natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Podpora poskytnutá na konsolidaci dluhu ji měla zbavit dluhů, které na sebe vzala kvůli uskutečnění předchozí investice, aby družstvu umožnila provést nové investice pro modernizaci odvětví živočišné výroby.
The aid granted for debt consolidation was meant to relieve the company from debts relating to previous investments, in order to allow the cooperative to undertake new investments for the modernisation of the livestock sector.
Konsolidační půjčky byly poskytnuty na financování projektů uskutečněných v letech 1986 až 1993, které se týkaly budování jatek, výstavby budov, nákupu vybavení a reprodukčního centra za celkem 12396406733 ITL (ca 6 mil. EUR).
The consolidation loans were granted to finance projects undertaken between 1986 and 1993 for the setting-up of slaughtering plants, the construction of buildings, purchase of equipment and the purchase of a breeding centre for a total amount of ITL 12396406733 (about EUR 6 million).
Hrubý grantový ekvivalent tohoto příspěvku s ohledem na celkové způsobilé výdaje činí asi 9 % (1198351597 ITL) a nepřesahuje tedy míru podpory povolenou Komisí, jak je specifikováno výše.
The gross grant equivalent of this contribution on the overall eligible costs is around 9 % (ITL 1198351597) and therefore did not exceed the Commission aid rates, as specified above.
Podpora byla poskytnuta, aby pomohla družstvu čelit těžkostem plynoucím z velmi vysokých úrokových sazeb, v rozmezí od 17,80 % v roce 1986 do 14,75 % v roce 1993.
The aid was granted to help the cooperative to face difficulties deriving from soaring interest rates, ranging from 17,80 % in 1986 to 14,75 % in 1993.
Přestože dotyčné družstvo mělo solidní hospodářské postavení, vysoké úrokové sazby požadované bankami vážně ohrožovaly jeho finanční situaci.
Although the cooperative was viable, the high interest rates applied by the banks were seriously detrimental to its financial situation.
Družstvo navíc uskutečnilo nové investice v rámci integrovaných projektů financovaných podle zákona č. 252/91.
Furthermore, the cooperative was undertaking new investments within the integrated projects financed under Law No 252/91.
Aby se družstvo mohlo na těchto projektech dále podílet, muselo splňovat podmínku sine qua non, že část celkové finanční potřeby, která není pokryta státním příspěvkem, zajistí podniky, které jsou příjemci podpory, dvěmi způsoby:
In order to participate in such projects, the cooperative had to meet a sine qua non condition that the part of overall financial requirement not covered by State contribution would be covered by the beneficiary companies in two ways:
navýšením kapitálu zaplaceným společníky podniku nebo prostřednictvím desetileté půjčky za tržní sazby na pokrytí podílu ve výši alespoň 20 %;
at least 20 % with fresh capital paid by the shareholders as capital increase or with a 10-year loan at market rates;
prostřednictvím záruky, která by pokryla celý projekt. K záruce musela být navíc připojena klauzule o společné a nerozdílné odpovědnosti, na základě které měl každý účastník integrovaného projektu odpovědnost vůči ostatním společníkům v případě, že by část projektu nebo celý projekt nebyly realizovány.
with a guarantee covering the total project, on the basis of a joint and several liability, according to which each partner of the integrated project was liable towards the other partner should any part or all the project fail to be undertaken.
Podle italských orgánů by kumulace nových finančních závazků se starými (vyplývajícími ze starých úrokových sazeb pro dokončení předchozích investic) měla závažné důsledky i pro finančně zdravé společnosti, jakou byla ta, které se opatření týká.
According to the Italian authorities, the sum of the new financial commitments and the old ones (deriving from the high bank rates for the completion of previous investments) would have borne heavy consequences even for viable companies, such as the one concerned by this measure.
Kromě toho „konsolidační půjčky“ byly vždy vázány na plán rozvoje společnosti, který potvrzoval její finanční situaci, uskutečněné a zamýšlené investice a také dodržování podmínek uvedených v bodě 94.
Moreover, the ‘consolidation loans’ were always linked to the company's development plan, showing its financial situation, the investments undertaken and to be undertaken and compliance with the conditions indicated in point 94.
Investice, pro které byly poskytnuty půjčky na konsolidaci dluhu, jsou jiné než investice financované podle zákona č. 252/91 a jsou na nich zcela nezávislé a veřejný příspěvek na konsolidaci dluhu (za výše uvedených podmínek) nemá vliv na míru podpory investic financovaných podle zákona č. 252/91.
The investments for which debt consolidation loans were granted were different from and fully independent of those financed under Law No 252/91 and the public contribution towards debt consolidation (at the conditions indicated above) did not affect the aid rates of the investments financed under Law No 252/91.
Italské orgány dále zdůraznily, že nebyl nikdy uplatněn pododstavec 3 článku 5 zákona č. 290/99 (který stanoví, že úvěrové výhody týkající se půjček uzavřených podle zákona č. 67/88 pouze za účelem konsolidace dluhu zůstávají v platnosti i v případě, že integrovaný projekt nebyl, zčásti nebo vůbec, realizován, za podmínky, že příjemce půjčky prezentuje vlastní investiční projekt, na jehož realizaci se použije část poskytnuté půjčky).
Furthermore, the Italian authorities underlined that Article 5(3) of Law No 290/99 (which stipulates that credit subsidies on loans contracted under Law No 67/88 for the sole purpose of debt consolidation remain valid even where the integrated project fails to be carried out or is carried out only in part, provided that the person who took out the loan submits a personal investment project, to be undertaken using part of the loan) had never been applied.
Nikdy nebyla poskytnuta žádná podpora (formou půjček na konsolidaci dluhu) na investice, které nebyly zcela zrealizovány.
No aid (in the form of consolidation debts loans) was granted for investments which were not carried out in their totality.
Na základě informací poskytnutých italskými orgány může tedy Komise učinit závěr, že:
On the basis of the information provided by the Italian authorities, the Commission can therefore conclude that:
půjčky na konsolidaci dluhu poskytnuté podle zákona č. 67/88 jsou slučitelné s pravidly o státní podpoře aplikovatelnými v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta,
the debt consolidations loans granted under Law No 67/88 were compatible with the relevant State aid rules applicable at the time when the aid was granted,
finanční zdroje poskytnuté podle zákona č. 67/88 jako rozvojové půjčky byly zahrnuty do celkového finančního rámce každého projektu a byly posouzeny podle pravidel o státní podpoře aplikovatelných na investice do primární výroby a do odvětví zpracování a uvádění výrobků na trh (viz kapitoly VI.1a) a VI.1 a) 2),
the financial resources granted under Law No 67/88 as development loans were included in the overall financial envelope of each project and assessed according to the State aid rules applicable to investments in primary production or in the processing and marketing sector (see sections VI.1 a 1 and VI.1 a 2),
potřeby obnovy finanční rovnováhy neměly nikdy za následek přesun finančních zdrojů a jejich výše byla odečtena od způsobilých výdajů.
the financial recovery needs never resulted in any transfer of public resources and their amount was deducted from the eligible expenses. VI.2(d) Concerning the loans referred to in Article 4 of Law No 290/99 (100) In their letter dated 27 February 2003, the Italian authorities clearly stated that the measure provided for in Article 4 of Law No 290/99 had never been implemented, since it was impossible to identify the credit operations that the law intended to finance (namely the operating, improvement and agricultural loans which expired on 31 March 1998).
Ohledně půjček uvedených v článku 4 zákona č. 290/99 (100) Italské orgány ve svém dopise ze dne 27. února 2003 jasně uvedly, že opatření stanovené v článku 4 zákona č. 290/99 nebylo nikdy uplatněno, neboť nebylo možné určit úvěrové operace, které zákon zamýšlel financovat (tj. operace se zemědělskými, provozními a melioračními úvěry splatnými do 31. března 1998). Takové úvěrové operace ve skutečnosti neexistovaly, a proto nebyla poskytnuta žádná státní podpora podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy v rámci článku 4 zákona č. 290/99 a s ním souvisejících opatření.
Indeed, as these credit operations were non-existent, no State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty could have been granted under Article 4 of Law No 290/99 and the measures related thereto.
Jak bylo zmíněno v předchozím odstavci, zákon č. 252/91 předpokládá také založení finanční holdingové společnosti soukromého práva s upsaným a splaceným kapitálem ve výši 70,114 milionů ITL.
As pointed out in the paragraph above, Law No 252/91 also envisages the establishment of a private-law holding company (finanziaria di partecipazioni di diritto privato) with a subscribed and paid-up capital of ITL 70,114 million.
Hlavním akcionářem je ministerstvo pro zemědělskou a lesní politiku, které má ve společnosti podíl ve výši 92,79 %.
The main shareholder is the Ministry for Agriculture and Forestry Policy which owns 92,79 % of the company's shares.
Zbývajících 7,21 % patří různým úvěrovým institucím.
The remaining 7,21 % is owned by 13 different credit institutions.
Úkoly společnosti jsou následující: pomoc při přípravě hospodářských/finančních programů restrukturalizace a rozvoje, poskytování záruk za úvěrové operace, půjčky prostřednictvím obrácení se na trh, nabývání a převod podílů ve společnostech, družstvech, konsorciích, orgánech a asociacích a poskytování financování.
The institutional tasks of the company are the following: assistance in the preparation of economic/financial programmes for restructuring and development projects, granting of guarantees for credit operations, organisations of ‘pool’ financing, preliminary contacts with banks in order to favour the financing operations planned, acquisition and sale of minority shares in companies, cooperatives, consortia, bodies and associations and granting of aid.
Legislativním nařízením č. 1 ze dne 9. ledna 1999, „Riordino degli enti e delle società di promozione e istituzione della società Sviluppo Italia S.p.A“ (Reorganizace subjektů a společností na podporu a zřízení společnosti Sviluppo Italia S.p.A), byla FINAGRA začleněna do Sviluppo Italia S.p.A.
By Legislative Decree No 1 of 9 January 1999 (Riordino degli enti e delle società di promozione e istituzione della società Sviluppo Italia S.p.A), Finagra was merged into Sviluppo Italia S.p.A..
Italské orgány opakovaně prohlašovaly, že operace společnosti FINAGRA neobsahovaly nikdy prvky státní podpory a že FINAGRA fungovala vždy za běžných podmínek tržního hospodářství v souladu se sdělením Komise o použití článků 92 a 93 (nyní články 87–89) Smlouvy o ES na podniky veřejného sektoru.
The Italian authorities have consistently stated that Finagra operations have never involved State aid elements and that Finagra has always operated under normal market economy conditions within the meaning of the Commission's communication on the application of Articles 92 and 93 (now Articles 87 to 89) of the EC Treaty to public companies.
Aby italské orgány prokázaly, že Finagra působila vždy v normálních podmínkách tržního hospodářství, předložily na žádost Komise podrobnosti o všech dvanácti operacích (v podnicích podle článku 5), které společnost schválila do dne 31. prosince 1998.
In order to prove that Finagra has always operated under normal market conditions, upon the Commission's request, the Italian authorities have provided details of all the 12 operations (in companies within the meaning of Article 5) approved by the company until 31 December 1998.
Analýza zákroků podniknutých společností FINAGRA ukazuje, že tato společnost působila ve třech oblastech:
An analysis of Finagra's activities showed that Finagra had operated at three levels:
nabývání účastí,
purchase of equity shares
poskytování půjček,
granting of loans
poskytování záruk.
issuance of guarantees.
Ve svém dopise ze dne 13. října 2000 italské orgány zdůraznily, že ačkoli statut společnosti předpokládá operace zaměřené na záchranu a restrukturalizaci, FINAGRA operace tohoto typu nikdy neuskutečnila.
In their letter dated 13 October 2000, the Italian authorities stressed that, even if rescuing and restructuring operations were contemplated by the company's articles of association, Finagra had never undertaken operations of this type.
Nabývání účastí
VI.3.1.(a) Purchase of equity shares
Postoj Komise k nabývání veřejných účastí na soukromých společnostech je stanoven ve sdělení Komise o použití článků 92 a 93 Smlouvy o ES na veřejné účasti.
The Commission's position on the purchase of shares by public authorities in private companies is set out in the Communication of the Commission on the application of Articles 92 and 93 of the EEC Treaty to public authorities' holdings.
Podle tohoto sdělení se „veřejnou účastí“ rozumí přímá účast ústřední, regionální nebo lokální státní správy, nebo přímá účast finančních institucí nebo jiných národních, regionálních nebo průmyslových orgánů, které jsou financovány ze státních zdrojů ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES nebo nad kterými vykonává ústřední, regionální nebo lokální státní správa dominantní vliv.
According to the communication, ‘public holding’ means a direct holding of central, regional or local government, or a direct holding of financial institutions or other national, regional or industrial agencies which are funded from State resources within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty, or over which central, regional or local government exercises a dominant influence.
Itálie drží ve společnosti Finagra podíl asi 92 % prostřednictvím ministerstva pro zemědělskou a lesní politiku, a proto lze tuto účast definovat jako „veřejnou“ ve smyslu uvedeného sdělení.
Italy, through its Ministry for Agricultural and Forestry policy owns about 92 % of Finagra's shares; as such, this holding can be defined as ‘public’ within the meaning of the abovementioned communication.
Smlouva stanoví zásadu nestrannosti, pokud jde o režim soukromého vlastnictví (bývalý článek 222), a zásadu rovnosti mezi veřejnými a soukromými podniky.
The Treaty establishes both the principle of impartiality with regard to the system of property ownership (Article 222) and the principle of equality between public and private undertakings.
To znamená, že činnost Komise nesmí znevýhodňovat ani zvýhodňovat veřejné orgány, které provádějí převody kapitálu na společnosti.
This means that Commission action may neither penalise nor favour public authorities which provide companies with equity capital.
Úkolem Komise není ani, aby se vyjadřovala k tomu, jakou metodu financování společnosti zvolí – půjčku nebo vlastní jmění – nezávisle na tom, zda jsou finanční prostředky původu veřejného nebo soukromého.
Nor is it for the Commission to express any opinion as to the choice companies make between methods of financing — loan or equity — irrespective of whether the funds are of private or public origin.
V tomto ohledu musí Komise stanovit, zda účasti, které Finagra získala v různých společnostech působících v zemědělství, představovaly skutečně státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES a musí být tedy posuzovány na základě článků 87, 88 a 89 Smlouvy o ES, nebo zda tyto zákroky nepředstavovaly státní podporu ve smyslu uvedeného sdělení, jak tvrdí italské orgány.
In this respect, the Commission needs to establish whether the holdings acquired by Finagra in various companies operating in the agricultural sector actually constituted State aid according to Article 87(l) of the EC Treaty and must therefore be assessed on the basis of Articles 87 to 89 of the EC Treaty or whether, as claimed by the Italian authorities, such interventions did not constitute State aid according to the provisions of the abovementioned communication.
Sdělení rozlišuje čtyři situace, ve kterých mohou mít veřejné orgány příležitost získat podíl na jmění společnosti:
The communication distinguishes four types of situation in which public authorities may have occasion to acquire a holding in the capital of companies:
založení společnosti;
the setting-up of a company,
dílčí nebo úplný převod vlastnictví ze soukromého sektoru na veřejný;
partial or total transfer of ownership from the private to the public sector,
v již existujícím podniku veřejného sektoru, vklad čerstvého kapitálu nebo převedení dotačních fondů na kapitál;
in an existing public enterprise, injection of fresh capital or conversion of endowment funds into capital,
účast na navýšení kapitálu v již existujícím soukromém podniku.
in an existing private sector company, participation in an increase in share capital.
Přímé, dílčí nebo úplné získání podílu na kapitálu již existující společnosti bez jakéhokoli vkladu čerstvého kapitálu nepředstavuje státní podporu příslušné společnosti.
Straightforward partial or total acquisition of a holding in the capital of an existing company, without any injection of fresh capital, does not constitute aid to the company.
Podle informací poskytnutých italskými orgány měly zásahy společnosti Finagra do již existujících společností soukromého sektoru formu zvýšení akciového kapitálu dotčené společnosti, a proto nelze okamžitě vyloučit, že tyto zásahy nepředstavovaly státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
According to the information provided by the Italian authorities, Finagra's interventions in existing private sector companies took the form of an increase in the share capital of the company's concerned and it cannot therefore be immediately excluded that they constituted State aid according to Article 87(1) of the EC Treaty.
Vklad čerstvého kapitálu do soukromé společnosti není nicméně možné považovat za zjevnou státní podporu, pokud dá stát kapitál k dispozici za okolností, které by byly přijatelné pro soukromého investora působícího v normálních tržních podmínkách.
The injection of fresh capital in a private company cannot however be taken as clearly constituting State aid when the capital is contributed by the public authority in circumstances that would be acceptable to a private investor operating under normal market conditions.
Naproti tomu o státní podporu se jedná, pokud není dodržena zásada „soukromého investora“ a vklad čerstvého kapitálu je proveden za okolností, které by nebyly pro soukromého investora působícího v normálních tržních podmínkách přijatelné.
On the other hand, there is State aid when the ‘private investor’ principle is not respected and the injection of fresh capital is contributed in circumstances which would not be acceptable to a private investor operating under normal market economy conditions.
Bod 3.2 sdělení uvádí šest případů, ve kterých taková situace může nastat.
Point 3.2 of the communication lists six situations where this may be the case.
Ve svém dopise ze dne 13. října 2000 italské orgány prohlašují, že účasti byly realizovány vždy dočasně na období nepřesahující pět let.
In their letter of 13 October 2000, the Italian authorities stated that the holdings were always taken on a temporary basis for a period not longer than five years.
Podle předběžné analýzy mohly tedy účasti spadat do oblasti působnosti bodu 3.3 iii) sdělení, kde se uvádí, že o státní podporu se jedná, pokud je účast krátkodobá a doba trvání účasti a prodejní cena jsou stanoveny předem tak, že investor dosáhne znatelně horšího výsledku, než jaký by bylo možné očekávat za stejné období od investice uskutečněné na kapitálovém trhu.
Upon a preliminary analysis therefore, the holdings might seem to fall within the scope of point 3.3(iii) of the communication, where it is stated that there is State aid whenever the holding is a short-term one, with duration and selling price fixed in advance, so that the return to the provider of capital is considerably less than he could have expected from a capital market investment for a similar period.
Nicméně informace poskytnuté italskými orgány prokázaly, že podobnost s hypotézou stanovenou v bodě 3.3 iii), pokud jde o existenci státní podpory, se omezuje na tento aspekt.
The information provided by the Italian authorities, however, proved that the similarity with the possibility provided for in point 3.3(iii) on the existence of State aid is confined to this element.
Ve skutečnosti časově omezené nabytí účasti nebylo předvídáno v žádném právním dokumentu a rozhodlo o něm dle svého uvážení představenstvo, ve kterém bylo zastoupeno také dalších 13 členů.
Indeed, the time limited acquisition was never provided for in any legal document and was decided at the discretion of the board of directors, where the other 13 members were also represented.
Finagra, jak bude upřesněno níže (viz bod 120), nabyla účasti v družstvu ze svého postavení financujícího člena „socio sovventore“ a získala větší výhody než regulérní investor.
As specified later (see point 120), Finagra acquired shares in cooperatives in its capacity as financing member (socio sovventore), which enabled it to obtain higher benefits compared to a regular investor.
Povinností každého financujícího člena bylo ponechat si akcie po minimální dobu, ale bez jakékoli povinnosti je po uplynutí tohoto období prodat.
One obligation upon every financing member was to keep the shares for a minimum period of time, but without any obligation to sell them at the end of the minimum period.
Jak bude specifikováno dále, Finagra byla jedním z mnoha financujících členů (mezi nimiž figurovaly úvěrové instituce) a platila pro ni naprosto stejná pravidla/povinnosti jako pro jakéhokoli jiného soukromého investora.
As specified further in this document, Finagra was one of the many financing members (including banks) and was subject to exactly the same rules/requirements as any other private investor.
V případě dalších společností se průměrná doba účasti společnosti Finagra pohybovala mezi 3 a 3,5 lety a prodej se uskutečnil za tržní hodnotu.
In case of other companies, the average holding time of Finagra was 3 to 3.5 years and the sale was carried out at market value.
Italské orgány několikrát zdůraznily, že prodejní cena akcií nebyla nikdy stanovena předem, ale byla vázána na tržní hodnotu.
The Italian authorities reiterated on several occasions that the selling price of the shares was never pre-determined, but it was fixed at market rates.
Popřely existenci jakéhokoli dokumentu (právního dokumentu, písemné nebo ústní smlouvy nebo implicitní dohody jakéhokoli typu), který by mohl ukazovat na předchozí stanovení prodejní ceny účasti, která byla určena naopak na základě tržní hodnoty v okamžiku prodeje (viz dopis ze dne 27. února 2003).
They denied the existence of any evidence (legal document, written or oral agreement or implicit understanding of any type) pointing towards an a priori definition of the front selling price of the holding, which was defined on the basis of the market value at the moment of the sale (see letter of 27 February 2003).
Podle italských orgánů to fakticky prokazuje skutečnost, že ve všech případech kromě jednoho byl výnos společnosti Finagra z prodeje podílů kladný.
According to the Italian authorities, evidence of this is that in all but one cases Finagra obtained a positive return from the sales of the shares.
Jedinou výjimku představovala koupě podílů družstva (ARA), které si vyžádalo nucenou správu, se ztrátou ve výši 500000000 ITL (ca 250000 EUR).
The only exception was the acquisition of shares of one cooperative (ARA) that went into voluntary receivership, with a loss of ITL 500 million (about EUR 250000).