natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Také ratingové agentury považovaly za významný výlučně kapitál, který byl z hlediska právního dohledu uznán za základní kapitál k ručení.
Germany added that the rating agencies concentrate exclusively on capital recognised for supervisory purposes as liable core capital.
Pro Německo proto nebylo zřejmé, proč by účelový rezervní fond ve formě nemovitostí měl z hlediska bankovního dohledu a věřitelů představovat udržitelnou hodnotovou rezervu.
Accordingly, it did not see why the banking supervisory authorities and creditors should regard the special-purpose real-estate reserve as a lasting reservoir of value.
Německo poukázalo na to, že kapitál IB má nejblíže k Perpetual Preferred Shares, požitkovým právům a účastem tichého společníka.
Germany submitted that IB's capital is closest in nature to perpetual preferred shares, profit participation certificates and silent partnership contributions.
Německo argumentovalo, že zřizovatelé LSH sjednali v roce 1994 povinnost poměrného doplnění kapitálu, která zajišťovala, že také v nepravděpodobném případě platební neschopnosti LSH by nebyl použit kapitál IB.
Germany argued that in 1994 LSH's guarantors agreed on a proportionate replenishment commitment which would ensure that, in the (unlikely) event of LSH becoming insolvent, IB's capital would not be called on.
Pro investora tedy v zemské bance existuje riziko, které je třeba uhradit, pouze v tom, že vložený kapitál byl ztracen v důsledku průběžných ztrát banky.
Accordingly, an investor in a Landesbank faced a risk which might require remuneration in that the transferred capital might be lost as a result of ongoing losses.
Proti tomu ale nabízí účinnou ochranu stávající dohoda o podřízenosti.
However, an investor was protected from that risk by the existence of the subordination agreement.
Výpočty minimální úhrady vypracované BdB jsou chybné z mnoha důvodů. Za to může používání nesprávně určených faktorů pro výpočet v CAPM, nerealistický předpoklad zaručené, pevně stanovené úhrady a přirážky a slevy, jejichž důvod nelze zjistit.
The BdB's calculation of the minimum remuneration was said to be wrong for a number of reasons: incorrectly defined factors in the CAPM calculation, the unrealistic assumption of the guaranteed fixed remuneration and incomprehensible discounts and premiums.
Německo se dále kriticky zabývalo modelem CAPM používaným BdB pro zjištění minimální rendity pro investice do základního kapitálu do zemských bank.
Germany also took a critical view of the CAPM used by the BdB to determine the minimum return for share-capital investments in the Landesbanks.
Vedle vhodnosti modelu CAPM pro určování očekávání rendity investice, která má vynášet pevně stanovenou úhradu, kritizovalo též použité faktory (bezrizikovou úrokovou míru, tržní rizikovou prémii a hodnotu beta).
It criticised not only the suitability of the CAPM for determining the expected return on an investment which should yield a fixed remuneration, but also the factors employed (risk-free interest rate, market-risk premium and beta value).
Při určování bezrizikové úrokové sazby je na pováženou metoda využívaná BdB, při které se použije reálná úroková míra vztažená k rozhodnému dni. Mnohem spíše by měla být vzata průměrná hodnota za co nejdelší období.
It objects to the BdB's method of determining the risk-free interest rate, i.e. using a real interest rate based on a reference date, arguing instead for the use of an average value over the longest possible period.
Německo stanovilo aritmetický průměr ročních „celkových výnosů“ (total returns) indexu REX10 Performance Index společnosti Deutsche Börse AG mezi únorem 1970 a prosincem 1990 a došlo k výsledku ve výši 6,91 %.
Germany applied an arithmetic mean of the annual total returns of the REX10 between February 1970 and December 1990, which yielded a result of 6,91 %.
V případě tržní rizikové prémie se Německo vyslovilo proti hodnotě 4,6 % používané BdB a zastávalo názor, že je třeba vycházet z hodnoty 3,0 %.
Germany rejected the figure of 4,6 % used by the BDB for the market-risk premium, proposing 3,0 % instead.
Banky, jejichž údaje BdB využíval pro zjišťování hodnoty beta pro LSH a které byly vedeny v CDAX, se podílely na narušení trhu, neboť za prvé pět největších úvěrových bank mělo dohromady velmi vysokou váhu mezi bankami CDAX (76 %) a za druhé vykazovaly rozdíly v obchodním profilu.
The banks listed in the CDAX used by the BdB to determine the beta value for LSH are said to give rise to distortions: first, the five largest commercial banks together account for a very high proportion of the CDAX banks (76 %); second, there are differences in business profile.
Ke správnému určení hodnoty beta pro LSH by měla být spíše použita srovnatelná skupina, totiž IKB, BHF-Bank a Vereins- und Westbank, což by vedlo k hodnotě beta 0,7894.
Instead, the correct beta value for LSH should be determined by taking a comparable group, namely IKB, BHF Bank and Vereins- und Westbank, resulting in a beta value of 0,7894.
Německo tedy výsledně vycházelo z minimální úhrady za investici do LSH podobnou investici do základního kapitálu (při zohlednění faktoru beta 0,7894, tržní rizikové prémie ve výši 3 % a uvedené základní úrokové sazby ve výši 6,91 %) ve výši 9,28 % k 31. prosinci 1990.
Germany therefore concluded that the minimum remuneration for an investment in the share capital of LSH at 31 December 1990 (taking account of the beta factor of 0,7894, the market-risk premium of 3 % and the base rate of 6,91 %) was 9,28 %.
STANOVISKO SPOLKOVÉ ZEMĚ SEVERNÍ PORÝNÍ-VESTFÁLSKO A SPOLEČNOSTI WESTLB
COMMENTS BY THE LAND OF NORTH RHINE-WESTPHALIA AND WESTLB
Ve stanovisku předaném Německem dne 30. října 2003 k rozhodnutí o zahájení řízení popírají spolková země Severní Porýní-Vestfálsko a společnost WestLB, že vložení majetku do zemských bank, zejména v případě LSH, může být srovnáváno se základním kapitálem.
On 30 October 2003 Germany forwarded a response from the Land of North Rhine-Westphalia and WestLB to the decision to initiate the investigation procedure in which they disputed the statement that the assets transferred to the Landesbanks, including LSH, could be compared to share capital.
Vklady tichého společníka a takzvané perpetuály byly naopak v Německu uznávány již od roku 1991 jako základní kapitál.
They argued that silent partnership reserves and ‘perpetuals’ had in fact been recognised as core capital in Germany since 1991.
Navíc se úhrada neřídí podle zařazení z hlediska práva bankovního dohledu, nýbrž podle rizikového profilu investice.
They added that remuneration for an investment depended not on how it was classified by the banking supervisory authorities, but on its risk profile.
Protože majetek ručí druhořadě, je riziková struktura srovnatelná spíše s vklady tichého společníka nebo takzvanými perpetuály, než s investicemi do základního kapitálu.
Since the assets were junior-ranking, the risk pattern had more in common with silent partnership contributions or ‘perpetuals’ than with share-capital investments.
Ohledně výpočtu minimální úhrady u investice do základního kapitálu nelze proti modelu CAPM z pohledu WestLB metodicky nic namítat. Ovšem hodnoty beta zjištěné BdB, které jsou zřetelně vyšší než 1, jsou nepřiměřené.
WestLB had no objections to the CAPM method for calculating the minimum remuneration for a share-capital investment, WestLB had no objections to the CAPM method for calculating the minimum remuneration for a share-capital investment but felt that the beta values determined by the BdB — at well over 1 — were inappropriate.
Na základě tehdy nesporně existující institucionální odpovědnosti a ručení zřizovatele bylo riziko investice do zemské banky ale jasně nižší než riziko trhu jako celku.
Yet the risk of investing in a Landesbank was well below the overall market risk because of the institutional liability (Anstaltslast) and guarantor liability (Gewährträgerhaftung) which it enjoyed and which were not challenged at the time.
Vedle toho by ve zvláštním případě zemských bank znamenalo chybu vycházet z očekávané rendity k okamžiku vložení majetku do zemských bank. V rámci testu soukromého investora je tento přístup v zásadě smysluplný.
Moreover, they argued that, in the specific case of the Landesbanks, it was a mistake to use as a benchmark the return expected at the time that the assets were transferred to the banks.
Zde by to znamenalo, že základem má být rendita očekávaná v roce 1991.
Although this was generally a sensible approach to adopt in relation to the private-investor test, Although this was generally a sensible approach to adopt in relation to the private-investor test, it here meant using as a basis the returns expected in 1991.
Jakékoli ekonomické realitě by ale odporovalo, aby investor v roce 2003 obdržel očekávanou renditu roku 1991, která dalece převyšuje skutečně dosaženou renditu.
But for an investor to receive in 2003 the return expected in 1991, which was much higher than the returns actually achieved, flew in the face of all economic realities.
Schematicky trvalé použití sazby rendity ve výši cca 12 % by neodůvodněně znevýhodnilo zemské banky oproti účastníkům hospodářské soutěže ze soukromé sféry.
Permanently and systematically applying a rate of return of around 12 % placed the Landesbanks at an unjustifiable disadvantage compared with private competitors.
Pokud jde o slevu z důvodu chybějící likvidity převedeného majetku, jsou WestLB a spolková země Severní Porýní-Vestfálsko toho názoru, že sazba za bezrizikové vládní dluhopisy musí být plně odečtena od základní rendity.
As regards the discount for the lack of liquidity of the transferred assets, WestLB and the Land of North Rhine-Westphalia considered that the rate for risk-free government bonds should be deducted in full from the basic return.
Majetkovými převody by zemské banky nezískaly žádnou likviditu.
They argued that the Landesbanks had received no liquidity as a result of the asset transfers.
Není ekonomicky udržitelné snížit tuto sazbu o daňovou úsporu, protože tvorba cen u nástrojů kapitálového trhu je nezávislá na daňové situaci.
It was not defensible in economic terms to reduce this rate by the tax savings since the pricing of capital market instruments was independent of the tax situation.
Jinak by ceny za jeden nástroj kapitálového trhu musely být rozdílné vždy podle daňové situace.
Otherwise the price of a capital market instrument would have to differ according to tax considerations.
Konečně by se měla skutečnost, že na základě chybějící likvidity majetků není také likvidita riziková, zohlednit jako skutečnost snižující riziko a tím i úplatu. Toto by se mělo zohlednit odpovídající slevou.
Finally, the fact that the assets' lack of liquidity did not pose a risk to the liquidity position should be seen as reducing the risk — and hence the remuneration — and should be taken into account by applying a corresponding deduction.
Rovněž by se měla kvůli takzvanému efektu vlastníka uplatnit sleva, neboť investor, který již má v podniku podíl, hodnotí další investici jinak než nový investor.
Likewise, a discount should be granted on account of the ‘owner effect’ since an investor who already owned shares in a company took a different view of an additional investment from that of a new investor.
DOROZUMĚNÍ MEZI BDB, SPOLKOVOU ZEMÍ ŠLESVICKO-HOLŠTÝNSKO A HSH NORDBANK
UNDERSTANDING BETWEEN THE BDB, THE LAND OF SCHLESWIG-HOLSTEIN AND HSH NORDBANK
Dne 8. října 2004 se Komise dozvěděla o výsledcích dorozumění mezi stěžovatelem BdB, spolkovou zemí Šlesvicko-Holštýnsko a HSH Nordbank, která se vytvořila z LSH a Hamburgische Landesbank v roce 2003.
On 8 October 2004, the Commission was informed of the outcome of an understanding between the complainant (the BdB), the Land of Schleswig-Holstein and HSH Nordbank, which was formed from LSH and Hamburgische Landesbank in 2003.
Bez ohledu na přetrvávající zásadní právní názory se strany dorozumění dohodly na tom, co samy považují za vhodné parametry pro určení přiměřené úhrady.
Although their basic legal positions remained unchanged, the parties to that understanding concurred on what they themselves regarded as suitable parameters for determining an appropriate remuneration.
Strany prosí Komisi, aby zohlednila výsledky dorozumění při vydání svého rozhodnutí.
The parties asked the Commission to take account of this understanding in its decision.
Strany určí na základě modelu CAPM nejdříve minimální úhradu za hypotetickou investici do základního kapitálu LSH. Přiměřená minimální úhrada za účelový majetek má podle tohoto modelu činit 9,29 % ročně.
First, the parties determined a minimum remuneration for a hypothetical investment in the share capital of LSH on the basis of the CAPM, which produced an appropriate remuneration for the special-purpose reserve of around 9,29 % per annum.
Při výpočtu této minimální úhrady byla použita dlouhodobá bezriziková úroková sazba, kterou zemská banka zjistila za použití indexu REX10 Performance Index společnosti Deutsche Börse AG, a faktor beta odhadnutý na základě posudku společnosti KPMG ze dne 26. května 2004, který zadala zemská banka.
To arrive at this figure, the parties used the long-term risk-free interest rate calculated on the basis of the REX10 Performance Index of Deutsche Börse AG and the beta factor estimated on the basis of a study by KPMG of 26 May 2004 commissioned by the Landesbank.
Konkrétně k okamžiku vložení dne 31. prosince 1990 vyšla pro LSH bezriziková základní úroková sazba ve výši 6,61 %.
In concrete terms this yielded a risk-free basic interest rate for LSH of 6,61 % at the time of the transfer (31 December 1990).
Jako faktor beta byla na základě studie společnosti KPMG stanovena hodnota 0,670.
A beta factor of 0,670 was applied on the basis of KPMG's study.
Hodnota tržní rizikové prémie byla stanovena na 4 % (jednotně pro všechny zemské banky).
A uniform market-risk premium of 4 % was set for all the Landesbanks.
Poté se určí sleva z důvodu chybějící likvidity kapitálu. Bezriziková úroková sazba ve výši 6,61 % byla přitom opět použita za základ pro hrubé náklady na refinancování.
A deduction was then determined for the capital's lack of liquidity on the basis of the risk-free interest rate of 6,61 % as gross refinancing costs.
Ke zjištění čistých nákladů na refinancování byla stanovena rozhodující daňová zátěž LSH v paušální výši 50 %, vztaženo k okamžiku vložení, takže vychází srážka z důvodu likvidity ve výši 3,31 %.
To determine the net refinancing costs, the standard tax burden on LSH at the time of the transfer was set at a flat rate of 50 %, producing a liquidity discount of 3,31 %.
Nakonec se přičte přirážka ve výši 0,3 % z důvodu chybějícího vydání hlasovacích práv.
Lastly, a premium of 0,3 % was added to allow for the failure to issue voting rights.
Celkem z toho vyplývá úhrada za účelový majetek ve výši 6,28 % ročně po zdanění za tu část prostředků na podporu, které byly využitelné pro obchod LSH v rámci hospodářské soutěže.
Altogether this produced an appropriate remuneration for the special-purpose reserve of 6,28 % per annum after taxes for the portion of the promotion-related assets available for use in LSH's competitive business.
Tato úhrada má být splatná od konce měsíce, ve kterém byly prostředky uznány jako základní kapitál (31. 8. 1991).
This remuneration was payable as of the end of the month when the assets were recognised as core capital (31 August 1991).
Podle dorozumění tak prvek podpory, který musí HSH Nordbank zpět zaplatit, spočívá v rozdílu mezi úplatou, kterou LSH skutečně zaplatila, a úplatou, která odpovídá zjištěné přiměřené úhradě ve výši 6,28 %.
According to the understanding, the aid element, which HSH Nordbank must pay back, resides in the difference between the actual remuneration paid by LSH and the remuneration determined as appropriate (6,28 %).
Strany se rovněž dohodly na provizi avala ve výši 0,3 %, která musí být zaplacena jak na kapitál k ručení, který IB sama doložila, tak také na účelový rezervní fond ve formě nemovitostí.
The parties also agreed on a guarantee commission of 0,3 %, payable not only on the liable capital used by IB itself, but also on the special-purpose real-estate reserve.
HSH Nordbank dále neprotestovala proti tomu, že pro období vložení až do konce měsíce, ve kterém došlo k uznání ze strany BAKred za základní kapitál (1. leden 1991 – 30. srpen 1991), musí být zaplacena provize avala ve výši 0,3 % na částku ve výši 1306,05 milionů DEM vykázanou v rozvaze.
Furthermore, HSH Nordbank raised no objection to the suggestion that, for the period of the transfer up to the end of the month when the assets were recognised as core capital by BAKred (1 January 1991 — 30 August 1991), a guarantee commission of 0,3 % is also payable on the sum of DEM 1306,05 million shown on the balance sheet.
Po prvé bylo v rámci jednání o dorozumění předneseno, že vedle úhrady za kapitál IB, která již byla zmíněna, byl zemi Šlesvicko-Holštýnsko v podobě dividend vyplacen jako další prvek úhrady roční přebytek společnosti IB. Právní základ pro tuto výplatu je § 17 odst. 2 IBG (znění z roku 1990) popř. § 19 odst. 2 IBG (znění z roku 1998).
During negotiations on the understanding, it was argued for the first time that, in addition to the remuneration for IB's capital already mentioned, a further remuneration element consisted of IB's annual surplus, which was paid to the Land of Schleswig-Holstein as a dividend on the basis of Section 17(2) IBG (1990 version) or Section 19(2) IBG (1998 version).
Podle této zákonné úpravy musí být roční přebytek účelového rezervního fondu IB (vždy na základě odpovídajícího rozhodnutí grémií zemských bank o vyplacení dividendy) vyplacen zemi ve formě dividendy.
In accordance with these legal provisions, the annual surplus from the IB's special-purpose reserve was paid out to the Land (in each case on the basis of a corresponding decision by the Landesbank's bodies).
Podle úpravy v příslušném rozpočtovém zákoně spolkové země Šlesvicko-Holštýnsko musí být tyto výplaty předpokládány pro účely IB, tedy pro úkoly spolkové země týkající se podpory, a odpovídajícím způsobem znovu přidělené do IB.
Under a rule laid down in the respective budgetary law of the Land of Schleswig-Holstein, these payments were intended for the purposes of the IB, i.e. for the Land's promotion-related tasks, and transferred back to IB accordingly.
Tento postup odporuje rozpočtové svrchovanosti zemského sněmu, neboť o těchto prostředcích by neměla rozhodovat výkonná moc, nýbrž parlament.
This arrangement served to respect the budgetary sovereignty of the Land Parliament, as it should be the parliament, not the executive arm that had decision-making power over these funds.
Z hospodářského hlediska se jednalo o postup, kdy se vyplatí dividendy, ale následně se částka vrátí zpět, a tento postup není v rozporu s jeho uznáním jako započitatelné výplaty dividend.
In economic terms, this was a ‘pay out and claw back’ arrangement which did not prevent the amounts being counted as dividend payments.
Tento koloběh byl navíc prolomen (jednotlivým) zákonným zrušením účelové vázanosti v několika doprovodných zákonech k rozpočtu, vždy ve vztahu k přebytku konkrétního roku.
Moreover, the cycle was broken by the suspension of the special purpose by a number of individual laws accompanying the budget, each relating to the annual surplus.
V těchto případech nedošlo k žádnému opětovnému vložení prostředků vyplacených ve formě dividend do IB.
In these cases the dividends paid out were not reinvested in IB.
Na základě zrušení účelové vázanosti měla v těchto letech spolková země Šlesvicko-Holštýnsko vyplacený přebytek zcela k dispozici pro financování výdajů v zemském rozpočtu.
As the special purpose was suspended, the surplus in those years was paid entirely to the Land of Schleswig-Holstein to finance expenditure from the Land budget.
Přitom je třeba si povšimnout, že vyplacené částky, které z tohoto důvodu nebyly znovu přiděleny do IB, nýbrž zcela zůstaly zemi Šlesvicko-Holštýnsko, představovaly zdaleka největší část zde diskutovaných vyplacených částek.
It should be borne in mind here that the lion's share of the dividend payments discussed here concerns amounts that, for that reason, were not transferred back to IB but remained entirely with the Land.
Následující tabulka uvádí výplaty dividend z banky IB zemi:
The table below shows the IB dividend payments to the Land:
Diagram 3:
Figure 3:
Výplaty dividend z IB zemi Šlesvicko-Holštýnsko (v milionech DEM)
IB dividend payments to the Land of Schleswig-Holstein (DEM million)
Výplaty dividend z IB spolkové zemi
IB dividend payments to the Land
Tyto výplaty dividend z ročního přebytku musejí být odpovídajícím způsobem zohledněny při výpočtu prvku podpory a strany dorozumění je vzaly v úvahu ve svých výpočtech.
Accordingly, these dividend payments from the annual surplus must be taken into account in calculating the aid element and were indeed included by the parties to the understanding in their calculations.
Nestanoví-li Smlouva o ES jinak, jsou podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES podpory poskytované státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, neslučitelné se společným trhem, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy.
Article 87(1) of the EC Treaty states that, save as otherwise provided in the Treaty, any aid granted by a Member State or through state resources which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods is incompatible with the common market, insofar as trade between Member States is affected.
Prostřednictvím výše popsaného převodu majetku se spolková země Šlesvicko-Holštýnsko rozhodla pro metodu zvýšení kapitálu, jejíž základní koncept spočíval v přidělení majetku WKA a WAK a nemovitostí společnosti LSH, aby se posílila její kapitálová základna.
With the transfer of assets described above, the Land of Schleswig-Holstein opted for a form of capital increase based on the concept of transferring the assets and real estate of WKA and WAK to LSH in order to strengthen its equity-capital base.
Bez ohledu na to, že LSH neměla převedené prostředky kvůli zvláštní účelové vázanosti účelového rezervního fondu pro úkoly podpory neomezeně k dispozici, byl majetek uznán z hlediska právního dohledu, a tak mohl být použit pro účely ručení LSH, která se nachází v hospodářské soutěži s jinými úvěrovými institucemi.
Although the resources transferred were not at LSH's unrestricted disposal, as the special-purpose reserve was earmarked for promotion-related tasks, the assets were recognised by the supervisory authority and could therefore be used to provide cover for the liabilities of LSH, which was in competition with other credit institutions.
Nelze mít pochybnosti o tom, že na LSH byly převedeny státní prostředky.
There can therefore be no doubt that state resources were transferred to LSH.
Při zkoumání, zda převod státních prostředků do veřejného podniku tento podnik zvýhodňuje, a tudíž se může jednat o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, používá Komise zásadu „investora v podmínkách tržního hospodářství“.
In order to verify whether the transfer of state resources to a publicly-owned undertaking favours the latter and is therefore liable to constitute state aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty, the Commission applies the ‘market-economy investor principle’.
Tuto zásadu v celé řadě případů akceptoval a dále rozvinul Soudní dvůr Evropských společenství a Soud prvního stupně, zejména rozsudkem Soudu prvního stupně ze dne 6. března 2003 ve věci WestLB, který významně souvisí s tímto případem.
The European Court of Justice and Court of First Instance have accepted and developed this principle in a number of cases, most recently in the judgment of the Court of First Instance of 6 March 2003 in the WestLB case, which is of relevance to the present case.