natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ostatně pokud ho budeme považovat, abychom použili samotná slova FPAP, „za sjednotitele spotřebitelů ropných produktů, kteří se chtějí spíše chránit před trhem než do něj zasahovat“, tito „spotřebitelé“ jsou ve skutečnosti hospodářskými subjekty (námořními družstvy a rybářskými podniky), které se snaží snížit své provozní náklady.
Also, even if were regarded, to use the FPAP’s own terms, as a ‘union of consumers of petroleum products seeking more to protect themselves against the market that to operate on it’, these ‘consumers’ are in fact economic operators (maritime cooperatives and fisheries undertakings) seeking to reduce their running costs.
Tato reakce, která je ze strany hospodářských subjektů zcela logická, nicméně brání tomu, aby bylo tyto subjekty možné považovat za individuální spotřebitele podle čl. 87 odst. 2 písm. a) Smlouvy, který povoluje podporu sociální povahy ve prospěch individuálních spotřebitelů.
However, this reaction, which is perfectly logical on the part of economic operators, means that the operators cannot be regarded as individual consumers within the meaning of Article 87(2)(a) of the Treaty, which authorises aid of a social character granted to them.
Odůvodnění předložené Francií či samotným FPAP, které se týká jak jeho statusu, způsobu fungování, úkolů, tak i jeho zvláštního postavení na trhu s ropnými produkty, nelze tudíž zohlednit.
Therefore, the arguments put forward by France or the FPAP itself relating to its articles of association, its rules of procedure, its objectives or its specific situation on the petroleum products market cannot be accepted.
Zásada soukromého věřitele [6]
The private creditor principle [6]
Komise se domnívá, že je v této věci oprávněná posoudit existenci státní podpory na základě použití zásady soukromého věřitele.
The Commission takes the view that, in this case, it is justified to assess the existence of State aid by applying the private creditor principle.
Prostředky pocházející ze tří záloh, jejichž podmínky poskytnutí jsou známy, měly být vráceny zpět s úrokovou sazbou ve výši 4,45 %.
The funds coming from the three advances, for which the grant conditions are known, had to be repaid at an interest rate of 4,45 %.
Pokud jde o možnou čtvrtou zálohu ve výši 12 miliónů EUR, můžeme předpokládat, že její poskytnutí proběhlo za stejných či velmi podobných podmínek.
As regards the possible fourth advance, of an amount of EUR 12 million, it may be assumed that it was granted under identical or very similar conditions.
Tento kapitál poskytnutý státem tedy ve skutečnosti odpovídá půjčce poskytnuté s touto úrokovou sazbou.
This State contribution therefore corresponds in practice to a loan granted at that rate.
Tato úroková sazba je určitě vyšší než referenční úroková sazba použitá Komisí pro stanovení přítomnosti prvku podpory ve zvýhodněné půjčce, neboť referenční úroková sazba byla v roce 2004 stanovena na 4,43 % [7] a od 1. ledna 2005 na 4,08 % [8].
Admittedly, that rate is higher than the reference rate used by the Commission to determine the element of aid existing in a soft loan, which was 4,43 % in 2004 [7] and has been 4,08 % since 1 January 2005 [8].
Teoreticky by pak v poskytnutých zálohách nemusela být přítomna státní podpora, kdyby tyto zálohy byly poskytnuty za běžných podmínek tržního hospodářství.
Consequently, in theory, it is possible that there was no State aid in the advances granted if it was granted on normal market-economy terms.
Komise se nicméně domnívá, že tyto zálohy nebyly poskytnuty za běžných tržních podmínek, neboť žádný soukromý věřitel by nesouhlasil s poskytnutím příslušných částek z důvodu neexistence záruky ohledně životaschopnosti činnosti FPAP a pravděpodobnosti návratnosti částek po splatnosti.
However, the Commission takes the view that the advances were not granted on normal market-economy terms insofar as no private creditor would have agreed to grant the amounts in question in the absence of a guarantee of the viability of the FPAP’s activity and the probability of recovery by the expiry date.
Počáteční kapitál FPAP tvoří příspěvky členů (viz 23. a 25. bod odůvodnění).
The FPAP’s start-up capital is made up of its members’ contributions (see recitals 23 and 25).
Ani Francie ani FPAP neposkytly žádné číselné údaje ohledně finančních prostředků pocházejících z těchto příspěvků.
Neither France nor the FPAP have provided figures of the resources obtained from these contributions.
Podle odůvodnění připojeného k odpovědi ze dne 21. dubna 2006 se francouzské orgány poté, co uvedly, že „během vypracování odpovědi ze dne 6. prosince 2005 byly tyto informace uvedeny v návrhu, ale zrušeny při meziministerském schvalování“, ostatně domnívají, že „není nutné v tuto chvíli odpovídat.“
Also, according to the list of defensive points enclosed with the reply of 21 April 2006, after stating that ‘when the reply of 6 December 2005 was being drafted, this information was proposed in the draft but was deleted during the interministerial check’, the French authorities take the view that ‘it is not necessary to give a reply now’.
Komise je nicméně toho názoru, že se v porovnání s pravděpodobným rozsahem výdajů jedná o relativně nízké částky. Hrubý odhad lze vlastně odvodit z údajů uvedených ve spisu podepsaném generálním tajemníkem FPAP, v „Podrobném návodu FPAP“ z listopadu 2004 a v „informační poznámce FPAP“ z ledna 2006: přibližně 2500 členů (počet členů FPAP dle francouzských orgánů) platí vstupní poplatek ve výši 150 EUR, neboli 375000 EUR, ke kterým se připočtou příspěvky pokrývající vlastní záruku proti riziku (viz 25. bod odůvodnění).
Nevertheless the Commission supposes that these are relatively modest amounts compared to the probable extent of the expenditure, since, on the basis of the information given in the statement signed by the Secretary-General of the FPAP, the ‘Detailed Rules of Procedure of the FPAP’ of November 2004 and the ‘information note from the FPAP’ of January 2006, a rough estimate can be made: approximately 2500 members (the number of members of the FPAP according to the French authorities) pay a membership fee of EUR 150 each, i.e. EUR 375000, to which the contributions covering the guarantee risk proper (see recital 25) must be added.
Za předpokladu, že je zajištěn veškerý objem spotřebované nafty a bude se vycházet z orientační spotřeby trawleru o délce 24 metrů udávané fondem FPAP (přibližně 10 tun paliva týdně), z hypoteticky maximální činnosti v rozsahu 48 týdnů ročně, tedy spotřeba 480 tun (i když se počet týdnů blíží spíše 38 až 40 nežli 48) a jednotné hodnoty příspěvku fondu FPAP, neboli 0,0035 EUR na litr, dostaneme se u 2500 lodí na celkovou částku 4200000 EUR ročně.
Assuming that the entire volume of diesel consumed is covered, and based on the indicative consumption of a 24-metre trawler as reported by the FPAP (approximately 10 tonnes of fuel per week), and assuming activity for a maximum of 48 weeks a year, i.e. a consumption of 480 tonnes (although the number of weeks of activity is probably closer to 38 to 40 than 48), and the unit value of the contribution to the FPAP, i.e. EUR 0,0035 per litre, the figure arrived at for 2500 vessels is a total of EUR 4200000 per year.
Třetí zdroj příspěvků je spojen s možností zakotvenou ve stanovách, a to že odborový svaz přijme do svého středu, avšak v maximálním počtu představujícím 5 % členů, „jakoukoliv osobu připravenou poskytnout odborovému svazu morální podporu“.
The third source of contributions comes from the possibility, as provided for in the articles of association, for the association to take in ‘any person willing to provide moral support for the trade association’, up to a maximum of 5 % of the number of members.
Zřejmě se jedná o okrajovou částku.
This is probably a marginal amount.
Bez jakýchkoliv údajů ohledně počtu těchto členů připravených poskytnout morální podporu a ohledně výše jejich příspěvků budeme vycházet z velmi vysokého hypotetického odhadu a navýšíme příjmy řádově o 125000 EUR (125 členů, kteří nevykonávají činnosti spojené s rybolovem, neboli maximální stanovami FPAP povolený počet [5 % z 2500 členů] × 1000 EUR).
In the absence of any indication of the number of such members willing to provide moral support and the amount that they contribute, we will assume, as a very generous estimate, additional revenue of about EUR 125000 (125 members whose activities do not relate to fishing, i.e. the maximum permitted by the FPAP’s articles of association (5 % of 2500 members) × EUR 1000).
Celkové příjmy z různých příspěvků by takto činily 4200000 + 375000 + 125000 neboli 4700000 EUR ročně.
Thus the total revenue from the various contributions would amount to EUR 4200000 + EUR 375000 + EUR 125000, i.e. EUR 4700000 per year.
Jedná se o značně optimistický předpoklad vypočtený na základě orientační spotřeby trawleru o délce 24 metrů vykonávající činnost po dobu 48 týdnů ročně a za předpokladu, že byla zajištěna veškerá spotřeba paliva.
This is an extremely optimistic assumption, calculated on the basis of an indicative consumption of a 24-metre trawler operating for 48 weeks a year, and on the assumption that all the fuel consumed is covered.
Komise ho zohledňuje pouze za účelem stanovení, jaká mohla být maximální teoretická výše příjmů FPAP.
The Commission is only taking it to find out what the theoretical maximum amount of revenue for the FPAP could be.
Jelikož však budeme vycházet z toho, že Francie udává počet členských lodí ve výši 2385, z čehož je nemalá část pobřežních lodí o délce menší než 12 metrů, jejichž roční spotřeba paliva se blíží spíše 200 tunám nežli 480 vzatým v úvahu při výše uvedeném výpočtu, je pravděpodobné, že skutečná částka je mnohem menší.
However, if we consider that France indicates that the number of member vessels is 2385, including a considerable proportion of coastal vessels of less than 12 metres, whose annual fuel consumption is closer to 200 tonnes that the 480 tonnes used in the above calculation, it is probable that the actual amount is significantly less.
Vzhledem k tomu, že francouzské loďstvo čítá přibližně 1500 lodí delších než 12 metrů a že 95,3 % lodí této velikosti je pokryto FPAP [9], neboli 1400 lodí, můžeme z toho odvodit, že přibližně 1000 lodí menších než 12 metrů je rovněž kryto FPAP.
This is because, since the French fleet comprises approximately 1500 vessels of more than 12 metres and 95,3 % of the vessels of that size are covered by the FPAP [9], i.e. approximately 1400 vessels, it can be deduced that approximately 1000 vessels of less than 12 metres are also covered by the FPAP.
Celková výše ročních příjmů je tedy velmi pravděpodobně nižší než 4,7 miliónů EUR.
It is therefore highly certain that the total annual revenue is below this amount of EUR 4,7 million.
Po dokončení těchto hypotetických výpočtů příjmů upozorňuje Komise na skutečnost, že FPAP nemá žádné nemovitosti a jeho movitosti tvořené pouze příspěvky členů jsou navíc velmi nízké.
Following calculation of this hypothetical revenue, the Commission observes that the FPAP, on the one hand, apparently has no real estate and that, in addition, its current assets, made up only of its members’ contributions, are very small.
Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že za běžných podmínek tržního hospodářství by banka, jako například Crédit Maritime, která se představuje dle svých slov jako „přirozený partner odvětví rybolovu“, nikdy nepůjčila (nebo „nezaložila“, abychom se vyjádřili slovy úmluv uzavřených mezi státem a FPAP) zmíněné částky (dokonce ani část těchto částek) fondu FPAP, aby tento obchodoval na termínovém trhu, aniž by nezískala rozumnou záruku solventnosti fondu při splatnosti půjčky.
For this reason, the Commission takes the view that, under normal market-economy conditions, a bank, such as Crédit Maritime, for example, which describes itself in its own terms as ‘the natural partner of the fishing industry’, would never have lent (or ‘advanced’ to use the terms of the agreements concluded between the State and the FPAP) the amounts in question (or even only part of the amounts) to the FPAP to operate on a futures market, without having obtained reasonable assurance beforehand of its probable solvency on expiry of the loan.
Francie namítá, že tento závěr představuje „tvrzení, které se nezakládá na žádném detailním šetření u bank, a že by bylo možné použít mechanismů ručení.“ Nicméně šetření provedené Národní komorou finančních poradců a znalců [10] ve třiceti pěti bankách podalo celkem přesný obraz o normách používaných ve francouzských bankách při poskytování úvěrů zákazníkům.
France objects, claiming that this conclusion is ‘an allegation not based on any precise survey of banking organisations, and that a system of securities could have been set up’. However, a survey carried out by the Chambre nationale des conseils et experts financiers (National chamber of financial advisers and experts) [10] at thirty-five banks provides a fairly accurate picture of the standards applied in French financial institutions when granting loans to their customers.
Snaha omezit své úvěrové riziko vzhledem ke svým zákazníkům vede ředitele bank, aby vyžadovali dodržování horních stropů norem vycházejících z celé řady koeficientů, které umožňují posoudit finanční zdraví a schopnost podniku splatit svoji půjčku na základě různých kritérií, jako jsou vlastní zdroje, rozvaha, míra budoucího zadlužení, obrat a finanční náklady.
To limit their credit risk vis-à-vis their customers, the management of financial institutions requires compliance with standard ceilings based on a number of ratios allowing the financial health of the undertaking and its ability to serve its debt to be assessed, according to various criteria such as its own funds, balance sheet, the level of long-term indebtedness, turnover and financial costs.
Z této analýzy zejména vyplývá, že koeficient „celkového bankovního zadlužení vlastních zdrojů“ přesahující 2,50 spouští alarm upozorňující na riziko, který ovšem definitivně neohrozí poskytnutí půjčky, ale přiměje banku k přijetí větších záruk.
It follows from this analysis in particular that a ratio of ‘total banking debt to own funds’ higher than 2,50 triggers a risk indicator which, although it does not totally compromise the granting of a loan leads the establishment to take increased securities.
Pokud v případě FPAP dáme do souvztažnosti 65 miliónů záloh a výše uvedený optimistický odhad vlastních zdrojů (4,7 miliónů EUR, viz 56. bod odůvodnění), vznikne koeficient 13,82, neboli šestinásobek horního limitu rizika.
In the case of the FPAP, if the EUR 65 million in advances are set against the optimistic estimate of its own funds set out above (EUR 4,7 million, see recital 56), the ratio is 13,82, i.e. almost six times the maximum risk.
Samozřejmě pokud by byla skutečná výše záloh vyšší (77 miliónů, při zohlednění možné dodatečné zálohy ve výši 12 miliónů EUR zmíněné v 22. bodě odůvodnění) nebo pokud by byla výše vlastních zdrojů citelně nižší, tento hypotetický koeficient by ještě vzrostl.
Of course, if the actual amount of the advances were higher (EUR 77 million, taking into account the possible additional advance of EUR 12 million referred to in recital 22), or if the actual amount of own funds were appreciably smaller, this hypothetical ratio would increase further.
S takovou mírou rizika by banka nikdy nezvažovala možnost půjčky, ani kdyby bylo použití věcného zajištění (jako je zástava s předáním kupních opcí nebo zástava zásob paliv získaných fondem FPAP) nebo osobního zajištění (hypotéky na osobní majetek členů a zástava jejich lodí) skutečně součástí bankovních technik umožňujících minimalizovat riziko platební neschopnosti.
With such a risk level, a bank would never have considered granting a loan, even though the use of real securities (such as pledging the purchase options or the fuel stocks acquired by the FPAP as collateral) or personal securities (taking out a mortgage on the members’ personal assets and pledging their vessels as collateral) is in fact one of the methods used by banks to minimise the risk of insolvency.
Nicméně je nutno poznamenat, že v případě použití osobního zajištění členů by byly rybářské podniky, pokud jde o členství v FPAP, zřejmě zdrženlivější.
However, it will be observed that, if the personal securities of the members were liable to be claimed, the fisheries undertakings would probably have been more reluctant to become members of the FPAP.
Existují ještě další techniky převodu či sdílení rizika spojeného se zákazníkem, jako je spolufinancování půjčky několika bankami, využití ručitelských společností nebo podpora regionálních a departementálních záručních fondů (obecně s protizárukou ručitelských společností), ale v každém případě se záruka poskytuje pouze zcela zdravým a potencionálně rentabilním podnikům a ve výši nepřesahující nikdy 50 % zadlužení (neboli v případě FPAP ve výši mírně přes 30 miliónů EUR, přičemž tady stále zůstává zbylé riziko, které je třikrát vyšší než horní limit rizika).
There are also other client risk transfer or sharing methods, such as part-financing the loan by several banks, the use of guarantee companies or subscribing to regional or departmental guarantee funds (as a rule themselves counter-guaranteed by guarantee companies) but, in all cases, a guarantee is generally extended only to basically healthy and potentially profitable undertakings, and only ever up to an amount not exceeding 50 % of the debt (i.e. in the case of the FPAP, an amount of slightly more than EUR 30 million, leaving a residual risk of almost three times the maximum risk).
Pokud Francie ohledně těchto technik uvádí, že „by mohly“ být použity systémy ručení, implicitně připouští, že tedy v tomto případě použity nebyly a že státní záloha byla poskytnuta, aniž by byly vyžadovány záruky, které by byly srovnatelné se zárukami běžně používanými v bankách.
When France comments on these methods, saying that security systems ‘could have been’ set up, it implicitly admits that they were not set up in this case and that the State advance was granted without securities comparable to those in use by banks being sought.
Za těchto podmínek dochází Komise k závěru, že Francie se nechovala jako soukromý věřitel a že nemá záruky, že FPAP bude schopen vrátit prostředky, které mu byly dány k dispozici.
Under these circumstances, the Commission concludes that France did not behave like a private creditor and that it did not have any security that the FPAP was in a position to repay the funds placed at its disposal.
Dále FPAP ústy své rady uvádí, že dle francouzského práva je občanskoprávně odpovědný, že tato odpovědnost je neomezená a že v důsledku odborářské činnosti může vznikat odpovědnost za velmi vysoké částky.
In addition, the FPAP, through its Board, points out that it bears civil liability under French law and that this liability is unlimited, noting that trade association action may entail responsibility for large amounts.
Komise uvádí, že u organizace typu FPAP mohou být ve hře samozřejmě velmi vysoké částky, neboť operace prováděné na termínových trzích vykazují určitá rizika a mohou způsobit značné ztráty.
The Commission admits that very large amounts may be at stake, with an organisation like the FPAP where the operations undertaken on the futures markets present undeniable risks and may involve significant losses.
Nicméně nic neříká, že odpovědnost FPAP bude v případě významných ztrát kryta jeho členy.
That being so, there is nothing to say that the FPAP’s liability in the event of significant losses will be covered by its members.
Žádný z předložených dokumentů (stanovy, návod, informační poznámka) podobný mechanismus nezmiňují.
None of the documents provided (articles of association, rules of procedure or information note) refers to such a mechanism.
Jediná úvaha finanční povahy obsažená v těchto dokumentech se týká příspěvku, u kterého je uvedeno, že v případě odchodu člena (článek 10) zůstává příspěvek ve prospěch odborového svazu.
The only financial consideration appearing in these documents relates to the contribution, for which it is indicated that it is forfeited to the trade association when a member steps down (Article 10).
Dále Komise uvádí, že zákon ze dne 21. března 1884 (zákon, na základě kterého byl FPAP zřízen), je zákonem, který ve Francii umožnil zřizování profesních odborových svazů.
The Commission also observes that the act of 21 March 1884, under which the FPAP was set up, is the act which has allowed the creation of trade associations in France.
Určitě není v duchu takového zákona způsobovat odpovědnost ekonomické a následně finanční povahy členů dotčeného odborového svazu.
It is certainly not in the spirit of such an act to entail the commercial, and therefore financial, liability of the members of the trade association concerned.
Následně Komise nevidí způsob, jakým mohou být v případě velkých finančních ztrát tyto ztráty nahrazeny členy fondu.
As a result, in the event of major financial losses, the Commission does not see how the losses can be compensated by its members.
S ohledem na všechny tyto skutečnosti se Komise domnívá, že nebyla dodržena zásada soukromého věřitele.
Taking all of the above factors into account, the Commission takes the view that the private creditor principle has not been complied with.
Existence finanční výhody poskytnuté prostřednictvím státních zdrojů
Existence of a financial advantage granted by means of State resources
Komise se domnívá, že odhadovaná výše příjmů z různých členských příspěvků by ani při vysokém předpokladu FPAP nikdy neumožnila intervenovat bez vnějších zdrojů na termínovém trhu.
The Commission takes the view that, even in the case of the higher assumption, the estimated amount of revenue from the various member contributions would never have enabled the FPAP to operate on a futures market without the assistance of external funding.
Tyto vnější prostředky poskytl stát prostřednictvím organizace OFIMER formou nejméně tří finančních záloh vyplacených v období od listopadu 2004 do října 2005 a dosahujících podle informací sdělených Francií celkové výše 65 miliónů EUR. Čtvrtá záloha ve výši 12 miliónů EUR byla pravděpodobně rovněž vyplacena; z termínů uvedených v odůvodnění zmíněném v 22. bodě odůvodnění ve skutečnosti vyplývá, že podpis úmluvy právě probíhal k tomuto datu.
This external funding was provided by the State, via Ofimer, in the form of at least three advances spread out between November 2004 and October 2005, covering a total amount, according to the information forwarded by France, of EUR 65 million. A fourth advance of EUR 12 million was probably also paid, since the list of defensive points quoted in recital 22 implies that the agreement was in the course of being signed at that date.
Francie neposkytla informace, které by toto posouzení vyvrátily.
France has not submitted any evidence contradicting this assessment.
V tomto odůvodnění můžeme dále číst: „Bylo shledáno [Komisí], že FPAP nemohl vzhledem ke svým prostředkům bez státní vratné zálohy intervenovat.
The list of defensive points also states: ‘As regards its funding, the FPAP is considered [by the Commission] not to be able to operate without the repayable State advance. No argument can be put forward against this’.
Proti tomuto důkazu nelze předložit žádný argument.“ Pro Komisi byly zároveň tyto zálohy uděleny za podmínek, které nejsou běžnými tržními podmínkami (viz 51. až 61. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí).
In addition, for the Commission, the advances were granted under conditions which are not normal market conditions (see recitals 51 to 61 of this Decision).
Dále Komise připomíná, že ani Francie ani FPAP neposkytly Komisi žádné údaje o výši prostředků vynaložených FPAP na těchto termínových trzích nebo o výsledcích transakcí, které zde byly provedeny.
Also, the Commission observes that neither France nor the FPAP have given it any indication of the amount of funds invested by the FPAP on the futures markets, or of the result of the transactions carried out on them.