natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Styční bezpečnostní úředníci
Security Liaison Officers
Styčný bezpečnostní úředník je kontaktním místem pro záležitosti související s bezpečností mezi vlastníky/provozovateli EKI a příslušným orgánem členského státu.
The Security Liaison Officer shall function as the point of contact for security related issues between the owner/operator of the ECI and the relevant Member State authority.
Každý členský stát posoudí, zda má každá označená EKI nacházející se na jeho území styčného bezpečnostního úředníka či rovnocennou osobu.
Each Member State shall assess whether each designated ECI located on its territory possesses a Security Liaison Officer or equivalent.
Zjistí-li členský stát, že styčný bezpečnostní úředník nebo rovnocenná osoba existuje, nejsou zapotřebí žádná další prováděcí opatření.
If a Member State finds that such a Security Liaison Officer is in place or an equivalent exists, no further implementation action shall be necessary.
Zjistí-li členský stát, že v souvislosti s označenou EKI neexistuje styčný bezpečnostní úředník ani rovnocenná osoba, zajistí jakýmikoli prostředky, jež uzná za vhodné, aby tento styčný bezpečnostní úředník nebo rovnocenná osoba byli jmenováni.
If a Member State finds that a Security Liaison Officer or equivalent does not exist in relation to a designated ECI, it shall ensure by any measures deemed appropriate, that such a Security Liaison Officer or equivalent is designated.
Všechny členské státy zavedou vhodné komunikační mechanismy mezi příslušným orgánem členského státu a styčným bezpečnostním úředníkem nebo rovnocennou osobou za účelem výměny příslušných informací týkajících se rizik a hrozeb zjištěných v souvislosti s určitou EKI.
Each Member State shall implement an appropriate communication mechanism between the relevant Member State authority and the Security Liaison Officer or equivalent with the objective of exchanging relevant information concerning identified risks and threats in relation to the ECI concerned.
Tímto komunikačním mechanismem nejsou dotčeny požadavky jednotlivých členských států týkající se přístupu k citlivým a utajovaným informacím.
This communication mechanism shall be without prejudice to national requirements concerning access to sensitive and classified information.
Soulad s opatřeními, včetně opatření Společenství, podle nichž je v daném odvětví vyžadován styčný bezpečnostní úředník nebo rovnocenná osoba nebo která odkazují na potřebu jmenování styčného bezpečnostního úředníka či rovnocenné osoby, se považuje za splnění všech požadavků členských států uvedených v tomto článku nebo podle tohoto článku přijatých.
Compliance with measures including Community measures which in a particular sector require, or refer to a need to have, a Security Liaison Officer or equivalent, is deemed to satisfy all the requirements of Member States in, or adopted pursuant to, this Article.
Každý členský stát provede posouzení hrozeb v souvislosti s pododvětvími s EKI do jednoho roku od označení dané kritické infrastruktury na svém území za EKI v rámci těchto pododvětví.
Each Member State shall conduct a threat assessment in relation to ECI subsectors within one year following the designation of critical infrastructure on its territory as an ECI within those subsectors.
Každý členský stát předloží Komisi jednou za dva roky souhrnnou zprávu se všeobecnými údaji o typech zranitelnosti, hrozeb a rizik zjištěných v jednotlivých odvětvích s EKI, v nichž byla některá EKI označena podle článku 4 a nachází se na jeho území.
Each Member State shall report every two years to the Commission generic data on a summary basis on the types of risks, threats and vulnerabilities encountered per ECI sector in which an ECI has been designated pursuant to Article 4 and is located on its territory.
Komise může ve spolupráci s členskými státy vypracovat společný vzor pro tyto zprávy.
A common template for these reports may be developed by the Commission in cooperation with the Member States.
Každá zpráva je utajena na odpovídající úrovni považované za nezbytnou členským státem, v němž byla vypracována.
Each report shall be classified at an appropriate level as deemed necessary by the originating Member State.
Na základě zpráv uvedených v odstavci 2 posoudí Komise a členské státy podle jednotlivých odvětví, zda by pro EKI měla být zvážena další ochranná opatření na úrovni Společenství.
Based on the reports referred to in paragraph 2, the Commission and the Member States shall assess on a sectoral basis whether further protection measures at Community level should be considered for ECIs.
Tento proces se provede společně s přezkumem této směrnice podle článku 11.
This process shall be undertaken in conjunction with the review of this Directive as laid down in Article 11.
Komise může ve spolupráci s členskými státy vypracovat společné metodické pokyny pro provádění analýz rizik týkající se EKI.
Common methodological guidelines for carrying out risk analyses in respect of ECIs may be developed by the Commission in cooperation with the Member States.
Podpora EKI ze strany Komise
Commission support for ECIs
Komise prostřednictvím příslušného orgánu daného členského státu podporuje vlastníky/provozovatele označených EKI tím, že jim poskytuje přístup k dostupným osvědčeným postupům a metodikám, a tím, že podporuje odbornou přípravu a výměnu informací týkající se nového technického rozvoje souvisejícího s ochranou kritické infrastruktury.
The Commission shall support, through the relevant Member State authority, the owners/operators of designated ECIs by providing access to available best practices and methodologies as well as support training and the exchange of information on new technical developments related to critical infrastructure protection.
Citlivé informace týkající se ochrany evropské kritické infrastruktury
Sensitive European critical infrastructure protection-related information
Každá osoba, která přijde do styku s utajovanými informacemi podle této směrnice při zastupování členského státu nebo Komise, musí mít bezpečnostní prověrku odpovídající úrovně.
Any person handling classified information pursuant to this Directive on behalf of a Member State or the Commission shall have an appropriate level of security vetting.
Členské státy, Komise a příslušné orgány dozoru zajistí, aby citlivé informace týkající se ochrany EKI předložené členským státům nebo Komisi nebyly využity k jiným účelům než k ochraně kritických infrastruktur.
Member States, the Commission and relevant supervisory bodies shall ensure that sensitive European critical infrastructure protection-related information submitted to the Member States or to the Commission is not used for any purpose other than the protection of critical infrastructures.
Tento článek se použije rovněž na jiné než písemné informace vyměněné během zasedání, na nichž jsou projednávány citlivé otázky.
This Article shall also apply to non-written information exchanged during meetings at which sensitive subjects are discussed.
Kontaktní místa ochrany EKI
European critical infrastructure protection contact points
Každý členský stát stanoví kontaktní místo pro záležitosti ochrany EKI (dále jen „kontaktní místo OEKI“).
Each Member State shall appoint a European critical infrastructure protection contact point (‘ECIP contact point’).
Kontaktní místo OEKI koordinuje záležitosti ochrany EKI v rámci členského státu, s ostatními členskými státy a s Komisí.
ECIP contact points shall coordinate European critical infrastructure protection issues within the Member State, with other Member States and with the Commission.
Stanovení kontaktního místa OEKI nevylučuje účast jiných orgánů v členském státě na záležitostech ochrany EKI.
The appointment of an ECIP contact point does not preclude other authorities in a Member State from being involved in European critical infrastructure protection issues.
Přezkum této směrnice bude zahájen 12. ledna 2012.
A review of this Directive shall begin on 12 January 2012.
Členské státy přijmou nezbytná opatření pro dosažení souladu s touto směrnicí do 12. ledna 2011.
Member States shall take the necessary measures to comply with this Directive by 12 January 2011.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi a sdělí jí jejich znění a jejich srovnání s touto směrnicí.
They shall forthwith inform the Commission thereof and communicate the text of those measures and their correlation with this Directive.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním zveřejnění.
When they are adopted by Member States, these measures shall contain a reference to this Directive or shall be accompanied by such reference on the occasion of their official publication.
Úř. věst. C 116, 26.5.2007, s. 1.
OJ C 116, 26.5.2007, p. 1.
Seznam odvětví s EKI
List of ECI sectors
Pododvětví
Subsector
I Energetika
I Energy
Infrastruktury a zařízení pro výrobu a přenos elektřiny, pokud jde o dodávky elektřiny
Infrastructures and facilities for generation and transmission of electricity in respect of supply electricity
Ropa
Oil
Těžba ropy, rafinace, zpracování, skladování a distribuce potrubím
Oil production, refining, treatment, storage and transmission by pipelines
Zemní plyn
Gas
Těžba zemního plynu, rafinace, zpracování, skladování a distribuce potrubím
Gas production, refining, treatment, storage and transmission by pipelines
II Doprava
II Transport
Zámořská a pobřežní vodní doprava a přístavy
Ocean and short-sea shipping and ports
Kritickou infrastrukturu, která může být označena za EKI, určují členské státy podle článku 3.
The identification by the Member States of critical infrastructures which may be designated as ECIs is undertaken pursuant to Article 3.
Seznam odvětví s EKI sám o sobě proto nezakládá obecnou povinnost určit EKI v každém odvětví.
Therefore the list of ECI sectors in itself does not generate a generic obligation to designate an ECI in each sector.
POSTUP VYPRACOVÁNÍ PLÁNU BEZPEČNOSTI PROVOZOVATELE EKI
ECI OSP PROCEDURE
Plán bezpečnosti provozovatele určuje prostředky kritické infrastruktury a bezpečnostní řešení, která existují či jsou zaváděna na její ochranu.
The OSP will identify critical infrastructure assets and which security solutions exist or are being implemented for their protection.
Postup vypracování plánu bezpečnosti provozovatele EKI zahrnuje alespoň:
The ECI OSP procedure will cover at least:
určení důležitých prostředků;
identification of important assets;
analýzu rizik založenou na scénářích závažných hrozeb, typech zranitelnosti jednotlivých prostředků a možných dopadech a
conducting a risk analysis based on major threat scenarios, vulnerability of each asset, and potential impact; and
určení, výběr a stanovení priorit protiopatření a postupů, s rozlišením mezi
identification, selection and prioritisation of counter-measures and procedures with a distinction between:
stálými bezpečnostními opatřeními, která určují nezbytné investice do bezpečnosti a bezpečnostní prostředky, jejichž použití je kdykoli opodstatněné.
permanent security measures, which identify indispensable security investments and means which are relevant to be employed at all times.
Tato oblast zahrnuje informace týkající se obecných opatření, jako jsou technická opatření (včetně instalace prostředků pro detekci, kontrolu přístupu, ochranu a prevenci); organizační opatření (včetně postupů pro varování a řešení krizí); kontrolní a ověřovací opatření; komunikace; zvyšování informovanosti a odborná příprava; bezpečnost informačních systémů,
This heading will include information concerning general measures such as technical measures (including installation of detection, access control, protection and prevention means); organisational measures (including procedures for alerts and crisis management); control and verification measures; communication; awareness raising and training; and security of information systems,
odstupňovanými bezpečnostními opatřeními, která mohou být aktivována podle různého stupně rizika a ohrožení.
graduated security measures, which can be activated according to varying risk and threat levels.
Postup pro určení kritické infrastruktury, která může být označena za EKI, členskými státy podle článku 3
Procedure for the identification by the Member States of critical infrastructures which may be designated as an ECI pursuant to Article 3
Článek 3 vyžaduje, aby každý členský stát určil kritickou infrastrukturu, již lze označit za EKI.
Article 3 requires each Member State to identify the critical infrastructures which may be designated as an ECI.
Členské státy přitom postupují podle níže uvedených postupných kroků.
This procedure shall be implemented by each Member State through the following series of consecutive steps.
Potenciální EKI, která nesplňuje požadavky některého z následujících postupných kroků, není považována za EKI a je z postupu vyloučena.
A potential ECI which does not satisfy the requirements of one of the following sequential steps is considered to be ‘non-ECI’ and is excluded from the procedure.
Potenciální EKI, která tyto požadavky splňuje, přechází do dalšího kroku tohoto postupu.
A potential ECI which does satisfy the requirements shall be subjected to the next steps of this procedure.
Za účelem provedení prvního výběru kritických infrastruktur v rámci odvětví uplatní členský stát odvětvová kritéria.
Each Member State shall apply the sectoral criteria in order to make a first selection of critical infrastructures within a sector.
Členský stát použije definici kritické infrastruktury podle čl. 2 písm. a) na potenciální EKI určenou podle kroku 1.
Each Member State shall apply the definition of critical infrastructure pursuant to Article 2(a) to the potential ECI identified under step 1.
Závažnost dopadu se stanoví na příslušné vnitrostátní úrovni buď za použití vnitrostátních postupů pro určení kritických infrastruktur, nebo prostřednictvím odkazu na průřezová kritéria.
The significance of the impact will be determined either by using national methods for identifying critical infrastructures or with reference to the cross-cutting criteria, at an appropriate national level.
V případě infrastruktury zajišťující nezbytnou službu se zohlední dostupnost alternativních řešení a doba trvání narušení této služby nebo čas nutný k jejímu obnovení.
For infrastructure providing an essential service, the availability of alternatives, and the duration of disruption/recovery will be taken into account.
Každý členský stát použije na potenciální EKI, která vyhověla prvním dvěma krokům tohoto postupu, přeshraniční prvek definice EKI podle čl. 2 písm. b).
Each Member State shall apply the transboundary element of the definition of ECI pursuant to Article 2(b) to the potential ECI that has passed the first two steps of this procedure.
Potenciální EKI, která tuto definici splňuje, přechází do dalšího kroku postupu.
A potential ECI which does satisfy the definition will follow the next step of the procedure.
Na zbývající potenciální EKI uplatní každý členský stát průřezová kritéria.
Each Member State shall apply the cross-cutting criteria to the remaining potential ECIs.
Průřezová kritéria zohledňují závažnost dopadu a v případě infrastruktury, která zajišťuje nezbytnou službu, dostupnost alternativních řešení a dobu, po kterou narušení této služby trvá, nebo čas nutný k jejímu obnovení.
The cross-cutting criteria shall take into account: the severity of impact; and, for infrastructure providing an essential service, the availability of alternatives; and the duration of disruption/recovery.
Potenciální EKI, která nesplňuje průřezová kritéria, není považována za EKI.
A potential ECI which does not satisfy the cross-cutting criteria will not be considered to be an ECI.
Potenciální EKI, která vyhověla tomuto postupu, se oznámí pouze těm členským státům, pro něž může mít závažný dopad.
A potential ECI which has passed through this procedure shall only be communicated to the Member States which may be significantly affected by the potential ECI.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES
Directive 2008/115/EC of the European Parliament and of the Council
o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí
on common standards and procedures in Member States for returning illegally staying third-country nationals
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 odst. 3 písm. b) této smlouvy,
Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Article 63(3)(b) thereof,
Evropská rada na zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 stanovila jednotný přístup týkající se přistěhovalectví a azylu, jehož součástí je vytvoření společného azylového systému, politika v oblasti legálního přistěhovalectví a boj proti nedovolenému přistěhovalectví.
The Tampere European Council of 15 and 16 October 1999 established a coherent approach in the field of immigration and asylum, dealing together with the creation of a common asylum system, a legal immigration policy and the fight against illegal immigration.
Evropská rada na zasedání v Bruselu ve dnech 4. a 5. listopadu 2004 vyzvala k vypracování účinné politiky pro vyhošťování a dobrovolný návrat založené na společných normách pro navracení osob humánním způsobem a při plném respektování jejich lidských práv a důstojnosti.
The Brussels European Council of 4 and 5 November 2004 called for the establishment of an effective removal and repatriation policy, based on common standards, for persons to be returned in a humane manner and with full respect for their fundamental rights and dignity.
Výbor ministrů Rady Evropy přijal dne 4. května 2005„Dvacet pokynů pro nucené navracení“.
On 4 May 2005 the Committee of Ministers of the Council of Europe adopted ‘Twenty guidelines on forced return’.
Je třeba stanovit jasná, průhledná a spravedlivá pravidla pro účinnou návratovou politiku jakožto nezbytnou složku dobře řízené migrační politiky.
Clear, transparent and fair rules need to be fixed to provide for an effective return policy as a necessary element of a well managed migration policy.
Tato směrnice by měla zavést průřezový soubor pravidel platných pro všechny státní příslušníky třetích zemí, kteří nesplňují nebo přestali splňovat podmínky vstupu, pobytu nebo bydliště v členském státě.
This Directive should establish a horizontal set of rules, applicable to all third-country nationals who do not or who no longer fulfil the conditions for entry, stay or residence in a Member State.
Členské státy by měly zajistit, aby se ukončení neoprávněného pobytu státních příslušníků třetích zemí provádělo ve spravedlivém a průhledném řízení.
Member States should ensure that the ending of illegal stay of third-country nationals is carried out through a fair and transparent procedure.
V souladu s obecnými zásadami práva Evropské unie by rozhodnutí podle této směrnice měla být přijímána individuálně a měla by být založena na objektivních kritériích, a měly by se tudíž zohlednit i jiné skutečnosti než samotný neoprávněný pobyt.
According to general principles of EU law, decisions taken under this Directive should be adopted on a case-by-case basis and based on objective criteria, implying that consideration should go beyond the mere fact of an illegal stay.
Členské státy by při používání jednotných formulářů pro rozhodnutí týkající se navrácení, totiž rozhodnutí o navrácení, a pokud jsou vydávána, rozhodnutí o zákazu vstupu a rozhodnutí o vyhoštění, měly uvedenou zásadu dodržovat a postupovat plně v souladu se všemi souvisejícími ustanoveními této směrnice.
When using standard forms for decisions related to return, namely return decisions and, if issued, entry-ban decisions and decisions on removal, Member States should respect that principle and fully comply with all applicable provisions of this Directive.
Je třeba zdůraznit, že pro usnadnění procesu navracení je třeba dvoustranných dohod i dohod na úrovni Společenství se třetími zeměmi o zpětném přebírání osob.
The need for Community and bilateral readmission agreements with third countries to facilitate the return process is underlined.
Předpokladem pro zajištění udržitelného návratu je mezinárodní spolupráce se zeměmi původu ve všech fázích procesu navracení.
International cooperation with countries of origin at all stages of the return process is a prerequisite to achieving sustainable return.
Uznává se, že členské státy mají právo navracet neoprávněně pobývající státní příslušníky třetích zemí, pokud jsou zavedeny spravedlivé a účinné azylové systémy, jež plně respektují zásadu nenavracení.
It is recognised that it is legitimate for Member States to return illegally staying third-country nationals, provided that fair and efficient asylum systems are in place which fully respect the principle of non-refoulement.
V souladu se směrnicí Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka [2] by státní příslušník třetí země, který požádal o azyl v některém členském státě, neměl být považován za osobu neoprávněně pobývající na území daného členského státu, dokud nenabude platnosti rozhodnutí o zamítnutí jeho žádosti nebo rozhodnutí o ukončení jeho oprávnění k pobytu jakožto žadatele o azyl.
In accordance with Council Directive 2005/85/EC of 1 December 2005 on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status [2], a third-country national who has applied for asylum in a Member State should not be regarded as staying illegally on the territory of that Member State until a negative decision on the application, or a decision ending his or her right of stay as asylum seeker has entered into force.
Neexistuje-li důvod domnívat se, že by účel řízení o navrácení mohl být zmařen, měl by být dobrovolný návrat upřednostněn před nuceným návratem a měla by se poskytnout lhůta k dobrovolnému opuštění území.
Where there are no reasons to believe that this would undermine the purpose of a return procedure, voluntary return should be preferred over forced return and a period for voluntary departure should be granted.
Pokud to vyžadují zvláštní okolnosti jednotlivých případů, měla by být lhůta k dobrovolnému opuštění území prodloužena.
An extension of the period for voluntary departure should be provided for when considered necessary because of the specific circumstances of an individual case.
Za účelem podpory dobrovolného návratu by členské státy měly rozšířit pomoc a poradenství při navracení a co nejúčinněji využívat příslušných možností financování, které poskytuje Evropský návratový fond.
In order to promote voluntary return, Member States should provide for enhanced return assistance and counselling and make best use of the relevant funding possibilities offered under the European Return Fund.
Mělo by se zavést společné minimum právní ochrany ve věci rozhodnutí týkajících se navrácení, aby se zajistila účinná ochrana zájmů dotčených osob.
A common minimum set of legal safeguards on decisions related to return should be established to guarantee effective protection of the interests of the individuals concerned.
Osobám, které nemají dostatečné prostředky, by měla být zpřístupněna nezbytná právní pomoc.
The necessary legal aid should be made available to those who lack sufficient resources.
Členské státy by měly ve svých vnitrostátních právních předpisech stanovit, ve kterých případech se právní pomoc považuje za nezbytnou.
Member States should provide in their national legislation for which cases legal aid is to be considered necessary.
Řešena by měla být situace neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí, kteří zatím nemohou být vyhoštěni.
The situation of third-country nationals who are staying illegally but who cannot yet be removed should be addressed.
Jejich základní podmínky živobytí by měly být vymezeny v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Their basic conditions of subsistence should be defined according to national legislation.