natgillin/translations-raw huggingface dataset:
BdB přitom podle metodiky WestLB považuje za oprávněnou přirážku v minimální výši 1,5 % p.a.
The BdB considers a premium of at least 1,5 % a year justified here in line with the WestLB methodology.
KAPITÁLOVÁ ZÁKLADNA A PRVKY ÚHRADY
CAPITAL BASE AND ELEMENTS OF REMUNERATION
BdB nejprve vyzdvihl, že při výpočtu přiměřené úhrady v případě společnosti Helaba má být brána za základ celá částka, která byla uznána jako základní kapitál na podporu konkurenceschopnosti v bankovních obchodech, a ne toliko skutečně použitá část nebo část, která má být použita.
The BdB stresses firstly that, in calculating the appropriate remuneration in the case of Helaba, the total amount which was recognised as core capital for underpinning competitive business should be taken as the basis and not solely the actually used or usable part.
Toto zdůvodňuje tím, že investor v tržním hospodářství by neakceptoval omezení své úhrady na skutečně použitou část.
It backs up this argument by stating that a market-economy investor would never agree to limit his remuneration to the portion of funds actually used.
Rozhodující pro něj spíše je, že s přidělenou částkou již nemůže sám hospodařit, a tím nemůže dosáhnout odpovídající výnosnosti.
What matters to the investor is that he himself can no longer invest that amount and obtain a corresponding return.
Výpočet úhrady v letech 1998 až 2002 na základě tranší zvyšujících se v ročních krocích nebyl ospravedlněn jako sleva kvůli neuskutečněnému „rozdělení“ přiděleného kapitálu popř. tím, že vklad „en bloc“ by měl u společnosti Helaba zatěžující účinek.
The calculation of the remuneration in the period 1998 to 2002 on the basis of tranches rising in annual steps had been justified not as a discount because of the fact that the transferred capital had not been ‘split up’ or by the fact that transfer ‘en bloc’ to Helaba would have had the effect of imposing a burden on it.
I když možná nebyl kapitálový vklad požadován ke splnění kritérií kapitálové přiměřenosti, značně se ale zvětšila základna vlastního kapitálu společnosti Helaba a umožnila silné rozšíření její konkurenceschopné činnosti.
Even if the capital transfer was perhaps not necessary to meet solvability criteria, it had nevertheless considerably increased Helaba's equity capital base and had allowed a strong expansion in its competitive activity.
Investor v tržním hospodářství by proto požadoval neomezeně úhradu celkové částky prostředků uznaných jako vlastní kapitál k ručení.
A market-economy investor would therefore require a full remuneration on the entire amount on the basis of its recognition as liable equity capital.
Provize za ručení ve výši 0,3 % p.a., kterou brala Komise za základ při rozhodování v případě WestLB a kterou zjistila porovnáním částky kapitálu se zárukou, musí být zvýšena pro část vloženého základního kapitálu, kterou nelze použít k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech.
The 0,3 % a year guarantee commission (Haftungsprovision) applied by the Commission in its WestLB decision, which it calculated by comparing the amount of capital with a guarantee, had to be charged for the part of the transferred core capital that could not be used to underpin competitive business.
Jako součást úhrady mohly být zohledněny tzv. „provize za ručení“ jakož i „přirážka za trvalý charakter“.
Only the guarantee commission (Haftungsprovision) and the perpetuity premium (Permanenzzuschlag) could be taken into account as components of the remuneration.
Živnostenská daň, která se z převážné části neodvádí zemi, nýbrž obci, není součástí úhrady.
Trade tax, most of which went not to the Land at all, but to the municipality, was not a part of the remuneration.
Je to zákonem uložená institucionální odpovědnost, která nezávisle na intencích stran navazuje na daňovou skutkovou podstatu.
It was a charge imposed by law, stemming from tax-related circumstances that were independent of the intentions of the parties.
A konečně se výnosnost neplatí zemi Hesensko, nýbrž – po odečtení daně z kapitálových výnosů – se „jako čistá částka přiděluje do zvláštního majetku“.
Lastly, the return was paid not to the Land of Hessen, but — after deduction of capital yield tax — ‘allocated as a net amount to the special fund’.
Protože společnost Helaba je (jediným) vlastníkem zvláštního majetku, platí ve výsledku sama sobě.
Since Helaba was the (sole) owner of the special fund, it was in reality paying itself.
Toto by však soukromý investor jako vyrovnání za svou investici neakceptoval.
A private investor would not have accepted this as a return for his investment.
PŘIPOMÍNKY ZEMĚ SEVERNÍ PORÝNÍ-VESTFÁLSKO A SPOLEČNOSTI WESTLB
COMMENTS FROM THE LAND OF NORTH RHINE-WESTPHALIA AND WESTLB
Ve stanovisku předaném Německem dne 30. října 2003 k rozhodnutí Komise o zahájení řízení ze dne 13. listopadu 2002 popírají země Severní Porýní-Vestfálsko a společnost WestLB, že by vložení majetku do zemských bank mohlo být srovnáváno se základním kapitálem.
On 30 October 2003, Germany forwarded a response from the Land of North Rhine-Westphalia and WestLB to the Commission's decision of 13 November 2002 to initiate proceedings in which they disputed the statement that the assets transferred to the Landesbanks could be compared to share capital.
Vklady tichého společníka a takzvané perpetuály byly uznávány v Německu již od roku 1991 jako kmenový kapitál.
They argued that silent partnership contributions and ‘perpetuals’ had in fact been recognised as core capital in Germany since 1991.
Protože majetek byl použit k ručení druhořadě, je riziková struktura srovnatelná spíše s vklady tichého společníka nebo s takzvanými perpetuály než s investicemi do základního kapitálu.
Since the assets were junior-ranking, the risk pattern had more in common with silent partnership contributions or ‘perpetuals’ than with share-capital investments.
Ohledně výpočtu minimální úhrady u investice základního kapitálu nelze proti metodě CAPM z pohledu WestLB metodicky nic namítat. Ovšem hodnoty beta zjištěné prostřednictvím BdB, které jsou zřetelně vyšší než 1, jsou nepřiměřené.
WestLB had no objections to the CAPM method for calculating the minimum remuneration for a share-capital investment, but it felt that the beta values determined by the BdB — at well over one — were inappropriate.
Faktor beta vyšší než 1 naznačuje, že akcie podniku představuje vyšší riziko než trh jako celek.
A beta factor of more than one meant that a company's shares represented a higher risk than the market as a whole.
Na základě tehdy nesporně existujícího institucionální odpovědnosti úvěrového ústavu a ručení zřizovatele je investiční riziko do zemské banky ale jasně nižší než celkové tržní riziko.
Yet the risk of investing in a Landesbank was well below the overall market risk because of the institutional liability (Anstaltslast) and guarantor liability (Gewährträgerhaftung) which it enjoyed and which were not challenged at the time.
Vedle toho by ve zvláštním případě zemských bank znamenalo chybu vycházet z očekávané výnosnosti k okamžiku vložení majetku do zemských bank. V rámci testu soukromého investora je tento přístup zásadně smysluplný.
Moreover, in the specific case of the Landesbanks, it was a mistake to use as a benchmark the return expected at the time that the assets were transferred to the banks.
Zde by to znamenalo, že základem má být výnosnost očekávaná v roce 1991.
Although this was generally a sensible approach to adopt in relation to the private-investor test, it here meant using as a basis the returns expected in 1991.
Jakékoli ekonomické realitě by ale odporovalo, aby investor v roce 2003 obdržel očekávanou výnosnost roku 1991, která je vyšší než skutečně dosažená výnosnost.
But for an investor to receive in 2003 the return expected in 1991, which was much higher than the returns actually achieved, flew in the face of all economic realities.
Schematicky trvalé použití sazby výnosnosti ve výši cca 12 % by neodůvodněně znevýhodnilo zemské banky oproti soukromým účastníkům hospodářské soutěže.
Permanently and systematically applying a rate of return of around 12 % placed the Landesbanks at an unjustifiable disadvantage compared with private competitors.
Pokud jde o slevu kvůli chybějící likviditě převedeného majetku jsou WestLB a země Severní Porýní-Vestfálsko toho názoru, že sazba za nerizikové státní půjčky musí být úplně odečtena od základní výnosnosti.
As regards the discount for the lack of liquidity of the transferred assets, WestLB and the Land of North Rhine -Westphalia considered that the rate for risk-free government bonds should be deducted in full from the basic return.
Není ekonomicky udržitelné snížit tuto sazbu o daňovou úsporu, protože úhrada za nástroje kapitálového trhu je nezávislá na daňové situaci.
It was not defensible in economic terms to reduce this rate by the tax savings since the pricing of capital market instruments was independent of the tax situation.
Jinak by byly ceny za jeden nástroj kapitálového trhu rozdílné vždy podle daňové situace.
Otherwise the price of a capital market instrument would have to differ according to tax considerations.
Konečně by se mělo při posuzování rizika a úhrady zohlednit, že na základě chybějící likvidity majetků není také likvidita riziková.
Lastly, the fact that the assets' lack of liquidity did not pose a risk to the liquidity position should be seen as reducing the risk — and hence the remuneration.
Toto by se mělo zohlednit odpovídající slevou.
This should be taken into account by applying a corresponding deduction.
Rovněž by se měl kvůli takzvanému efektu vlastníka uplatnit sleva, neboť investor, který má v podniku již podíl, hodnotí další investici jinak než nový investor.
Likewise, a discount should be granted on account of the ‘owner effect’ since an investor who already owned shares in a company took a different view of an additional investment from that of a new investor.
V. REAKCE NĚMECKA NA STANOVISKO BDB
V. GERMANY'S RESPONSE TO THE BDB'S COMMENTS
Podle názoru Německa se BdB nepodařilo ani odlišně interpretovat vklad tichého společníka do investice základního kapitálu, ani vzbudit pochybnosti o přiměřené úhradě sjednané a zaplacené zemi Hesensko.
In Germany's view, the BdB was not successful in its attempt to reinterpret the silent partnership contribution as a share capital investment, nor was it able to raise doubts as to the appropriateness of the remuneration which was agreed and paid to the Land of Hessen.
Podle Německa proto nejde o podporu.
In Germany's view, therefore, there was no aid.
Podle Německa nebylo důvodu při vyměření úhrady použít okliku přes úhradu fiktivní investice základního kapitálu.
In Germany's view, there was no justification, in calculating the remuneration, for taking the roundabout approach of calculating the remuneration on a fictitious share capital investment.
Země Hesensko vložila své prostředky na podporu bytové výstavby do banky od počátku jako vklad tichého společníka.
The Land of Hessen had from the outset transferred its housing-promotion assets as a silent partnership contribution to the bank.
Přitom se jedná o nástroj financování definovaný z hlediska společenského a daňového práva a práva bankovního dohledu, který se zásadně odlišuje od investice základního kapitálu, na které není země zainteresována a kterou vlastníci banky vůbec nechtěli.
What was involved was therefore a financing instrument which was defined in company, tax and banking supervision law and which differed fundamentally from a share capital investment, in which the Land was not interested and which the owners of the bank did not want.
BdB na jedné straně ignoruje důležité rozlišující příznaky mezi kmenovým kapitálem a vklady tichého společníka a na druhé straně se odvolává na rozdíly mezi „normálními“ vklady tichého společníka a vkladem tichého společníka země Hesensko, které neexistují.
The BdB ignored important differences between share capital and silent partnership contributions and tried to identify non-existent differences between ‘normal’ silent partnership contributions and the silent partnership contribution of the Land of Hessen.
BdB v podstatě argumentuje, že tiché spoluúčasti by měly pouze časově omezenou platnost popř. by mohly být vypovězeny, a proto by byly podle zásad basilejského výboru pro bankovní dohled jako základní kapitál uznány pouze do výše 15 % celkového základního kapitálu úvěrového ústavu.
The BdB essentially argued that silent partnerships were of only limited duration or could be withdrawn and consequently, in accordance with the principles of the Basle Committee on Banking Supervision, were recognised as core capital only up to 15 % of the entire core capital of a credit institution.
Protože vklad tichého společníka země Hesensko byl společnosti Helaba dán k dispozici časově neomezeně a neklesl pod hranici 15 %, a proto nepředstavuje žádný „normální“ vklad tichého společníka, nýbrž funkčně kmenový kapitál, takže měřítkem pro vypočet úhrady by neměly být jiné vklady tichého společníka nebo ostatní inovační kapitálové nástroje, nýbrž investice kmenového kapitálu.
Since the silent partnership contribution of the Land of Hessen had been made available to Helaba without any time limit and was not covered by the 15 % limit and therefore did not represent a ‘normal’ silent partnership contribution, but functionally represented share capital, the criterion in assessing the remuneration should not be other silent partnership contributions or other innovative capital instruments, but share capital investments.
Tento klíčový argument BdB je chybný z několika důvodů.
This core argument on which the BdB was relying was, for a number of reasons, erroneous.
Časově omezená platnost nebo vypověditelnost není ani z hlediska společenského práva, ani z hlediska práva bankovního dohledu donucovacím a neopomenutelným podstatným příznakem tichých spoluúčastí.
For example, limited duration or withdrawability were not a necessary and indispensable feature of silent partnerships either under company law or under banking supervision law.
Naopak kmenový kapitál nebyl nutně časově neomezený a nevypověditelný.
Conversely, share capital was not necessarily of unlimited duration and unwithdrawable.
Podle německého práva obchodních společností by mohly být spíše všechny společnosti nezávisle na své právní formě založeny na časově neomezenou dobu nebo by byla sjednána vypověditelnost vkladu, což neodporuje uznání za základní kapitál podle německého práva bankovního dohledu.
Under German company law, rather, all companies irrespective of their legal form could be set up for a limited period or it could be agreed that a contribution could be withdrawn subject to notice, which did not stand in the way of its recognition as core capital under German banking supervision law.
BdB dále zatajilo, že hranice 15 % k uznání jako základní kapitál podle mezinárodního práva bankovního dohledu podle „Prohlášení ze Sydney“ basilejského výboru pro bankovní dohled a podle z toho vyplývající praxe německých úřadů pro bankovní dohled neplatí pro permanentní kapitálové nástroje, které mohou být vypovězeny toliko z iniciativy emitenta (ale ne investora).
The BdB was also wrong in arguing that the 15 % limit for recognition as core capital under international banking supervision law did not, under the ‘Sydney declaration’ of the Basle Committee on Banking Supervision and the practice of the Germany supervisory authority based on it, apply to permanent capital instruments, which could be withdrawn only on the initiative of the issuer (but not of the investor).
V ostatním zatím praxe německého bankovního dohledu vychází z toho, že vklad je i při platnosti alespoň na 30 let a při výslovném vyloučení výpovědi investorovi k dispozici „trvale“ a dále neklesá pod hranici 15 %.
Furthermore, the practice of the German supervisory authority was now based on the assumption that a contribution with a term of at least 30 years and the explicit exclusion of withdrawal was made available to the investor on a ‘permanent’ basis and consequently did not come under the 15 % limit.
Také toto ukazuje, že rozdíl mezi časově omezenými a neomezenými vklady není v žádném případě tak výrazný, jak uvádí BdB.
This too showed that the difference between contributions of limited and unlimited duration was by no means as great as the BdB was arguing.
Časové omezení, pokud jde o přiměřenou úhradu, není v žádném případě důvodem nebo ospravedlněním pro jiný výklad vkladu tichého společníka do kmenového kapitálu.
As far as the appropriate remuneration was concerned, there was no cause or justification on this account for reinterpreting silent partnership contributions as share capital.
Pouze několik měsíců po společnosti Helaba přijala Deutsche Bank ve formě tzv. „perpetuál“„trvalý“ vklad, a to na kapitálovém trhu.
Only a few months after Helaba, the Deutsche Bank had taken up a ‘permanent’ contribution in the form of ‘perpetuals’, and had done so on the capital market.
Oproti tvrzení BdB neplatí pro tento podle platné předložené novinové zprávy hranice 15 %, protože nebylo sjednáno žádné navýšení úrokové sazby pro případ, že banka nevykoná své vyhrazené právo výpovědi (žádná doložka „step-up“).
Contrary to what the BdB asserted, the 15 % limit did not, according to a newspaper report submitted on the subject, apply to this contribution, since no increase in the interest rate had been agreed if the bank did not exercise a right of withdrawal that had been accorded to it (no ‘step-up’ clause).
Perpetuály společnosti Deutsche Bank by také neměly výjimečný charakter, protože v pozdější době přijaly početné další úvěrové ústavy na trhu„trvalé“ vklady, které Německo uvedlo jako příklady.
The Deutsche Bank perpetuals were by no means exceptional in character, since in the subsequent period numerous other credit institutions had taken up ‘permanent’ contributions on the market, examples of which Germany provided.
Ani jediná emise, jejíž objem při silné poptávce činil 150 mil. EUR až více než 2 mld. EUR, nebyla ani přibližně uhrazena jako kmenový kapitál; úhrada se spíše pohybovala mezi 110 a 290 bazickými body nad střední hodnotou swapů (Mid-Swaps).
No single issue, whose volumes ranged from EUR 150 million to over EUR 2 billion, provided anything like the return of share capital; the remuneration lay in the range between 110 and 290 basis points above mid-swaps.
Již v roce 1999 nepřikládal trh rozhodující význam ohledně úhrady ani rozdílu mezi časově omezenými a neomezenými kapitálovými nástroji, ani otázce, zda výnos z emise klesne pod hranici 15 % či nikoli.
Already in 1999, the market had, as regards remuneration, not attached any major importance either to the distinction between capital instruments of limited and unlimited duration or to the question of whether the issue proceeds fell under the 15 % limit or not.
Ani kritéria použitá BdB selektivně, která by měla na jedné straně doložit společné znaky mezi kmenovým kapitálem a vkladem tichého společníka země Hesensko a na druhé straně rozdíly mezi tímto vkladem tichého společníka a „normálním“ vkladem tichého společníka, nejsou podstatná.
Nor did Germany accept the criteria selectively applied by the BdB, which were supposed on the one hand to demonstrate common features between share capital and the silent partnership contribution of the Land of Hessen and, on the other, differences between this silent partnership contribution and a ‘normal’ silent partnership contribution.
BdB opomenul zaprvé rozsah, ve kterém je úprava vkladů tichého společníka přístupná dohodě stran, a za další příznaky, které jsou podstatné a neopomenutelné pro rozlišení mezi kmenovým kapitálem a tichou účastí.
The BdB was overlooking on the one hand the extent to which the shaping of silent partnership contributions could be shaped by agreement between the parties and, on the other, features that were essential and indispensable to the distinction between share capital and a silent partnership.
Kmenový kapitál není „úročen“, nýbrž zaručuje nárok na výplatu dividendy, která je nejen závislá na zisku, nýbrž především představuje podíl na zisku.
Share capital did not yield interest, but conferred a claim to payment of a dividend, which was not only dependent on profits, but above all in proportion to profits.
Úhrada vkladu tichého společníka je proti tomu závislá pouze na zisku.
The remuneration on a silent partnership contribution, by contrast, was only profit-dependent.
Zda jsou u vkladu tichého společníka stanoveny doplatky nebo ne, je věcí dohody mezi stranami a v žádném případě to nepatří ke konstitutivním příznakům „normální“ tiché spoluúčasti.
Whether or not provision was made for retrospective payments in the case of a silent partnership contribution was a matter for agreement between the parties and was not in any case one of the constitutive features of a ‘normal’ silent partnership.
Beztoho je ale podle […] podle § 10 odst. 4 KWG výslovně v případě ztráty stanovena druhořadá povinnost doplatku typická pro vklady tichého společníka.
However, under [...] pursuant to Section 10(4) of the German Banking Act, specific provision had been made, in the event of losses, for the junior-ranking retrospective payment requirement typical of silent partnership contributions.
Prvořadé je doplnit vklad z budoucích zisků opět na původní částku.
The prior-ranking requirement was to replenish the contribution again to the original amount from future profits.
Tvrzení, že pro absolutně velké objemy je možné použít pouze kmenový kapitál a ne „normální“ tiché spoluúčasti, je vyvráceno velikostí vkladů tichého společníka, které soukromé úvěrové ústavy na kapitálovém trhu přijaly v letech 1998/99, a které přijímají také v současné době.
The assertion that for very large volumes only share capital and not ‘normal’ silent partnerships could be used was contradicted by the size of the silent partnership contributions which private credit institutions had taken up on the capital market in 1998/99 and were also currently taking up.
Tyto zahrnují až přibližně 1 mld.
These ranged up into the area of around EUR 1 billion.
EUR. V relativním ohledu je i každý vklad tichého společníka převyšující hranici 15 % uznán jako základní jmění, pokud dodržuje pouze zadání basilejského výboru pro bankovní dohled a z toho vyplývající praxi německých úřadů pro dohled.
In relative terms, any silent partnership contribution even over the 15 % limit was recognised as core capital if it met the requirements of the Basle Committee on Banking Supervision and was in line with the practice of the German supervisory authorities which was based on them.
Aktuální doložení možnosti překročení hranice 15 % poskytuje členský ústav BdB, Deutsche Bank, kapitálovým opatřením ze dne 2. prosince 2003.
Current evidence of the possibility of the 15 % limit being exceeded was provided by a capital measure taken on 2 December 2003 by a BdB member institution, the Deutsche Bank.
Jedná se přitom o přijetí kapitálových vkladů tichého společníka u soukromých investorů v celkové částce 300 mil. EUR s neomezenou platností (tzv. „perpetual“).
This was the taking up of silent partnership contributions from private investors totalling EUR 300 million for an unlimited term (a so-called ‘perpetual’) .
Toto opět potvrzuje, jak likvidní a transparentní je trh pro tiché kapitálové vklady německých bank, pokud jde o velké objemy.
This illustrated once again how liquid and transparent the market for silent partnership contributions in respect of German banks was, even where large volumes were involved.
Se sjednanou přirážkou za ručení ve výši 0,99 % je opatření kromě toho dalším dokladem vyměření úhrady za ručení, které se vztahuje k trhu, které je pro trh adekvátní a které bylo sjednáno u společnosti Helaba pro vklad tichého společníka země Hesensko.
With an agreed liability premium of 0,99 %, moreover, the measure provided further evidence that the liability remuneration that had been agreed for the silent partnership contribution of the Land of Hessen to Helaba had been calculated in a way that was market-related and market-adequate.