natgillin/translations-raw huggingface dataset:
BdB upřednostnil výpočet rovněž podle modelu CAPM a při použití nízkého faktoru beta (0,32) pro tuto zvláštní transakci, která se uskutečnila v týž okamžik, a slevy za likviditu po zdanění ve výši 3,62 % (čisté náklady na refinancování) došel k odpovídající úhradě ve výši 4,89 %.
The BdB also preferred a calculation based on the CAPM and, applying a lower beta factor (0,32) for this special transaction, which took place at the same time, and the after-tax liquidity deduction of 3,62 % and deducting solely the (net refinancing costs), arrived at an appropriate remuneration of 4,89 %.
Německo zastávalo názor, že pokud by se jednalo o podporu, pak by pro převod uskutečněný dne 1. ledna 1986 a zahrnující 24 % podílů na kapitálu, které zvýšily kapitál HLB o 212,160 milionu DEM, desetiletá promlčecí lhůta podle článku 15 nařízení (ES) č. 659/1999 uplynula.
Germany has taken the view that the ten-year limitation period provided for in Article 15 of Regulation (EC) No 659/1999 has elapsed as regards the transfer on 1 January 1986 of 24 % of the shares, which increased HLB's capital by DM 212160000, in so far as it constituted state aid.
Žádosti Komise o informace ze dne 12. ledna 1993, 10. listopadu 1993 a 13. prosince 1993, tedy žádosti z období před 1. lednem 1996, byly obecné povahy a proto nebyly opatřeními podle čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení, která by mohla přerušit běh promlčecí lhůty.
The Commission requests for information dated 12 January, 10 November and 13 December 1993, i.e. those prior to 1 January 1996, were general in nature and so were not measures under Article 15(2) of the Regulation that could have interrupted the limitation period.
Po důkladném přezkoumání skutkového stavu se Komise k tomuto názoru připojuje a převod ze dne 1. ledna 1986 již dále nebude z hlediska podpory přezkoumávat.
After examining the facts of the case closely, the Commission agrees with this view and will not subject the transfer of 1 January 1986 to a further state aid investigation.
Je třeba konstatovat, že v nařízení (ES) č. 659/1999, které vstoupilo v platnost dne 16. dubna 1999, stanoví čl. 15 odst. 1 lhůtu pro navrácení protiprávní podpory a použije se na každé opatření přijaté po vstupu nařízení v platnost, kterým se s konečnou platností vyžaduje navrácení podpory, a to i tehdy, pokud byla podpora poskytnuta před vstupem nařízení v platnost.
It is to be noted that Article 15(1) of the Regulation (entry into force on 16 April 1999), which sets a deadline for the recovery of unlawful aid, applies to any definitive action ordering recovery of aid taken after the date on which the Regulation entered into force, including aid granted before that date .
Jako počátek desetileté lhůty, během které Komise může vyžadovat navrácení protiprávní podpory, se stanoví den poskytnutí podpory, a to i tehdy, pokud nařízení k tomuto okamžiku neplatilo .
The beginning of the ten-year period, within which the Commission may recover unlawful aid, is the day on which the aid was granted, even if the Regulation was not applicable at that time .
Převod uskutečněný k 1. lednu 1986 byl jednorázovým a nikoli opakujícím se státním opatřením.
The transfer on 1 January 1986 was a one-off, non-recurrent state measure.
Tím se odlišuje o státních úprav, které předpokládají opakující se opatření, jako např. roční granty nebo daňové úlevy.
It thus differs from state regulations that provide for recurrent measures such as annual grants or tax reliefs. Moreover, it has no de facto or de jure relationship with the 1993 transfer.
Vložení z roku 1986 navíc právně ani fakticky nijak nesouvisí s převodem z roku 1993.
The side letter of 22 December 1992, which is mentioned by Germany in a letter dated December 1999 and was subsequently handed over, does not, as originally claimed, speak of a uniform investment objective for both transfers.
Ani „Sideletter“ ze dne 22. prosince 1992, který Německo zmínilo v dopise z prosince 1999 a později doručilo, nesvědčí o jednotné vůli investovat v případě obou převodů, jak se původně tvrdilo.
It refers solely to the 1993 transfer and, for this purpose, takes over a specific rule governing the 1986 transfer and applies it to the 1 January 1993 transfer of additional shares, namely the right of FHH to require the transfer of WK's shares.
Uvedený Sideletter se vztahuje pouze k převodu z roku 1993 a pro tento účel přebírá určitou úpravu převodu z roku 1986 také pro vložení dalších podílů, které se uskutečnilo k 1. lednu 1993, totiž právo FHH požadovat převod podílů ve WK.
The transfer of FHH on 1 January 1986 is to be taken as the time at which the unlawful aid, if any, was granted. As a result of the legally valid injection of resources under the conditions described above, the possible economic advantage at issue here accrued to HLB. The resources were available to HLB with effect from 1 January 1986; they were recognised by BAKred for 1986.
Za okamžik poskytnutí případné protiprávní podpory je třeba stanovit převod FHH k 1. lednu 1986. V důsledku právně účinného vložení prostředků za výše popsaných podmínek se zvýšila potenciální hospodářská výhoda HLB, která je zde předmětem zkoumání. HLB měla prostředky k dispozici od 1. ledna 1986; BAKred je pro rok 1986 uznala. Následkem toho končí desetiletá lhůta dne 1. ledna 1996.
Accordingly, the ten-year period ended on 1 January 1996.
Běh této desetileté lhůty se podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999 přerušuje jakýmkoli opatřením přijatým Komisí nebo členským státem jednajícím na žádost Komise, týkajícím se protiprávní podpory.
In accordance with Article 15(2) of Regulation (EC) No 659/1999, the ten-year period is interrupted by any action taken by the Commission or by a Member State, acting at the request of the Commission, with regard to the unlawful aid.
V rozsudku „Scott“ konstatoval Soud prvního stupně, že žádost Komise o informace ohledně přesně definovaného případného opatření podpory, kterou Komise zaslala před vstupem uvedeného nařízení v platnost, sice k tomuto okamžiku nemohla přerušit běh desetileté lhůty, ale je třeba jí takový účinek přiznat, pokud po vstupu nařízení v platnost Komise vykonává své pravomoci směřující k navrácení dotyčné podpory.
In Scott the Court of First Instance ruled that, although a request made by the Commission prior to the entry into force of the Regulation for information concerning a clearly defined possible aid measure could not possibly interrupt the ten-year period at that time, such an effect could be attributed to it if the Commission exercises its powers to recover the aid in question following the entry into force of the Regulation.
V daném případě nesplňují žádosti Komise o informace podané před 1. lednem 1996 požadavky kladené na opatření, které přerušuje běh desetileté lhůty, neboť se nejedná o opatření týkající se protiprávní podpory, jak stanoví již čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999.
In the present case the Commission requests for information prior to 1 January 1996 do not satisfy the requirements for action interrupting the ten-year period as they do not constitute action with regard to the unlawful aid, as provided for in Article 15(2).
Až do své žádosti o informace ze dne 1. září 1999 se Komise v žádném dopise určeném Německu netázala na transakce ohledně převodu v Hamburku ani nezmiňovala FHH či HLB.
Prior to the request for information dated 1 September 1999, the Commission did not, in any letter to Germany, ask about the transfers in Hamburg and did not mentioned either FHH or HLB.
Tři dopisy z roku 1993 se vztahují výlučně na převody WfA na WestLB; navíc tyto dopisy obsahují pouze obecné dotazy na případné jiné převody na zemské banky v jiných spolkových zemích.
The three letters from 1993 refer exclusively to the transfer of WfA to WestLB; what is more, they simply contain general requests relating to other possible transfers to Landesbanks of other Länder.
Žádost o informace ze dne 10. listopadu 1993 kromě otázek k WestLB zmiňuje ještě pouze spolkové země Berlín, Šlesvicko-Holštýnsko a Dolní Sasko.
In addition to questions concerning WestLB, the request for information dated 10 November 1993 mentions only the Länder of Berlin, Schleswig-Holstein and Lower Saxony.
BdB sice v obou svých dopisech z roku 1994, jakož i v dopise ze dne 3. ledna 1995 upozorňoval i na převody FHH na HLB.
In its two letters of 1994 and its letter of 3 January 1995, the BdB did, it is true, draw attention to the transfers of FHH to HLB.
Komise však na to reagovala po prvé svým dopisem ze dne 1. září 1999 a vyžádala si informace o transakcích v Hamburku.
However, the Commission reacted for the first time in its letter dated 1 September 1999 and requested information on the transfers in Hamburg.
Před uplynutím desetileté lhůty pro navrácení podpory, což nastalo dnem 1. ledna 1996, tak nebylo ze strany Komise patrné žádné přezkoumání převodů na HLB.
Before the end of the ten-year recovery period on 1 January 1996, there was therefore no evidence of a Commission investigation into the transfers to HLB.
Korespondence ohledně WestLB, jakož i obecné dotazy na případné transakce v jiných spolkových zemích nemohou nahradit žádost o informace ohledně konkrétně uvedené případné podpory.
The correspondence relating to WestLB and the general enquiries regarding possible transfers in other Länder cannot replace requests for information with regard to a specific possible aid.
V opačném případě by již obecné, v desetiletých intervalech rozesílané oběžníky Komise přerušily lhůtu a jakákoli promlčecí lhůta by ztratila svůj smysl.
Otherwise, general Commission notices sent out every ten years would interrupt the period and would undermine the purpose of any limitation period.
Podle názoru Komise se Německo a HLB mohou za zvláštních okolností převodu uskutečněného v roce 1986 odvolávat na právní jistotu a ochranu dobré víry, i když vložení nebylo oznámeno podle článku 88 Smlouvy o ES.
In the Commission's view, Germany and HLB can, under the special circumstances of the 1986 transfer, rely on legal certainty and confidentiality even though the contribution was not notified in accordance with Article 88 of the EC Treaty.
Přitom je třeba vzít v potaz skutečnost, že rozvoj právních předpisů o podporách a kontrola podpor v praxi v daném okamžiku ještě nebyly do všech podrobností tak pokročilé, jak tomu bylo od devadesátých let dvacátého století.
It should be borne in mind here that state aid legislation and monitoring was not at that time as developed in all details as it has been since the 1990s.
To platí zejména pro oblast kapitálových vkladů ze strany vlastníků veřejných podniků a například pro teprve po prvním převodu na HLB vyvinutou a v praxi zkoumanou zásadu investora v podmínkách tržního hospodářství.
This is particularly true as regards capital injections by public-sector owners and, for example, the market-economy investor principle, which was developed only after the first transfer to HLB and has been examined in practice.
V uvedeném rozsahu nemohly k tomuto okamžiku německé orgány a HLB, která v roce 1986 uskutečnila převody podílů mezi dvěma touto bankou 100 % vlastněnými podniky, vycházet z existence případné státní podpory, a proto ani z nutnosti oznámení.
To this extent, the German authorities and HLB, which in 1986 undertook share transfers between two companies wholly owned by it, could not assume the existence of possible state aid and hence the need for a notification.
Komise tudíž považuje desetiletou lhůtu podle čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 za uplynulou.
Accordingly, the Commission regards the ten-year period under Article 15(1) of Regulation (EC) No 659/1999 as having expired.
Podpora pravděpodobně spojená s vložením 24 % podílů ve WK do HLB ke dni 1. ledna 1986 se případně považuje za existující podporu ve smyslu čl. 15 odst. 3 uvedeného nařízení.
Any aid associated with the contribution of 24 % of WK's shares to HLB on 1 January 1986 is to be regarded as existing aid within the meaning of Article 15(3) of the Regulation.
Následující text se vztahuje výlučně na převody uskutečněné ke dni 1. ledna 1993.
The observations below refer exclusively to the transfers carried out on 1 January 1993.
Nestanoví-li Smlouva o ES jinak, jsou podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES podpory poskytované státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, neslučitelné se společným trhem, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy.
Article 87(1) of the EC Treaty states that, save as otherwise provided in the Treaty, any aid granted by a Member State or through state resources which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods is incompatible with the common market, in so far as it affects trade between Member States.
Státní prostředky a zvýhodnění určitého podniku
State resources and favouring of a particular undertaking
Jak již bylo předesláno, k 1. lednu 1993 bylo na HLB přímo a nepřímo (vklad tichého společníka přes HGV) přeneseno celkem téměř 58 % podílů, které drželo FHH ve WK.
As stated above, a total of just under 58 % of FHH's shares in WK was transferred directly and indirectly (silent partnership contribution through HGV) to HLB on 1 January 1993.
Jedná se tedy o státní prostředky ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
This ranks as state resources within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Hospodářský přínos širší kapitálové základny spočívá ve větší kapacitě pro poskytování úvěrů a s tím spojené možnosti rozšíření obchodní činnosti.
The economic benefit of a broader capital base resides in a greater lending capacity and the associated possibility of expanding business.
Pokud je poskytnut dodatečný kapitál za podmínek pro podnik výhodnějších, než jsou běžné tržní podmínky, představuje to zvýhodnění ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
If additional capital is made available to the undertaking on conditions better than normal market conditions, this ranks as favouring within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Při přezkoumání této otázky Komise uplatňuje zásadu „investora v podmínkách tržního hospodářství“.
In examining this matter, the Commission applies the ‘market-economy investor’ principle.
Tuto zásadu v celé řadě případů akceptoval a dále rozvinul Soudní dvůr a Soud prvního stupně, zejména rozsudkem Soudu prvního stupně ze dne 6. března 2003, který významně souvisí s tímto případem.
The Court of Justice and the Court of First Instance have accepted and developed this principle in a number of cases, in particular in the ruling by the Court of First Instance of 6 March 2003, which is of relevance to the present case.
Podle zásady investora v podmínkách tržního hospodářství se za státní podporu nepovažuje situace, kdy jsou kapitálové prostředky poskytnuty za podmínek, „za kterých by i soukromý investor, který jedná v běžných podmínkách tržního hospodářství, byl ochoten přenechat prostředky soukromému podniku“.
According to this principle, no state aid is involved where funds are made available on ‘terms which a private investor would find acceptable in providing funds to a comparable private undertaking when the private investor is operating under normal market-economy conditions’.
Naproti tomu se finanční opatření považuje za nepřijatelné pro investora v podmínkách tržního hospodářství tehdy, pokud očekávaná, resp. sjednaná úhrada za vnesené prostředky zaostává za úhradami placenými na trhu za srovnatelné investice, což je třeba přezkoumat.
In contrast, a financial measure is deemed unacceptable for a market-economy investor if, and this has to be examined, the expected or agreed remuneration for the transferred resources is lower than the remuneration paid on the market for comparable investments.
Zásada investora v podmínkách tržního hospodářství je tedy použitelná stejnou měrou na všechny veřejné podniky, a sice nezávisle na tom, zda ve své činnosti vykazují zisk nebo ztrátu.
The market-economy investor principle is likewise applicable to all public undertakings, irrespective of whether they are profit- or loss-making.
Tento postoj Komise byl potvrzen Soudem prvního stupně v rozsudku týkajícím se WestLB.
This position of the Commission has been confirmed by the Court of First Instance in WestLB.
Komise musí posouzení případu podložit údaji, které měl investor k dispozici v okamžiku svého rozhodnutí o dotyčném finančním opatření.
The Commission must base its assessment of a case on the information that was available to the investor when he decided on the financial measure in question.
O zde posuzovaném převodu rozhodly příslušné orgány veřejné moci koncem roku 1992 a převod nabyl účinnosti ke dni 1. ledna 1993.
The transfer at issue here was decided by the competent authorities at the end of 1992 and became effective on 1 January 1993.
Komise tedy musí transakci posuzovat na základě tehdy dostupných údajů a tehdejších hospodářských a tržních okolností.
The Commission must, therefore, assess the transaction on the basis of the information available and the economic and market circumstances obtaining at the time.
Údaje uvedené v tomto rozhodnutí, které se vztahují k pozdějších rokům, se použijí pouze pro názorné účely.
Information in this decision that refers to subsequent years is used only for purposes of illustration.
Pokud se vlastník podílů, kterým je subjekt veřejného práva, rozhodne, že kapitálový vklad je pro banku přiměřený, aby mohla splňovat kapitálové požadavky, nabízí se otázka, zda by zvláštní okolnosti, za kterých se kapitál poskytuje, byly přijatelné pro investora v podmínkách tržního hospodářství.
If a public shareholder decides that a capital injection for the bank is appropriate for meeting capital requirements, the question arises whether the specific circumstances under which the capital is provided would be acceptable to a market-economy investor.
Je-li kapitálové opatření nezbytné k tomu, aby byly splněny požadavky na kapitálovou přiměřenost, mohl by být investor v podmínkách tržního hospodářství ochoten učinit toto opatření, aby zachoval hodnotu již uskutečněných investic.
If a capital measure is necessary to meet solvency requirements, a market-economy investor might be prepared to undertake such a measure in order to safeguard the value of the existing investment.
Trval by ale na přiměřené renditě z nového kapitálového vkladu s přihlédnutím k rizikovému profilu.
He would, however, insist on an appropriate return for the new capital injection that took account of the risk profile.
Investor v podmínkách tržního hospodářství bude i v případě, že již drží podíly nějakého podniku, přezkoumávat ostatní možnosti investic mimo uvedený podnik.
Even if a market-economy investor already holds shares in an undertaking, he will look into other investment options outside that undertaking.
Pro investování dalších prostředků do veřejného podniku se rozhodne zpravidla jen tehdy, pokud za dodatečné prostředky může očekávat odpovídající renditu.
As a rule, he will then choose to invest further in the public undertaking only if he can expect a reasonable return on the additional resources.
Při zodpovězení otázky, zda kapitálový vklad představuje státní podporu, se zásadně nezohledňuje pouhé zabránění ztrátě nebo lepší využití dotyčných prostředků, než jaké bylo využití předcházející.
Basically, no account is taken of the mere avoidance of losses or of a better use than previously of the resources in question in deciding whether a capital contribution constitutes state aid.
Namísto toho je třeba také kapitálový vklad vlastníka podílu, nezávisle na tom, jaká je motivace tohoto vkladu, poměřovat tím, zda může investor počítat s běžnou renditou za dodatečné prostředky v průběhu přiměřeného období.
Whatever the motives behind it, a capital injection by a shareholder should be measured instead according to whether the investor can expect a normal return on the additional resources within a reasonable period.
Proti tomuto výkladu zásady investora v podmínkách tržního hospodářství, kterého se přidržela Komise již ve svém rozhodnutí 2000/392/ES, neměl soud žádné námitky.
The Court has raised no objections to this interpretation of the market-economy investor principle, which the Commission has already applied in its Decision 2000/392/EC.
Přitom se opíral rovněž o úvahu, že se ani soukromý investor, který se již podílí na základním kapitálu podniku, za normálních podmínek nespokojí s tím, že mu jeho investice nezpůsobí ztráty nebo mu přinese jen omezené zisky.
It has also adopted as a guiding principle that even a private investor who already owns share capital in an undertaking is not normally content with the fact that an investment does not cause him a loss or produces only limited profits.
Spíše bude vždy usilovat o přiměřenou renditu za svou investici, a to podle konkrétních okolností a svých krátkodobých, střednědobých či dlouhodobých zájmů (23)
Instead he will always seek to obtain an appropriate return on his investment according to the particular circumstances and the satisfaction of his short-, medium- or long-term interests.
Podle zásady investora v podmínkách tržního hospodářství je tak pro přezkoumání v tomto případě klíčová otázka, zda by investor v podmínkách tržního hospodářství převedl kapitál, který vykazuje tytéž znaky jako prostředky FHH na podporu, za týchž podmínek, zejména s ohledem na předpokládanou renditu z investice.
According to the market-economy investor principle, the key question in examining this case is, therefore, whether a market-economy investor would have transferred under the same conditions capital that had the same characteristics as the promotion-related assets of FHH, especially in view of the expected return on the investment.
Podle článku 295 Smlouvy o ES není nijak dotčena úprava vlastnictví uplatňovaná v různých členských státech.
Article 295 lays down that the system of property ownership in the various Member States must not be affected.
Tím však není nijak ospravedlněno porušování pravidel hospodářské soutěže stanovených ve Smlouvě.
This does not, however, justify any infringement of the competition rules of the Treaty.
Německo tvrdilo, že převedené prostředky nemohly být využity se ziskem jiným způsobem, než jako vklad do obdobné veřejné instituce.
Germany has stated that the resources transferred could not have been used in any other profitable manner than by being injected into a similar public institution.
Převod proto z obchodního hlediska představoval nejsmysluplnější využití daných aktiv.
Consequently, the transfer represented the commercially most sensible use of those assets.
Jakákoli úplata za vložení, tj. jakákoli dodatečná rendita z převedených aktiv, by tak byla dostačující pro to, aby s ohledem na „zásadu investora v podmínkách tržního hospodářství“ převod ospravedlnila.
So any remuneration for the transfer, i.e. any additional return on the assets transferred, would be sufficient to justify the transfer in the light of the market-economy investor principle.
Může být pravda, že vložení podílů do HLB a z toho vyplývající možnost banky využít kapitál pro účely kapitálové přiměřenosti bylo z hospodářského hlediska nejsmysluplnější využití.
It may be that the contribution of the shares to HLB and the resulting opportunity for the bank to use the capital for solvency purposes was the economically most sensible use to which it could be put.
Jakmile se však vydávají veřejné prostředky a jiná aktiva na komerční činnosti v rámci hospodářské soutěže, je třeba uplatňovat běžná tržní pravidla.
However, as soon as public monies and other assets are used for commercial, competition-oriented activities, the normal market rules must be applied.
To znamená, že jakmile se stát rozhodne, že aktiva určená pro veřejné účely využije (také) komerčně, musí za to vyžadovat úplatu, která odpovídá běžné tržní úhradě.
This means that the State, once it decides to use certain assets (also) commercially for public purposes, must demand a remuneration in line with the normal market remuneration.