natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Před převodem na BayernLB byly vkládané půjčky na podporu bytové výstavby posouzeny dvěma posudky auditorské společnosti [...] ze dne 5. října 1994 a ze dne 30. dubna 1996 a z toho odvozená kupní hodnota pohledávek z půjček byla vložena jako základní kapitál společnosti BayernLB ve formě kapitálové rezervy.
Before the transfer took place, the loans in question had been valued in two expert reports, dated 5 October 1994 and 30 April 1996, by the auditors […], and the resulting cash value of the loan claims was paid to BayernLB as equity capital in the form of a capital reserve.
Kupní hodnota první tranše ke dni 31. prosinci 1994 se vyčíslila na 655 mil. DEM, kupní hodnota druhé tranše ke dni 31. prosinci 1995 se vyčíslila na 542 mil. DEM.
The cash value of the first instalment made on 31 December 1994 stood at DEM 655 million, and that of the second instalment made on 31 December 1995 at DEM 542 million.
Celkově se tímto vytvořil účelový rezervní fond ve výši 1,197 miliardy DEM.
This constituted a special-purpose reserve totalling DEM 1197 million.
Dopisem ze dne 8. května 1996 sdělil Bundesaufsichtsamt für das Kreditwesen ( „BAKred“) (Spolkový úřad pro bankovní dohled), že účelový rezervní fond vytvořený společností BayernLB ve výši 655 mil. DEM uznává v této výši jako vlastní kapitál k ručení ve smyslu § 10 KWG.
By letter of 8 May 1996, the Federal Banking Supervisory Authority (Bundesaufsichtsamt für das Kreditwesen, or ‘BAKred’ ) indicated that it recognised the full amount of the special-purpose reserve of DEM 655 million as liable equity capital within the meaning of Section 10 of the German Banking Act (KWG).
Při zahrnutí celkového účelového rezervního fondu ve výši 1,197 miliard DEM jako klíčového kapitálu k ručení stanovil BAKred dopisem ze dne 20. prosince 1996 základní kapitál k ručení společnosti BayernLB, včetně doplňkového kapitálu k 23. prosinci 1996 na částku ve výši 14,6 miliard DEM.
Taking into account the entire special-purpose reserve of DEM 1197 million, BAKred, in a letter dated 20 December 1996, fixed BayernLB's liable equity capital, including additional own funds, at DEM 14,6 billion as at 23 December 1996 .
Podíl klíčového kapitálu na vlastním kapitálu k ručení tedy činil celkově 8,8 miliard DEM.
Of this liable equity capital a total of DEM 8,8 billion was core capital.
Kapitálový vklad prostřednictvím účelové rezervy proto činil, měřeno podle vlastních prostředků ve výši 14,6 miliard DEM ke dni 31. prosince 1995, přibližně 8 % z vlastních prostředků k ručení existujících již ke dni 31. prosince 1995 a přibližně 13 % uznaného klíčového kapitálu ve výši přibližně 8,8 miliard DEM.
The capital injection by means of the special-purpose reserve therefore represented some 8 % of BayernLB's liable own funds of DEM 14,6 billion at 31 December 1995 and around 13 % of the recognised core capital of around DEM 8,8 billion.
Na podporu ručení byly skutečně použitelné prostředky podle předložených informacích od doručení rozhodnutí prostřednictvím BAKred, tzn. ve výši 655 mil. DEM od 20. května 1996 a ve výši 1,197 miliard DEM od 23. prosince 1996.
According to the information available, the funds could actually be used to cover liabilities as from the receipt of BAKred's decision, i.e. from 20 May 1996 in respect of DEM 655 million and from 23 December 1996 in respect of DEM 1197 million.
Společnost BayernLB podle údajů Německa ve skutečnosti účelový rezervní fond použila pouze jedinkrát v roce 1998 a pouze na dobu trvání jednoho měsíce v částce 14 mil. DEM.
According to Germany, the only time BayernLB actually drew on the special-purpose reserve was in 1998, when it used DEM 14 million for a period of only one month.
Německo dále uvedlo, že kupní hodnotu účelového rezervního fondu uznanou BAKred jako vlastní prostředky ve výši 1,197 miliard DEM společnosti BayernLB je možné chápat pouze jako horní hranici pro doložení rizikovými aktivy a že nebyla k dispozici k podpoře úvěrů trvale v nezměněné výši.
Germany also argued that the cash value of the special-purpose reserve recognised by BAKred as own funds (DEM 1197 million) should be understood as merely as an upper limit on the amount available to cover risk assets and that it was not permanently available to the full extent of that amount to underpin lending.
Kupní hodnota spíše kolísala, což je možné odvodit především z běžného používání likvidních prostředků pro nové poskytování půjček, o čemž podle § 1 odst. 3 smlouvy o vkladu rozhodl sám svobodný stát, ale také na poskytnuté slevy na dluh z půjčky na základě určitých hledisek podpory.
Indeed the cash value fluctuated, mainly because of the current use of liquid funds to grant loans afresh (on which the Land alone could decide in accordance with Section 1(3) of the transfer agreement) , but also because of discounts granted on the outstanding principal for reasons to do with promotion.
Tak kupní hodnota účelového sdružení majetku byla v roce 1998 z hlediska právního dohledu nižší než uznaná částka ve výši 1,197 miliardy DEM o [...] DEM a v roce 1999 o [...] EUR a musela být vyrovnána použitím dalších součástí kapitálu.
Thus, the cash value of the special-purpose assets was lower than the amount of DEM 1197 million recognised for supervisory purposes by DEM […] in 1998 and by €[…] in 1999 and had to be offset by drawing on other items of capital.
Podle údajů Německa nebyl kapitál k dispozici ke krytí rizikových aktiv průběžně v tom rozsahu, který BAKred uznal.
Germany argued that the full amount of the capital recognised by BAKred was therefore not available throughout to cover risk-bearing assets.
Německo poskytlo o skutečném kolísání následující přehled (přehled 1):
Germany provided the following figures on the actual fluctuations (Figure 1):
DEM - >
DEM 1000
tis. EUR
EUR 1000
Kupní hodnota účelové sdružení majetku
Cash value of special-purpose assets
Změna kupní hodnoty účelové rezervy
Change in cash value of special-purpose assets
Vykázání kapitálu jako účelové rezervy
Special-purpose reserve shown as equity
Rozdíl Kupní hodnota/vykázání kapitálu
Difference between cash value and amount shown as equity
ÚHRADA ZA PŘEVEDENÉ VLASTNÍ PROSTŘEDKY
REMUNERATION FOR THE OWN FUNDS TRANSFERRED
Podle § 4 odst. 1 smlouvy o vkladu mezi Svobodným státem Bavorsko a společností BayernLB z 15. prosince 1994 byla za prostředky poskytnuté převodem sjednána odměna, ovšem pouze vždy za použitou částku.
Under Section 4(1) of the transfer agreement of 15 December 1994 between the Land of Bavaria and BayernLB, remuneration was agreed for the funds made available as a result of the transfer, but only on the amount actually used.
Podle smlouvy o vkladu činila tato platba 0,6 % na vrub provozního výsledku bankovního sektoru na část vložených prostředků, která byla skutečně použita na podporu konkurenceschopnosti v bankovních obchodech, přičemž úhrada byla splatná se stanovením rozvahy pro příslušný obchodní rok.
The agreed rate was 0,6 % — payable out of income from banking business — on that portion of the transferred funds actually used to underpin competitive business, and the remuneration would fall due when the balance sheet for the relevant business year was established .
Při zjišťování této sazby úhrady bylo podle stávajících údajů a informací Německa zohledněno, že účelový rezervní fond byl poskytnut k dispozici bez likvidity, takže skutečné rozšíření obchodu muselo být plně refinancováno přijetím likvidních prostředků.
According to the information supplied by Germany, the rate was fixed taking into account the fact that the special-purpose reserve was being made available without liquidity, with the consequence that any actual business expansion would have to be refinanced entirely by borrowing liquid funds.
Dále byla podle údajů Německa úhrada za účelové sdružení majetku zařazena daňově jako použití zisku, nemohla být tedy odečtena jako provozní výdaj, a úhrada tak musela být uhrazena po zdanění.
Germany also stated that the remuneration for the special-purpose assets was treated for tax purposes as use of profits, could therefore not be deducted as operating expenditure and, as a result, was payable after tax.
S ohledem na vyměřovací základ pro splacenou úhradu Německo v řízení uvedlo, že při úplném doložení účelového rezervního fondu by sjednaná úhrada ve výši 0,6 % p.a. činila přibližně 7,2 mil. DEM.
With regard to the basis of assessment for the remuneration payable, Germany stated during the proceedings that, in the event of the special-purpose reserve being used in full, the agreed remuneration of 0,6 % per annum would have amounted to some DEM 7,2 million.
Jak bylo již vysvětleno, použila společnost BayernLB podle údajů Německa účelový rezervní fond pouze jedinkrát v roce 1998 a pouze na dobu trvání jednoho měsíce v částce 14 mil. DEM, za což byla provedena úhrada ve výši 7000 DEM.
As mentioned above, Germany stated that BayernLB actually drew on the special-purpose reserve only once: in 1998 it used DEM 14 million for a period of only one month, for which it paid remuneration of DEM 7000.
Navíc společnost BayernLB podle § 6 odst. 2 smlouvy o vkladu ze dne 15. prosince 1994 ve spojení s § 2 smlouvy o vkladu ze dne 28. prosince 1995 zaplatila svobodnému státu poplatek ve výši 0,05 % za převzetí záruky za nesplacení půjčky účelového sdružení majetku.
Moreover, under Section 6(2) of the transfer agreement of 15 December 1994, read in conjunction with Section 2 of the transfer agreement of 28 December 1995, BayernLB paid a fee of 0,05 % to the Land for a default guarantee for loans from the special-purpose assets.
Zaplacené částky Německo vyčíslilo jednotlivě.
Germany provided detailed figures for the payments made.
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 13. listopadu 2002 došla Komise k výsledku, že se při převodu půjček na podporu bytové výstavby Svobodného státu Bavorsko na společnost BayernLB pravděpodobně jedná o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
In its decision of 13 November 2002 initiating the procedure, the Commission concluded that the transfer of housing-promotion loans by the Land of Bavaria to BayernLB probably constituted state aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Východiskem její kontroly byla zásada investora v tržním hospodářství.
The starting point for its investigation was the principle of the market-economy investor.
Podle ní skutečnost, že se podniky nacházejí ve státním vlastnictví a že jsou jim přiděleny tyto prostředky, nepředstavuje žádnou státní podporu.
According to this principle, it is not the fact that undertakings are publicly owned and receive funding from the public authorities which constitutes state aid.
Toliko když jsou tomuto státnímu podniku poskytnuty prostředky za podmínek, které by byl za normálních tržních podmínek nedostal, existuje zvýhodnění prostřednictvím přídělu státních prostředků.
The provision of public money confers an advantage only if funds are made available to such a public undertaking on terms which it would not have obtained under normal market conditions.
V daném případě Komise viděla ekonomickou výhodu pro společnost BayernLB, která vyplývala z přídělů vlastních prostředků, zvláště ve zvýšení kapacity pro komerční a konkurenční úvěrové obchody společnosti BayernLB orientovaný na hospodářskou soutěž (rozšíření obchodní funkce vlastního kapitálu).
In the present case, the Commission regarded the economic advantage conferred on BayernLB by the injection of own funds as consisting in particular in the increase in its commercial, competitive lending capacity (by dint of the business-expansion function of equity capital).
Za normálních tržních podmínek je vložení kapitálu hrazeno podle jeho hodnoty při zohlednění jeho funkce a vzniklého rizika.
Under normal market conditions, the capital contribution would be remunerated in line with the value of the contributed capital, taking account of its function and the risk incurred.
Důvod pro obvyklou tržní úhradu vloženého kapitálu je v důsledku toho nutné spatřovat v dlouhodobé nerizikové úrokově sazbě (státní dluhopisy s platností 10 let), která by měla obsahovat rizikový příplatek zobrazující zvýšené riziko vlastních prostředků.
One method of determining the normal market remuneration for the contributed capital was thus to take the long-term risk-free rate (for 10-year Federal bonds) and apply to it a risk premium corresponding to the higher risk of equity capital.
Protože sazba úhrady pro dlouhodobé nerizikové majetkové investice byla uvedena Německem již k okamžiku převodu majetku na konci roku 1994 ve výši 7,9 % p.a., měla Komise značné pochybnosti, že by úhrada ve výši 0,6 % p.a. mohla být považována za obvyklou tržní úhradu pro skutečně použité vlastní prostředky, i bez zohlednění potřebné rizikové přirážky.
As Germany had already indicated that the rate of remuneration for a long-term, risk-free investment stood at 7,9 % per annum at the end of 1994, when the transfer of assets took place, the Commission had serious doubts as to whether a remuneration of 0,6 % per annum for the equity capital actually used could be deemed normal for the market, irrespective of any necessary risk premium.
Komise dále zpochybnila, že by investor v tržním hospodářství akceptoval omezení své odměny na skutečně použitou část.
The Commission also doubted whether a market-economy investor would have agreed to limit remuneration to the portion of the funds actually used.
Také se jeví jako pochybné, že v případě dalších částí úhrady uvedených Německem, jako mezi jinými v případě poplatku ve výši 0,05 % p.a. zaručených převedených pohledávek ve prospěch Svobodného státu Bavorsko zaplacený svobodnému státu za převzetí záruky pro případ nesplacení pohledávky z půjček, platby úroků příjemců půjček, které nadále plynou svobodnému státu, nebo zúročení prozatímních investic, se jedná skutečně o úhradu za rozšíření funkce vlastního kapitálu k ručení .
It also seemed doubtful that the additional elements of remuneration cited by Germany, such as the fee equal to 0,05 % per annum of guaranteed transferred claims and payable to the Land for a default guarantee covering the loan claims, the interest payments made by borrowers (and also accruing to the Land) or the interest on intermediate investments abroad , actually constituted remuneration for the business-expansion function of equity capital.
Komise však uznává, že při obvyklé tržní úhradě se musí zohledňovat chybějící likvidita daného přiděleného kapitálu.
However, the Commission acknowledged that the contributed capital's lack of liquidity should be taken into account when determining the normal market remuneration.
Podle článku 1 zákona o účelovém sdružení majetku by se musely půjčky na výstavbu bytů vykazované jako účelové rezervy použít stejným způsobem jako před vložením pro účely sociální bytové výstavby.
Under Article 1 of the Special-purpose Assets Act, the housing-promotion loans forming the special-purpose reserve had to be used in the same way as prior to the transfer for the purposes of social-housing construction.
Převodem prostředků na podporu nezískala společnost BayernLB žádnou likvidita.
The transfer of the housing-promotion assets therefore did not provide BayernLB with liquidity.
Ačkoli nelikvidní prostředky banky dovolily rozšíření objemu, je nutné zohlednit, že banka může maximální možné zvýšení obchodního objemu dosáhnout pouze tehdy, pokud další objem úvěrů refinancuje v plném rozsahu na kapitálovém trhu.
Although the bank's non-liquid capital permitted an increase in the volume of its activities, it had to be borne in mind that BayernLB was able to achieve the full extent possible of any increase in its business volume only if it refinanced the additional lending in full on the capital market.
Země tedy nemůže očekávat přesně stejnou výnosnost jako poskytovatel likvidního kapitálu, a odpovídající sleva je proto namístě..
The Land could not therefore expect exactly the same return as a provider of liquid capital, and the appropriate remuneration had to be reduced accordingly.
Komise nemohla rozpoznat, že zda by svobodný stát při vkládání půjček na podporu bytové výstavby dbal na to, aby se přiměřeně podílel na rozdělovaných ziscích banky a na růstu hodnoty banky.
The Commission could not see that the Land, when transferring the housing-promotion loans, had ensured that it was going to participate to an appropriate extent in the distribution of the bank's profits and the increase in its value.
Svobodný stát nenaléhal na změnu poměrů v podílech ve svůj prospěch, což by bylo žádoucí, aby bylo možné zajistit, že výplaty dividend a růsty hodnot odpovídají výši vložené kapitálové podpory.
In particular, the Land did not insist on a change in the ownership structure in its favour, which it would have had to do in order to ensure that dividend payments and increases in value were consistent with the level of invested capital.
Protože ve stávající situaci nebylo možné použít žádné ustanovení o výjimkách uvedené ve čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES jakož i ve čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES nebylo, jeví se státní podpora jako neslučitelná se společným trhem.
As none of the exemptions provided for in Article 87(2) and (3) or Article 86(2) of the EC Treaty applied in the present case, the state aid appeared not to be compatible with the common market.
Německo se ve svém stanovisku k rozhodnutí o zahájení řízení postavilo tak, že převod účelového sdružení majetku na společnost BayernLB jinak, než v případě WestLB, není v daném případě možné srovnávat s vkladem základního kapitálu, nýbrž s kapitálovými vklady tichého společníka ve smyslu § 10 odst. 4 KWG, což Komise nesprávně posoudila.
In its comments on the decision initiating the procedure, Germany took the view that, unlike in the WestLB case, the transfer of the special-purpose assets to BayernLB was comparable not to an injection of share capital but to the contribution of a silent partner within the meaning of Section 10(4) of the German Banking Act, something which the Commission had failed to take into account.
Rozhodujícím argumentem pro Německo bylo, že do konce roku 1996, do okamžiku uznání účelového sdružení majetku z hlediska práva bankovního dohledu, bavorské spořitelny, ale také soukromí investoři, již dali k dispozici klíčový kapitál v celkové výši téměř 1,3 miliardy DEM – z toho přibližně 900 mil. DEM prostřednictvím bavorských spořitelen – ve formě kapitálových vkladů tichého společníka společnosti BayernLB.
What was decisive in Germany's view was that, up to the end of 1996, when the special-purpose assets were recognised for supervisory purposes, the Bavarian savings banks and private investors had provided BayernLB with core capital of just under DEM 1300 million (of which some DEM 900 million from the savings banks) in the form of silent partnerships.
Tyto vklady byly BAKred uznány jako klíčový kapitál ve smyslu § 10 odst. 4 KWG.
These silent partnership assets were recognised by BAKred as core capital within the meaning of Section 10(4) of the Banking Act.
Kapitálové vklady tichého společníka představovaly tedy v okamžiku vložení již obvyklý nástroj pořizování klíčového kapitálu společnosti BayernLB.
At the time of the transfer, therefore, silent partnerships already constituted a normal means of procuring core capital for BayernLB.
Navíc je účelové sdružení majetku také obsahově srovnatelné s kapitálovými vklady tichého společníka společnosti BayernLB.
Furthermore, the special-purpose assets were, by their nature, comparable to BayernLB's silent partnerships.
Ohledně své ekonomické funkce, možnosti rozšíření obchodů, byly obě formy kapitálu identické, protože obě dvě byly uznávané jako klíčový kapitál.
In terms of their economic function, i.e. providing scope for business expansion, both forms of capital were identical since both were recognised as core capital.
Obě by se byly také nepřímo podílely na růstu hodnoty banky a byly by neposkytovaly žádná další hlasovací práva.
Neither would have contributed directly to increases in the bank's value or conferred additional voting rights.
Co se týče rizika ztráty, by rovněž neexistovaly žádné rozdíly, protože obě by byly použity pro vyrovnání ztráty.
Nor was there any difference between them as far as the risk of loss was concerned since both could be used to offset any loss.
Jediný rozdíl je možné spatřovat v tom, že účelové sdružení majetku je poskytováno k dispozici časově neomezeně, zatímco kapitálové vklady tichého společníka jsou podle typu omezeny ve své platnosti.
The only difference was that the special-purpose assets had been made available for an unlimited period of time, whereas silent partnerships were typically limited in time.
Účelový rezervní fond není naléhavě nutné považovat za časově neomezený, nýbrž je možné jej kdykoli rozpustit dohodou.
However, the special-purpose reserve should not necessarily be regarded as unlimited, but could be terminated by agreement at any time.
Také neexistují pouze časově omezené kapitálové vklady tichého společníka, nýbrž také časově neomezené.
Moreover, unlimited silent partnerships also existed.
Srovnání ukazuje na to, že na trhu není možné konstatovat žádný významný cenový rozdíl mezi časově omezenými a časově neomezenými kapitálovými vklady tichého společníka.
A comparison showed that there was no significant difference in price between limited and unlimited silent partnership contributions.
Německo také uvedlo, že účelové sdružení majetku není vystaveno riziku ztráty stejným způsobem jako základní kapitál.
Germany also argued that the special-purpose assets were not exposed to the risk of loss in the same way as share capital.
Oproti situaci u WestLB, kde po převodu majetku Wfa tento činil téměř 50 % vlastních prostředků banky, činil odpovídající podíl přidělených pohledávek na bytovou výstavbu k okamžiku vložení pouze přibližně 8 % vlastních prostředků společnosti BayernLB. Kromě toho společnost BayernLB jinak než společnost WestLB nebyla odkazována na klíčový kapitál začleněný v majetku na bytovou výstavbu.
Unlike in the WestLB case, where the transferred Wfa assets made up almost 50 % of the bank's equity capital, the transferred housing-promotion loans accounted for only around 8 % of BayernLB's equity capital at the time of the transfer.
Banka byla vždy zisková a již před tímto okamžikem disponovala značnými vlastními prostředky.
Moreover, unlike WestLB, BayernLB was not dependent on the core capital constituted by the housing assets.
Tyto se zakládaly v neposlední řadě na kapitálových vkladech tichého společníka prováděných již od roku 1991 jak od bavorských spořitelen, tak i od soukromých podniků.
The bank had always been profitable and already had significant equity capital before the transfer, by virtue not least of the silent partnership contributions invested by the Bavarian savings banks and by private companies from 1991 onwards.
Dále mezi svobodným státem a společností BayernLB existovala shoda o tom, že účelové sdružení majetku smí být použito ke krytí rizikových aktiv až po použití všech dalších součástí kapitálu.
Furthermore, the Land of Bavaria and BayernLB had agreed that the special-purpose assets would be used to cover risk assets only when all other capital items had been used.
Že svobodný stát převodem účelového sdružení majetku postoupil nižší riziko než investor základního kapitálu, bylo zdůvodněno také tím, že Sparkassenverband Bayern jako druhý vlastník podílů byl podle § 2 smlouvy mezi svobodným státem Bavorsko a Bayerisicher Sparkassenverband ze dne 15. prosince 1994 povinen k tomu, aby nesl polovinu ztráty společnosti BayernLB, pokud je buď vyčerpán účelový rezervní fond nebo pokud je nárokován věřiteli společnosti BayernLB ke krytí ztrát.
Another reason why the Land faced a lower risk in transferring the assets than an investor in share capital was that, pursuant to Section 2 of the agreement between the Land of Bavaria and the Bavarian Sparkassenverband of 15 December 1994, the latter was required, as second shareholder, to bear half of any loss suffered by BayernLB in the event of the special-purpose reserve being depleted or used by BayernLB's creditors to cover losses.
PŘIMĚŘENÁ ÚHRADA ZA ÚČELOVÉ SDRUŽENÍ MAJETKU
APPROPRIATE REMUNERATION FOR THE SPECIAL PURPOSE ASSETS