natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vycházeje z toho, že převedený kapitál je možné srovnat s nástrojem klíčového kapitálu kapitálových vkladů tichého společníka, a ne se základním kapitálem, dospělo Německo k závěru, že účelové sdružení majetku bylo uhrazeno přiměřeně, a tím neexistovalo žádné zvýhodnění společnosti BayernLB ani žádná státní podpora.
Based on the assumption that the capital made available was comparable — as a core capital instrument — to silent partnerships and not to a share capital investment, Germany came to the conclusion that appropriate remuneration was provided for the special-purpose assets and that, therefore, no advantage was conferred on BayernLB, thereby ruling out the presence of any state aid.
Sjednaná úhrada spočívala přitom podle Německa v provizi za ručení závislé na kapitálu použitém a vyplaceném z bankovních obchodů ve výši 0,6 % p.a. hodnoty účelového rezervního fondu uznaného z hlediska právního dohledu jako klíčový kapitál.
According to Germany, the agreed remuneration took the form of the guarantee commission (Haftungsprovision) — dependent on capital used and paid out of income from banking business — equal to 0,6 % per annum of the value of the special-purpose reserve recognised for supervisory purposes as core capital.
Vedle toho je také možné poplatek za záruku ve výši 0,05 % p.a. za částku pohledávek z půjček, za které má ručit Svobodný stát Bavorsko, zohlednit jako protiplnění za převod účelového sdružení majetku. Toto vyplývá pro Německo z toho, že převzetí záruky bylo v bezprostřední souvislosti se záměrem posílit vlastní kapitál zemské banky.
In Germany's view, the fee (Bürgschaftsgebühr) of 0,05 % per annum for the loan claims guaranteed by the Land can also be viewed as remuneration for the transfer of the special-purpose assets, as provision of the guarantee was directly linked to the aim of increasing the Landesbank's equity capital.
Podle zdůvodnění zákona byla záruka nutné, aby bylo možné zajistit zákonem zamýšlené posílení vlastního kapitálu zemské banky tím, že se zabrání snížení stavu zásob účelového sdružení majetku v při nesplacení.
According to the explanatory memorandum to the Act, the guarantee was necessary to ensure the desired strengthening of the Landesbank's equity capital by preventing the special-purpose assets from being reduced by defaults on loans .
Německo také při odvolání na posudky společnosti [...] ze dne 5. října 1994 a ze 30. dubna 1996 upozorňuje na to, že tzv. úroková míra kapitalizace pro výpočet současné hodnoty pohledávek by musela být zvýšena bez převzetí záruky za nesplacení prostřednictvím Svobodného státu Bavorsko, která byla odhadnuta na 7,5 %, o další příplatek za rizika.
With reference to the expert reports by […]dated 5 October 1994 and 30 April 1996, Germany argued that, without the default guarantee provided by the Land, the capitalisation interest rate of 7,5 % used to calculate the cash value of the claims would have had to have been increased by a risk premium.
V důsledku toho by z tohoto důvodu vyplynula nižší kupní hodnota a BAKred by mohl uznat také pouze nižší částku.
A lower cash value would have resulted and so only a lower amount could have been recognised by BAKred.
Od svého dříve zastávaného stanoviska, že také na úroky z prozatímních investic, jakož i návratnost úroků z půjček, které také nadále přibyly svobodnému státu, bylo možné nahlížet jako na prvky úhrady, se Německo výslovně odvrátilo v průběhu řízení.
In the course of the proceedings, Germany expressly abandoned its earlier standpoint that the interest on intermediate investments and the interest payments by borrowers accruing to the Land could be viewed as elements of remuneration.
K obvyklosti provedené úhrady na trhu Německo uvedlo, že na základě srovnatelnosti s kapitálovými vklady tichého společníka společnosti BayernLB musí být výchozím bodem sazba, kterou společnost BayernLB zaplatila svým tichým společníkům v časovém období relevantním pro podpory, tj. cca 7-8 % p.a. jejich příslušné nominální hodnoty.
As for the normal market remuneration, Germany stated that, since the assets were comparable to BayernLB's silent partnerships, the initial rate should be that paid by BayernLB to its silent partners in the relevant period, i.e. some 7-8 % per annum of their nominal value.
Sama absence likvidity přitom musí vést již ke značnému snížení této výchozí sazby.
It argued that the lack of liquidity alone should lead to a considerable reduction in this initial rate.
Přitom je v daném případě nutné odečíst nejen čisté náklady na refinancování jako v případě společnosti WestLB, nýbrž hrubé náklady na refinancování.
In this case, not only the net refinancing costs should be deducted, as in the WestLB case, but also the gross refinancing costs.
Soukromý investor by byl již na pozadí toho, že kapitálová částka přidělená společnosti BayernLB činila pouze 8 % vlastních prostředků a ne jako v případě WestLB 50 %, nemohl prosadit odečtení toliko čistých nákladů na financování.
Given that the capital injection into BayernLB made up only 8 % of equity capital and not 50 % as in the WestLB case, a private investor could not have deducted the net refinancing costs alone.
NEREALIZOVANÁ ZMĚNA VLASTNICKÉ STRUKTURY A VLASTNICKÝ EFEKT
FAILURE TO CHANGE OWNERSHIP STRUCTURE AND OWNER EFFECT
Dále Německo ve svém stanovisku k rozhodnutí Komise o zahájení řízení upozornilo na to, že vycházeje z předpokladu, že se u účelového sdružení majetku jedná toliko o kapitál srovnatelný s kapitálovými vklady tichého společníka, nebyla nutná změna poměrů podílů ve společnosti Bayern LB ve prospěch svobodného státu.
In its comments on the Commission's decision to initiate proceedings, Germany also pointed out that, given that the special-purpose assets only involved capital that was comparable to silent partnerships, Germany felt that a change in the ownership of BayernLB in favour of the Land was not necessary.
Nehledě na to, Sparkassenverband by také vůbec nesouhlasil se změnou poměrů podílů ve svůj neprospěch, protože k okamžiku vložení neexistovala žádná potřeba doplňkového kapitálu a protože sám předtím vložil do banky přibližně 900 mil. DEM ve formě kapitálových vkladů tichého společníka, aniž by byla proti tomu stála srovnatelná položka Svobodného státu Bavorsko.
Even so, the Sparkassenverband would scarcely have agreed to a change in ownership to its detriment since there was no need for additional capital at the time of the transfer and since it had itself previously invested DEM 900 million in the bank in the form of silent partnership contributions , without the Land of Bavaria making a comparable contribution.
Německo dále uvedlo, že svobodný stát jako poloviční vlastník podílů mohl vycházet z toho, že je možné profitovat z výnosnosti vlastního kapitálu, která je ve srovnání s jinými úvěrovými ústavy velice výhodné.
Germany also stated that, as a 50 % shareholder, the Land could assume that it would benefit from very favourable capital returns compared with other credit institutions.
Svobodný stát se tedy nespokojil s omezenou nebo dokonce chybějící výnosností.
The Land would therefore not have been content with a limited return or no return at all.
Toto musí Komise nutně zohlednit při posuzování investice.
This should be taken into account by the Commission in its assessment of the investment.
V. STANOVISKO STĚŽOVATELE BDB
V. COMMENTS FROM THE COMPLAINANT BDB
Podle názoru BdB nezaplatila společnost BayernLB za přidělený klíčový kapitál žádnou přiměřenou úhradu, a tím získala státní podporu.
The BdB submitted that BayernLB did not pay an appropriate remuneration for the transferred core capital and was therefore in receipt of state aid.
Ve svém stanovisku ze dne 29. července 2003 k řízením zahájeným se zemskými bankami dne 13. listopadu 2002 uvedl BdB, že se otázka, jaká úhrada je přiměřená, určuje podle metodiky, kterou brala Komise za základ ve svém rozhodnutí o WestLB ze dne 8. července 1999.
In its comments of 29 July 2003 on the proceedings initiated in respect of the Landesbanks on 13 November 2002, the BdB stated that the question of whether the remuneration was appropriate should be determined using the method employed by the Commission in its WestLB decision of 8 July 1999.
Takto je v prvém kroku nutné provést porovnání kapitálu, který je k dispozici, s dalšími nástroji vlastního kapitálu.
The first step is therefore to compare the capital provided with other equity instruments.
Ve druhém kroku se má zjistit minimální úhrada, kterou by očekával investor za konkrétní investici vlastního kapitálu do zemské banky.
The second step is to determine the minimum remuneration which an investor would expect for a real equity-capital investment in the Landesbank.
A konečně je třeba vypočítat eventuelní příplatky a slevy za zvláštnosti převodu.
Finally, a calculation must be made of any premiums and discounts applied by virtue of the particularities of the transfer.
POROVNÁNÍ S DALŠÍMI NÁSTROJI VLASTNÍHO KAPITÁLU
COMPARISON WITH OTHER EQUITY INSTRUMENTS
BdB v uvedeném stanovisku došel k závěru, že vložení majetků na podporu bytové výstavby a prostředků na podporu v případě společnosti BayernLB jakož i v dalších uvedených řízeních se zemskými bankami je možné srovnávat s vkladem základního kapitálu.
In its comments of 29 July 2003 the BdB came to the conclusion that the transfer of housing-construction and promotion assets in the BayernLB case and in the other above-mentioned Landesbank cases can be compared to an injection of share capital.
Téměř všechny zemské banky by od roku 1992 potřebovaly nový klíčový kapitál, aby mohly vyhovět přísnějším požadavkům na základě nové směrnice o výši kapitálové přiměřenosti.
Nearly all the Landesbanks are said to have required fresh core capital from 1992 onwards in order to meet the stricter requirements arising from the new Solvency Directive.
Bez zvýšení kapitálu by musely zemské banky redukovat své obchody.
Without these increases in capital, the Landesbanks would have had to scale down their business.
Z toho je možné vyvodit, tak BdB, že přidělený kapitál se může srovnávat pouze s takovými nástroji vlastního kapitálu, které byly v Německu v roce vložení uznávány a disponibilní jako klíčový kapitál (kapitál „Třídy 1“).
It can therefore be concluded, the BdB argues, that the capital injected can be compared only with equity instruments that were recognised as core capital (‘tier I capital’) and available in Germany in the year of the transfer.
Z tohoto důvodu se při srovnání od počátku přednostních akcií, které nemají žádné hlasovací právo, vylučují požitková práva a tzv. Perpetual Preferred Shares.
This immediately excluded from any comparison non-voting preference shares, profit participation rights and perpetual preferred shares.
Tyto tři nástroje vlastního kapitálu nejsou v Německu žádným uznaným klíčovým kapitálem, nýbrž jen doplňkovým kapitálem (kapitál „Třídy 2“).
In Germany these three equity instruments are recognised not as core capital but as additional capital (‘tier II capital’).
Perpetual Preferred Shares navíc na počátku devadesátých let v Německu ještě neexistovaly.
Moreover, perpetual preferred shares did not exist in Germany at the beginning of the 1990s.
Za klíčový kapitál byly v příslušných časových obdobích vložení v Německu uznávány toliko základní kapitál a vklady tichých společníků.
At the time of the respective transfers, only share capital and silent partnership contributions were recognised as core capital in Germany.
Srovnání s vklady tichých společníků se přitom ve všech případech vylučuje.
Any comparison with silent partnership contributions could be ruled out across the board.
Za prvé by měly kapitálové vklady tichého společníka vůči disponibilnímu kmenovému kapitálu pouze omezenou platnost popř. by mohly být vypovězeny a mohly by být po uplynutí platnosti investorovy vyplaceny zpět.
First, unlike share capital, silent partnerships were valid for a limited period only or could be terminated and had to be paid back to the investor on maturity.
Investor proto nemůže očekávat, že za kapitálový vklad tichého společníka získá stejnou úhradu jako za nástroje vlastního kapitálu, které jsou z hlediska právního bankovního dohledu uznány na neomezenou dobu.
An investor could not therefore expect to receive the same remuneration for a silent partnership contribution as for equity instruments recognised for supervisory purposes for an unlimited period.
Pokud je za druhé v některých případech uplatňováno, že přidělený kapitál na základě dohod mezi vlastníky zemské banky ručí v pořadí po základním kapitálu, nesmí z toho být odvozeno žádné redukované riziko pro investora.
Second, although in some cases it was asserted that the transferred capital was subordinate in liability to share capital pursuant to agreements between the Landesbanks' owners, this did not necessarily mean a lower risk for the investor.
Ve všech případech převodů tvoří přidělený kapitál významnou část celkového klíčového kapitálu, částečně dokonce více než 50 %.
In all the cases the transferred capital made up a significant proportion of the total core capital, sometimes even more than 50 %.
Tak existuje velmi vysoká pravděpodobnost, že vložený kapitál by mohl být přinejmenším částečně použit v případě ztrát.
This made it extremely likely that the injected capital could be drawn on — at least in part — in the event of losses.
Rozdílná kvalita kapitálových vkladů tichého společníka ve srovnání se základním kapitálem byla za třetí potvrzena i basilejským výborem pro bankovní dohled s ohledem na definici klíčového materiálu z hlediska bankovního dohledu. Podle toho je možné kapitálové vklady tichého společníka z hlediska bankovního dohledu uznat toliko jako tzv. kapitál Lower-Tier-1.
Third, the BdB submits that the difference in quality between silent partnership contributions and share capital is confirmed by the definition of core capital for supervisory purposes adopted by the Basle Committee for Banking Supervision.
Tento kapitál by směl činit jen 15 % požadovaného podílu klíčového kapitálu, tzn. při podílu klíčového kapitálu ve výši 4 % by musely být 3,4 % představovány základním kapitálem a otevřenými rezervami (např. vložené účelové rezervy do zemských bank).
According to this definition, silent partnership contributions must be recognised for supervisory purposes as no more than lower tier I capital, which may account for no more than 15 % of the requisite core-capital ratio. In other words, where the core-capital ratio is 4 %, 3,4 % must be made up of nominal capital and open reserves (e.g. the special-purpose reserve transferred to the Landesbanks).
Na nátlak ratingových agentur nedosáhly – zcela jinak než ve zde posuzovaných případech – téměř nikdy více než 10 % celkového klíčového kapitálu banky.
Under pressure from the rating agencies, such instruments hardly ever accounted for more than 10 % of a bank's total core capital — a very different situation from that in the cases under examination.
MINIMÁLNÍ ÚHRADA ZA INVESTICI ZÁKLADNÍHO KAPITÁLU DO SPOLEČNOSTI BAYERNLB
MINIMUM REMUNERATION FOR A SHARE-CAPITAL INVESTMENT IN BAYERNLB
Metody je možné odvodit z následujícího základního principu:
They can be traced back to the following basic principle:
= Bezriziková výnosnost + Riziková prémie rizikové investice
= risk-free return + risk premium for the risky investment
Pro zjištění bezrizikové výnosnosti použil BdB výnosnosti dlouhodobých státních dluhopisů, protože u pevně zúročených cenných papírů státních emitentů se jedná o formu investice s nejmenším nebo žádným rizikem.
To determine the risk-free return, the BdB used the returns on long-term government bonds, fixed-rate securities issued by state bodies being the form of investment with the least or no risk.
Pro odvození rizikové prémie BdB nejprve zjišťoval tzv. tržní-rizikovou prémii, tedy rozdíl mezi dlouhodobou průměrnou výnosností akcií a výnosností státních dluhopisů.
To derive the risk premium, the BdB first worked out the ‘market risk premium’, i.e. the difference between the long-term average return on shares and that on government bonds.
Ve svém stanovisku ze dne 29. července 2003 bral za základ nejprve při odvolání se na studii Stehle/Hartmond z roku 1991 jednotně dlouhodobou tržní rizikovou prémii ve výši 4,6 %.
In its comments of 29 July 2003, it assumed in the first place a long-term market risk premium of a uniform 4,6 %, with reference to a 1991 study by Stehle-Hartmond.
Ve druhém kroku BdB určil hodnotu beta zemských bank, tzn. individuální rizikovou prémii bank, se kterou se má uzpůsobit všeobecná tržní riziková-prémie.
The BdB then determined the beta value for the Landesbanks, i.e. the individual risk premium for the banks by which the general market risk premium was to be adjusted.
BdB přitom zjistil hodnoty beta v uvedeném stanovisku podle vlastních údajů statisticky, což znamená, že hodnoty beta jsou odhadovány na základě namátkového vzorku historických údajů.
The BdB stated in its comments that it had determined the beta values statistically, which means that it estimated them on the basis of a historical data sample.
BdB přitom nejprve dospěl k výsledku, že veškeré hodnoty beta pro veškeré zemské banky a sledovaná časová období jsou větší než jedna.
The BdB came to the initial conclusion that all the beta values for all the Landesbanks and periods considered were greater than one.
Při vzetí základu pro bezrizikovou základní úrokovou sazbu 8,37 % (pro první tranši) a 6,57 % (pro druhou tranši) a faktoru beta pro společnost BayernLB ve výši 1,0803 (okamžik vložení první tranše), jakož i 1,0739 (okamžik vložení druhé tranše), dospěl BdB k očekávané minimální úhradě za investici základního kapitálu do společnosti BayernLB k okamžiku převodu pohledávek za stavebními půjčkami ke dni 31. prosince 1994 ve výši 13,34 % p.a. a ke dni 31. prosince 1995 ve výši 12,87 % p.a.
Assuming a risk-free basic interest rate of 8,37 % (for the first instalment) and 6,57 % (for the second instalment) and a beta factor for BayernLB of 1,0803 (when the first instalment was made) and 1,0739 (when the second instalment was made), the BdB calculated the expected minimum remuneration for a hypothetical investment in the capital of BayernLB at the time when the building-loan claims were transferred to be 13,34 % per annum on 31 December 1994 and 12,87 % per annum on 31 December 1995.
PŘIRÁŽKY A SLEVY KVŮLI ZVLÁŠTNOSTEM TRANSAKCÍ
PREMIUMS AND DISCOUNTS ON ACCOUNT OF THE PARTICULARITIES OF THE TRANSACTIONS
BdB dále konstatoval, že sazba odečtená Komisí od minimální úhrady v rozhodnutí o WestLB kvůli chybějící likviditě majetku Wfa, byla potvrzena Soudem prvního stupně.
The BdB also noted that the Commission's deduction, in its WestLB decision, from the minimum remuneration to allow for the lack of liquidity of the Wfa's assets was upheld by the Court of First Instance.
Podle jeho názoru neexistuje žádný důvod, odchylovat se v předložených případech od této metody a také zde se má provést odpočet likvidity.
It therefore saw no reason to depart from this method in the present case, with the result that a deduction for liquidity should also be made here.
Výše odpočtu pro chybějící likviditu se určuje podle metodiky WestLB podle čistých nákladů na refinancování (hrubé náklady na refinancování s odečtením aplikovatelných daní podniku).
The amount of the discount for lack of liquidity would be calculated, using the WestLB method, on the basis of net refinancing costs (gross refinancing costs minus the applicable corporation tax).
Podle názoru BdB musí být přirážka provedená Komisí v případě WestLB (tam 1,5 %), která byla jako taková potvrzena Soudem prvního stupně, realizována i u BayernLB.
In the BdB's view, the premium added by the Commission in the WestLB case (1,5 %) and upheld as such by the Court of First Instance should also be applied in the BayernLB case.
Také zde působily tři aspekty – důvody uvedené v rozhodnutí WestLB vůči „normální investici základního kapitálu“ jako zvýšení rizika: částečně mimořádně vysoké objemy majetkového převodu, neprovedené vydání nových podílů ve společnosti a s tím spojené upuštění od dalších hlasovacích práv, jakož i chybějící zastupitelnost investice, tzn. také chybějící možnost odvést investovaný kapitál kdykoli znovu z podniku.
The three factors cited in the WestLB decision as increasing risk as compared with a ‘normal share capital investment’ also came into play here: the in part exceptionally high volume of assets transferred, the failure to issue new company shares and the associated absence of additional voting rights, and the lack of marketability of the investment, i.e. the impossibility of withdrawing the invested capital from the company again at any time
ZÁKLADNA KAPITÁLU A PRVKY ÚHRADY
CAPITAL BASIS AND ELEMENTS OF REMUNERATION
Nakonec BdB vyzdvihl, že při výpočtu přiměřené úhrady v případě společnosti BayernLB má být brána za základ celá částka, která byla uznána jako klíčový kapitál, a ne toliko skutečně použitá část.
Lastly, the BdB argued that, in calculating the appropriate remuneration in BayernLB's case, the entire amount recognised as core capital should be taken into account, and not just the part which was actually used.
Toto zdůvodnil tím, že investor v tržním hospodářství by neakceptoval omezení své úhrady na skutečně použitou část.
It backed up this argument by stating that a market-economy investor would never agree to limit his remuneration to the portion of funds actually used.
Pro soukromého investora, který nese riziko ztráty svého vkladu, je nevýznamné, zda úvěrový ústav přidělený kapitál využije skutečně pro rozšíření obchodů.
For a private investor bearing the risk of losing his investment, it is irrelevant whether the credit institution actually uses the injected capital to expand its business.
Rozhodující pro něj spíše je, že s přidělenou částkou již nemůže sám hospodařit, a tím nemůže dosáhnout odpovídající výnosnost.
What matters to the investor is that he himself can no longer invest that amount and obtain a corresponding return.
Také podle názoru BdB nelze poplatek za záruku uvedený Německem brát za součást úhrady.
Nor does the BdB regard the guarantee fee mentioned by Germany as forming an element of remuneration.
To vyplývá zvláště z toho, že vložení prostředků na podporu bylo od počátku realizováno za kupní hodnotu (1,197 miliard DEM) a nikoli za nominální hodnotu (5,027 miliard DEM).
This was in particular because the transfer was made at its cash value (DEM 1197 million) and not at its nominal value (DEM 5027 million).
V použití kupní hodnoty jsou již zohledněna rizika (nesplacení) spojená s nedobytností pohledávek z půjček a další úhrada za převzetí záruky za nesplacení již není oprávněná.
The fact that the cash value was used meant that account was already taken of the (default) risks connected with uncollectible loan claims and that there was no justification for any additional remuneration for the default guarantee.
Podle metodiky WestLB musí být navíc pro časové období mezi vložením kapitálu a uznáním jako klíčového kapitálu zaplacena provize za ručení ve výši 0,3 % p.a. Neboť až do tohoto okamžiku měl přidělený kapitál alespoň funkci ručení.
Applying the WestLB method, a guarantee commission of 0,3 % per annum should also be paid for the period between the transfer of the capital and its recognition as core capital, since the injected capital had at least a guarantee function up to that point.
Toto platilo až do dne 8. května 1996 pro celkovou částku DEM 1,197 miliard a v období od 8. května do 23. prosince 1996 pro částku DEM 542 mil.
This applied up to 8 May 1996 for the full amount of DEM 1197 million and between 8 May and 23 December 1996 for the amount of DEM 542 million.
REAKCE NĚMECKA NA STANOVISKO BDB
GERMANY'S RESPONSE TO THE BDB'S COMMENTS