natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vyšlo totiž najevo, že příjemce ACEA je jedním z podniků pod městskou správou (podniky veřejných služeb náležející k místním veřejným správním subjektům) odvětví energetiky, které využívaly režimů podpory posuzovaných v rozhodnutí Komise 2003/193/ES ze dne 5. června 2002 [5] o státních podporách ve formě osvobození od daně a zvýhodněných půjček poskytovaných Itálií podnikům veřejných služeb s převládajícím veřejným kapitálem.
It appeared that the intended recipient, ACEA S.p.A., is one of the former ‘aziende municipalizzate’ (public utilities owned by local public administrative bodies) in the energy sector which has benefited of the aid schemes assessed in the Commission Decision 2003/193/EC of 5 June 2002 on State aid granted by Italy in the form of tax exemptions and subsidised loans to public utilities with a majority public capital holding [5] (State aid C 27/99, ex NN 69/98).
Ačkoli se toto rozhodnutí týká pouze režimů podpory jako takových a nezabývá se situací jednotlivých příjemců, alespoň jeden z těchto režimů byl určen všem podnikům, které odpovídaly stanoveným podmínkám, a ACEA tehdy tyto podmínky splňovala.
Even though that decision only concerns the schemes as such and does not deal with the individual situation of the recipients, at least one of those schemes was intended to benefit to all undertakings meeting certain conditions, and at the relevant time ACEA met those conditions.
Komise v rozhodnutí 2003/193/ES označila takové neoznámené režimy za neslučitelné s vnitřním trhem a za protiprávní a v článku 3 italskému státu uložila, aby vrátil částky, které případně byly v rámci uvedených režimů poskytnuty.
The Commission Decision 2003/193/EC declared such non-notified schemes unlawful and incompatible and imposed to the Italian State to recover any possible amount disbursed under those schemes.
ACEA toto rozhodnutí napadla u Soudu prvního stupně [6] a při této příležitosti uvedla, že z daného režimu čerpala podporu.
ACEA has challenged that decision before the Court of First Instance [6] and, in that context it has submitted that it had benefited from the relevant scheme.
Finanční zprávy ACEA výslovně odkazují na riziko vrácení prostředků, jak uvádí např. půlroční zpráva ze září 2004 [7].
Financial reports by ACEA explicitly refer to the risk of recovery, for instance the semi-annual report of September 2004 [7].
Po dvou výzvách, které Komise italským orgánům zaslala, aby jim připomněla jejich povinnost vrátit uvedené částky, italské orgány Komisi uvědomily, že po více než dvou letech od přijetí rozhodnutí 2003/193/ES se stále ještě snaží splnit povinnost navrácení, k čemuž musí přijmout a provést vhodná administrativní opatření.
Following two reminders of the Commission addressed to the Italian authorities concerning their obligation to recover those amounts, the Italian authorities have informed the Commission that, after more than two years from the adoption of the decision in case 2003/193/EC, they are still in the process of fulfilling their recovery obligation by adopting and implementing the appropriate administrative measures.
Mimo jiné neobjasnily, zda již byly vráceny částky, které byly poskytnuty společnosti ACEA.
In particular they have not clarified whether the sums that have been received by ACEA have been recovered yet.
Na základě výše uvedených informací by tedy měl být vyvozen závěr, že ACEA obdržela a dosud nevrátila podpory poskytnuté v rámci režimů neslučitelných s vnitřním trhem, jež jsou posuzovány v případě rozhodnutí 2003/193/ES.
Based on the above mentioned information, it should be inferred that ACEA S.p.A. has received and not yet reimbursed certain amounts under the incompatible aid schemes assessed in the Decision 2003/193/EC.
Komise měla tedy za to, že nemůže určit částku podpory, kterou ACEA již obdržela a kterou má vrátit.
Therefore, the Commission concluded, on the one hand, that it was unable to determine the amount of aid which ACEA S.p.A. had already received prior to the new aid granted under the project and which still has to be reimbursed.
Komise se na druhé straně domnívala, že nemůže posoudit kumulativní účinek „staré“ a „nové“ podpory a jeho dopad, jenž pravděpodobně naruší společný trh.
On the other hand, the Commission concluded that it could not assess the cumulative effect of both the ‘old’ and ‘new’ aid accruing to ACEA S.p.A. and its likely distortionary impact on the common market.
V. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE A TŘETÍCH ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
V. COMMENTS FROM ITALY AND FROM THIRD PARTIES
Připomínky Itálie
Comments from Italy
Argumentace italských orgánů je uvedena v bodech 16 až 27.
The arguments of the Italian authorities are the following (recitals 16 to 27):
Itálie vznesla otázku totožnosti příjemců, která se změnila poté, co Komise rozhodla o zahájení řízení.
Italy raises the issue of the identity of the beneficiary, which has changed since the decision of the Commission.
Itálie však podotýká, že příjemce podpory se změnil dokonce před dnem přijetí tohoto rozhodnutí.
In fact, Italy points out that the beneficiary of the aid had changed even prior to that date.
Itálie nicméně připouští, že Komise o těchto okolnostech nebyla informována před přijetím rozhodnutí o zahájení řízení.
However, Italy recognises that the Commission was not made aware of this fact prior to the decision to open the current procedure.
Změna příjemce by znamenala, že rozsudek ve věci Deggendorf by se nemohl použít a že toto řízení by bylo bezpředmětné.
The change of the beneficiary would have as a consequence that the Deggendorf jurisprudence should not apply and that the present case would be without object.
Itálie popírá, že by takové opatření představovalo podporu, neboť se jedná o místní projekt, který neovlivňuje obchodní výměnu; kromě toho, jelikož vytápění není obchodovatelné a nemůže být považováno za náhradu jiných zdrojů energie, hospodářská soutěž by tím nebyla narušena.
Italy contests that the measure constitutes aid, as it concerns a local project with no impact on trade; furthermore since heating is not tradable, and it cannot be taken as a substitute for other energy sources, there is no distortion of competition.
Itálie se staví proti uplatnění rozsudku ve věci Deggendorf a argumenty v tomto smyslu jsou uvedeny v bodech 19 až 23.
Italy then develops a number of arguments against the application of the Deggendorf jurisprudence (recitals 19 to 23):
Itálie tvrdí, že rozsudek ve věci Deggendorf nemůže být v případě posuzované pomoci uplatněn z důvodu jiného zdroje podpory.
Italy claims that the Deggendorf jurisprudence should not apply in this case, given the different origin of the case.
Posuzovaná podpora je regionální (orgán, který ji poskytuje, je region Lazio), zatímco podpora poskytnutá podnikům pod městskou správou byla podporou na vnitrostátní úrovni.
The present case is a regional case (granting authority being the Regione Lazio), while the case concerning the municipalizzate was a national case.
Itálie tvrdí, že neexistuje absolutní totožnost příjemců.
Italy claims that there is no absolute identity in the beneficiaries.
Rozsudek ve věci Deggendorf by měla být uplatňován pouze v jednotlivých případech a nikoli na režimy podpory.
The Deggendorf jurisprudence should apply only to individual aid and not to schemes.
Itálie tvrdí, že rozsudek ve věci Deggendorf by se měl uplatňovat, až když jsou rozhodnutí konečná, zatímco rozhodnutí Komise konečné není, jelikož se proti němu lze odvolat.
Italy claims that the Deggendorf jurisprudence should apply only when decisions are incontrovertible, while the decision of the Commission is not final, as there is an appeal pending.
Itálie tvrdí, že Komise nemůže vytvářet takový tlak na politiky členských států dříve, než jsou vyčerpány všechny opravné prostředky stanovené Smlouvou.
Italy states that the Commission cannot exercise such a pressure on Members States’ policies before all enforcement means foreseen by the Treaty have been used.
Itálie tvrdí, že Komise využívá rozsudku ve věci Deggendorf v příliš velké míře, a podotýká, že v důsledku toho by členské státy mohly přestat podpory oznamovat.
Italy claims that the Commission is making a use of the Deggendorf jurisprudence which is too wide. It notes that a possible consequence would be that Member States would stop notifying.
Klade rovněž důraz na další dva aspekty posuzovaného projektu, které mluví v neprospěch uplatnění rozsudku ve věci Deggendorf: a) cíle projektu týkající se úspory energie jsou v souladu s politikami Komise a Společenství; b) ACEA by byla oproti jiným podnikům pod městskou správou poškozena a Komise by vytvářela tlak na jednotlivý subjekt protiprávními prostředky.
Italy points out two other features of the project under examination which would not favour the application of the Deggendorf jurisprudence: (a) the energy saving objectives of the project are in line with Commission and EU policies; (b) ACEA would be penalised compared to other municipalizzate, and the Commission would be exercising pressure towards a single subject, through illegitimate means.
Jako odpověď na žádosti Komise Itálie předkládá připomínky uvedené v bodech 25 až 27.
In reply to the Commission’s questions, Italy points out that (recitals 25 to 27):
Z původní společenské smlouvy vyplývá, že AEP je ovládána dvěma společnostmi, jedná se o společnosti ACEA a Electrabel.
The Memorandum of Understanding shows that AEP is subject to double control of AEA and Electrabel.
Posuzovaný projekt ani rozhodnutí o navrácení prostředků nebyly v dohodě o vytvoření společného podniku vzaty v úvahu.
In the Joint Venture Agreement the project under consideration was not taken into account, nor was the recovery decision.
ACEA se věnuje různým činnostem a nebylo možné stanovit, kterou z těchto činností navrácení podpory zasáhne.
ACEA has various activities, and that it is not possible to determine on which of these the recovery of the aid will impinge.
ACEA, jež je příjemcem podpory, vznesla mnoho připomínek, jež jsou z velké části totožné s připomínkami, které podala Itálie.
The beneficiary of the aid ACEA, made a number of comments, which, to a very large extent, are identical to those submitted by Italy.
Společnost nicméně vznáší navíc tři připomínky, které se blíže týkají uplatnění rozsudku ve věci Deggendorf.
There are however three additional comments in particular on the application of the Deggendorf jurisprudence:
První argument, kterým ACEA připomínky doplňuje, je skutečnost, že v tomto posuzovaném případě, na rozdíl od případu Deggendorf, neexistují naléhavé a vážné důvody k navrácení prostředků a že doba, která uběhla od přijetí rozhodnutí o protiprávní podpoře, není značná.
The first additional argument from ACEA is that, in the present case, contrary to the Deggendorf case, there are no urgent and serious reasons for the recovery, nor has a long period passed since the decision on the unlawful aid.
Druhým argumentem ACEA zdůrazňuje skutečnost, že, opět odlišně od případu Deggendorf, společnosti ACEA nelze připisovat žádnou odpovědnost nebo neochotu prostředky vrátit; ACEA naopak prohlašuje, že je ochotna prostředky vrátit a vysvětluje, že prodlení nezávisí na ní.
The second argument from ACEA points out that, again contrary to the Deggendorf case, ACEA bears no responsibility or unwillingness concerning the recovery; to the contrary, ACEA declares itself as willing to payback, and makes clear that the delay does not depend on it.
Ve třetím doplňujícím argumentu si ACEA stěžuje, že Komise neuplatňuje rozsudek ve věci Deggendorf jednotně.
The third additional argument that ACEA puts forward is the claim that the Commission is not coherent in its application of the jurisprudence Deggendorf.
ACEA připomíná rozhodnutí Komise 1998/466/ES [8] týkající se společnosti Société française de production (dále jen „SFP“), v němž je uvedeno předešlé nesouhlasné rozhodnutí vztahující se na téhož příjemce, aniž by byl uplatněn rozsudek ve věci Deggendorf.
ACEA mentions the Commission Decision 98/466/EC of 21 January 1998 granting conditional approval to aid which France has decided to grant to Société française de production [8], where a previous negative decision concerning the same beneficiary is mentioned, but where Deggendorf was not applied.
Při hodnocení daného případu se bude především posuzovat, zda je předmětné opatření podporou a zda je lze podle Smlouvy považovat za slučitelné s vnitřním trhem.
The assessment of the case will look first at whether the measure under consideration is an aid, and whether it can be considered compatible according to the Treaty.
Poté bude nutné určit totožnost příjemce a zhodnotit použitelnost rozsudku ve věci Deggendorf.
Secondly, the assessment will look at the identity of the beneficiary and the application of the Deggendorf jurisprudence.
Mnohé připomínky, které Itálie a ACEA vznesly, se týkají té skutečnosti, že Komise projekt posuzuje jako podporu.
A number of comments from Italy and from ACEA concern the finding of the Commission that the project is an aid (see paragraph 5.3).
Projekt je financován z rozpočtu regionální vlády, přesněji ze zdrojů pocházejících z daně „carbon tax“, jež byla finančním zákonem zavedena na rok 1999.
The project is funded through state resources coming from the budget of the Regional Government, and deriving in particular from the ‘carbon tax’, which was introduced by the Budget Law for the year 1999.
Tím je splněna první podmínka toho, že se jedná o podporu.
The first condition for the existence of an aid is respected.
Opatření je selektivní, neboť přináší prospěch pouze jednomu podniku, nejprve společnosti ACEA a nyní společnosti AEP.
The measure is selective, as it benefits only one producer, initially ACEA and now AEP.
Tím je splněna druhá podmínka toho, že se jedná o podporu.
The second condition for the existence of an aid is respected.
Pokud jde o ovlivnění obchodní výměny, v rozhodnutí o zahájení řízení se v bodě 3.1 uvádí: „Teplo není předmětem obchodní výměny, ale může nahrazovat jiné primární či sekundární energetické produkty, které samy o sobě jsou předmětem obchodní výměny.“
Concerning the impact on trade, the 2003 Decision (point 3.1) says: ‘Heat is not traded but is substitutable to other primary or secondary energy products, which are themselves traded.’
Potvrzením toho jsou jiná rozhodnutí Komise, např. případ Itálie, region Piemonte, Podpora na snížení znečišťujících emisí (N 614/02 [9], v němž se uvádí, že projekt dálkového vytápění „rodinám umožní nahradit teplo jinými primárními či sekundárními zdroji energie, jako jsou např. ropa nebo elektřina, jež jsou předmětem obchodní výměny mezi členskými státy“.
This is confirmed by other decisions of the Commission, for instance on the case Italy, Regione Piemonte, Aid for the reduction of polluting emissions (N 614/02) [9], when it says that a local district heating project ‘will allow households to substitute heat to other primary or secondary sources of energy such as oil or electricity which are traded among Member States’.
Účelem dálkového vytápění je nahradit individuální vytápění v obydlích celé čtvrti.
The objective of district heating is to replace individual heating in buildings in an entire neighbourhood.
Jinými slovy, vytápění dodávané generátorem tepla dálkového vytápění nahrazuje teplo z malých kotlů, jež jsou napájeny z jiných zdrojů energie, jako jsou např. ropa, plyn nebo elektřina.
In other words, the heating provided by the district heating power generator replaces the heating generated by small boilers, which in turn use other energy sources such as oil, gas, or by electricity.
Ropa, plyn a elektřina jsou předmětem obchodní výměny mezi členskými státy.
Oil, gas and electricity are traded among Member States.
V posuzovaném projektu je nahrazující účinek, čímž je ovlivněna obchodní výměna.
There is a substitution effect and the project under consideration does then have an impact on trade.
ACEA i Electrabel jsou v každém případě podniky, které působí v mnoha odvětvích, zejména v odvětví energetiky a výroby elektrické energie, v nichž se v rámci Společenství obchoduje.
In any event, both the ACEA and the Electrabel groups are active in a number of areas, in particular energy and electricity production and distribution, where intra-Community trade takes place.
Tím je splněna třetí podmínka toho, že se jedná o podporu.
The third condition for the existence of aid is also respected.
Opatření rovněž narušuje hospodářskou soutěž, neboť jím je podporován pouze jeden podnik, čímž může být posíleno jeho postavení na světovém trhu s energií a může to vést ke změně podmínek trhu.
Finally, the measure is also distortive, as it favours only a producer that may have its position strengthened in the global energy market, which may then possibly lead to a change in market conditions.
Ovlivnění obchodní výměny a narušení hospodářské soutěže vyvolané takovým opatřením se tímto potvrzují a odpovídají závěrům Komise v jiných případech [10].
Impact on trade and distortion stemming from the measure are thus confirmed, and are consistent with the findings of the Commission in other cases [10].
Všechny čtyři podmínky dosvědčující, že se jedná o podporu, jsou splněny. Komise dospívá k závěru, že posuzovaný projekt je třeba považovat za podporu.
All the four conditions for the existence of an aid are thus respected, and the Commission confirms its finding that the project under examination should be considered as such.
Pokud jde o slučitelnost posuzované podpory s režimem podpor ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c), Komise uznává, že projektem se má dosáhnout cílů v oblasti životního prostředí.
The Commission then examined if the aid under consideration could have been considered compatible, according to article 87(3)c. It first recognised that the project intends to reach environmental objectives.
Za druhé Komise zhodnotí, zda by posuzované opatření mohlo spadat mezi ustanovení stanovená pokyny o státní podpoře na ochranu životního prostředí.
Second, it looked at whether the measure could fall within the rules foreseen by the Environmental Guidelines.
Komise se zejména pozastavila nad body 30 a 37.
The Commission looked in particular at points 30 and 37.
Bod 30 uvedených pokynů stanoví, že „investice v odvětví úspory energie ve smyslu bodu 6 jsou rovnocenné investicím na ochranu životního prostředí.
Point 30 of the Guidelines stipulates that ‘investments in energy saving as defined in point 6 are deemed equivalent to investments to promote environmental protection.
Z hospodářského hlediska totiž mají zásadní úlohu při dosahování cílů Společenství v oblasti životního prostředí.
Such investments play a major role in achieving economically the Community objectives for the environment.
U těchto investic proto lze využívat podpor na investice, jejichž základní míra je 40 % způsobilých nákladů“.
They are, therefore, eligible for investment aid at the basic rate of 40 % of eligible costs’.
V rámci posuzovaného projektu je pro podporu způsobilá pouze investice na dálkové vytápění, které sestává z distribuční sítě pro vytápění a odpovídajícího příslušenství.
Within the project under consideration, only investment concerning district heating, consisting in pipelines for the distribution of heat and its accessories, is eligible to aid.
Regionální orgány v Laziu Komisi poskytly technickou a hospodářskou dokumentaci, která dosvědčuje, že plánovaná síť dálkového vytápění by v porovnání se současnou situací – neboli před investicí – za stávajících podmínek skutečně přinesla značný pokrok v úsporách energie.
The regional authorities of Lazio have provided the Commission with technical and economic evidence which proves that the proposed distribution network for district heating would actually mark a significant step forward in energy saving as compared to the existing — i.e. pre-investment — situation, ceteris paribus.
Bod 30 pokynů se proto použije.
Therefore, point 30 of the Guidelines applies.
Bod 37 pokynů stanoví, že „způsobilé náklady musí být striktně omezeny na dodatečné investiční náklady, které jsou nezbytné pro dosažení cílů v oblasti ochrany životního prostředí“.
Point 37 of the Guidelines stipulates that ‘eligible costs must be confined strictly to the extra investment costs necessary to meet the environmental objectives’.
Referenční investice je nulová, vzhledem k tomu, že alternativou je individuální vytápění bytových jednotek.
In view of the fact that the reference investment is nil as the alternative is individual heating of households, the Commission accepted that the full investment cost is eligible. In addition, there is no cost saving accruing from the extension of the network.
Kromě toho neexistují žádné úspory nákladů vyplývající z velikosti sítě.
Therefore, the full cost of the investment can be considered as eligible.
Komise se proto domnívá, že náklady na investici jsou přípustné v plné výši Poskytnutá podpora odpovídá maximální hrubé míře podpory ve výši 40 %.
The aid granted corresponds to a maximum gross intensity of 40 %.
Pokud jde o způsobilé investiční náklady a míru podpory, projekt dálkového vytápění sám o sobě odpovídá bodům 30 a 37 pokynů.
Therefore, in terms of eligible investment costs and aid intensity, the district heating project, taken in isolation, appears to be in line with points 30 and 37 of the Guidelines.
Na základě tohoto rozboru by Komise mohla prohlásit projekt sám o sobě za slučitelný s ustanoveními v oblasti státních podpor.
Based on this analysis the Commission would be able to declare the project, taken in isolation, as compatible to the rules concerning state aid.
Při přijetí tohoto rozhodnutí Komise nezbytně zvažovala mezi environmentálními aspekty a politikou hospodářské soutěže.
In taking this decision, the Commission balanced environmental aspects with competition policy, as it is precisely supposed to do.
Jak je uvedeno v bodě 4 pokynů o státní podpoře na ochranu životního prostředí, „nutnost dlouhodobě přihlížet k požadavkům životního prostředí však automaticky neznamená, že každá podpora musí být povolena“.
As it is indicated in point 4 of the Environmental Guidelines ‘taking long-term environmental requirements into account does not mean that all aid must be authorised’.
Přijmout hledisko Itálie, podle nějž by Komise měla projekt schválit, neboť je určen k dosažení cílů v oblasti životního prostředí, by znamenalo opomenout skutečnost, že pro ustanovení v oblasti hospodářské soutěže je nejdůležitější způsob, jímž je těchto cílů dosaženo.
Accepting the point of view of Italy, that since the project intended to reach environmental objectives the Commission should then have approved it, would ignore the fact that what matters most for competition rules is the modality through which the objectives are met.
Podle ustálené judikatury při vypracování pokynů o podmínkách posuzování oznámení v oblasti státních podpor Komise členským státům určí, jak dosáhnout cílů v oblasti ochrany životního prostředí s menším dopadem na hospodářskou soutěž.
It is established jurisprudence that in providing guidelines on the ways it will examine State aid notifications, the Commission indicates to the Member States the less distortive ways of reaching the environmental goals.
Cíl v oblasti ochrany životního prostředí však neodůvodňuje výjimku z obecných pravidel a ze zásad v oblasti opatření státní podpory bez ohledu na jejich účel.
However, the environmental objective of the aid does not justify a derogation from general rules and principles concerning all State aid measures, whatever their objective.
Při posuzování daného případu je třeba určit totožnost příjemce podpory.
The first aspect of the assessment in the present case is to analyse the identity of the beneficiary.
Mnohé z připomínek podaných italskou stranou [11] se týkají změny příjemce, podmínek, které upravují převod části podniku, který bude realizovat projekt, a původní společenskou smlouvu mezi společnostmi ACEA a Electrabel.
A number of comments from Italy [11] concern the change of beneficiary, the conditions of transfer of the part of the firm that is going to carry out the project and the Memorandum of Understanding between ACEA and Electrabel.