se soukromými konkurenty v důsledku nepoužitelnosti konkurzního zákona.
Therefore, according to the Finnish authorities, it has not been possible for Tieliikelaitos to gain a competitive advantage in comparison with private competitors due to non-applicability of the bankruptcy law.
Pokud jde o budoucí vnější půjčování ze strany podniku Tieliikelaitos, Komise nesouhlasí, že existence záručního poplatku za půjčky získané podnikem Tieliikelaitos vyloučí přítomnost podpory, protože není možné kvantifikovat tržní cenu neomezené záruky prostě proto, že žádný účastník na trhu by takovou záruku neposkytl.
As to the future external borrowing by Tieliikelaitos, the Commission does not agree that existence of a guarantee fee for the loans raised by Tieliikelaitos will eliminate the presence of aid as it is not possible to quantify the market price of an unlimited guarantee, simply because no market operator would grant such guarantee.
Kromě toho objednává podnik Tieliikelaitos nepřetržitě služby a materiály od vnějších dodavatelů, čímž mu vůči těmto vnějším účastníkům vzniká dluh.
Besides, Tieliikelaitos continually orders services and materials from external suppliers, which constitutes debt by Tieliikelaitos to these external actors.
Z hlediska nepoužitelnosti konkurzního zákona na podnik Tieliikelaitos se Komise domnívá, že není vyloučeno, že podnik Tieliikelaitos využívá příznivějších platebních podmínek, než by bylo jinak možné.
In view of non-applicability of bankruptcy law to Tieliikelaitos the Commission considers it is not excluded that Tieliikelaitos benefits from more favourable payment terms than otherwise would have been possible.
Vzhledem k tomu, že stát nese odpovědnost za případné neplnění podniku Tieliikelaitos ve vztahu k jeho dodavatelům, aniž by byl odměněn za tuto záruku, je opatření „financováno ze státních zdrojů“.
As the State bears the responsibility for eventual default by Tieliikelaitos with respect to its suppliers without being remunerated for this guarantee, the measure is ‘financed from the State resources’.
Komise však souhlasí s finskými orgány, že toto opatření má být označeno za stávající podporu podle čl. 1. odst. b) nařízení Rady (ES) č. 659/1999, „protože v době, kdy začala být uskutečňována, nevytvářela podporu“.
The Commission agrees however with the Finnish authorities that this measure is to be classified as existing aid pursuant to Article 1 (b) of the Council Regulation (EC) No 659/1999 ‘because it can be established that at the time it was put into effect it did not constitute an aid’.
Příslušný hospodářský subjekt skutečně nikdy nepodléhal konkurzním právním předpisům, včetně období před liberalizací odvětví silničních služeb ve Finsku.
Indeed, the respective economic entity has never been subject to bankruptcy legislation, including the period before the liberalisation of road services sector in Finland.
Z důvodů uvedených výše v bodu 267 a následujících bodech nepředstavovalo opatření státní podporu v okamžiku jeho zavedení a stalo se státní podporou v důsledku vývoje na společném trhu.
For the reasons set out above in point 0 and following, the measure did not constitute State aid at the moment of its introduction, and has become State aid due to the evolution of the common market.
Komise má za to, že nepřetržité prakticky úplné osvobození od daně z příjmu obchodní společnosti poskytuje výhodu podniku Tieliikelaitos.
The Commission considers that continuous de facto full exception from the corporate income tax provides an advantage for Tieliikelaitos.
Komise má za to, že osvobození od daně z příjmu obchodní společnosti jako takové vytváří státní podporu.
The Commission considers that, as such, the exemption from the corporate income constitutes State aid.
Není odůvodněno povahou a hospodárností daňového systému.
It is not justified by the nature and the economy of the tax system.
Pokud jde o stanovení prvku státní podpory, finské orgány tvrdí, že ačkoli podnik Tieliikelaitos neplatí státu daň z příjmu obchodní společnosti ze svých zisků, bere se tato skutečnost v úvahu při každoročním rozhodování o připsání zisku ve prospěch státu podnikem Tieliikelaitos, tj. procento zisku, které podnik odevzdá jako připsání zisku, se blíží tomu, co platí konkurenční společnosti jako daň z příjmu a dividendy.
When it comes to the determination of the State aid element, the Finnish authorities argue that although Tieliikelaitos does not pay corporate income tax to the State on its profits, this is taken into account when taking annual decisions on profit-crediting to the State by Tieliikelaitos, i.e. the percent of the profit that the undertaking gives away in profit crediting comes close to what the competitor companies pay as corporate income tax and dividends.
Z pohledu Komise směšuje tento argument finských orgánů úlohu státu jako daňového úřadu a úlohu státu jako vlastníka podniků.
In the view of the Commission, this argument of the Finnish authorities mixes the role of the State as fiscal authority and the role of the State as the owner of undertakings.
Komise má za to, že pro účel kontroly státní podpory je důležité jasně rozlišovat tyto dvě role v souladu s judikaturou.
The Commission considers that for the purpose of State aid control, it is important to clearly distinguish these two roles in line with the jurisprudence.
Na jedné straně Komise musí ověřit, zda stát ve své úloze daňového úřadu zacházel se všemi podniky stejným způsobem; na druhé straně Komise musí ověřit, zda se stát ve své úloze jako vlastník podniků chová jako soukromý investor, např. když se rozhoduje o výplatách dividendy.
On the one hand, the Commission needs to verify whether the State, in its role as fiscal authority, has treated all undertakings in the same manner; on the other hand, the Commission needs to verify whether the State, in its role as the owner of undertakings, behaves like a private investor, for example when it decides on dividend payments.
Proto má Komise za to, že je nutné podrobit podnik Tieliikelaitos standardním pravidlům zdanění s cílem zajistit, že podnik nevyužívá příznivějších podnikatelských podmínek než jeho konkurenti.
Therefore the Commission considers that in order to ensure that Tieliikelaitos does not benefit from more favourable business conditions than its competitors, it is necessary to subject the undertaking to the standard taxation rules.
Komise poznamenává, že osvobození od daně z příjmu obchodní společnosti má být označeno jako stávající podpora podle čl. 1 odst. b) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 „protože v době, kdy začala být uskutečňována, nevytvářela podporu“.
The Commission notes that the exemption from the corporate income tax is to be classified as existing aid pursuant to Article 1 (b) of the Council Regulation (EC) No 659/1999 ‘because it can be established that at the time it was put into effect it did not constitute an aid’.
Příslušný hospodářský subjekt skutečně nikdy nepodléhal standardním pravidlům daně z příjmu obchodní společnosti.
Indeed, the respective economic entity has never been subject to standard corporate income tax rules.
Dopad na hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy
Impact on competition and trade between Member States
Dle ustálené judikatury „v případě, kdy podnik vyvíjí činnost v odvětví, ve kterém si konkurují výrobci z různých členských států, jakákoli podpora, kterou může obdržet od veřejných orgánů, nepříznivě ovlivňuje obchod mezi členskými státy a poškozuje hospodářskou soutěž do té míry, do které její nepřetržitá přítomnost na trhu brání konkurentům z jiných členských států zvýšit jejich podíl na trhu a do které snižuje jejich možnosti zvýšení vývozů do tohoto členského státu“.
It is settled case-law that, ‘where an undertaking operates in a sector in which producers from various Member States compete, any aid which it may receive from the public authorities is liable to affect trade between the Member States and impair competition, inasmuch as its continuing presence on the market prevents competitors from other Member States from increasing their market share and reduces their chances of increasing their exports to that Member State’.
V tomto případě Komise poznamenává, že míra otevření trhů údržby silniční infrastruktury v různých členských státech byla dostatečná k tomu, aby se na trhu objevily mezinárodní skupiny, které jsou aktivní ve více než jednom členském státu.
In the present case, the Commission observes that the degree of opening of markets for the maintenance of road infrastructure in the various Member States has been sufficient to allow international groups, which are active in more than one Member State, to emerge.
Samotný podnik Tieliikelaitos založil v roce 2004 dceřinou společnost v Estonsku a zapojil se tak do trhu mimo Finsko.
Tieliikelaitos itself has established, in 2004, a subsidiary in Estonia, thus engaging outside Finland.
Navíc je podnik Tieliikelaitos v současnosti zapojen do společného podniku ve Švédsku.
In addition, Tieliikelaitos is currently involved in a joint venture in Sweden.
Proto je jasné, že podnik Tieliikelaitos„vyvíjí činnost v odvětví, ve kterém si konkurují výrobci z různých členských států“.
Therefore it is clear that Tieliikelaitos‘operates in a sector in which producers from various Member States compete’.
Platí tedy, že udělení výběrové výhody podniku Tieliikelaitos financované ze státních zdrojů představuje státní podporu, která je v zásadě zakázaná podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
As such, it must be held that the grant of a selective advantage to Tieliikelaitos finance by State resources constitutes State aid that is in principle prohibited pursuant to Article 87(1) EC.
Závěr o přítomnosti státní podpory
Conclusion on the presence of State aid
Komise dospěla k závěru, že opatření „Vyjednané smlouvy na poskytování služeb trajektové přepravy“ a „Převod zaměstnanců do útvarů veřejné správy“ nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, protože neudělují hospodářskou výhodu podniku Tieliikelaitos.
The Commission thus concludes that the measures ‘Negotiated contracts for provision of ferry services’ and ‘Transfer of staff to public administration departments’ do not constitute State aid in the sense of Article 87(1) EC, as they do not confer an economic advantage to Tieliikelaitos.
Avšak opatření popsaná výše pod následujícími výrazy: „udělení preferenční státní půjčky“, „přidělení vyjednaných smluv v silničních službách“, „financování projektů zvláštních služeb“, „opatření u změn v oblasti zaměstnanců“, „nepoužitelnost konkurzního zákona“, „nepoužitelnost běžného zákona o dani z příjmu obchodní společnosti“ a „daňové opatření týkající se nákupu pozemků podnikem Tieliikelaitos“ představují podporu, která je v zásadě zakázaná podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
However, the measures described above under the following terms: ‘the grant of a preferential State loan’, ‘the attribution of negotiated contracts in road services’ the ‘Funding of Special service projects’, the ‘Staff adjustment measures’, the ‘inapplicability of bankruptcy law’, the ‘inapplicability of the normal corporate tax law’ and the ‘fiscal measure related to land purchase by Tieliikelaitos’ constitute aid that is in principle prohibited pursuant to Article 87(1) of the EC Treaty.
K udělení určité podpory mohlo dojít rovněž v souvislosti s pozemky a štěrkovišti.
There might have been some aid involved also in relation to land and gravel sites.
Ze stejného důvodu, pro který Komise nemohla prohlásit balík opatření provedených ve prospěch podniku Tieliikelaitos za „opatření nemající charakter podpory“ na základě kritérií vytvořených v rozsudku ve věci Altmark (srovnej kapitola 6.1), nemůže Komise prohlásit ta opatření, která obsahují prvky státní podpory, za slučitelná se společným trhem na základě čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES.
The same reasons which prevented the Commission from declaring the package of measures carried out for the benefit of Tieliikelaitos as ‘non-aid’ based on the criteria developed in the Altmark judgement (cf. Chapter 6.1), make it impossible for the Commission to clear those measures of the package, which contain State aid elements, as compatible with the common market on the basis of Article 86(2) of EC Treaty.
V souladu s rámcem Společenství pro státní podporu ve formě náhrady za veřejnou službu nemůže Komise prohlásit podporu, která není jasně nezbytná pro výkon úkolů přidělených a úměrných danému účelu, za slučitelnou se společným trhem na základě čl. 86 odst.2 Smlouvy.
In line with the Community framework for State aid in the form of public service compensation, Commission cannot declare as compatible with the common market on the basis of Article 86(2) of the Treaty aid which is not clearly necessary for the performance of the tasks assigned and proportional to that end.