natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V tomto ohledu se Smlouva o Euratomu zabývá důležitou otázkou ochrany zdraví a bezpečnosti a zároveň usiluje o vytvoření „podmínek nezbytných pro rozvoj mocného jaderného průmyslu, který rozšíří zdroje energie …“.
In this regard, the Euratom Treaty deals with this important health and safety issue and at the same time aims at creating the ‘conditions necessary for the development of a powerful nuclear industry which will provide extensive energy sources…’.
Čl. 2 písm. b) Smlouvy o Euratomu stanoví, že Společenství musí k dosažení svých cílů stanovit jednotné bezpečnostní normy pro ochranu zdraví obyvatelstva a pracovníků a dbát na jejich dodržování.
Article 2(b) of the Euratom Treaty provides that the Community, in order to perform its task, is to establish uniform safety standards to protect the health of workers and of the general public and ensure that they are applied.
Čl. 2 odst. c) Smlouvy o Euratomu rovněž stanoví, že Společenství musí popřípadě usnadnit investice do jaderného sektoru.
Article 2(c) of the Euratom Treaty also provides that the Community must facilitate investment where appropriate in the nuclear sector.
Na tomto základě Smlouva o Euratomu ustavuje Evropské společenství pro atomovou energii, přičemž vytváří potřebné nástroje a přiděluje povinnosti za účelem dosažení těchto cílů.
On this basis, the Euratom Treaty establishes the European Atomic Energy Community, creating the necessary instruments and attributing responsibilities to achieve these objectives.
V tomto ohledu (jak bylo potvrzeno Soudním dvorem) je jaderná bezpečnost svěřena do působnosti Společenství a musí být spojena s ochranou před nebezpečím, které vyplývá z ionizujícího záření, podle článku 30 kapitoly 3 Smlouvy o Euratomu týkající se ochrany zdraví.
In this regard, and as confirmed by the Court of Justice, nuclear safety is a Community competence which must be linked to the protection against the dangers arising from ionising radiations laid down in Article 30, Chapter 3 of the Euratom Treaty, relating to Health and Supply.
Komise musí zajistit, aby byla uplatňována ustanovení této smlouvy, a může proto přijmout rozhodnutí způsobem stanoveným v této smlouvě nebo vydat stanoviska, pokud uváží, že je to nutné.
The Commission must ensure that the provisions of this Treaty are applied and can therefore adopt decisions in the manner provided for in this Treaty or deliver opinions if it considers it necessary.
Komise bere na vědomí, že podklady poskytnuté orgány Spojeného království ukazují, že účinky oznámeného opatření jsou mimo jiné zaměřeny na zajištění bezpečnosti jaderných zařízení, a to jak aktivních, tak i zastaralých, na zajištění správného, včasného a bezpečného vyřazení zastaralých jaderných zařízení z provozu a na skladování a poskytování dlouhodobých řešení pro vyhořelé jaderné palivo a radioaktivní odpad.
The Commission takes note of the elements provided by the United Kingdom authorities that the effects of the notified measure will be, inter alia, to ensure the safety of nuclear facilities both active and obsolete, to provide for the correct, timely and safe decommissioning of obsolete nuclear facilities, and to store and provide long-term solutions for spent nuclear fuel and radioactive waste.
Při posuzování těchto informací, a zejména při stanovení toho, zda je opatření nutné nebo zda spadá do oblasti cílů Smlouvy o Euratomu, Komise bere na vědomí, že finanční podpora poskytnutá vládou agentuře NDA je určena na usnadnění výše uvedených cílů Smlouvy.
When assessing this information, and notably in determining whether the Measure is necessary or falls within the objectives of the Euratom Treaty, the Commission notes that the financial support granted by the Government to the NDA is designed to facilitate the previously mentioned objectives of the Treaty.
Orgány Spojeného království se rozhodly založit a financovat agenturu NDA k zavedení procesu vyřazování zařízení z provozu a likvidace odpadu, který bude náležitě chránit zdraví a bezpečnost pracovníků a obyvatelstva obecně.
The United Kingdom authorities have decided to create and fund the NDA to ensure the correct establishment of a process of decommissioning and management of the wastes that would adequately protect the health and safety of the workers and the population.
Komise proto uznává, že se orgány Spojeného království zabývaly svými závazky stanovenými v rámci Smlouvy o Euratomu, aby zajistily bezpečné a náležité vyřazování jaderných zařízení z provozu správným a odpovědným způsobem v souladu s cíli Smlouvy o Euratomu.
The Commission therefore acknowledges that the United Kingdom authorities have addressed their obligations under the Euratom Treaty to provide for safe and adequately provisioned decommissioning in a correct and responsible manner which is compatible with the objectives of the Euratom Treaty.
Oznámené opatření dále posiluje splnění cílů Smlouvy o Euratomu tím, že zajišťuje, že zásahy státu nebudou použity pro jiné účely než pro vyřazení zastaralých jaderných zařízení z provozu a bezpečnou likvidaci radioaktivního odpadu v rámci plnění jaderných závazků.
The notified measure further reinforces the fulfilment of the Euratom Treaty objectives by ensuring that the public intervention will not be used for other purposes than the decommissioning of obsolete nuclear facilities and the safe management of radioactive waste in the context of the discharge of nuclear liabilities.
Princip stropu a mezní hodnoty zajistí, že bude k dispozici dostatek prostředků pro splnění těchto cílů při současném omezení zásahu na nejmenší možnou míru nutnou pro jejich dosažení.
A system of cap and threshold will ensure that enough funds are available for the fulfilment of these goals, while restricting the intervention to the minimum necessary for their achievement.
Komise usuzuje, že opatření, která orgány Spojeného království navrhují, jsou vhodná pro řešení všech stanovených cílů a jsou plně v souladu s cíli Smlouvy o Euratomu.
The Commission concludes that the measures proposed by the United Kingdom authorities are appropriate to address the combination of objectives pursued and are fully in line with the objectives of the Euratom Treaty.
Podpora ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES – uplatnění zásady „znečišťovatel platí“
Aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty — Application of the polluter-pays principle.
Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES je státní podpora definována jako podpora poskytovaná v jakékoli podobě členským státem nebo ze státních prostředků, která narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby a ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
According to Article 87(1) of the EC Treaty, State aid is defined as aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods and affects trade between Member States.
Za účelem analýzy, zda opatření představuje státní podporu pro společnost BNFL a/nebo pro agenturu NDA, Komise nejdříve posuzovala, zda opatření přineslo těmto subjektům nějakou výhodu.
In order to analyse whether the Measure includes State aid to BNFL and/or to the NDA, the Commission first assessed whether it provided an advantage to these entities.
Poskytnutím výhody je v tomto případě nutno rozumět to, že stát hradí náklady, které by normálně byly hrazeny těmito dvěma společnostmi.
Providing an advantage has to be understood in this respect as the State paying for costs that should normally have been borne by each of the two companies.
Proto je nutné nejdříve stanovit srovnávací měřítko pro běžné náklady, které by musela společnost hradit, aby bylo možno později analyzovat, zda část těchto nákladů platí stát.
It is therefore necessary to first establish a benchmark for normal costs to be borne by a company in order to analyse later whether the State is paying part of these costs.
Podle článku 174 Smlouvy o ES musí být politika Společenství v oblasti životního prostředí založena zejména na zásadě, že by měl platit znečišťovatel.
Under Article 174 of the EC Treaty, the Community policy on the environment shall be based in particular on the principle that the polluter should pay.
Podle článku 6 Smlouvy o ES musí být požadavky na ochranu životního prostředí zahrnuty do vymezení a provádění politik Společenství.
Under Article 6 of the EC Treaty, environmental protection requirements must be integrated into the definition and implementation of the Community policies.
V praxi to znamená, že Komise obvykle má za to, že provádění politiky státní podpory s ohledem na zásadu „znečišťovatel platí“ vyžaduje, aby náklady na znečištění byly internalizovány znečišťovateli.
In practical terms, it is Commission practice to consider that the implementation in State aid policy of the polluter-pays principle requires that the costs of pollution be internalised by polluters.
To znamená, že tyto náklady by se měly považovat přesně za náklady, které musí běžně hradit znečišťovatel, což zase znamená, že jejich uhrazení státem by se mělo považovat za výhodu poskytnutou státem.
This means that such costs should be considered precisely as costs normally to be borne by the polluter, which, in turn, means that their payment by the State should be considered as an advantage granted by the State.
V tomto případě se stát zavazuje pokrýt případnou neschopnost agentury NDA hradit náklady spojené s jadernými závazky zařízení, která budou na agenturu NDA převedena.
In the present case, the State will undertake to cover any shortfall in the NDA's ability to cover the costs linked to the nuclear liabilities of the assets that will be transferred to the NDA.
Jelikož tyto závazky se týkají sanace zařízení zamořených radioaktivitou, Komise se domnívá, že se jedná o náklady za znečištění, které (jak bylo vysvětleno výše) by normálně měli hradit znečišťovatelé, konkrétně provozovatelé zařízení.
Since these liabilities relate to the clean-up of sites contaminated by radioactivity, the Commission considers that they are pollution costs which, as explained above, should normally be borne by the polluters, namely, the operators of the sites.
Jelikož stát bude hradit část těchto nákladů, tyto platby je nutno považovat za poskytnutí výhody znečišťovatelům.
Since the State will pay for part of these costs, these payments should be considered as granting an advantage to the polluters.
V tomto ohledu Komise nesouhlasí s tvrzením Spojeného království, že opatření splňuje zásadu „znečišťovatel platí“, protože podle údajů poskytnutých Spojeným královstvím bude více než 88 % těchto nákladů hrazeno provozovateli.
In this respect, the Commission disagrees with the United Kingdom's claim that the Measure fulfils the polluter-pays principle because, according to the United Kingdom's figures, over 88 % of these costs will be paid for by the operators.
Komise se domnívá, že tyto odhady ukazují, že přibližně 12 % těchto nákladů hrazeno znečišťovateli nebude, což prokazuje, že opatření nebere plně v potaz zásadu „znečišťovatel platí“.
The Commission considers that these estimates show that about 12 % of the pollution costs will not be covered by the polluters, which demonstrates that the Measure does not fully implement the polluter-pays principle.
Ačkoli (jak bylo vysvětleno výše) je v tomto případě poměrně snadné stanovit, že opatření obecně povede k tomu, že znečišťovatelům bude poskytnuta výhoda, protože nebudou hradit plné náklady plynoucí ze znečištění, obtížnější je stanovit přesně rozsah, nakolik je každý provozovatel znečišťovatelem, a tedy přesný rozsah, nakolik je každý z nich zproštěn hrazení svých nákladů za znečištění.
Whilst, as explained above, it is relatively easy to determine in this case that the Measure results globally in polluters being granted an advantage because they do not pay the full costs arising from their pollution, it is more difficult to determine the precise extent to which each of the operators is a polluter, and therefore the precise extent to which each of them is relieved of bearing its pollution costs.
Většina nákladů za znečištění, o něž se v tomto případě jedná, jsou náklady spojené s vyřazením jaderných elektráren, které byly během své doby životnosti provozovány několika provozovateli.
Indeed, the majority of the pollution costs at stake in this case are costs linked to the decommissioning of nuclear power plants that were operated by several operators during their total lifetime.
Provedení zásady „znečišťovatel platí“ v tomto případě vyžaduje možnost rozhodnout, který z jednotlivých provozovatelů odpovídá za jak velkou část těchto nákladů.
Implementing the polluter-pays principle in this case requires the ability to decide which of the successive operators is responsible for what part of these costs.
Náklady na vyřazení z provozu vznikají najednou v prvních okamžicích provozu zařízení.
Decommissioning costs are generated in one go in the very first moments of the operation of the plants.
Pozdější nárůst těchto nákladů je v porovnání s náklady vzniklými na samém počátku nepatrný.
Later increments in these costs are marginal as compared with those created at the outset.
Proto by úplné přímé provedení zásady internalizace nákladů, což je převedení zásady „znečišťovatel platí“, vyžadovalo, aby veškeré náklady na vyřazení zařízení z provozu byly zohledněny v ceně prvních jednotek energie prodaných elektrárnou.
A completely direct implementation of the internalisation of costs principle, which is the translation of the polluter-pays principle, would therefore require that all the plant's decommissioning costs be factored in the price of the first units of energy sold by the plant.
Je zřejmé, že takovýto výklad zásady „znečišťovatel platí“ by byl zcela v rozporu s ekonomikou výroby elektrické energie a že by byl natolik neschůdný, že by nebylo dokonce dosaženo vlastního cíle.
It is obvious that such an interpretation of the polluter-pays principle would be in complete contradiction with the economics of electricity generation and would be so impracticable that it would not even achieve its own goal.
Proto se všeobecně uznává, že aby bylo možno na tyto náklady uplatnit zásadu „znečišťovatel platí“ proveditelným způsobem, je nutno nalézt způsoby rozložení nákladů za znečištění (nebo, abychom byli přesní, zákonné povinnosti tyto náklady hradit) přinejmenším po očekávanou dobu životnosti elektrárny.
It is therefore generally accepted that, in order to apply the polluter-pays principle to these costs in a way that would be practical, a means should be found of spreading the pollution costs (or, to be more exact, the legal duty to cover them) over at least the expected lifetime of the plant.
Způsob, jakým jsou náklady rozloženy, má zvláštní význam pro použití pravidel pro státní podporu, pokud stát zamýšlí platit náklady na vyřazení těch zařízení, která byla vlastněna několika vlastníky.
The way these pollution costs are spread has a particular relevance for the application of State aid rules where the State intervenes to pay the decommissioning costs of plants that have been owned by several owners.
V tomto případě rozložení nákladů za znečištění mezi postupné vlastníky rovněž ovlivňuje rozložení možné výhody poskytnuté státem každému z těchto vlastníků.
Indeed, in such a case, the spread of the pollution costs between the successive owners also drives the spread of the potential advantage granted by the State to each of them.
Ve Společenství neexistuje harmonizovaný systém přidělování nákladů na vyřazení z provozu jednotlivým vlastníkům jaderných zařízení.
There is no harmonised Community-wide system for allocating decommissioning costs to the successive owners of a nuclear plant.
Členské státy mají různé systémy pro plnění zákonné povinnosti dostát svým jaderným závazkům, tyto systémy vedou k různým možným způsobům rozdělení nákladů mezi jednotlivé vlastníky jaderných zařízení.
Member States have different systems for implementing a legal duty to meet nuclear liabilities, these systems resulting in different possible attributions of costs between successive plant owners.
I přesto, že neexistuje harmonizovaný systém, Komise se domnívá, že lze rozlišit dvě široké kategorie.
Despite the lack of a harmonised system, the Commission considers that it is still possible to identify two broad categories.
První typ systémů spočívá v tom, že závazky týkající se vyřazování zařízení z provozu jsou považovány za investiční náklady.
The first type of system consists in treating decommissioning liabilities as investment costs.
V tomto případě povinnost hradit tyto náklady vzniká v okamžiku uvedení zařízení do provozu a od té doby jsou náklady nevyhnutelné.
In this case, the liability to cover these costs is created at the time the plant is turned on, and the cost becomes unavoidable from then on.
Z účetního hlediska se závazky podobají dluhu vůči hypotetickému subjektu, který zařízení vyřadí z provozu.
In accounting terms, liabilities are similar to a debt to a hypothetical decommissioning operator.
Stejně jako všechny dluhy je i tento možno uhradit ve splátkách a různé strany jej mohou prodávat nebo kupovat.
Like all debt, this one may be repaid in instalments, as well as purchased or sold by various parties.
V každém případě však toto začíná na samotném počátku provozu zařízení.
But it is in any event completely triggered as from the beginning of operations.
Systémy druhého typu spočívají v tom, že závazky týkající se vyřazování zařízení z provozu jsou považovány za provozní náklady.
The second type of system consists in treating decommissioning liabilities as operating costs.
V těchto případech se povinnost hradit tyto náklady vytváří pravidelně, obvykle ročně, jako součást provozu zařízení.
In such cases, the legal liability to cover these costs is created periodically, normally on a yearly basis, as a counterpart for the operation of the plant.
Budoucí splátky proto jsou nevyhnutelné.
Future instalments therefore remain avoidable.
Z účetního hlediska se závazky podobají roční dani placené hypotetickému subjektu, který zařízení vyřadí z provozu.
In accounting terms, liabilities are similar to an annual tax paid to a hypothetical decommissioning operator.
Zákonný poplatek za tento ekvivalent daně nenabíhá zcela na počátku provozu zařízení, ale průběžně během doby provozu zařízení.
The legal charge for this equivalent of a tax is not completely triggered as from the beginning of the operations, but on a continuous basis during the operation of the plant.
Výše uvedené dva systémy mohou v mnoha případech v praxi vést ke stejnému chování, zejména u ekonomicky efektivních elektráren.
The two systems above may in practice lead to the same behaviour in many cases, in particular for economically efficient power plants.
V tomto případě mají provozovatelé, na něž se vztahuje první systém, tendenci odkládat stranou finanční prostředky na splnění své povinnosti vzniklé na počátku stejně pravidelně, jako kdyby museli hradit roční platby.
In this case, operators covered by the first system would tend to put money aside to meet their originally triggered liability in the same regular way as they would if they had to meet an annual payment.
Tyto dva systémy však vedou ke dvěma velmi odlišným výkladům v rozboru státní podpory v případech, kdy je ekonomicky neefektivní elektrárna převedena z jednoho vlastníka na druhého pod příslibem státu, že uhradí schodek v nákladech na vyřazení zařízení z provozu.
However, they lead to two very different interpretations in State aid analysis in cases where an economically inefficient power plant is transferred from one owner to another under the promise by the State to pay for a shortfall in decommissioning costs.
Podle prvního systému se první vlastník nemůže vyhnout závazku uhradit celé náklady na vyřazení z provozu.
Under the first system, liability for funding the whole decommissioning cannot be avoided by the first owner.
Nemůže-li prodat část tohoto závazku za tržních podmínek novému vlastníkovi, zůstává za tuto část odpovědný, a nového vlastníka nelze považovat za odpovědného bez ohledu na velikost této části v porovnání se skutečnou dobou, během níž první vlastník elektrárnu provozoval.
If he cannot sell a part of this liability under market conditions to the new owner he remains liable for this part, and the new owner cannot be held liable for it, irrespective of the size of this part as compared to the actual time during which the first owner operated the plant.
To může vést k situaci, kdy první vlastník čelí zatížení, které je nepřiměřeně vysoké v poměru k době, během níž elektrárnu provozoval, a naopak, zatížení nového vlastníka je nepřiměřeně nízké.
This can lead to a situation where the first owner has to face a burden which is disproportionately high in relation to the time during which it operated the plant and, conversely, the new owner is faced with a burden which is disproportionately low.
Hospodářská situace elektrárny je činitelem, který určuje rozložení závazků.
The economic situation of the power plant is the factor that determines the spread of liabilities.
V krajním případě, pokud je elektrárna natolik neefektivní, že kryje pouze provozní náklady, první vlastník by byl odpovědný za veškeré náklady na vyřazení z provozu a nový vlastník by neodpovídal za žádné.
In the extreme case where the power plant is so inefficient that it covers no more than its operating costs, the first owner would be liable for all decommissioning costs and the new one for none.
Zásah státu by pak musel být vykládán jako výhoda pouze pro prvního vlastníka.
State intervention would then have to be interpreted as an advantage to the first owner only.
Podle druhého systému by nový provozovatel musel v každém případě hradit částky, které by mu byly v budoucnu účtovány na základě mechanismu pravidelně vznikající povinnosti.
Under the second system, the new operator would in any event have to pay for amounts that would be charged to it under the periodical liability mechanism in the future.
Těmto závazkům se na druhé straně může vyhnout první provozovatel, jelikož zákonná povinnost hradit je vzniká při skutečném provozu elektrárny.
These liabilities, on the other hand, are avoidable for the first operator, since the legal duty to pay them is only triggered upon actual operation of the plant.
Proto prvnímu provozovateli nelze v rámci tržní transakce účtovat budoucí závazky nového provozovatele, pokud neobdrží odpovídající náhradu.
Therefore, the first operator cannot be charged for future liabilities by the new operator under a market transaction unless it receives proper compensation.
Podle tohoto systému proto provozovatelé vždy zůstávají odpovědnými za svou část nákladů na vyřazení zařízení z provozu, ať je hospodářská situace elektrárny jakákoli.
Under this system, operators therefore always remain liable for their share of the decommissioning costs, whatever the economic situation of the power plant.
Způsob, jakým Spojené království nakládá s jadernými závazky, není žádným ze dvou referenčních systémů k provedení zásady „znečišťovatel platí“ popsaných ve (101). a (102). bodu odůvodnění, jelikož jak již bylo zmíněno, neuplatňuje plně zásadu „znečišťovatel platí“.
The United Kingdom's method for treating nuclear liabilities is neither of the two reference systems to implement the polluter-pays principle described in recitals (101) and (102) above, since, as has already been mentioned, it does not implement fully the polluter-pays principle.
Nicméně pro posouzení opatření je nutné odkázat na vhodné srovnávací měřítko, jinak by nebylo možné posoudit, nakolik nebyla zásada „znečišťovatel platí“ provedena.
It is nevertheless necessary to refer to one proper benchmark in order to assess the Measure, otherwise it would not be possible to assess the extent to which the polluter-pays principle has not been implemented.