natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V tomto případě lze předpokládat, že existují dostačující alternativy k přijatým investičním plánům, které slibují vyšší očekávání rendity při stejném riziku.
It can be assumed in the present case that there are sufficient alternatives to the assumed investment project that promise a higher expected return with the same risk.
Existují různé metody pro zjišťování přiměřené minimální úhrady.
Various methods exist for determining the minimum appropriate remuneration.
Sahají od různých variant přístupu pro financování až po model CAPM.
They range from differing variants of the financing approach to the CAPM method.
Pro účely popisu různých přístupů má smysl rozlišovat mezi dvěma složkami, bezrizikovou renditou a rizikovou prémií specifickou pro projekt: přiměřená minimální rendita rizikové investice = bezriziková základní sazba + riziková prémie rizikové investice.
In describing the various approaches, it makes sense to distinguish between two components, viz. a risk-free return and a project-specific risk premium: minimum appropriate return on a risky investment = risk-free basic rate + risk premium for the risky investment.
Přiměřená minimální rendita rizikové investice může být následně popsána jako součet bezrizikové výnosnosti a dodatečné rizikové prémie za převzetí rizika specifického pro investici.
Consequently, the minimum appropriate remuneration for a risky investment can be described as the sum of the risk-free rate of return and the additional risk premium for assuming the investment-specific risk.
V souladu s tím je základem pro jakékoli určení rendity existence formy investice bez rizika selhání s předpokládanou bezrizikovou renditou.
The basis for any determination of return is thus the existence of a default-risk-free form of investment with an assumed risk-free return.
Pro zjištění bezrizikové základní sazby se obvykle používá očekávaná rendita pevně úročených cenných papírů státních emitentů (popřípadě index zakládající se na těchto cenných papírech), protože takové cenné papíry představují formu investice se srovnatelně nepatrným rizikem.
The expected return on fixed-interest government securities is normally used in determining the risk-free basic rate (or, as the case may be, an index based on such securities), but these represent forms of investment with a comparably low risk.
Přístup k financování: očekávaná rendita vlastního kapitálu investora představuje z pohledu banky využívající kapitál budoucí náklady financování.
Financing approach: An investor's expected return on capital represents, from the point of view of the bank using the capital, future financing costs.
U tohoto přístupu se nejprve zjišťují historické náklady na vlastní kapitál, které vznikly bankám srovnatelným s dotčenou bankou.
Under this approach, the historical capital costs incurred by comparable banks are first of all determined.
Aritmetický průměr historických nákladů na kapitál se pak porovná s budoucími očekávanými náklady na vlastní kapitál a tím také s očekávaným požadavkem investora na renditu.
Their arithmetic average is then compared with the future expected equity capital costs and hence with the investor's expected return requirement.
Přístup k financování se složenou roční mírou růstu (Compound Annual Growth Rate): ústředním bodem tohoto přístupu je použití geometrické namísto aritmetické střední hodnoty.
Financing approach with compound annual growth rate: At the heart of this approach stands the use of the geometric rather than the arithmetic mean.
CAPM: CAPM je nejznámější a nejčastěji testovaný model moderního finančnictví, s jehož pomocí lze renditu očekávanou investorem zjistit z následujícího vzorce: očekávaná rendita = bezriziková úroková sazba + tržní riziková prémie x beta.
CAPM: The CAPM is the best-known and most frequently tested model of modern finance with which the return expected by an investor can be determined applying the following equation: expected return = risk-free interest rate + market-risk premium x beta.
Riziková prémie pro konkrétní investici vznikne vynásobením tržní rizikové prémie faktorem beta.
The risk premium for the specific investment is determined by multiplying the market's risk premium by the beta factor.
Protože však HLB není podnikem kótovaným na burze, není přímé odvození její hodnoty beta možné.
However, since HLB is not a listed company, it is not possible directly to infer its beta value.
Použití CAPM je proto možné pouze na základě odhadu faktoru beta.
The CAPM can, therefore, be used only on the basis of an estimate of the beta factor.
Právě to je mimo jiné důvodem, proč se Německo staví kriticky k použití modelu CAPM na vklad do zemské banky.
Germany is thus critical of the use of the CAPM for, among other things, a transfer to a Landesbank.
Strany založily své výpočty na metodě CAPM. Přitom stanovily za základ bezrizikovou základní úrokovou sazbu ve výši 7,23 %.
In their calculations, the parties based themselves on the CAPM and applied a risk-free basic interest rate of 7,23 % for NordLB.
Při zjištění této úrokové sazby se předpokládalo, že účelový majetek měl být dán HLB trvale k dispozici.
Determination of this interest rate was based on the assumption that the LTS special-purpose assets were to be made available on a permanent basis.
Strany proto nepoužily bezrizikovou renditu, která se vztahuje k určitému dni a byla pozorována na trhu k okamžiku uskutečnění vkladu, pro pevně stanovené období investice (např. desetileté rendity pro vládní dluhopisy), neboť takový přístup by nebral v úvahu riziko reinvestice, tj. riziko neinvestovat po uplynutí období investice znovu ve výši bezrizikové úrokové sazby.
The parties thus decided not to use a risk-free rate obtaining on the market at the time of the capital injection for a fixed investment period (e.g. 10-year return on government bonds) since such an approach would disregard the reinvestment risk, i.e. the risk that it would not be possible to invest again at the level of the risk-free interest rate once the investment period had expired.
Podle názoru stran bude riziko investice nejlépe zohledněno, pokud se za základ stanoví „Total Return Index“.
In the view of the parties, a total return index was the best way of taking the investment risk into account.
Z uvedeného důvodu strany použily REX10 Performance Index, který vytvořila Deutsche Börse AG a který odráží výkonnost investice do dluhopisů Spolkové republiky Německo s přesně desetiletou splatností.
They opted, therefore, for the REX10 Performance Index of Deutsche Börse AG, which tracks the performance of an investment in Federal loans over a period of ten years.
Zde použitá indexová řada obsahuje příslušné stavy ke konci roku u REX10 Performance Index od roku 1970.
The index series used in the present case contains the relevant end-of-year results of the REX10 Performance Index after 1970.
Strany poté zjistily roční renditu, která odráží trend sledovaný v REX10 Performance Index, který byl stanoven za základ v období mezi lety 1970 a 1992, a dospěly k uvedené bezrizikové základní úrokové sazbě ve výši 7,23 %.
The parties then determined the rate per annum, which reflects the trend tracked by the REXIO Performance Index in the period 1970-91 and, in this way, arrived at the risk-free basic interest rate of 7,23 % referred to above.
Protože vklad měl být HLB skutečně dán k dispozici trvale, zdá se být postup směřující ke zjištění bezrizikové základní úrokové sazby v tomto zvláštním případě přiměřený.
Since HLB's capital injection was made available on a permanent basis, the method of determining the risk-free basic interest rate appears appropriate in this specific case.
Použitý REX10 Performance Index rovněž představuje obecně uznávaný zdroj údajů.
Moreover, the REX10 Performance Index is a generally recognised source of data.
Zjištěná bezriziková základní úroková sazba se zde tudíž jeví jako přiměřená.
The risk-free basic interest rate calculated thus appears appropriate here.
Faktor beta ve výši 0,74 byl odhadnut na základě posudku KPMG k tzv. upraveným faktorům beta všech úvěrových institucí kótovaných v Německu na burze, který má Komise k dispozici.
The beta factor of 0,74 was estimated on the basis of a KPMG report on adjusted beta factors for all listed credit institutions in Germany that is available to the Commission.
Na základě tohoto posudku a vzhledem k obchodní orientaci HLB musí být tento faktor beta pokládán za přiměřený.
In the light of the report and of HLB's business profile, this beta factor is to be regarded as appropriate.
Z pohledu Komise se dále zdá přijatelná i tržní riziková prémie ve výši 4,0 %.
The Commission also regards the market-risk premium of 4,0 % as acceptable.
Již v řízení, které vedlo k rozhodnutí 2000/392/ES, bylo vícekrát pojednáno o tzv. všeobecné dlouhodobé tržní rizikové prémii, tedy o rozdílu mezi dlouhodobou průměrnou renditou na běžné akciové portfolio a na vládní dluhopisy.
Previously in the procedure, the so-called general long-term market-risk premium, i.e. the difference between the long-term average return on a normal share portfolio and that on government bonds, was applied on several occasions.
V odpovídajících posudcích k řízení byla v závislosti na metodě, zkoumaném období a základních údajích stanovena rozmezí od přibližně 3 % do 5 %.
In the corresponding report on the procedure, a range of some 3 % to 5 % was applied, depending on the method, the period under examination and the basic relevant data.
V posudku vypracovaném pro BdB bylo alternativně kalkulováno s hodnotami 3,16 % a 5 %, v dalším posudku vypracovaném pro WestLB v rámci téhož řízení bylo alternativně kalkulováno s hodnotami 4,5 % a 5 % a společnost Lehman Brothers, taktéž pracující pro WestLB, počítala se sazbou ve výši 4 %.
A report prepared for BdB calculated figures of 3,16 % and 5 %. Another report on WestLB drawn up in the first procedure produced figures of 4,5 % and 5 %, while Lehman Brothers, also for WestLB, calculated a figure of 4 %.
Za těchto okolností nemá Komise v daném případě žádný důvod odchýlit se od tržní rizikové prémie použité v dorozumění.
Against this background, the Commission has no reason to depart from the market-risk premium used in the understanding.
Vychází-li se z CAPM, podle názoru Komise neexistují žádné pochybnosti, že minimální úhradu zjištěnou stranami lze v daném případě pokládat za přiměřenou.
On the basis of the CAPM, the Commission considers there to be no doubt that the minimum remuneration determined by the parties can be regarded as appropriate.
Komise nemá žádný důvod k domněnce, že minimální úhrada za hypotetickou investici do základního kapitálu, kterou strany zjistily, by neobstála v tržním testu.
The Commission has no reason to believe that the minimum remuneration determined by the parties for a hypothetical share capital investment cannot pass a market test.
Komise proto jako přiměřenou minimální úhradu stanoví hodnotu 10,19 % ročně (po dani z podnikání a před daní investora).
Accordingly, it sets as the appropriate minimum remuneration a figure of 10,19 % per annum (after corporation tax and before investor tax).
Zrušení přirážky k renditě kvůli 100 % vlastnictví
Abolition of the return premium on account of sole ownership
Je třeba přezkoumat, zda existují důvody pro korekci minimální úhrady.
It has to be ascertained whether there are reasons for adjusting the minimum remuneration.
Podle postupu v jiných řízeních týkajících se zemských bank mohou následující tři charakteristiky jako zvláštnosti transakce odůvodnit takovou přirážku: za prvé neuskutečněné vydání nových podílů na společnosti a s tím spojených hlasovacích práv, za druhé mimořádně vysoký objem převodu majetku a za třetí nedostatečná zastupitelnost investice.
In line with the practice in the other Landesbank procedures, the following three characteristics, which are peculiar to the transaction, justify such a premium: (i) the decision not to issue any new company shares and the associated voting rights, (ii) the unusually large transfer of assets; and (iii) the investment's lack of fungibility.
Stejně jako v ostatních řízeních pokládá Komise přirážky ohledně obou naposled jmenovaných aspektů za neoprávněné.
As in the other procedures, the Commission takes the view that premiums in connection with the last two aspects mentioned above are not justified.
Pokud jde o neexistující hlasovací práva v důsledku neuskutečněného vydání nových podílů na společnosti, přirážka rovněž není možná, neboť FHH již 100 % hlasovacích práv vlastnilo.
No premium is possible either for the decision not to issue any new company shares and the associated voting rights since FHH already owns all the voting shares.
Absence snížení úplaty kvůli sjednání paušální úhrady
No reduction in remuneration for agreement on a flat-rate remuneration
U akcií úhrada závisí přímo na výsledcích podniku a vyjadřuje se hlavně v podobě dividend a účasti na nárůstu hodnoty podniku (např. vyjádřeno vzestupem kurzu akcie).
In the case of shares, the remuneration depends directly on the company's results and consists primarily of dividends and a share in the increase in the company's value (e.g. expressed through share price rises).
FHH obdrží paušální úhradu, jejíž výše by měla vyjadřovat oba tyto aspekty úplaty za „normální“ kapitálový vklad.
FHH receives a flat-rate remuneration which should reflect these two aspects of the remuneration for a ‘normal’ capital injection.
Dalo by se argumentovat, že pevně stanovená úhrada, kterou obdrží FHH namísto úhrady přímo provázané s výsledky HLB, představuje výhodu, která odůvodňuje snížení sazby úplaty.
It could be argued that the fixed remuneration which FHH receives instead of a remuneration linked directly to HLB's results constitutes a benefit that justifies a reduction in the level of remuneration.
Zda je taková pevně stanovená úhrada skutečně výhodnější než variabilní úhrada odvozená od zisku, závisí na výsledcích hospodaření podniku v budoucnosti.
Whether such a fixed remuneration is actually more favourable than a variable, profit-related remuneration depends on the company's future results.
Pokud se zhorší, je pro investora výhodná paušální sazba, pokud se zlepší, je naopak taková sazba nevýhodná.
If these deteriorate, the flat-rate remuneration is beneficial for the investor but, if they improve, the opposite is true.
Skutečný vývoj však nelze při posuzování investičního rozhodnutí dodatečně použít.
The actual trend cannot though be taken into account subsequently when it comes to assessing the investment decision.
V souladu s výše uvedeným Komise zastává stanovisko, že sazba úplaty nemůže být z tohoto důvodu snížena.
Accordingly, the Commission takes the view that the rate of remuneration need not be reduced.
Na základě všech těchto úvah a ve shodě se stěžovatelem BdB, FHH a HLB dospěla Komise k závěru, že přiměřená úhrada za částky použité do roku 1997 nebo po tomto roce použitelné jako kapitálová rezerva a na podporu ručení by činila 6,57 % (po dani z podnikání), tedy normální rendita za investici by činila 10,19 % minus 3,62 % kvůli výdajům na financování, které HLB vznikly z důvodu chybějící likvidity převedeného majetku.
In view of the foregoing and in agreement with the complainant BdB, FHH and HLB, the Commission comes to the conclusion that an appropriate remuneration for the amounts that were transferred to the capital reserve and that were used until 1997 and could be used subsequently as cover would be 6,57 % (after company taxes), i.e. normal return of 10,19 % on the investment less 3,62 % for the financing costs which HLB incurred on account of the lack of liquidity of the assets transferred.
Přiměřená úhrada za nedoloženou popř. nedoložitelnou část kapitálové rezervy
Appropriate remuneration for the uncovered and uncoverable part of the capital reserve
Jak již bylo uvedeno, má i kapitálový podíl, který nebyl do roku 1997 využíván resp. po tomto roce nebyl doložitelný, pro HLB materiální hodnotu a jeho hospodářskou funkci lze srovnávat se zárukou nebo ručením.
As stated above, the capital share that was not used up to 1997 and could not be used subsequently is of material value to HLB and its economic function can be compared to that of a guarantee or liability.
Za podstoupení takového rizika by investor v podmínkách tržního hospodářství vyžadoval přiměřenou úhradu.
A market-economy investor would demand an appropriate remuneration in return for exposing himself to a risk of this sort.
Dorozumění mezi BdB, FHH a HSH Nordbank se k této otázce nevyjadřuje.
The understanding between BdB, FHH and HSH Nordbank is silent on this matter.
V rozhodnutí 2000/392/ES Německo považovalo úhradu ve výši 0,3 % ročně před zdaněním za přiměřenou výchozí sazbu.
In Decision 2000/392/EC, Germany regarded a remuneration of 0,3 % per annum before tax as an appropriate initial rate.
Důvody, na nichž se v uvedeném rozhodnutí zakládalo zvýšení výchozí sazby, zde naopak neplatí.
The grounds given in that decision for increasing the initial rate do not apply to the present case.
V rozhodnutí byla na uvedenou sazbu 0,3 % ročně (před zdaněním) uvalena přirážka ve výši dalších 0,3 % ročně, protože na jednu stranu jsou záruky avala obvykle spojeny s určitými transakcemi a jsou časově omezené (což u WestLB nebylo), a na druhou stranu částka daná k dispozici WestLB ve výši více než 3,4 miliardy DEM převyšuje částku, která bývá normálně krytá takovými bankovními zárukami.
In that decision a premium of a further 0,3 % per annum was added to the rate of 0,3 % per annum (before tax) because guarantees are normally tied to certain transactions and of limited duration (which was not the case in WestLB) and because the amount of DEM 3400 million made available to WestLB was higher than that normally covered by such bank guarantees.
Na základě zásadní srovnatelnosti mezi WestLB a HLB, jakož i z nedostatku ostatních opěrných bodů vychází Komise z toho, že sazba ve výši 0,3 % odpovídá úhradě, kterou by HLB musela zaplatit na trhu na počátku 90. let za převzetí záruky avala v její prospěch.
On account of the fundamental comparability between WestLB and HLB and for want of other points of reference, the Commission assumes that a rate of 0,3 % corresponds to the remuneration that HLB would also have had to pay on the market in the early 1990s for a guarantee in its favour.
Komise navíc zjistila, že částka dotyčného kapitálu je u HLB podstatně nižší než u WestLB, a proto se nepoužije druhý důvod uvedený v rozhodnutí WestLB.
It also notes that the amount of the capital in question is much smaller in the case of HLB than in the case of WestLB and that, for this reason, the second reason given in the WestLB decision does not hold.
Ovšem i u HLB nebyla funkce ručení časově omezená nebo spojená s určitou transakcí.
Admittedly, in the case of HLB, the guarantee function was not of limited duration or tied to a particular transaction.
Na druhou stranu vyplynulo časové omezení fakticky z toho, že uznáním ze strany BAKred jako základní kapitál mohla být celková částka použita k rozšíření obchodní činnosti.
On the other hand, there was a de facto time limitation since the total amount could be used for business expansion once BAKred had recognised it as core capital.
V důsledku toho nemusela již být placena oddělená provize avala.
As a result, a separate guarantee commission no longer needed to be paid.
Úhrada funkce ručení byla obsažena v úhradě funkce rozšíření obchodní činnosti.
The remuneration for the guarantee function was part of the remuneration for the business-expansion function.
Skutková podstata výlučné funkce ručení byla proto od počátku omezená, což odlišuje případ HLB od případu WestLB.
The fact of the sole guarantee function was, therefore, restricted from the outset, and this distinguishes the HLB case from the WestLB case.
Komise proto pokládá přirážku u HLB, na rozdíl od WestLB, za neoprávněnou a stanoví za základ sazbu ve výši 0,3 % ročně (před zdaněním) jako přiměřenou úhradu za funkci kapitálu k ručení od okamžiku zahrnutí kapitálu do rozvahy k 1. lednu 1993 do uznání ze strany BAKred.
Accordingly, the Commission considers that, in the case of HLB as opposed to WestLB, a premium is not justified and so sets a rate of 0,3 % per annum (before tax) as an appropriate remuneration for the guarantee function of the capital from the time of its inclusion in the balance sheet on 1 January 1993 until its recognition by BAKred.
Při použití sazby daně z podnikání, která tehdy činila kolem 50 %, se po uvážení zdanění dojde k sazbě ve výši 0,15 % ročně.
Assuming a corporation tax rate of some 50 % at that time, an after-tax assessment gives a rate of 0,15 %.
Sazbu ve výši 0,15 % ročně po zdanění strany použily při výpočtu prvku podpory v tabulce připojené k dorozumění.
This after-tax rate of 0,15 % was applied by the parties in calculating the aid element in the table attached to the understanding.
Prémie za záruku představuje pro HLB provozní výdaj, a proto snižuje zdanitelný zisk.
A guarantee premium constitutes an operating expense for HLB and thus reduces the taxable profit.
Úhrada, která musí být zaplacena FHH, se platí ze zisku po zdanění.
The remuneration payable to FHH comes out of after-tax profits.
Proto se sazba ve výši 0,3 % zásadně musí pomocí sazby daně přizpůsobit.
Consequently, the rate of 0,3 % has basically to be adjusted for the tax rate.
Stejně jako u nákladů na refinancování Komise vychází z jednotné celkové sazby daně ve výši 50 %.
As with the refinancing costs, the Commission assumes a single overall tax rate of 50 %.
Komise proto stanoví sazbu ve výši 0,15 % ročně po zdanění.
Consequently, it sets a rate of 0,15 % per annum after tax.
Úhrada za vklad tichého společníka
Remuneration for the silent partnership contribution
Za vklad tichého společníka byla průběžně zaplacena úhrada ve výši [...] milionů DEM, což odpovídá [maximálně 10 %] z částky 300 milionů DEM ročně.
A remuneration of DEM [...] million, i.e. [at most 10 %] on an amount of DEM 300 million per year, was paid throughout for the silent partnership contribution.
Podle názoru Komise nezáleží při posuzování na skutečnosti, že úhrada byla zaplacena společnosti HGV, neboť ta byla 100 % holdingem FHH a nepřímá cesta byla zvolena pouze z daňových důvodů.
In the Commission's view, it is of no relevance to the assessment that this compensation was paid to HGV since the latter was a wholly owned holding of FHH and since the indirect way was chosen only for tax reasons.
Pro přezkoumání z hlediska práva poskytování podpor nemá v daném případě význam, zda investor zvolí pro přijetí úhrady holding, či zda úhradu zaúčtuje přímo.
Whether an investor selects a holding to receive the remuneration or books the remuneration direct cannot be of any importance for the state aid investigation in the present case.
Vklad tichého společníka měl stanovenou dobu trvání v délce 16 let, tzn. dříve byla výpověď vyloučena.
The silent partnership contribution had a 16-year maturity, i.e. it could not be called earlier.
Na vklad je tedy třeba i přes tuto dlouhou dobu trvání pohlížet jako na časově omezený vklad tichého společníka.
And so, in spite of this long period, it has to be regarded as a silent partnership contribution of limited duration.
Německo uvedlo, že na základě srovnání s obdobnými nástroji a kvůli nedostatečné likviditě by úhrada ve výši 1,29 % za vklad tichého společníka byla bývala přiměřená.
Germany has stated that a remuneration of 1,29 % would have been appropriate for the silent partnership contribution given the comparison with similar instruments and the lack of liquidity.
BdB se domníval, že oproti kapitálové rezervě sice musela být provedena sleva, že se ale v zásadě musí vycházet z podobnosti se základním kapitálem a tudíž, jak již bylo uvedeno výše, z vyšší úhrady.
The BdB considers that, although, compared with the capital reserve, a deduction should be made, there was basically a similarity to share capital so that, as stated above, a higher remuneration should be assumed.
Kapitálová základna
Capital base
Hodnota vkladu tichého společníka činila od 1. ledna 1993 konstantně 300 milionů DEM.
From 1 January 1993 onwards, the value of the silent partnership contribution remained unchanged at DEM 300 million.