natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Přitom jí šlo především o údaje k opatřením, kterými země Severní Porýní-Vestfálsko (dále: země) zajistí, aby se přiměřeným způsobem účastnila dalších zisků, kterých může společnost WestLB dosáhnout na základě navýšení kapitálu, údaje k účinkům chybějícího likvidního charakteru převáděného kapitálu, k účinkům okolnosti, že vliv země na společnost WestLB nestoupl, a k účinkům přednostního charakteru pevné odměny, jakož i eventuelních dalších faktorů při stanovování přiměřené odměny, údaje k výši kapitálu Wfa na podporu obchodní činnosti společnosti WestLB, k částce, která jej převyšuje a která je vykazována v rozvaze společnosti WestLB, k osvobozením od daně, k osvobození od závazků, k rentabilitě společnosti WestLB a k údajným synergiím.
This information related mainly to the measures taken by the Land of North Rhine-Westphalia (the ‘Land’) to ensure its proper participation in additional profits which WestLB can generate on the basis of the capital transferred, the effects of the inadequate liquidity content of the transferred capital, the effects of the fact that the Land's influence on WestLB had not increased, the effects of the preferential nature of the fixed remuneration and of any other aspect determining the appropriate level of remuneration, the level of Wfa capital available to underpin WestLB's commercial business, the value of the amount exceeding this sum but shown in WestLB's balance sheet, the tax exemptions, the waiver of liability, the profitability of WestLB and the alleged synergies.
Usnesení Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství Při této příležitosti vyzvala účastníky k zaujetí stanoviska.
The Commission decision to initiate the procedure was published in the Official Journal of the European Communities. The Commission invited interested parties to submit their comments on the measure.
Komise obdržela stanoviska společnosti WestLB (19. května 1998), Association Française des Banques (26. května 1998), British Bankers' Association (2. června 1998) a BdB (4. června 1998).
It received comments from WestLB (19 May 1998), the Association Française des Banques (26 May 1998), the British Bankers' Association (2 June 1998) and BdB (4 June 1998).
Ta byla předána Německu dopisem ze dne 15. června 1998 k vyjádření, které bylo předloženo po prodloužení lhůty dopisem ze dne 11. srpna 1998.
By letter of 15 June 1998 it forwarded them to Germany for its reaction, which it duly received by letter of 11 August 1998 after an extension of the deadline.
Dne 15. ledna a 16. září 1998 se konala setkání se zástupci BdB a dne 9. září 1998 se zástupci společnosti WestLB.
Meetings took place with representatives of BdB on 15 January and 16 September 1998 and with representatives of WestLB on 9 September 1998.
Dopisem ze dne 22. září 1998 pozvaly útvary Komise německé orgány, společnost WestLB a BdB ke společnému zasedání o různých aspektech ve stávající věci.
By letters of 22 September 1998, the Commission departments invited the German authorities, WestLB and BdB to a joint meeting on various aspects of the case.
BdB dopisem ze dne 30. října 1998 dodal informační materiál.
BdB provided information by letter of 30 October 1998.
Zasedání s těmito třemi účastníky se konalo dne 10. listopadu 1998.
The meeting with the three parties took place on 10 November 1998.
Poté úřady Komise požádaly německé orgány a BdB dopisem ze dne 16. listopadu 1998 o další informace a podklady.
Following that meeting the Commission departments requested additional information and documents from the German authorities and from BdB by letters of 16 November 1998.
BdB po prodloužení lhůty předložil požadované informace dopisem ze dne 14. ledna 1999.
By letter dated 14 January 1999, BdB submitted the information requested after an extension of the deadline.
Německé orgány po prodloužení lhůty předaly několik informací dopisem ze dne 15. ledna 1999 a ze dne 7. dubna 1999.
The German authorities submitted some information by letters dated 15 January and 7 April 1999 after an extension of the deadline.
Protože německé orgány nechtěly Komisi předat určité údaje, nařídila Komise rozhodnutím ze dne 3. března 1999 doručeným Německu dopisem ze dne 24. března sdělení těchto informací.
Since the German authorities refused to provide certain information, the Commission enjoined Germany by decision of 3 March 1999, which was sent to Germany by letter dated 24 March 1999, to submit that information.
Německá vláda tomuto nařízení dostála po prodloužení lhůty dopisem ze dne 22. dubna 1999.
Germany complied with this injunction by letter dated 22 April 1999 after an extension of the deadline.
Komise zadala nezávislou studii o přiměřené odměně, kterou by země Severní Porýní-Vestfálsko musela požadovat za převod Wfa na společnost WestLB.
The Commission decided to arrange for an independent study to be carried out on the appropriate remuneration to be asked by the Land for the transfer of Wfa to WestLB.
Tímto pověřená poradenská firma se rovněž zúčastnila zasedání se třemi účastníky dne 10. listopadu 1998 a studii doručila Komisi dne 18. června 1999.
Representatives of the consultancy charged with that task also attended the meeting with the three parties on 10 November 1998 and submitted the study to the Commission on 18 June 1999.
Dne 8. července 1999 vydala Komise rozhodnutí 2000/392/ES o opatření provedeném Německem ve prospěch společnosti Westdeutsche Landesbank Girozentrale (dále: napadené rozhodnutí).
On 8 July 1999 the Commission adopted Decision 2000/392/EC on the measure implemented by Germany for WestLB in question (the ‘challenged decision’).
Rozhodnutí bylo Německu oznámeno dne 4. srpna 1999, které je zemi předalo dopisem ze dne 6. srpna 1999.
The decision was notified to Germany on 4 August 1999. Germany forwarded it to the Land by letter of 6 August 1999.
Země informovala společnost WestLB dopisem ze dne 9. srpna 1999, který byl této doručen téhož dne.
The Land informed WestLB by letter of 9 August 1999, which arrived the same day.
V článku 1, 2 a 3 tohoto rozhodnutí se uvádí:
Articles 1, 2 and 3 of the Decision read as follows:
Státní podpora, kterou Německo poskytlo ve prospěch společnosti Westdeutsche Landesbank Girozentrale v celkové výši 1579700000 DEM (807700000 EUR) v letech 1992 až 1998, je neslučitelná se společným trhem.
The State aid which the Federal Republic of Germany has implemented for Westdeutsche Landesbank Girozentrale in the years 1992 to 1998, amounting to DEM 15797 million (EUR 8077 million), is incompatible with the common market.
Německo přijme veškerá opatření potřebná k tomu, aby bylo možno získat od příjemce nazpět podporu uvedenou v článku 1, jež mu byla udělena protiprávně.
Germany shall take all necessary measures to discontinue and recover from the beneficiary the aid referred to in Article 1 and unlawfully made available to the beneficiary.
Vrácení podpory proběhne postupem daným vnitrostátními procesními předpisy.
Recovery shall be affected in accordance with the procedures of national law.
Částka, která má být vrácena, zahrnuje úroky od okamžiku, kdy mohl příjemce touto protiprávně udělenou podporou disponovat, až do okamžiku jejího úplného vrácení.
The aid to be recovered shall include interest from the date on which it was at the disposal of the beneficiary until the date of its recovery.
Úroky se vypočítají na základě referenční sazby používané k výpočtu grantového ekvivalentu regionální pomoci..
Interest shall be calculated on the basis of the reference rate used for calculating the grant equivalent of regional aid.
Německo sdělí Komisi ve lhůtě dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí, jaká opatření přijalo k jeho splnění.“
Germany shall inform the Commission, within two months of notification of this decision, of the measures taken to comply with it.’
SOUDNÍ ŘÍZENÍ
COURT PROCEDURE
Dne 12. října 1999 podaly společnost WestLB a země Severní Porýní-Vestfálsko žaloby proti tomuto rozhodnutí u Soudu prvního stupně Evropských společenství.
On 12 October 1999 WestLB and the Land of North Rhine-Westphalia challenged this decision before the Court of First Instance of the European Communities.
Společnost WestLB, země a Německo jako vedlejší účastník žádaly, aby bylo napadené rozhodnutí prohlášeno za neplatné a aby bylo Komisi uložena úhrada nákladů řízení.
WestLB, the Land and Germany as intervening party requested that the challenged decision be annulled and that the Commission bear the procedural costs.
Navíc země požádala, aby bylo BdB uloženo uhradit také její vlastní náklady.
In addition, the Land requested that BdB bear its own costs.
Komise a BdB jako vedlejší účastníci žádají, aby byly obě žaloby zamítnuty jako neodůvodněné a aby bylo žalobcům uloženo uhradit náklady řízení (BdB přitom zahrnuje svoje vlastní náklady).
The Commission and the BdB as intervening party requested that both legal challenges be rejected as unfounded and that the complainants bear the procedural costs (the BdB here included its own costs).
Německo navíc dne 8. října 1999 podalo žalobu proti tomuto rozhodnutí před Soudním dvorem Evropského společenství rovněž se žádostí, aby toto bylo prohlášeno za neplatné a aby Komisi uložil úhradu nákladů řízení.
In addition, Germany challenged this decision before the Court of Justice of the European Communities on 8 October 1999, likewise requesting that it be annulled and that the Commission bear the procedural costs.
Toto řízení bylo ale odloženo s ohledem na řízení před Soudem prvního stupně, které má stejný obsah.
The challenge was, however, suspended on account of the substantially identical procedure before the Court of First Instance.
Usnesením soudu ze dne 22. srpna 2000 bylo Německo připuštěno jako vedlejší účastník na podporu žalobců a BdB jako vedlejší účastník na podporu Komise jako žalované.
The Court decided on 22 August 2000 to admit Germany as intervening party supporting the applicants and the BdB as intervening party supporting the Commission.
Usnesením soudu ze dne 11. července 2001 byly obě právní věci spojeny ke společnému ústnímu jednání a ke společnému rozhodnutí.
By decision of the Court of 11 July 2001, the two cases were joined for the purposes of an oral hearing and ruling.
Ústní jednání se konalo ve dnech 5. a 6. června 2002.
The hearing took place on 5 and 6 June 2002.
Dne 6. března 2003 vydal Soud prvního stupně rozsudek, ve kterém prohlásil napadené rozhodnutí Komise za neplatné od samého počátku a uložil Komisi uhradit náklady žalobců, jakož i její vlastní náklady a Německu jeho a BdB jejich vlastní náklady.
On 6 March 2003 the Court of First Instance delivered a ruling annulling the challenged decision and ordering the Commission to pay the costs of the applicants and to bear its own costs and Germany and the BdB to bear their own costs.
Soud prohlásil rozhodnutí Komise kvůli nedostatečnému zdůvodnění v následujících dvou bodech ohledně vyměření výše úhrady obvyklé na trhu za neplatné.
The Court annulled the Commission decision on the ground of insufficient justification of two points regarding calculation of the appropriate remuneration.
Za prvé bylo provedeno prohlášení o neplatnosti rozhodnutí ohledně zdůvodnění výše úhrady za likvidní základní kapitál jako výchozí bod pro výpočet, pro který Komise stanovila sazbu ve výši 12 % p.a. (po zdanění podniku a před zdaněním investora).
Firstly, the annulment was based on the reasons stated for the remuneration for liquid equity capital as the starting point for the calculation, for which the Commission had set a rate of 12 % per annum (after corporation tax and before investor taxes).
Za druhé bylo prohlášení o neplatnosti provedeno ohledně zdůvodnění výše příplatku k této úhradě, pro který Komise stanovila sazbu ve výši 1,5 % p.a. (po zdanění podniku a před zdaněním investora).
Secondly, it was based on the reasons stated for the top-up for this remuneration, for which the Commission had set a rate of 1,5 % per annum (after corporation tax and before investor taxes).
Jinak soud potvrdil rozhodnutí Komise v plném rozsahu.
These points apart, the Court confirmed in full the Commission decision.
OBNOVENÉ SPRÁVNÍ ŘÍZENÍ
RESUMED ADMINISTRATIVE PROCEDURE
Prostřednictvím dopisů z 20., 29. ledna, 6. února a 28. května 2004 požádala Komise německé orgány o aktualizaci údajů podstatných pro rozhodnutí, které byly předány po prodloužení lhůty dne 10. března a 14. června 2004 a projednány ústně dne 28. července 2004.
By letters of 20 and 29 January, 6 February and 28 May 2004, the Commission asked the German authorities for an update of the relevant information for this decision. This was provided on 10 March and 14 June 2004 after an extension of the deadline and orally discussed on 28 July 2004.
Další stanovisko země Severní Porýní-Vestfálsko bylo k tomuto doručeno dne 26. srpna 2004.
A further letter from the Land of North Rhine-Westphalia was received on 26 August 2004.
Dopisem ze dne 6. října 2004 Německo předalo další požadované informace.
By letter of 6 October 2004, Germany provided additional information that had been requested.
V červenci 2004 podali stěžovatelé BdB, země Severní Porýní-Vestfálsko a společnost WestLB AG předběžné porozumění, předané Komisi dne 19. července 2004, o přiměřené úhradě, která by měla být dle jejich názoru brána Komisí za základ v obou bodech vytýkaných soudem.
In July 2004 the complainant BdB, the Land of North Rhine-Westphalia and WestLB AG reached a preliminary understanding on the proper return that was submitted to the Commission on 19 July and that should, in their view, be used for the two points criticised by the Court.
Konečné znění tohoto porozumění bylo Komisi předáno dne 13. října 2004.
The definitive version of this understanding was submitted to the Commission on 13 October 2004.
Ve stávajícím novém rozhodnutí Komise podle zdání soudu opravila oba body, které byly tímto kritizovány jako nedostatečné (zdůvodnění základní úhrady a možného příplatku).
In the present new decision, the Commission has rectified in line with the Court's indications the two points criticised by it (justification for the basic remuneration and a possible top-up).
Jinak Komise stojí v zásadě za hodnocením, které provedla ve svém původním rozhodnutí.
These two points apart, it maintains in principle the basic assessment given by it in the original decision.
Do tohoto byly ovšem zahrnuty výsledky jednání mezi stěžovatelem BdB a zemí Severní Porýní-Vestfálsko popř. společností WestLB AG ohledně výše přiměřené úhrady.
However, the Commission has taken into account the results of the talks between the complainant BdB, the Land of North Rhine-Westphalia and WestLB AG regarding the appropriate remuneration.
Komise ve stávajícím rozhodnutí provedla kromě jiného aktualizace, které byly v průběhu času od prvního rozhodnutí nutné, ohledně řízení, představení podniku jakož i ohledně výpočtu prvku podpory, včetně stanovení skutkové podstaty ukončení podpory, na základě nových údajů, které Německo předložilo pro roky od vydání starého rozhodnutí, popř. Komise zkrátila některé pasáže, které pro nové rozhodnutí již nejsou požadovány.
For the rest, it has updated as necessary the decision with respect to developments since the previous decision regarding the procedure, the description of the undertaking and the calculation of the aid element, including the fixing of the end of the state aid situation, using the new data provided by Germany for the years following the original decision. The Commission has also shortened a few passages no longer necessary for the new decision.
V časovém období relevantním pro toto rozhodnutí od vložení Wfa dne 31. prosince 1991 až do rozštěpení společnosti WestLB dne 1. srpna 2002, kterým byla ukončena skutková podstata podpory, byla společnost WestLB veřejným úvěrovým ústavem podle právních předpisů země Severní Porýní-Vestfálsko.
During the relevant period for this decision, i.e. from the injection of Wfa on 31 December 1991 to the splitting up of WestLB on 1 August 2002, which ended the state aid situation, WestLB was a public-law institution (Anstalt des öffentlichen Rechts) under the law of the Land of North Rhine-Westphalia.
Dne 31. prosince 1991 činil její uznaný vlastní kapitál přibližně 5,1 mld. DEM.
On 31 December 1991 its recognised own capital amounted to DEM 5,1 billion.
Ze zákona na ni byly přeneseny tři úkoly: Byla centrální bankou pro místní spořitelny této země a od 17. července 1992 také pro spořitelny země Brandenburg (Braniborsko). Plnila úkoly státní a komunální banky tím, že v pověření svých podílových vlastníků realizovala finanční obchody.
By law, three functions had been assigned to WestLB: it acted as central bank for the local savings banks in North Rhine-Westphalia and, since 17 July 1992, also as the central institution for savings banks in the Land of Brandenburg; it was engaged in the issuing of debt instruments and the handling of financial transactions for its public shareholders (state-bank function); it operated as a normal commercial bank in its own right.
Konečně vykonávala všeobecné bankovní činnosti. Nehledě na zvláštní právní předpisy země společnost WestLB podléhala německému zákonu o bankách a odpovídajícímu bankovnímu dohledu.
Irrespective of special provisions of the Land, WestLB was subject to banking supervision under the German Banking Law (Kreditwesengesetz).
Společnost WestLB se ze 100 % nacházela ve státním vlastnictví.
WestLB was 100 % publicly owned.
Největší podíl na nominálním kapitálu měla země (43,2 %).
The largest single stake in the nominal capital was held by the Land (43,2 %).
Dalšími podílovými vlastníky byly Landschaftsverbände Rheinland (Krajinné svazy Porýní) a Westfalen-Lippe (Vestfálsko-Lippe) (po 11,7 %) jakož i Rheinische a Westfälisch-Lippische Sparkassen- und Giroverband (Rýnský a Vestfálsko-Lippský svaz spořitelen a žirový svaz) (po 16,7 %).
Other shareholders were the municipal associations (Landschaftsverbände) of Rheinland and Westfalen-Lippe (11,7 % each) as well as the associations of local public savings banks (Sparkassen- und Giroverbände) of Rheinland and Westfalen-Lippe (16,7 % each).
Tyto poměry podílů zůstaly nezměněné po celé relevantní časové období od 31. prosince 1991 až do 1. srpna 2002.
This ownership structure remained unchanged through the relevant period from 31 December 1991 to 1 August 2002.
Veřejní vlastníci ručili za společnost WestLB jako za veřejnoprávní zařízení v rámci institucionální odpovědnosti a v rámci ručení zřizovatele.
As a public-law institution, WestLB benefited from two forms of guarantees from its public owners: ‘institutional liability’ (Anstaltslast) and ‘guarantor liability’ (Gewährträgerhaftung).
Institucionální odpovědnost znamená, že vlastníci společnosti WestLB jsou zavázáni k zajištění hospodářské základny a funkčnosti ústavu během jeho celé existence.
Anstaltslast means that the owners of WestLB are responsible for securing the economic basis of the institution and its function for the entire duration of its existence.
Tato záruka nezdůvodnila žádné ručení vlastníků vůči věřitelům banky, nýbrž regulovala toliko vztahy mezi orgány a bankou.
This guarantee does not create a liability on the part of the owners vis-à-vis the creditors of the bank but only governs the relationship between the public authorities and the bank.
V rámci ručení zřizovatele ručili vlastníci za veškeré závazky banky, pokud tyto nemohly být vyrovnány z majetku banky.
Under the terms of the Gewährträgerhaftung, the owners meet all the liabilities of the bank which cannot be satisfied from its assets.
Zřizovatel ručil vůči věřitelům banky.
It establishes a liability on the part of the guarantor vis-à-vis the creditors of the bank.
Obě záruky nebyly omezeny ani časově ani hodnotově.
Both guarantees were limited neither in time nor in value.
Společnost WestLB byla původně regionálním zařízením, které se soustřeďovalo na to, aby doplňovalo činnost místních spořitelen, které původně vykonávaly opět převážně sociální funkci tím, že nabízely finanční služby v oblastech, ve kterých trh fungoval nedostatečně.
Originally, WestLB was a regional institution that concentrated on supplementing the activities of local savings banks, which in turn focused initially on a primarily social function, providing financial services in sectors characterised by market failure.
Spořitelny se však již dávno transformovaly na univerzální úvěrové ústavy.
However, savings banks had long since developed into all-purpose credit institutions.
Totéž platilo pro společnost WestLB, která se v minulých desetiletích stále silněji profilovala jako nezávislá obchodní banka a která byla v rozhodujícím časovém období významném silným konkurentem na německých a evropských bankovních trzích .
Likewise, over the last few decades WestLB developed increasingly into an independent commercial bank and was a strong competitor on the German and European banking markets.
Měřeno podle své bilanční sumy patřil koncern WestLB v rozhodujícím časovém obdob k pěti největším německým úvěrovým ústavům.
When measured by balance-sheet total, the WestLB group ranked among the five largest German credit institutions during the relevant period.
Koncern WestLB poskytoval finanční služby podnikům a státním zařízením a byl činný také na mezinárodních kapitálových trzích jak na vlastní účet, tak i pro jiné emitenty dluhopisů.
It offered financial services to enterprises and public institutions and was an important player on international capital markets, both for its own account and as manager of other issuers' debt instruments.
Jako mnohé další německé univerzální banky vlastnila společnost WestLB podíly ve finančních institucích a dalších podnicích.
Like many German all-purpose banks, WestLB held stakes in financial and non-financial enterprises.
Významnou část své obchodní činnosti vyvíjela také mimo území Německa.
It also transacted a substantial part of its business activities outside Germany.
Na základě zvláštních právních předpisů byla společnost WestLB až do rozdělení v srpnu 2002 – jinak než soukromé banky, ale stejným způsobem jako jiné státní úvěrové ústavy – kromě toho schopna provozovat hypoteční úvěrové obchody a obchody spořitelen pod stejnou organizační střechou jako své další obchody.
Furthermore, under special legal provisions, WestLB, unlike private banks but in the same way as other public credit institutions, was able, until it was split up in August 2002, to conduct mortgage banking and building and loan association business under one organisational roof along with its other operations.
Z tohoto důvodu mohla společnost WestLB v rozhodujícím časovém období až do rozdělení patřit k nejuniverzálnějším bankám v Německu.
It ranked therefore, during the relevant period until it was split up, as one of Germany's most comprehensive all-purpose banks.
Na druhé straně společnost WestLB neudržovala žádnou hustou síť poboček pro obchod se soukromými klienty.
On the other hand, WestLB did not operate a dense network of retail branches.
V této části trhu byly činné místní spořitelny, pro které společnost WestLB fungovala jako centrála.
This market segment was covered by the local savings banks, for which WestLB acted as the central institution.
Rentabilita společnosti WestLB, měřená podle zisku před zdaněním v procentuálním poměru k vlastním prostředkům na úrovni koncernu, činila v průměru osmi let před začleněním Wfa (1984 – 1991) nanejvýš 6,6 %, bez jasné vzrůstající tendence.
WestLB's profitability, measured by pre-tax profits as a percentage of capital and reserves at group level, did not exceed 6,6 % on average over the eight years preceding the transfer of Wfa (1984-91) and showed no clear upward tendency.
Oproti německé a také evropské průměrné úrovni mohl být tento výsledek označen jako mimořádně nízký.
This performance was substantially below the German as well as the European average.
Koncern WestLB navýšil svou bilanční sumu roku 1991, tedy před převodem, do konce roku 2001, okamžiku poslední roční účetní závěrky před svým rozdělením, z 270 mil. DEM na 840 mil. DEM, tedy více než na trojnásobek.
The WestLB group increased its balance-sheet total between 1991, i.e. before the transfer, and the end of 2001, when its last annual accounts before it was split up were prepared, from over DEM 270 million to over DEM 840 million, i.e. by more than 300 %.