natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tak Komise ve sdělení členským státům o aplikaci pravidel pro státní podpory státním podnikům poukázala na to, že finanční situace podniku se zjišťuje k okamžiku, ke kterému je stanoven doplňkový kapitálový vklad, pokud se porovnává chování státu s chováním investora v tržním hospodářství, „zvláště v případech, ve kterých podnik nedosahuje ztrát“.
Thus, in a communication to the Member States on the application of the state aid rules to public undertakings, the Commission stated that, when comparing the actions of the State with those of a market-economy investor, ‘in particular when a company is not making a loss’, it would evaluate the financial situation of the company at the time an additional capital injection is proposed.
Kromě toho by bylo nutné uvážit, že „zdravé a profitující podniky“ není možné stavět na stejnou úroveň s podniky, které nemají žádné ztráty.
It should also be borne in mind that ‘sound and profitable firms’ cannot be equated with firms which do not make a loss.
Podnik vykazující pouze malý zisk nebo ani zisky ani ztráty nemůže být fakticky považován za zdravý a profitující.
A firm which generates only small profits or generates neither profits nor losses cannot in fact be regarded as sound and profitable.
Jistě je těžké určit „průměrnou rentabilitu“, protože ta závisí na řadě faktorů, např. na riziku v hospodářském odvětví, ve kterém je podnik činný.
It is certainly difficult to determine ‘average profitability’ as this is dependent on a number of factors, i.e. the level of risk in the industry in which the firm operates.
Ale podniky, které po určité časové období hospodaří se ziskem, který je pod ziskem podniků se srovnatelnou strukturou rizik, jak bylo již řečeno, jsou dlouhodobě vytlačovány z trhu.
However, firms which, over a certain period, generated a profit lower than that generated by firms with a similar risk structure would, as mentioned, be eliminated from the market in the long run.
Pozice, kterou zastupuje Německo a společnost WestLB, by vedla k situaci, ve které by stát mohl bez ohledu na pravidla stanovená ve Smlouvě o ES pro státní podpory investovat do podniků, které hospodaří s ročním ziskem ve výši 1 EUR.
The position taken by Germany and WestLB would lead to a situation where the State could invest in firms operating with an annual profit of EUR 1, regardless of the state aid rules in the EC Treaty.
Jistě není úkolem Komise, aby systematicky ihned zahájila řízení, pokud státní podnik vykazuje podprůměrnou rentabilitu.
It is clearly not the Commission's task to initiate procedures systematically and immediately if a public enterprise shows below-average profitability.
Také soukromé podniky jsou někdy pod průměrnou rentabilitou (je logické, že od průměrné hodnoty existují odchylky oběma směry).
Even private firms may, from time to time, have lower-than-average profitability. (The existence of an average logically implies deviations in both directions.)
Normální podnik na trhu by se ale v takovém případě pokoušel zvýšit svou rentabilitu a provést restrukturalizační a jiná opatření, aby tato situace nebyla trvalá.
However, in such circumstances a normal firm operating on the market would try to increase its profitability and carry out restructuring and other measures in order to prevent this situation from becoming chronic.
Investoři na trhu očekávají, že v tomto ohledu budou učiněna přiměřená opatření.
Market investors would expect appropriate measures to be taken in this respect.
Také by se mělo rozlišovat, jak bylo již uvedeno, mezi stávajícími a novými investicemi, protože výchozí body – ale ne základní principy – jsou pro rozhodování o investicích rozdílné.
Furthermore, as already indicated above, a distinction must be drawn between existing and new investments because the starting points for the investment decision in question are different, but not the basic principles.
U stávající investice by mohl být investor spíše ochoten krátkodobě snést nižší (nebo také negativní) výnosnost, pokud počítá se zlepšením situace.
In the case of an existing investment, the investor might be more willing to accept a lower (or even negative) return in the short run if he expects the situation to improve.
Jistě by mohl také investor zvýšit svou investici do podniku s nízkou rentabilitou, ale toto by opomenul, pokud by dlouhodobě neočekával zlepšení situace a přiměřenou výnosnost.
Certainly, an investor might also increase his investment in a firm with low profitability. However, he would not do so unless he expected an improvement in the situation and a reasonable return in the long term.
Pokud na druhé straně očekává, že kombinace rizika a výnosnosti vypadá hůře než ve srovnatelných podnicích, bude pomýšlet na snížení míry investic.
If, on the other hand, he expects the combination of risk and return to be poorer than in comparable firms, he will consider terminating his investment.
V případě nové investice bude investor možná již od počátku méně ochoten snést nízkou rentabilitu.
In the case of a new investment, the investor may be less willing to accept lower profitability from the very outset.
Ale, jak již bylo řečeno, jsou zásady ve všech situacích rozhodování stejné: Dlouhodobě očekávaná výnosnost z investice (při zohlednění rizika a jiných faktorů) musí být přinejmenším tak vysoká jako výnosnost srovnatelných investic.
However, as already stated, the principles are the same in all decision-making situations: the return expected in the long run from the investment (taking into account the risk and other factors) must at least be equal to that from comparable investments.
Pokud tomu tak není, nemůže podnik vložit potřebné prostředky, a proto není dlouhodobě životaschopný.
Otherwise, the company will not be able to find the necessary funds and will therefore not be viable in the long run.
Podle názoru společnosti WestLB může otázka, zda banka v letech před převodem hospodařila s průměrnými zisky, zůstat v zásadě nezodpovězena, pokud je sjednána přiměřená pevná úhrada a pokud se rentabilita jeví dlouhodobě dostatečnou pro zachování úhrady.
According to WestLB, the question of whether the bank generated average profits in the years before the transfer can, in principle, remain unanswered if a fixed and appropriate remuneration is agreed and if profitability is sufficient to maintain this remuneration in the long run.
S tímto názorem je možné v zásadě souhlasit.
This view can be accepted in principle.
Mělo by se ale také namítnout, že dlouhodobá životaschopnost závisí na tom, zda podnik ze svého vlastního kapitálu dosahuje průměrné výnosnosti.
However it should also be borne in mind that viability in the long run depends on the company achieving an average rate of return on its equity capital.
S ohledem na pravděpodobné chování investora v tržním hospodářství je nevýznamné, zda také jiné banky jako důsledek přísnějších předpisů směrnice o kapitálové přiměřenosti přijaly doplňkový kapitál.
With respect to the probable behaviour of a market-economy investor, it is of no relevance that other banks also had to raise additional capital as a consequence of the stricter rules of the Solvency Ratio Directive.
Směrnice banky nezavazuje k přijetí doplňkového kapitálu.
The Directive does not impose any obligation on banks to raise additional capital.
Stanovuje pouze minimální podíl kapitálu k rizikovým aktivům, tvoří tedy právní domněnku o tom, co je zapotřebí pro životaschopnost banky.
It merely stipulates a minimum ratio of capital to risk-adjusted assets, i.e. it establishes a legal presumption of what is necessary for a bank's viability.
To znamená, že investor v tržním hospodářství by byl měl svou banku pokud možno podněcovat, aby restrukturalizovala svá rizika, aby bylo možné dodržet nové předpisy o kapitálové přiměřenosti, místo toho, aby se navyšoval kapitál banky.
In other words, a market-economy investor might have urged his bank to restructure its risks in order to comply with the new solvency rules instead of increasing the bank's capital.
Tímto by se bezprostředně snížil objem obchodů banky, a tak by se zmenšila její přítomnost na trzích.
Such step would directly reduce the bank's volume of business and hence its market presence.
Pokud se státní podílník rozhodne, že kapitálový vklad je pro banku přiměřený, aby odpovídal požadavkům na vlastní kapitál, vyvstává otázka, zda zvláštní okolnosti, za kterých je kapitál poskytnut, by byly pro investora v tržním hospodářství přijatelné.
If a public shareholder decides that a capital injection is an appropriate way for the bank to meet the capital requirements, the question is whether the particular circumstances under which the capital is provided would be acceptable for a market-economy investor.
Pokud je zapotřebí kapitálové opatření, aby bylo možné splnit požadavky na kapitálovou přiměřenost, mohl by být investor v tržním hospodářství k tomuto opatření ochoten, aby byla zachována hodnota již učiněných investic.
If a capital measure is needed to meet the solvency requirements, a market-economy investor might be willing to carry out this measure in order to preserve the value of investments already made.
Ale trval by na přiměřené výnosnosti z nového kapitálového vkladu.
But he would insist on receiving an appropriate return on the newly injected capital.
Investor v tržním hospodářství by pravděpodobně očekával vyšší výnosnost ze své kapitálové investice do banky, jejíž kapitálové rezervy jsou spotřebovány a která naléhavě potřebuje nový kapitál, protože je za této okolnosti vystaven většímu riziku.
It is likely that a market-economy investor would expect a higher return on a capital investment in a bank whose capital resources are depleted and which is in urgent need of new capital because this circumstance exposes him to higher risk.
Ve světle „investora v tržním hospodářství“ je klíčovou otázkou, zda takový investor by byl společnosti WestLB poskytl kapitál, který vykazuje zvláštní charakteristiky majetku Wfa, za stejných podmínek, zvláště s ohledem na pravděpodobnou výnosnost z investice.
In the light of the market-economy investor principle, the key question is whether such an investor would have supplied WestLB with capital that had the specific characteristics of Wfa's assets and under the same conditions, especially in view of the probable return on the investment.
Tato otázka se má zkoumat dále.
This question will be examined below.
ČLÁNEK 295 SMLOUVY O ES
ARTICLE 295 OF THE EC TREATY
Podle názoru Německa nemusela země Severní Porýní-Vestfálsko pomýšlet na privatizaci společnosti WestLB, aby bylo možné posílit její základnu vlastního kapitálu, bylo zásadně na zemi, že Wfa převede na WestLB za účelem dosažení synergických efektů, a země podle práva Společenství nebyla povinna všímat si převodu Wfa na soukromý úvěrový ústav.
Germany argues that the Land of North Rhine-Westphalia was not obliged to consider privatising WestLB in order to increase the latter's equity, that the Land was, in principle, free to transfer Wfa to WestLB in order to achieve synergies and that the Land was not obliged under Community law to consider the transfer of Wfa to a private credit institution.
S tímto stanoviskem je možné souhlasit.
This argument can be accepted.
Německo dále uvádí, že veřejnoprávní zakázka Wfa představuje úkol obecně ekonomického zájmu a že Wfa proto na základě článku 295 není podrobena kontrole Komisí.
Germany also claims that Wfa's public remit constitutes a task of general economic interest and that Wfa is, therefore, not subject to supervision by the Commission under Article 295.
Pokud veřejné ústavy zastávají výlučně veřejné úkoly a nekonkurují komerčním podnikům, nejsou na ně použita pravidla hospodářské soutěže.
As long as public entities carry out only public tasks and do not compete with commercial enterprises, the competition rules do not apply to them.
Jinak se chová, pokud jsou účinky na hospodářskou soutěž.
The situation changes when there are implications for competition.
Čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES slouží k tomu, aby bylo možné vyrovnat se se situacemi, ve kterých by mohlo být zapotřebí odchýlit se od pravidel hospodářské soutěže, aby bylo možné zajistit realizaci služeb všeobecně ekonomického zájmu.
Article 86(2) of the EC Treaty deals with situations where it might be necessary to deviate from the competition rules in order to ensure the provision of services of general economic interest.
Čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES je projednáván v oddílu V bod 6.
It is discussed at point V.6.
Na druhé straně se smlouva podle článku 295 nijak nedotýká úpravy vlastnictví, v různých členských zemích což ale neospravedlňuje žádné protichůdné jednání proti pravidlům smlouvy ohledně hospodářské soutěže.
On the other hand, Article 295 of the EC Treaty protects the national systems of property ownership but this cannot justify any infringement of the Treaty's competition rules.
Německé orgány a společnost WestLB uvádějí, že kvůli účelové vazbě majetku Wfa stanovené v zákoně o podpoře bytové výstavby by nemohly být tyto prostředky použity ziskově jinak, než jejich vložením do podobného veřejnoprávního zařízení.
The German authorities and WestLB claim that, because of the constraints imposed by the special purpose assigned to Wfa's assets, as laid down by the Housing Promotion Law, the only possible profitable use of these resources was to transfer them to a similar public-law entity.
Proto převod představoval komerčně nejsmysluplnější použití tohoto majetku.
Thus, the transfer represented the most commercially sensible use of the assets in question.
Proto byla každá úhrada za vložení, tzn. každá další výnosnost z kapitálu Wfa, dostačující, aby ospravedlnila převod s ohledem na „zásadu investora v tržním hospodářství“.
It is therefore argued that any remuneration for the transfer, i.e. any additional return on Wfa's capital, is sufficient to justify the transfer in view of the market-economy investor principle.
Tuto argumentaci nelze přijmout.
This argument cannot be accepted.
Asi se může stát, že vložení Wfa do WestLB a z toho vyplývající možnost pro WestLB použít část kapitálu Wfa pro účely kapitálové přiměřenosti, bylo ekonomicky nejsmysluplnější využití.
It may be true that Wfa's transfer to WestLB, which subsequently allowed WestLB to use part of Wfa's capital for solvency purposes, was the most commercially sensible use.
Členským státům je dovoleno používat státní peníze pro veřejné, suverénní účely a v této souvislosti nepožadovat žádný nebo nižší zisk.
Member States are free to use public funds for public sovereign purposes, demanding no or low profits in return.
Komise nezpochybňuje právo členských států, aby zřizovaly zvláštní fondy k plnění úkolů spočívajících obecného ekonomického zájmu.
The Commission does not question the right of the Member States to create special-purpose funds in order to fulfil tasks of general economic interest.
Jakmile jsou ale státní peníze a další aktiva používány pro komerční aktivity orientované na hospodářskou soutěž, je nutno používat pravidla běžná na trhu.
However, as soon as such public funds and assets are used for commercial competitive activities, normal market-economy rules have to be applied.
To znamená, že stát, jakmile se rozhodne, že pro veřejné účely použije určitý majetek (také) komerčně, by za to měl požadovat odměnu, která odpovídá úhradě obvyklé na trhu.
This means that, as soon as the State decides to assign public-purpose assets (also) to a commercial use, it should seek a remuneration corresponding to market terms.
ZVLÁŠTNOST OPATŘENÍ
SPECIFIC NATURE OF THE MEASURE
Popsaným převodem jako odpovědí na potřebu doplňkových základních vlastních prostředků společnosti WestLB se zemské úřady rozhodly pro metodu navýšení kapitálu s velice specifickými zvláštními vlastnostmi.
In carrying out the above transfer operation in response to WestLB's need to expand its original own funds, the Land authorities chose a method of increasing capital that had very special features.
Základní koncept spočíval v tom, že obecně prospěšný úvěrový ústav, který sleduje zvláštní úkol (Wfa), má splynout s normální obchodní bankou, která je činná za podmínek hospodářské soutěže, aby bylo možné (z pohledu pravidel kapitálové přiměřenosti) nadměrný kapitál použít v rámci obecně prospěšného ústavu pro účely ústavu orientovaného na hospodářskou soutěž.
The general idea was to merge a non-profit credit institution pursuing a particular task (Wfa) with a normal commercial bank operating under conditions of competition, with the aim of utilising surplus capital (from the point of view of the solvency rules) within the non-profit institution for the purposes of the entity exposed to competition.
Současně se převedené majetkové hodnoty věnují svému původnímu účelu.
At the same time, the assets transferred remained earmarked for their original purpose.
Dále bylo vybráno řešení „ústavu v rámci ústavu“, přičemž majetek Wfa tvoří nezávislý a „uzavřený“ cyklus, ve kterém jsou přebytky dosažené Wfa připočítávány pouze jemu a pouze jemu i zůstávají.
Consequently, the approach of an ‘entity within an entity’ was chosen, with Wfa's assets forming an independent and ‘closed’ circuit in which profits generated by Wfa accrue to and are retained by that institution only.
Komise nezná žádné precedentní případy pro navýšení kapitálu cestou takového „neúplného splynutí“, pokud by toto mohlo být důležité vzhledem k právu ohledně podpor.
The Commission is not aware of any precedents for a capital increase involving such an ‘imperfect’ merger in so far as this might be relevant from a state aid viewpoint.
Podle názoru Komise se musí ale tehdy, když se členský stát rozhodne pro konstrukci, jako je ta stávající, podrobně zkoumat, jak tato působí z finančního a ekonomického hlediska na konkurující část instituce. Pouze tak je možné zabránit návratu k netransparentním konstrukcím, aby bylo možné obejít pravidla Smlouvy o ES o státních podporách.
In its opinion, however, if a construction like the one at issue is chosen by a Member State, a thorough analysis of its financial and economic impact on the competitive part of the entity is imperative so as to ensure that non-transparent mechanisms are not used to circumvent the EC Treaty's state aid rules.
Musí se posoudit, v jaké míře je vložení přes vytvoření oddělených cyklů ekonomicky výhodné pro část podniku orientovanou na hospodářskou soutěž.
It is necessary to assess to what extent the integration carried out is economically advantageous to the competitive divisions of WestLB despite the creation of ‘closed circuits’.
Zde je nutno poznamenat, že komplexnost případu a absence bezprostředně srovnatelných transakcí na volném trhu toto posouzení značně ztěžují.
It should be pointed out here that the complexity of the case and the lack of directly comparable transactions on the free market make this judgement a rather difficult one.
Proto Komise vynaložila značný čas na shromažďování informací a analýzu případu.
Therefore, the Commission devoted a considerable amount of time to gathering information and analysing the case.
Kromě toho pověřila externího znalce zpracováním stanoviska k transakci a k odměně, kterou je možné považovat za obvyklou na trhu.
Furthermore, it arranged for an outside expert to deliver an opinion on the transaction and on the remuneration that can be regarded as corresponding to market terms.
Pouze na základě všech disponibilních informací a po pečlivé kontrole Komise konečně vyvodila své závěry a dospěla ke stávajícímu rozhodnutí.
Only on the basis of all the data available and after a careful examination has the Commission finally drawn its conclusions and come to the present decision.
ŽÁDNÁ ZMĚNA VLASTNICKÉ STRUKTURY
NO CHANGE IN OWNERSHIP STRUCTURE
Pokud investor v tržním hospodářství přidělí bance vlastní kapitál, požaduje přiměřený podíl na ziscích banky.
When injecting equity capital into a bank, a market-economy investor demands an appropriate share in the bank's profits.
Jedním způsobem, jak je možné toto zajistit, je odpovídající změna poměrů podílů. Tímto se může přiměřeně podílet na dividendách banky a na možném otevřeném a skrytém vzestupu hodnoty jako výsledku větších výnosových možností.
One way of ensuring such participation is via a corresponding change in the structure of ownership, giving him an appropriate share in the bank's dividends and in a possible increase in its disclosed and non-disclosed value as a result of its enhanced earning capacities.
Prostředkem pro zaručení přiměřené výnosnosti z poskytnutého kapitálu by proto bylo adekvátní navýšení účasti země ve společnosti WestLB, pokud celková rentabilita banky odpovídá normální výnosnosti, kterou investor v tržním hospodářství očekává ze své investice.
Therefore, one way of ensuring an adequate return on the capital provided would have been to increase the Land's participation in WestLB accordingly, provided that the bank's overall profitability corresponds to the normal rate of return that a market-economy investor would expect from his investment.
Tímto by bylo nadbytečné posuzování otázky, zda je odměna ve výši 0,6 % přiměřená, ale země se pro tento postup nerozhodla.
This would have avoided the discussion of whether the 0,6 % rate of remuneration is appropriate. However, this course was not taken by the Land.
Podle německých úřadů nebylo nové posuzování podílů WestLB vzhledem ke zvláštnímu charakteru transakce možné, především kvůli konceptu uzavřeného cyklu a (pouze interně platnému) upřednostněnému právu země na přístup k čistému majetku Wfa v případě likvidace WestLB, které sjednali vlastníci WestLB.
According to the German authorities, a redistribution of shares in WestLB was not possible owing to the specific character of the transaction, especially the closed-circuit arrangement and the Land's prerogative (only valid internally) as regards the net assets of Wfa in the event of the liquidation of WestLB, which was agreed on by WestLB's shareholders.
V tomto případě by ale byla musela země podle zásady investora v tržním hospodářství požadovat za vložení kapitálu přiměřenou odměnu v jiné formě.
In this case, however, the Land should have demanded appropriate remuneration for the transfer in another form, in accordance with the market-economy investor principle.
Pokud proti tomu země upustí od úhrady obvyklé na trhu, nechová se jako investor v tržním hospodářství a poskytuje společnosti WestLB zvýhodnění, které představuje státní podporu.
Otherwise, if the Land forgoes a remuneration which the market normally demands, it is not behaving like a market-economy investor and is thereby granting an advantage to WestLB which constitutes state aid.
Podle názoru Německa a WestLB má pouze část uznávaných základních vlastních prostředků, kterou může společnost WestLB použít k podpoře svých komerčních aktivit, hospodářský význam pro banku, a proto může země požadovat úhradu pouze za tuto část. BdB tvrdí, že celková částka ve výši 5,9 mld. DEM (3,02 mld.
Germany and WestLB submit that only the part of the accepted original own funds which can be used by WestLB to underpin its commercial business has an economic value for the bank, with the result that a remuneration can be demanded by the Land in respect of this part only.
EUR) je zatížena rizikem, a tudíž by se na tuto částku musela platit úhrada. Výše této odměny by měla být různá pro uznané základní vlastní prostředky ve výši 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR) a za zbývající částku ve výši 1,9 mld.
BdB claims that the whole amount of DEM 5900 million (EUR 3020 million) is at risk and therefore a remuneration should be paid on that amount.
DEM (970 mil. EUR).
The level of this remuneration should be different for the accepted original own funds of DEM 4000 million (EUR 2050 million) and the remaining amount of DEM 1900 million (EUR 970 million).
Poradci Komise podpírali své posouzení předpokladem, že hodnota Wfa k okamžiku převodu majetku byla zemí a společností WestLB nastavena ve výši 5,9 mld. DEM (3,02 mld.
The Commission's consultants based their assessment on the assumption that, at the time of the transfer, the value of Wfa was established by the Land and WestLB at DEM 5900 million (EUR 3020 million) and that a market-economy investor would therefore, in principle, seek a remuneration in respect of that figure, regardless of any later developments such as the acceptance of the capital (or only part of it) as original own funds by BAKred.