natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ve svém stanovisku ke shora uvedeným závěrům BdB upozornil Německo na to, že u investice do základního kapitálu akciové společnosti není zaručena ani dividenda ani růst kurzu popř. hodnoty, a že investor podle charakteru nese riziko, zda se také jeho očekávaná výnosnost skutečně splní.
In its reply to the above-mentioned comments from the BdB, Germany pointed out that an investment in the share capital of a public limited company does not guarantee either dividends or an increase in equity price or value and that an investor naturally bears the risk of his return expectations not actually being fulfilled.
V případě sjednání pevné úhrady, jako v případě společnosti BayernLB, odpadá předpokládané riziko a výnosnost je tak zpravidla nižší.
Setting a fixed remuneration, as in the case of BayernLB, removed forecasting risks and the return was therefore generally lower.
To ukazuje, že by nebylo právě běžné na trhu, pokud by společnost BayernLB Svobodnému státu Bavorsko k okamžiku přídělu účelového jmění smluvně garantovala toliko očekávanou výnosnost a tak měl investor účelového sdružení majetku lepší pozici než investor akcií.
This shows that it would not have been normal market practice if BayernLB had, at the time of the injection of the special-purpose assets, guaranteed the Land of Bavaria a return that was merely expected, thereby placing the investor in special assets on a better footing than an investor in shares.
Postup BdB je problematický již proto, že v případě investice formou podílu může investor zvýšení hodnoty realizovat pouze prodejem svého podílu, aniž by tím zatížil společnost.
The BdB's method was also problematic in that an investor in shares could realise the increase in value only by selling his shares, without burdening the company.
Soukromý investor by nemohl nikdy prosadit, aby podnik, do kterého investuje, platil ze své podstaty ekvivalent za růst hodnoty, který by investor v případě investice základního kapitálu mohl realizovat pouze prodejem třetí osobě.
A private investor could never have persuaded a company in which he was investing to pay from its assets the equivalent of increases in value which an investor in share capital could have realised only by selling to a third party.
Ani metoda CAPM není vhodná pro zjišťování tržní výnosnosti.
The CAPM method was said to be unsuitable for determining the market return.
Neexistovalo totiž ani riziko předpokládané v CAPM pro kolísání trhu, protože zemské banky nebyly zapsány na burze.
In particular, the risk assumed in the CAPM to account for market fluctuations did not exist, as the Landesbanks were not quoted on the stock exchange.
Podle tohoto neexistovala ani žádná řada historických údajů pro faktory beta.
There were therefore no historical data series for beta factors.
Bez ohledu na to bylo Německo toho názoru, že BdB také při zjišťování jednotlivých komponentů CAPM pochybilo.
Germany also felt that the BdB committed errors in determining the individual components of the CAPM.
Není správné, aby se při určování bezrizikové základní úrokové sazby zohledňovala dlouhodobě očekávaná inflace.
It was incorrect to take account of long-term inflation expectations in setting the risk-free base rate.
Záleží na tom, jaké úroky byly na trhu skutečně dosaženy.
What mattered was only which rates could actually be obtained on the market.
Ty činily v Německu v okamžicích převodu účelového sdružení majetku na společnost BayernLB pouze 7,50 % popř. 6,10 % p.a.
At the time of the transfers of the special-purpose assets to BayernLB, these were only 7,50 % and 6,10 % per annum respectively.
Aktuální očekávaná inflace byla již obsažena v ceně.
Current inflation expectations were already factored in.
Tržní riziková prémie ve výši 4,6 % , kterou si BdB vzalo za základ, je nepřiměřeně vysoká.
The market risk premium of 4,6 % applied by the BdB was inappropriately high.
Německo k tomu mimo jiné uvedlo, že šetření Stehle/Hartmond z roku 1991 k vývoji výnosnosti na německém akciovém trhu, na které se BdB odvolával, dostatečně nevypovídá o tržní rizikové prémii na německém kapitálovém trhu.
Among other things Germany pointed out that the 1991 study of trends in returns on the German stock market, carried out by Stehle/Harmond and referred to by the BdB, said nothing about the market risk premium on the German capital market.
Kromě toho existují různé metody pro zjišťování tržní rizikové prémie, které vedly k silně rozdílným výsledkům.
Furthermore, there were different methods of determining the market risk premium, all producing different results.
Podle vlastních výpočtů Německo uvedlo, že tržní riziková prémie ve výši 4,6 % nebyla v předchozích 30 letech nikdy ani přibližně dosažena.
Using its own calculations, Germany demonstrated that in the last 30 years the market risk premium had never reached anything approaching 4,6 %.
Při určování hodnoty beta není kromě toho možné dávat zemské banky na stejnou úroveň s tzv. úvěrovými bankami, které navíc BdB nejasně definuje.
Also, in defining the beta value, Landesbanks should not be compared to ‘commercial banks’, which, moreover, had not been clearly defined by the BdB.
Rovněž je nutné uzpůsobit jasně definovanou skupinu bank zapsaných na burze, tzv. banky CDAX.
At most, the calculation should be based on the clearly defined group of listed banks, the so-called CDAX banks.
Pro tuto skupinu vyplývá s ohledem na časové období pěti let pro měsíční základ hodnota beta ve výši 0,85 ke dni 31. prosince 1994 a 0,80 k 31. prosinci 1995, jak je možné zjistit z přiložených výpočtů databáze „Datastream“, ve které je ostatně pro zjišťování faktoru beta bráno za základ toliko pětileté časové období.
Taking a reference period of five years, a beta value of 0,85 at 31 December 1994 and 0,80 at 31 December 1995 was obtained for this group on a monthly basis, as could be seen from the attached calculations from the Datastream database, which correctly used only a five-year period for calculating beta factors.
Časové období sledované BdB od roku 1974 pro zjišťování faktoru beta je příliš dlouhé, protože jak prostředí kapitálového trhu, tak i bankovní sektor se na počátku devadesátých let značně změnilo.
The period from 1974, which the BdB used to calculate the beta factor, was too long, as both the capital market environment and the banking sector changed significantly in the early 1990s.
Všechny faktory potřebné pro CAPM byly tedy chybně posouzeny a obvyklá tržní minimální výnosnost sporných transakcí byla přeceněna.
Germany therefore argued that all the factors required for the CAPM had been wrongly established and that the appropriate minimum market rates for the transactions in question had been overestimated.
PŘIPOMÍNKY ZEMĚ SEVERNÍ PORÝNÍ-VESTFÁLSKO A SPOLEČNOSTI WESTLB
COMMENTS BY THE LAND OF NORTH RHINE-WESTPHALIA AND WESTLB
Ve stanovisku předaném spolkovou vládou dne 30. října 2003 k rozhodnutí Komise o zahájení řízení ze dne 13. listopadu 2002 popřely země Severní Porýní-Vestfálsko a společnost WestLB, že vložení majetku do zemských bank může být srovnáváno se základním kapitálem.
On 30 October 2003 the Federal Government forwarded a response from the Land of North Rhine-Westphalia and WestLB to the Commission's decision of 13 November 2002 to initiate the investigation procedure in which they disputed the statement that the assets transferred to the Landesbanks could be compared to share capital.
Kapitálové vklady tichého společníka a takzvané perpetuals byly v Německu uznávány již od roku 1991 jako klíčový kapitál.
They argued that silent partnership contributions and ‘perpetuals’ had in fact been recognised as core capital in Germany since 1991.
Navíc se úhrada neřídí zařazením podle bankovního právního dohledu, nýbrž podle rizikového profilu investice.
They added that remuneration for an investment depended not on how it was classified by the banking supervisory authorities, but on its risk profile.
Protože majetek byl použit k ručení druhořadě, je riziková struktura srovnatelná spíše s kapitálovými vklady tichého společníka nebo s takzvanými perpetuals, než s investicemi základního kapitálu.
Since the assets were junior-ranking, the risk pattern had more in common with silent partnership contributions or ‘perpetuals’ than with share-capital investments.
Ohledně výpočtu minimální úhrady u investice základního kapitálu nelze proti metodě CAPM z pohledu WestLB metodicky nic namítat. Ovšem hodnoty beta zjištěné prostřednictvím BdB, které jsou zřetelně vyšší než 1, jsou nepřiměřené.
WestLB had no objections to the CAPM method for calculating the minimum remuneration for a share-capital investment, but it felt that the beta values determined by BdB — at well over 1 — were inappropriate.
Faktor beta větší než 1 naznačuje, že akcie podniku představuje vyšší riziko než trh jako celek.
A beta factor of more than 1 meant that a company's shares represented a higher risk than the market as a whole.
Na základě tehdy nesporně existující institucionální odpovědnosti úvěrového ústavu a ručení zřizovatele bylo riziko investice do zemské banky jasně nižší než riziko trhu jako celku.
Yet the risk of investing in a Landesbank was well below the overall market risk because of the institutional liability (Anstaltslast) and guarantor liability (Gewährträgerhaftung) which it enjoyed and which were not challenged at the time.
Vedle toho ve zvláštním případě zemských bank by znamenalo chybu, vycházet z očekávané výnosnosti k okamžiku vložení majetku do zemských bank. V rámci testu soukromého investora je tento přístup v zásadě smysluplný.
Moreover, they argued that, in the specific case of the Landesbanks, it was a mistake to use as a benchmark the return expected at the time that the assets were transferred to the banks.
V tomto případě by to znamenalo, že základem má být výnosnost očekávaná v roce 1991.
Although this was generally a sensible approach to adopt in relation to the private-investor test, it here meant using as a basis the returns expected in 1991.
Jakékoli ekonomické realitě by však odporovalo, že by investor v roce 2003 obdržel očekávanou výnosnost roku 1991, která byla daleko vyšší než skutečně dosažená výnosnost.
But for an investor to receive in 2003 the return expected in 1991, which was much higher than the returns actually achieved, flew in the face of all economic realities.
Schematické a trvalé použití sazby výnosnosti ve výši cca 12 % by neodůvodněně znevýhodnilo zemské banky oproti soukromým účastníkům hospodářské soutěže.
Permanently and systematically applying a rate of return of around 12 % placed the Landesbanks at an unjustifiable disadvantage compared with private competitors.
Převodem majetku by zemské banky nezískaly žádnou likviditu Není ekonomicky udržitelné snížit tuto sazbu o daňovou úsporu, protože úhrada za nástroje kapitálového trhu je nezávislá na daňové situaci.
They argued that the Landesbanks had received no liquidity as a result of the asset transfers. It was not defensible in economic terms to reduce this rate by the tax savings since the pricing of capital market instruments was independent of the tax situation.
Jinak by ceny nástrojů kapitálového trhu byly vždy rozdílné podle daňové situace.
Otherwise the price of a capital market instrument would have to differ according to tax considerations.
Konečně se by se při posuzování rizika i úhrady zohlednit, že na základě chybějící likvidity majetků není ani likvidita riziková. To by se mělo zohlednit odpovídající slevou.
Finally, the fact that the assets' lack of liquidity did not pose a risk to the liquidity position should be seen as reducing the risk — and hence the remuneration — and should be taken into account by applying a corresponding deduction.
Rovněž by se kvůli takzvanému efektu vlastníka uplatnit sleva, neboť investor, který má v podniku již podíl, hodnotí další investici jinak, než nový investor.
Likewise, a discount should be granted on account of the ‘owner effect’, since an investor who already owned shares in a company took a different view of an additional investment from that of a new investor.
POROZUMĚNÍ MEZI BDB, SVOBODNÝM STÁTEM BAVORSKO A SPOLEČNOSTÍ BAYERNLB
UNDERSTANDING BETWEEN THE BDB, THE LAND OF BAVARIA AND BAYERNLB
Dne 24. září 2004 předali stěžovatel BdB, Svobodný stát Bavorsko a společnost BayernLB Komisi porozumění k řízení o podporách ve věcech BayernLB.
On 24 September 2004 the BdB, the Land of Bavaria and the BayernLB submitted to the Commission an understanding on the BayernLB case.
Aniž by byla dotčena nadále existující zásadní právní pojetí stran porozumění se strany shodly na tom, co samy považují za vhodné parametry pro určení přiměřené úhrady za hypotetickou investici základního kapitálu do společnosti BayernLB.
Irrespective of their basic interpretations of the legal situation, which remained unchanged, the parties to the understanding agreed on what they themselves regarded as suitable parameters for determining an appropriate remuneration for a hypothetical share-capital investment in BayernLB.
Strany nejprve na bázi CAPM určily očekávanou minimální úhradu za hypotetickou investici základního kapitálu do společnosti BayernLB.
Applying the CAPM, the parties first determined the minimum expected remuneration for a hypothetical share-capital investment in BayernLB.
Podle toho má přiměřená minimální úhrada za první tranši účelového sdružení majetku činit 9,87 % p.a. a za druhou tranši 8,0 % p.a.
On this basis, the appropriate minimum renumeration for the first instalment of the special-purpose assets should amount to 9,87 % per annum and for the second instalment to 8,0 %.
Přitom byly při výpočtu této minimální úhrady použity dlouhodobé nerizikové úrokové sazby zjištěné zemskými bankami při použití REX10 Performance Index společnosti Deutsche Börse AG (Německá burza a.s.) a faktory beta odhadnuté na základě posudku společnosti [...] ze dne 26. května 2004 zadaného zemskými bankami.
To arrive at this figure, the parties used the long-term risk-free interest rates calculated on the basis of the REX10 Performance Index of Deutsche Börse AG and beta factors estimated on the basis of a study by […] of 26 May 2004 commissioned by the Landesbanks.
Pro BayernLB k okamžiku vložení dne 31. prosince 1994 konkrétně vyplynula neriziková základní úroková sazba 7,5 % a k okamžiku 31. prosince 1995 neriziková základní úroková sazba ve výši 6,1 %.
In practical terms, this resulted for BayernLB in a risk-free basic interest rate of 7,5 % on 31 December 1994 and 6,1 % on 31 December 1995 (the dates when the transfers took place).
Jako faktory beta byly na základě stanoviska společnosti [...] použity hodnoty 0,593 (31. prosinec 1994) a 0,475 (31. prosinec 1995).
On the basis of the study by […], the beta factor was calculated at 0,593 on 31 December 1994 and 0,475 on 31 December 1995.
Prémie tržního rizika byla stanovena jednotně pro všechny zemské banky ve výši 4 %.
A market-risk premium of 4 % was determined for all the Landesbanks.
Výchozí úroková sazba ve výši 9,87 % (31. prosinec .1994) se tak vypočítala následovně: Neriziková úroková sazba 7,5 % + (všeobecná prémie tržního rizika 4,0 % × faktor beta 0,593)
The initial interest rate of 9,87 % (31 December 1994) was calculated as follows: risk-free interest rate of 7,5 % + (general market-risk premium of 4,0 % × beta factor of 0,593).
Výchozí úroková sazba ve výši 8,00 % (31. prosinec 1995) se tak vypočítala následovně: Neriziková úroková sazba 6,1 % + (všeobecná prémie tržního rizika 4,0 % × faktor beta 0,475)
The initial interest rate of 8,00 % (31 December 1995) was calculated as follows: risk-free interest rate of 6,1 % + (general market-risk premium of 4,0 % × beta factor of 0,475).
Poté byla určena sleva za chybějící likviditu účelového sdružení majetku.
A deduction was then made to take account of the lack of liquidity of the special-purpose assets.
Přitom byly brány za základ opět paušálně bezrizikové úrokové sazby ve výši 7,5 % a 6,1 % jako hrubé náklady na refinancování.
For this the risk-free interest rates of 7,5 % and 6,1 % were applied generally as gross refinancing costs.
Pro zjištění čistých nákladů na refinancování bylo rozhodující daňové zatížení společnosti BayernLB paušalizováno ve vztahu k oběma okamžikům vložení 50 %, z čehož vyplývají odpočty likvidity ve výši 3,75 % (31. prosinec 1994) a 3,05 % (31. prosinec 1995).
To determine the key net refinancing costs, the overall tax rate for BayernLB was fixed at 50 %, leading to deductions for lack of liquidity of 3,75 % (31 December 1994) and 3,05 % (31 December 1995).
Nakonec je uplatněn příplatek ve výši 0,3 % za chybějící zvýšení hlasovacích práv.
Lastly, a premium of 0,3 % was added because no new voting rights were granted.
Celkově z tohoto vyplývá přiměřená úhrada za účelové sdružení majetku ve výši 6,42 % p.a. (první tranše) popř. 5,25 % (druhá tranše), která má být zaplacena za celou částku uznanou BAKred, a to vždy od konce měsíce uznání za klíčový kapitál prostřednictvím BAKred (za částku 655 mil. DEM od dne 31. května 1996 a za celou částku ve výši 1,197 miliardy DEM od 31. prosince 1996).
Altogether this produced an appropriate remuneration for the special-purpose assets of 6,42 % (first instalment) and 5,25 % (second instalment) after tax, which is payable on the full amount recognised by BAKred as core capital, from the end of the month in which recognition was granted (i.e. from 31 May 1996 onwards for the amount of DEM 655 million and from 31 December 1996 onwards for the total amount of DEM 1197 million).
Pro léta 1998 a 1999, ve kterých byla kupní hodnota skutečně nižší než částka uznaná BAKred na základě kolísání, má být ale jako vyměřovací základ použita toliko snížená kupní hodnota.
For 1998 and 1999, when fluctuations actually pushed the cash value below the amount recognised by BAKred, only the lower cash value is used as a basis for the calculation.
Podle porozumění spočívá tedy prvek podpory v rozdílu mezi odměnou skutečně zaplacenou společností BayernLB ve výši 0,6 % p.a. za část účelového sdružení majetku použitou ke krytí rizikových aktiv na jedné straně a mezi odměnou podle zjištěné přiměřené úhrady ve výši 6,42 % (první tranše) a 5,25 % (druhá tranše), kterou musí BayernLB vrátit.
According to the understanding, the aid element, which BayernLB must pay back, resides in the difference between the 0,6 % per annum remuneration actually paid by BayernLB on the part of the special-purpose assets used to cover risk-bearing assets and the remuneration determined as appropriate — 6,42 % for the first instalment and 5,25 % for the second instalment.
Mezi stranami nedošlo ke shodě o tom, zda provize zaplacená společností BayernLB ve výši 0,05 % za záruku převzatou Svobodným státem Bavorsko má být odečtena z nominální hodnoty účelového sdružení majetku jako další již provedený prvek úhrady.
The parties were unable to agree on whether the 0,05 % commission paid by BayernLB for a guarantee by the Land of Bavaria on the nominal value of the special-purpose assets constituted an additional element of remuneration that had to be deducted.
Samo porozumění neobsahuje sice žádné stanovisko o zaplacené provizi za ručení pro časové období mezi vložením kapitálu do banky a uznáním prostřednictvím BAKred.
The understanding itself made no mention of any guarantee commission payable for the period between the transfer of the capital into the Bank and its recognition by BAKred as core capital.
Ale strany použily v tabulce přiložené k porozumění, ve které byl vypočítán prvek podpory, pro toto časové období pro obě tranše za základ provizi za ručení ve výši 0,15 % p.a. po zdanění.
However, in a table calculating the aid element and attached to the understanding, the parties took as a basis a guarantee commission for that period of 0,15 % per annum after tax for both instalments.
Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou, pokud není ve Smlouvě o ES uvedeno jinak, podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
Article 87(1) of the EC Treaty states that, save as otherwise provided in the Treaty, any aid granted by a Member State or through State resources which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods is incompatible with the common market, insofar as trade between Member States is affected.
Shora popsaným převodem majetku se Svobodný stát Bavorsko rozhodl pro metodu zvýšení kapitálu, jehož základní koncept spočíval v tom, že veřejné pohledávky ze stavebních půjček přidělí společnosti BayernLB pro posílení její vlastní kapitálové základny.
With the transfer of assets described above, the Land of Bavaria opted for a form of capital increase based on the concept of transferring public building-loan claims to BayernLB in order to strengthen its equity-capital base .
Bez ohledu na to, že návratnost těchto pohledávek byla nadále k dispozici pro bytovou výstavbu, a že tak sloužily obecně prospěšným účelům, byl tento majetek uznán z hlediska právního dohledu a mohl tak být použit k účelům ručení společnosti BayernLB, která je v hospodářské soutěži s jinými úvěrovými ústavy.
In spite of the fact that the returns from these claims were still available for housing construction and hence served a public-benefit purpose, the assets were recognised by the supervisory authority and could therefore be used to provide cover for the liabilities of BayernLB, which was in competition with other credit institutions.
Dále byl svobodný stát zákonem schváleným zemským sněmem zmocněn k tomu, aby státní stavební půjčky použité na podporu bytové výstavby převáděl smlouvou na společnost BayernLB.
Also, under a law adopted by the Bavarian Parliament, the Land of Bavaria was empowered to conclude an agreement transferring to BayernLB the public loans used to promote housing construction.
Tím byly státní prostředky smluvně převáděny na společnost BayernLB.
Thus state resources were transferred to BayernLB.
Při zkoumání, zda převod státních prostředků na státní podnik tento podnik zvýhodňuje, a tak může představovat státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, použije Komise „zásadu soukromého investora v tržním hospodářství“.
In order to verify whether the transfer of state resources to a publicly-owned undertaking favours the latter and is therefore liable to constitute state aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty, the Commission applies the ‘market-economy investor principle’.
Tato zásada byla Soudním dvorem a Soudem prvního stupně v řadě právních věcí akceptována a dále rozvíjena, zvláště v souvislosti relevantní pro stávající případ rozsudkem Evropského soudu prvního stupně ze dne 6. března 2003 ve věcech WestLB.
The European Court of Justice and Court of First Instance have accepted and developed this principle in a number of cases, most recently in the judgment of the Court of First Instance of 6 March 2003 in the WestLB case.
Zásada soukromého investora v tržním hospodářství
Market-economy investor principle
Podle této zásady nelze jako zvýhodnění podniku hodnotit, jsou-li poskytnuty kapitálové prostředky za podmínek, „za kterých by soukromý investor, který jedná za normálních podmínek tržního hospodářství, byl ochoten přenechat prostředky soukromému podniku“.
According to this principle, no state aid is involved where funds are made available on ‘terms which a private investor would find acceptable in providing funds to a comparable private undertaking when the private investor is operating under normal market-economy conditions’ .
Zvýhodnění ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES existuje proti tomu tehdy, pokud stanovená úprava úhrady a/nebo finanční situace podniku jsou takové, že není možné v přiměřené lhůtě očekávat normální výnosnost.
In contrast, the undertaking is being favoured within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty if the agreed remuneration and/or the financial position of the undertaking are such that a normal return on investment cannot be expected within a reasonable period of time.