natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Zákonem ze dne 2. července 2002 rozdělila země Severní Porýní-Vestfálsko společnost WestLB ke dni 1. srpna 2002 (se zpětným bilančním účinkem ke dni 1. ledna 2002) na veřejnoprávní mateřskou společnost, Landesbank Nordrhein-Westfalen, a soukromou dceřinou společnost WestLB AG.
By the law of 2 July 2002, the Land of North Rhine-Westphalia split up WestLB as of 1 August 2002 (with retroactive effect under the accounting rules to 1 January 2002) into a public-law parent company, Landesbank Northrhein-Westfalen, and a private-law subsidiary, WestLB AG.
Do společnosti WestLB AG byl soustředěn obchod bývalé WestLB na volném trhu a do Landesbank Nordrhein-Westfalen její obchody ve veřejném zájmu.
WestLB AG took over the commercial activities of the former WestLB, while Landesbank Northrhein-Westfalen took over its public activities.
Společnost WestLB AG je podle údajů Německa právně identická se společností WestLB a je možné ji považovat za dlužníka z hlediska vrácení celé podpory.
According to Germany, WestLB AG is legally identical to WestLB and is to be considered the debtor for the entire recovery claim.
Wfa byl při rozdělení začleněn do Landesbank Nordrhein-Westfalen, čímž byl vyňat z obchodu na volném trhu soustředěného do WestLB AG.
Wfa was incorporated into Landesbank Northrhein-Westfalen at the time of the split-up and therefore withdrawn from the commercial activities taken over by WestLB AG.
Stanovami společnosti Landesbank Nordrhein-Westfalen bylo mimo to určeno, že kapitál Wfa nesmí být používán k podpoře hypotečního obchodu, který v této zůstal, a že je proto nutné v budoucnosti zaplatit zemi úhradu ve výši 0,6 % p.a. za případnou funkci ručení země.
The rules of Landesbank Northrhein-Westfalen also stipulated that Wfa's capital cannot be used to underpin the mortgage bonds business remaining within the Landesbank and that, in future, a remuneration of 0,6 % per annum was to be paid to the Land in respect of a possible liability function.
WOHNUNGSBAUFÖRDERUNGSANSTALT (ÚSTAV NA PODPORU BYTOVÉ VÝSTAVBY, WFA)
WOHNUNGSBAUFÖRDERUNGSANSTALT (WFA)
Wfa byl založen v roce 1957 a až do 31. prosince 1991 byl činný jako veřejnoprávní instituce.
Wfa was founded in 1957 and operated until 31 December 1991 as a public-law institution (Anstalt des öffentlichen Rechts).
Jako takový byl zařízením s vlastní právní subjektivitou se základním kapitálem ve výši 100 mil. DEM (50 mil. EUR), a země byla výhradním vlastníkem.
As such, it was an independent entity with a nominal capital of DEM 100 million (EUR 50 million) and the Land of North Rhine-Westphalia as the sole shareholder.
Na základě § 6 odst. 1 dřívějšího zákona Severního Porýní-Vestfálska na podporu bytové výstavby příslušela Wfa výlučně úloha podporovat bytovou výstavbu prostřednictvím přidělování úrokově zvýhodněných a bezúročných půjček.
Under Section 6(1) of the former North Rhine-Westphalia Law on the promotion of housing (Wohnungsbauförderungsgesetz), Wfa devoted itself exclusively to the promotion of housing by granting low-interest or non-interest-bearing loans.
Kvůli své obecné prospěšnosti byl ústav osvobozen od daně z příjmu právnických osob, majetkové daně a kapitálové živnostenské daně.
On account of its non-profit character, it was exempt from corporation tax (Körperschaftssteuer), property tax (Vermögenssteuer) and tax on business capital (Gewerbekapitalsteuer).
Na Wfa jako na veřejnoprávní instituci se vztahovala institucionální odpovědnost (Anstaltslast) a ručení zřizovatele (Gewährträgerhaftung) země Severního Porýní-Vestfálska za veškeré závazky ústavu.
As a public-law institution, Wfa was covered by the Land's ‘institutional liability’ (Anstaltslast) and ‘guarantor liability’ (Gewährträgerhaftung) for all its liabilities.
Tyto záruky zůstaly zachovány i po převodu.
These guarantees remained in place as a result of the transfer.
Hlavním finančním zdrojem pro podporu bytové výstavby byly a jsou „zemské prostředky na bytovou výstavbu“, které vznikly prostřednictvím příjmů z úroků z půjček přidělených Wfa a prostřednictvím ročních přídělů prostředků z rozpočtu země.
The largest single source of financing for the housing-promotion activities was — and still is — the Land Housing Promotion Fund (Landeswohnungsbauvermögen), which has been built up from interest income from housing loans granted by Wfa and annual cash injections from the Land budget.
Tyto prostředky, které jsou podle § 16 bývalého zákona o podpoře bytové výstavby určeny výlučně k financování půjček na bytovou výstavbu, byly ze 75 % použity na refinancování Wfa, tzn. 24,7 mld. DEM (12,6 mld. EUR) ke dni 31. prosince 1991.
These resources, earmarked to serve exclusively as the funding base for housing loans by virtue of Section 16 of the Law on the promotion of housing, accounted for some 75 % of Wfa's refinancing, i.e. DEM 24700 million (EUR 12600 million) as at 31 December 1991.
Před převodem byly závazky přijaté od země Severní Porýní-Vestfálsko na podporu bytové výstavby garantovány prostřednictvím Wfa.
Prior to the transfer, Wfa guaranteed Land liabilities incurred for housing promotion purposes.
Každý rok byla ve výši závazků vyrovnaných zemí přeměněna záruka Wfa v pohledávku země na úhradu vůči Wfa, čímž se hodnota majetku na podporu zemské bytové výstavby adekvátně zredukovala.
Each year, in line with the Land's repayments of its liabilities, Wfa's guarantee was transformed into reimbursement claims of the Land against Wfa which reduced the value of the Land Housing Promotion Fund accordingly.
Tyto závazky Wfa by byly splatné až tehdy, když by Wfa ke splnění svých veřejných úkolů již nebyl odkázán na příjmy z úroků a splácení půjček.
These liabilities of Wfa would have fallen due only when it no longer needed its revenues from interest and loan recovery in order to perform its public tasks.
Na konci roku 1991 činily přibližně 7,4 mld. DEM (3,78 mld. EUR) a nebyly vykazovány v rozvaze přímo, nýbrž pouze „pod čarou“.
They amounted to about DEM 7400 million (EUR 3780 million) by the end of 1991 and were not shown directly in the balance sheet but only ‘below the line’.
POŽADAVKY NA VLASTNÍ KAPITÁL NA ZÁKLADĚ SMĚRNICE O VLASTNÍCH PROSTŘEDCÍCH A SMĚRNICE O KAPITÁLOVÉ PŘIMĚŘENOSTI
CAPITAL REQUIREMENTS UNDER THE OWN FUNDS DIRECTIVE AND THE SOLVENCY RATIO DIRECTIVE
Podle směrnice Rady 89/647/EHS a podle směrnice o vlastních prostředcích mají banky disponovat vlastními prostředky ve výši alespoň 8 % svých rizikově vážených aktiv a podrozvahových transakcí podílejících se na riziku.
Under Council Directive 89/647/EEC on a solvency ratio for credit institutions (‘Solvency Ratio Directive’) and under the Own Funds Directive, banks must have own funds equivalent to at least 8 % of their risk-adjusted assets and risk-bearing off-balance-sheet transactions.
Tyto směrnice podmínily změny v zákoně o bankách, které byly realizovány dne 1. ledna 1992.
These Directives necessitated amendments to the German Banking Law which took effect on 1 January 1992.
Nové požadavky vstoupily v platnost dne 30. června 1993.
The new requirements entered into force on 30 June 1993.
Do té doby musely německé úvěrové ústavy disponovat vlastními prostředky ve výši 5,6 % svých rizikově vážených aktiv.
Until that date German credit institutions were obliged to have own funds equivalent to 5,6 % of their risk-adjusted assets.
Co se týče nového limitu ve výši alespoň 8 %, musí být přinejmenším jedna polovina tvořena základní vlastní prostředky, které obsahují součásti kapitálu, které jsou úvěrovému ústavu k dispozici neomezeně a přímo, aby bylo možné krýt případné ztráty.. Základní vlastní prostředky mají pro celkové vybavení banky vlastními prostředky ve smyslu dohledu rozhodující význam proto, protože „doplňkové vlastní prostředky“, totiž další vlastní prostředky nižší kvality, jsou uznávány k podpoře rizikových obchodů banky pouze ve výši stávajících základních vlastních prostředků.
As for the new threshold of at least 8 %, half of these own funds have to be ‘original own funds’ (Basiseigenmittel), which consist of capital items available to a credit institution for unrestricted and immediate use to cover losses as soon as they occur. Original own funds are therefore of crucial importance for the level of a bank's total own funds for prudential purposes since other own funds of lower quality, or ‘additional own funds’ (ergänzende Eigenmittel), are accepted only up to the amount of original own funds to underpin the risk-bearing business of a bank.
Kromě toho je přidělování velkých úvěrů bankou omezeno rozsahem jejích vlastních prostředků.
Furthermore, the amount of own funds limits a bank's exposure to large risks.
K okamžiku převodu Wfa nesměl podle zákonu o bankách (§ 13) jednotlivý úvěr překročit 50 % vlastních prostředků úvěrového ústavu a celkový úhrn úvěrů, které činily více než 15 % vlastních prostředků, nesměl překročit osminásobek vlastních prostředků úvěrového ústavu.
At the time of Wfa's transfer, the German Banking Law (Section 13) stipulated that no single loan granted may exceed 50 % of a bank's own funds and that the total of such loans exceeding 15 % of own funds may not be higher than eight times the bank's own funds.
Po změně zákona o bankách v roce 1994 v rámci dodržování směrnice Rady 92/121/EHS byl nejvyšší možný úvěr omezen na 25 % vlastních prostředků banky a souhrn všech velkých úvěrů převyšujících 10 % vlastních prostředků banky, nesměl překročit osminásobek veškerých vlastních prostředků.
An amendment of the German Banking Law in 1994 to bring it into line with Council Directive 92/121/EEC reduced the maximum loan to 25 % of a bank's own funds and stipulated that the sum of single loans exceeding 10 % of a bank's own funds may not be higher than eight times the total of own funds.
Článek 12 Druhé směrnice Rady 89/646/EHS z 15. prosince 1989 na koordinaci právních a správních předpisů o přijetí a výkonu činnosti úvěrových ústavů a ke změně směrnice 77/780/EHS dále omezil rozsah majetkových účastí v dalších úvěrových a bankovních ústavech.
Moreover, Article 12 of the Second Council Directive 89/646/EEC of 15 December 1989 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions limits the size of qualifying holdings in other credit and financial institutions.
Podle zvláštního ustanovení v zákoně o bankách (§ 12), které nevychází z práva Společenství, ale které je také možné nalézt v jiných členských státech, je navíc celková částka dlouhodobých investic – včetně majetkových účastí v podnicích mimo finanční sektor – omezena na celkovou částku vlastních prostředků banky.
Furthermore, a special provision in the German Banking Law (Section 12), not based on Community legislation but found in other Member States, limits the total amount of long-term investments, including holdings in non-financial enterprises, to the total amount of the bank's own funds.
Ke 30. červnu 1993 se musely německé banky přizpůsobit novým požadavkům na vlastní kapitál.
German banks had to adapt to the new capital requirements by 30 June 1993.
Již před převedením směrnice o kapitálové přiměřenosti do německého práva bylo mnoho zemských bank, mezi nimi také WestLB, vybaveno vlastními prostředky v poměrně malé výši.
The own funds cushion of many Landesbanks, including WestLB, was already comparatively weak before transposal of the Solvency Ratio Directive into German law.
Po zkušebních výpočtech, které Spolková republika Německo provedla v prosinci 1991 při použití ustanovení směrnice, vykázaly zemské banky průměrný koeficient přiměřenosti 6,3 %, zatímco hodnota musela od 30. června 1993 činit 8 %.
According to test calculations made by Deutsche Bundesbank in December 1991 on the basis of the provisions of the Directives, the Landesbanks had an average solvency ratio of 6,3 %, compared with the 8 % required from 30 June 1993.
Pro tyto úvěrové ústavy bylo proto absolutně nutné navýšit základnu vlastního kapitálu, aby bylo možné zabránit omezení jejich podnikové expanze a aby si vůbec mohly zachovat současný objem obchodů.
Therefore, there was an absolute need for these institutions to raise new capital in order to avoid restrictions on their business expansion and indeed to maintain their current level of activities.
Pokud banka nemůže prokázat potřebnou základnu vlastního kapitálu, uloží jí úřad pro dohled, aby neprodleně učinila opatření, aby mohla dostát předpisům o kapitálové přiměřenosti, ať již přijetím doplňujících vlastních prostředků nebo snížením rizikových aktiv.
If a bank cannot demonstrate the necessary level of own funds, it will be ordered by the supervisory authorities to take immediate action to comply with the solvency rules either by raising additional capital or by reducing risk-adjusted assets.
Zatímco soukromé banky musely svou další potřebu vlastních prostředků uspokojit na kapitálovém trhu, nemusely se veřejné banky vydat touto cestou, protože jejich státní podílníci se rozhodli, že je nebudou ani zcela ani částečně privatizovat.
Private banks had to satisfy additional demand for own funds on the capital markets. Public banks could not move in the same direction since public shareholders decided not to privatise (even in part) their credit institutions.
Kvůli generelně napjaté rozpočtové situaci nemohli státní podílníci provést ani žádný kapitálový vklad.
Yet, the generally tight budgetary situation meant that the public shareholders could not undertake cash injections of capital.
Místo toho byla nalezena jiná řešení pro pořízení dodatečného vlastního kapitálu.
Instead, other solutions were found to provide additional capital.
V případě WestLB se země Severní Porýní-Vestfálsko rozhodla vložit Wfa do společnosti WestLB a tak rozšířit její základnu vlastních prostředků.
In the case of WestLB, the Land decided to transfer Wfa to WestLB in order to strengthen the latter's own funds base.
Podobné transakce byly provedeny v některých dalších spolkových zemích ve prospěch příslušných zemských bank.
Similar transactions were carried out by some other Länder in favour of their respective Landesbanks.
PŘEVOD A JEHO ÚČINKY
THE TRANSFER AND ITS EFFECTS
PŘEVOD
THE TRANSFER
Zemský sněm Severního Porýní-Vestfálska schválil dne 18. prosince 1991 zákon o regulaci podpory bytové výstavby. Článek 1 tohoto zákona nařídil převod Wfa na společnost WestLB.
On 18 December 1991 the Parliament of North Rhine-Westphalia passed the Law governing the promotion of housing (Gesetz zur Regelung der Wohnungsbauförderung), Article 1 of which ordered the transfer of Wfa to WestLB.
Tento převod nabyl účinnosti dne 1. ledna 1992.
The transfer became effective on 1 January 1992.
Převod byl zdůvodněn ve zdůvodnění zákona nejprve navýšením vlastních prostředků společnosti WestLB, aby byl úvěrový ústav schopen dostát přísnějším požadavkům na vlastní kapitál, které platí od 30. června 1993.
According to the grounds of the Law, the primary reason for the transfer was to increase WestLB's own funds in order to enable it to comply with the stricter capital requirements entering into force on 30 June 1993.
Na základě převodu toto bylo pro zemský rozpočet možné bez finančního zatížení.
By way of the transfer, this could be done without any financial burden falling on the Land's budget.
Jako vedlejší efekt sloučení činností na podporu bytové výstavby Wfa s činnostmi společnosti WestLB byla uvedena větší efektivita.
Combining the housing promotion activities of Wfa with those of WestLB was to have the secondary effect of increasing efficiency.
V rámci převodu zrušila země záruku Wfa ve výši přibližně 7,4 mld. DEM (3,78 mld. EUR) za závazky země na základě kapitálových příjmů na podporu bytové výstavby (viz oddíl II bod 2.).
As part of the transfer, the Land waived Wfa's guarantee of about DEM 7400 million (EUR 3780 million) for liabilities of the Land in connection with funds raised for housing promotion (see Section II, point 2).
Společnost WestLB se stala univerzální právní nástupkyní Wfa (s výjimkou ručení Wfa zrušeného před převodem vůči zemi za dluhy země z důvodů podpory bytové výstavby).
WestLB became the universal legal successor to Wfa (except for Wfa's liability vis-à-vis the Land for debts entered into by the Land for reasons of housing promotion, which was waived prior to the transfer).
Z Wfa se stal organizačně a ekonomicky nezávislý veřejně-právní ústav bez právní subjektivity v rámci společnosti WestLB.
Wfa became an organisationally and economically independent public-law institution without legal capacity within WestLB.
Základní kapitál a rezervy Wfa musí být vykazovány v rozvaze společnosti WestLB jako zvláštní rezervy.
Wfa's nominal capital and reserves must be shown in WestLB's balance sheet as a special reserve (Sonderrücklage).
Země nadále ručí na základě odpovědnosti veřejnoprávní instituce a ručení zřizovatele za závazky Wfa.
The Land continues to guarantee Wfa's liabilities under the Anstaltslast and Gewährträgerhaftung.
Převedený majetek, tedy základní kapitál, rezervy, prostředky na podporu zemské bytové výstavby a ostatní pohledávky Wfa jakož i budoucí příděly ze stavebních půjček zůstávají také po svém převodu na WestLB na základě čl. 2 § 16 odst. 2 uvedeného zákona určeny k podpoře bytové výstavby.
The assets transferred, i.e. nominal capital, capital reserves, the Land Housing Promotion Fund and other claims of Wfa, as well as any future return flows from housing loans remained earmarked for housing promotion under Article 2, Section 16(2) of the Law even after their transfer to WestLB.
Tentýž předpis stanovoval, že převedené majetkové hodnoty slouží současně jako vlastní kapitál ve smyslu zákona o bankách (a dále směrnice o kapitálové přiměřenosti), na jehož základě se vypočítává koeficient kapitálové přiměřenosti banky.
The same provision established that the assets transferred serve at the same time as liable equity capital within the meaning of the German Banking Law (and hence the Own Funds Directive), on the basis of which a bank's solvency ratio is calculated.
Podle tohoto podporují také konkurenceschopnost v bankovních obchodech společnosti WestLB.
Therefore, they also underpin WestLB's competitive business.
U příležitosti převodu změnili vlastníci společnosti WestLB rámcovou smlouvu a dohodli, že majetkové hodnoty určené k podpoře bytové výstavby zůstanou stále zachovány, i když by společnost WestLB utrpěla ztráty, kvůli kterým se původní kapitál spotřebuje.
On the occasion of the transfer, WestLB's owners amended the covering agreement (Mantelvertrag) and agreed that the assets earmarked for housing promotion must always be preserved, even if WestLB suffered losses that absorbed the original capital.
Kapitál Wfa by měl interně ručit pouze po ostatních vlastních prostředcích WestLB.
Internally, Wfa's capital should be subordinate in its liability only to WestLB's remaining equity.
V rámcové smlouvě bylo upřesněno, že se odpovědnost veřejných vlastníků WestLB vztahuje také na zvláštní rezervy Wfa.
It was clarified in the agreement that WestLB owners' ‘institutional liability’ (Anstaltslast) also covered Wfa's special reserve.
V případě zrušení společnosti WestLB by měla země prioritní nárok na kapitál Wfa.
If WestLB were to be wound up, the Land would have a priority claim on Wfa's capital.
Kromě toho bylo vysvětleno, že navýšení základny vlastního kapitálu společnosti WestLB vložením Wfa představuje peněžité plnění země a že vlastníci mají pro toto sjednat výši roční odměny, jakmile budou k dispozici první výsledky obchodních let od roku 1992.
It was also stated in the agreement that the increase in WestLB's equity base through the integration of Wfa constituted an act in money's worth (geldwerte Leistung) by the Land and that the annual remuneration for this act should be agreed on by the owners once the first financial results for the years from 1992 onwards were available.
Toto bylo dále předmětem poznámky protokolu k rámcové smlouvě ze dne 11. listopadu 1993.
This was done in a protocol note to the covering agreement dated 11 November 1993.
Přes toto interní ujednání k zajištění majetkových hodnot Wfa a přes interní druhořadost kapitálu Wfa se ve vnějším vztahu společnosti WestLB nerozlišuje mezi funkcí Wfa jako zařízení na podporu bytové výstavby na jedné straně a funkcí jejích vlastních prostředků jako základního jmění společnosti WestLB k ručení na druhé straně.
Notwithstanding the internal agreement to guarantee Wfa's assets and the internal subordination of Wfa's capital, no distinction is made in WestLB's external relationships between Wfa's housing promotion activities and its function as a provider of own funds to WestLB.
Převedené majetkové hodnoty jsou společnosti WestLB k dispozici ve své celistvosti a bezprostředně ke krytí ztrát nebo v případě konkurzu na pohledávky věřitelů.
The transferred assets are fully and instantaneously available to WestLB to cover losses or, in the event of bankruptcy, to cover creditors' claims.
Ve smlouvě o obstarávání obchodů uzavřené mezi zemí a společností WestLB k zákonu o podpoře bytové výstavby je stanoveno, že společnost WestLB bude zvláštní rezervu používat na podporu vlastní obchodní činnosti pouze do té míry, jak je zaručeno plnění zákonem předepsaných úkolů Wfa.
The management contract regarding the Law governing the promotion of housing (Geschäftsbesorgungsvertrag zum Wohnungsbauförderungsgesetz) concluded between the Land and WestLB lays down that WestLB will use the special reserve to underpin its own business activities only in so far as fulfilment of Wfa's legally binding tasks is guaranteed.
Ačkoli Wfa ztratil svou právní nezávislost tím, že se stal oddělením WestLB pro podporu bytové výstavby a je začleněn do účetní evidence společnosti WestLB, nebyl operačně začleněn do WestLB.
Although Wfa lost its legal independence by becoming a housing promotion division of WestLB and was integrated into WestLB's accounts, it was not integrated operationally into WestLB.
Wfa zůstala zachovaná jako zvláštní jednotka v rámci WestLB pod názvem Wohnungsbauförderungsanstalt Nordrhein-Westfalen – Anstalt der Westdeutschen Landesbank Girozentrale (Ústav na podporu bytové výstavby Severní Porýní-Vestfálsko-ústav Západoněmecké zemské banky ústředí žirové banky).
Wfa remained a distinct entity within WestLB under the name Wohnungsbauförderungsanstalt Nordrhein-Westfalen — Anstalt der Westdeutschen Landesbank Girozentrale.
Toto nové oddělení společnosti WestLB pro podporu bytové výstavby je sice zohledněno v účetní evidenci WestLB, má ale také svou vlastní účetní evidenci.
This new housing promotion division of WestLB is included in WestLB's accounts but also publishes separate ones.
Předchozí oddělení WestLB pro podporu bytové výstavby bylo s Wfa sloučeno.
WestLB's existing housing promotion department was merged with Wfa.
Převedený majetek Wfa ve formě základního kapitálu, rezerva, ostatních majetkových hodnot a budoucích zisků zůstává vyhrazen k podpoře bytové výstavby, musí být tedy spravován odděleně od ostatní obchodní činnosti společnosti WestLB.
Wfa's transferred capital, reserves, assets and future profits are still earmarked for housing promotion and must therefore be administered separately from WestLB's other commercial activities.
Současně toto oddělení vytváří předpoklad pro to, že činnost na podporu bytové výstavby může být podle německého daňového práva dále uznána jako obecně prospěšná.
This separation is, at the same time, a prerequisite for continuing recognition of the housing promotion activities as non-profit-making under German tax legislation.
Protože německé orgány vycházely z toho, že Wfa po začlenění zůstane skutečně obecně prospěšným zařízením, nebyla zrušena osvobození od daně zmíněná v oddílu II bod 2.
Since the German authorities assumed that the integrated Wfa did indeed remain a non-profit-making entity, the tax exemptions mentioned in Section II, point 2 above were not abolished.