natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Zásada soukromého investora v tržním hospodářství je rovněž použitelná na všechny státní podniky, a to nezávisle na tom, zda pracují ziskově nebo ztrátově.
The market-economy investor principle applies to all public undertakings, regardless of whether they are profitable or not.
Tento postoj Komise byl potvrzen Evropským soudem prvního stupně v rozsudku ohledně WestLB.
This view of the Commission has been confirmed by the Court of First Instance in WestLB.
Nadále je jasné, že Komise musí posouzení případu opírat o údaje, které měl investor k dispozici v okamžiku svého rozhodování o sporném finančním opatření.
It is also clear that the Commission must base its assessment of a case on the information that was available to the investor when he decided on the financial measure in question.
O převodu účelového jmění bylo rozhodováno v letech 1994 a 1995 kompetentními veřejnými místy.
The transfer of the special-purpose assets was decided in 1994 and 1995 by the relevant public bodies.
Tak mohla Komise transakce posuzovat na základě tehdy disponibilních údajů a tehdejších ekonomických a tržních okolností.
The Commission must therefore assess the transaction on the basis of the information available and the economic and market circumstances obtaining at the time.
Údaje v tomto rozhodnutí, které se vztahují na pozdější léta, se používají pouze proto, aby bylo možné ukázat následky převodu na situaci společnosti BayernLB, a ne proto, aby byla ospravedlněna transakce nebo aby se o ní pochybovalo.
The figures provided in this decision that refer to subsequent years are used only to illustrate the effects of the transfer on BayernLB's situation and not to justify or question the transaction after the event.
Použití zásady soukromého investora v tržním hospodářství, podle které je nutné, jak bylo vysvětleno, přezkoumat, zda očekávaná nebo sjednaná výnosnost pro vložené prostředky zaostává za úhradami zaplacenými na trhu pro srovnatelné investice, také neodporuje tomu, že svobodný stát byl již polovičním vlastníkem podílů úvěrového ústavu.
As explained above, application of the ‘market-economy investor principle’ entails an assessment of whether the expected and/or agreed remuneration for the transferred resources is lower than the remuneration paid on the market for comparable investments. The fact that the Land of Bavaria already owned half of the credit institution's shares does not stand in the way of such an assessment.
Německo v této souvislosti uvádí, že převážně investice svobodného státu nemůže být srovnávána s investicí libovolné třetí osoby, které jde toliko o co možná nejvýhodnějšího zúročení jí použitého kapitálu.
In this regard Germany argues that the Land's investment here is not comparable to that of any third party which is interested only in achieving the best possible return on its capital.
Jako polovičnímu vlastníku podílů jde zvláště o to, aby získal dlouhodobou konkurenceschopnost své firemní a státní banky, a tím zajistil příděl nových, dalších prostředků, aby „jeho“ banka mohla svým dosavadním zákazníkům sloužit i v budoucnosti.
According to Germany, the main concern of the Land, as owner of half of the shares, was to maintain the long-term competitiveness of its affiliated state bank and, by injecting new funds, to ensure that ‘its’ bank could carry on serving its existing customers in future.
Konečně se investice řídí také hledisky image podniku.
Lastly, the investment was also said to be guided by considerations relating to brand image.
Také soukromý vlastník podílů, například soukromý holding nebo skupina podniků, by v tehdejší situaci přidělil bance kapitál, aniž by stálo v popředí samotné hledisko optimalizace výnosnosti.
Given the bank's position at that time, Germany argues, even a private shareholder such as a private holding company or group of companies would have injected capital, and achieving an optimum return would not have been the only major consideration.
Tvrzením Německa se ale Komise nemůže řídit.
However, the Commission cannot accept Germany's arguments.
Investor v tržním hospodářství bude také v případě, ve kterém již vlastní podíly v podniku, zkoušet jiné možnosti investic mimo podnik.
Even if a market-economy investor already holds shares in an undertaking, he will investigate other investment options outside that undertaking.
Zpravidla se pro investici dalších prostředků do státního podniku rozhodne pouze tehdy, pokud může za tyto prostředky očekávat přiměřenou výnosnost.
As a rule he will then choose to invest further resources in the public undertaking only if he can expect a reasonable return on the investment of the fresh capital contributions.
Dlouhodobé výhledy rentability vlastníků podílů nebo prostě snaha o pěstování image nemohou být v otázce, zda příděl kapitálu představuje státní podporu, zásadně zohledněny.
So, in determining whether a capital injection constitutes state aid, one must in principle disregard the shareholder's prospects of long-term profitability or even the simple concern to maintain a brand image.
Místo toho je také kapitálový vklad vlastníka podílu – lhostejno z jakéhokoli důvodu – možné měřit podle toho, zda investor může pro další prostředky počítat s normální výnosností v rámci přiměřeného časového období.
Whatever the motives behind it, a capital injection by a shareholder should be measured instead according to whether the investor can expect a normal return on the additional resources within a reasonable period.
Tento výklad zásady soukromého investora v tržním hospodářství, kterým se Komise řídila již v rozhodnutí o WestLB z roku 1999 (bod odůvodnění 161 a další), nebyl Evropským soudem vytýkán.
The European Court has raised no objections to this interpretation of the market-economy investor principle, which the Commission has already applied in its decision on WestLB (paragraphs 161 et seq.).
Soud vycházel rovněž z úvahy, že také soukromý investor, který se podílel již na základním kapitálu podniku, by se normálně nespokojil s tím, že mu investice přinese ztráty nebo pouze omezené zisky.
The Court also adopted as a guiding principle that even a private investor who already owns share capital in an undertaking is not normally content with the fact that an investment does not cause him a loss or yields only limited profits.
Spíše by se snažil o přiměřenou výnosnost pro svou investici podle stávajících okolností a svých krátkodobých, střednědobých nebo dlouhodobých zájmů.
On the contrary, he will always seek to achieve a reasonable return on his investment according to the particular circumstances and the satisfaction of his short-, medium- or long-term interests.
Ve světle „zásady soukromého investora v tržním hospodářství“ zní tedy klíčová otázka pro dané posouzení, zda by soukromý investor v tržním hospodářství kapitál, který vykazuje stejné znaky jako prostředky na státní podporu Svobodného státu Bavorsko, za stejných podmínek převedl, zvláště s ohledem na pravděpodobnou výnosnost z investice.
According to the market-economy investor principle, the key question in examining this case is, therefore, whether a market-economy investor would have transferred under the same conditions capital that had the same characteristics as the promotion-related assets of the Land of Bavaria, especially in view of the expected return of the investment.
Článek 295 Smlouvy o ES
Article 295 of the Treaty
Podle článku 295 zůstává úprava vlastnictví v různých členských státech nedotčena.
Article 295 lays down that the system of property ownership in the various Member States must not be affected.
Toto ale neospravedlňuje žádné jednání proti pravidlům smlouvy ohledně hospodářské soutěže.
This does not, however, justify any infringement of the competition rules of the Treaty.
Německo v souvislosti s řízeními se zemskými bankami uvedlo, že převedené prostředky by nemohly být použity ziskově jinak, než jejich vložením do podobného státního zařízení.
In connection with the Landesbank cases, Germany has stated that the resources transferred could not have been used in any other profitable manner than by being injected into a similar public institution.
Proto převod představoval komerčně nejsmysluplnější použití tohoto majetku.
Consequently, the transfer represented the commercially most sensible use of those assets.
Proto je každá odměna za vklad, tzn. každá další výnosnost z převedeného majetku, dostačující, aby ospravedlnila převod s ohledem na „zásadu soukromého investora v tržním hospodářství“.
So any remuneration for the transfer, i.e. any additional return on the assets transferred, would be sufficient to justify the transfer in the light of the market-economy investor principle.
Asi se může stát, že vložení prostředků na podpory do BayernLB a z toho vyplývající možnost banky použít kapitál pro účely kapitálové přiměřenosti, bylo ekonomicky nejsmysluplnější využití.
It may be that the transfer of the promotion-related assets to BayernLB and the resulting opportunity for the bank to use the capital for solvency purposes was the economically most sensible use to which it could be put.
Jakmile se státní peníze nebo jiná aktiva použijí pro komerční aktivity orientované na hospodářskou soutěž, je nutné aplikovat pravidla běžná na trhu.
However, as soon as public monies and other assets are used for commercial, competition-oriented activities, the normal market rules must be applied.
To znamená, že stát, jakmile se rozhodne využít pro veřejné účely určitý majetek (také) komerčně, musí za to požadovat odměnu, která odpovídá úhradě běžné na trhu.
This means that the State, once it decides to use certain assets (also) commercially for public purposes, must demand a remuneration in line with the normal market remuneration.
Žádná změna vlastnické struktury
No change in ownership structure
Prostředkem pro zaručení přiměřené výnosnosti z poskytnutého kapitálu by bylo adekvátní zvýšení podílu země na společnosti BayernLB, pokud by celková rentabilita banky odpovídala normální výnosnosti, kterou investor v tržním hospodářství očekává ze své investice.
One way of ensuring an adequate return on the capital provided would have been to increase the Land's participation in BayernLB accordingly, provided that the bank's overall profitability corresponded to the normal rate of return that a market-economy investor would expect from his investment.
Svobodný stát se ale pro tento způsob postupu nerozhodl.
However, this course was not adopted by the Land.
Německo namítá, že také soukromý investor by ve stávající situaci nemohl prosadit žádnou změnu v poměrech podílů.
Germany argues here that, given the circumstances, not even a private investor could have pushed through a change in ownership structure.
Sparkassenverband jako další poloviční majitel podílů by se změnou v poměrech podílů nesouhlasil, protože ze strany společnosti BayernLB k okamžiku vložení účelového jmění neexistovala žádná potřeba doplňkového základního kapitálu, aby bylo možné zachovat objem úvěrů, a Sparkassenverband by byl podle § 2 smlouvy o vkladu nesl spotřebu účelového sdružení majetku napůl.
As owner of the other half of the shares, the Sparkassenverband would not have agreed to a change in ownership structure, since, at the time when the special-purpose reserve was transferred, BayernLB needed no extra core capital whatsoever in order to maintain its credit volume and, under Section 2 of the transfer agreement, the Sparkassenverband would have borne half of the cost of any depletion of the special-purpose reserve.
Navíc by Bayerische Sparkassen v okamžiku vložení první tranše vložily do banky společně již kolem 900 mil. DEM ve formě kapitálových vkladů tichého společníka (podílů na zisku) – při vložení druhé tranše by to bylo již kolem 1,1 miliardy DEM –, bez srovnatelného postavení Svobodného státu Bavorsko.
Moreover, when the first instalment was transferred, the Bavarian savings banks had already contributed a total of around DEM 900 million — by the time of the second instalment it was already EUR 1100 million — in the form of silent partnerships, without this being matched by a comparable contribution by the Land of Bavaria.
Pokud ale nelze prosadit nové rozdělení podílů, pustil by se podle názoru Komise soukromý investor v tržním hospodářství do investice pustil pouze tehdy, pokud by byla sjednána alespoň přiměřená přímá úhrada.
However, if a redistribution of shares were not feasible, a market-economy investor would, in the Commission's view, have embarked on the investment only if agreement had at least been reached on an appropriate direct remuneration.
Soukromý investor se normálně nespokojí s tím. že je možné zamezit ztrátám nebo že pro svou investici dosáhne omezené výnosnosti, nýbrž se pokouší maximalizovat výnos ze svého majetku podle stávajících okolností a podle svých zájmů.
Normally a private investor is not content to avoid losses or to obtain a limited return on his investment, but attempts to maximise the return on his assets according to the circumstances in question and his interests.
Obvykle bude proto také soukromý investor, který má již podíly ve zvýhodněném podniku, trvat buď na změně poměrů podílů nebo na přiměřené pevné úhradě.
So a private investor who already holds shares in the beneficiary undertaking will usually insist on either a change in ownership structure or an appropriate fixed remuneration.
Jinak by upustil od části výnosnosti dále nahospodařené vložením kapitálu, protože také ostatní vlastníci podílu profitují z vyšších dividend jakož i z růstu hodnoty podniku, aniž by k tomu sami odpovídajícím způsobem přispěli.
Otherwise he would forgo part of the additional returns achieved as a result of the capital injection, as the other shareholders would also profit from higher dividends and an increase in the undertaking's value without having made a corresponding contribution.
Další posudek není v daném případě požadován také proto, protože v okamžiku druhého vložení v roce 1995 Bayerische Sparkassen přivedly do BayernLB již kapitál v celkové výši přibližně 1,1 miliardy DEM ve formě kapitálových vkladů tichého společníka.
Nor is there is any call here to adopt another view based on the fact that, at the time of the second transfer in 1995, the Bavarian savings banks had already contributed a total of around DEM 1100 million to BayernLB in the form of silent partnerships.
Otázka, zda by soukromý investor upustil od posunu podílů ve svůj prospěch, popř. od přímé úhrady, pokud ve stejném okamžiku a v přímé souvislosti se svým přídělem kapitálu realizují také další vlastníci podílů příděl kapitálu stejného druhu odpovídající poměrům podílů a tento je stejným způsobem vhodný k tomu, aby vytvořil nárůst výnosnosti, může zde zůstat otevřená. Neboť, podle názoru Komise, není v daném případě požadovaná přímá souvislost kapitálových vkladů tichého společníka s převodem prostředků na podporu.
The question can remain open as to whether a private investor would forgo a shift in share structure only if the other shareholders carried out a similar, corresponding capital injection, at the same time as and directly linked to his own capital injection, and if their transfers were just as likely to increase the returns.
Kapitálové vklady tichého společníka, které byly časově neomezeny pouze částečně, byly v okamžiku vložení účelového sdružení majetku již realizovány.
In the Commission's view, there is no vital direct link here between the silent partnership contributions and the transfer of the housing-promotion assets.
Byly do společnosti BayernLB vkládány sukcesivně v menších tranších v letech 1991 až do konce roku 1995.
When the special-purpose reserve was transferred, the silent partnership contributions, only some of which were for an unlimited period, had already been transferred to BayernLB in a series of small instalments between 1991 and 1995.
Nebyly tak ani časově ani věcně v souvislosti s převodem prostředků na podporu.
They were therefore unconnected with the transfer of the housing-promotion assets both in timing and in material terms.
Taková souvislost nebyla, jak je patrné, vytvořena ani později při vkládání prostředků na podporu.
And, as far as can be ascertained, no such link can be established later either, at the time the assets were transferred.
Tak nebyl sjednán například žádný závazek, aby celkový objem vkladů spořitelen zůstal trvale konstantní.
For example, there was no agreement to the effect that the savings banks must always maintain the total volume of their investment at a constant level .
Také jinak není patrné, že svobodný stát by při stanovování úhrady za svůj příděl kapitálu započítal příspěvek spořitelen.
Nor is it otherwise apparent that the Land took the savings banks' contribution into account in determining the remuneration for its capital injection.
Navíc chybí také věcná srovnatelnost vkladů, protože kapitálové vklady tichého společníka byly podle údajů Německa spláceny výlučně prostřednictvím pevné úhrady běžné na trhu, zatímco příděl kapitálu Svobodného státu Bavorsko byl hrazen částečně pevnou úhradou, částečně ale, podle tvrzení Německa, očekávaným zvýšením hodnoty.
Furthermore, the contributions are not objectively comparable. According to Germany, the sole compensation for the silent partnership contributions was a fixed remuneration at the market rate, whereas the capital contribution of the Land of Bavaria was remunerated partly by a fixed remuneration and — Germany argues — partly by the expected value increases.
Tímto u obou navzájem srovnávaných kapitálových příspěvků neexistuje žádná symetrie ohledně součástí úhrady, které by měly být na jedné straně realizovány přímou úhradou a na straně druhé prostřednictvím možného růstu hodnoty.
There was therefore no symmetry between the two capital contributions in respect of the components of the remuneration, which consisted of a direct remuneration on the one hand and a value increase on the other.
Sporný příděl kapitálu prostřednictvím Svobodného státu Bavorsko byl tedy fundamentálně jiného druhu než příděly kapitálových vkladů tichého společníka – spořitelen.
The capital contribution by the Land of Bavaria therefore differed fundamentally from the silent partnerships of the savings banks.
S ohledem na rozhodnutí Soudu prvního stupně ve věci Alitalia, které Německo v této souvislosti rovněž cituje, je nutné upozornit na to, že se rozhodnutí vztahuje na investice soukromých osob.
Germany also refers here to the decision by the Court of First Instance in Alitalia.
U Sparkassenverband popř. u spořitelen se ale nejedná o soukromé osoby, nýbrž o veřejnoprávní organizace.
However, that decision concerned investments by a private investor, whereas the Sparkassenverband and the savings banks are not private, but public-law bodies.
Navíc, jak je ukázáno, nejsou kapitálové vklady Sparkassenverband popř. spořitelen ani časově ani obsahově srovnatelné s převodem prostředků na podporu.
Moreover, as shown above, the capital contributions were not comparable to the transfer of the housing-promotion assets either in timing or in content.
Ve výsledku nelze rozpoznat, že by byl soukromý investor v situaci srovnatelné s převodem půjček na podporu na společnost BayernLB upustil od přiměřené přímé úhrady.
In conclusion, there is nothing to indicate that a private investor would have forgone an appropriate direct remuneration in a situation comparable to the transfer of promotion loans to BayernLB.
Efekt vlastníka
Owner effect
Německo dále uvádí, že přinejmenším v době převodu prostředků na podporu na společnost BayernLB směl svobodný stát jako poloviční vlastník podílů vycházet z toho, je možné profitovat z výnosnosti vlastního kapitálu, která je v porovnání s jinými úvěrovými ústavy velice výhodná, což bylo jednoznačně doloženo výnosností vlastního kapitálu nahospodařenou k tehdejšímu okamžiku.
Germany also submits that, as owner of half of the shares, the Land could assume — at least at the time when the housing-promotion assets were transferred to BayernLB — that it would have the benefit of very advantageous capital returns in comparison with other credit institutions, as is clearly borne out by the capital returns achieved at that time.
Svobodný stát Bavorsko se tedy nespokojil s omezenou nebo vůbec chybějící výnosností, nýbrž měl při své investici na zřeteli spíše nadprůměrně rentabilní podnik.
So, in making its investment, the Land of Bavaria was not content with a limited return or no return at all, but had in mind an undertaking with above-average profitability.
Tzv. efekt vlastníka, tedy okolnost, že investor má již podíl v podniku, do kterého investuje, musí být přinejmenším zohledněn tehdy, když je podnik nadprůměrně rentabilní. To uznal také Soud prvního stupně ve svém rozsudku k WestLB.
Germany maintains that the ‘owner effect’, i.e. the fact that the investor already holds shares in the undertaking in which he is investing, must be taken into account at least where an undertaking has above-average profitability, the Court of First Instance having acknowledged as much in its judgment in WestLB.
Přednesem Německa se Komise nemůže řídit.
The Commission cannot accept Germany's argument.
Svobodný stát Bavorsko byl v okamžiku investice pouze polovičním vlastníkem podílů.
At the time of the investment, the Land of Bavaria owned only half of the shares.
Z toho vyplývá, že pouze polovina budoucího růstu hodnoty podniku, který je možné očekávat na základě investice, a rozdělení zisku budou náležet Svobodnému státu Bavorsko, ačkoli tento sám realizoval pochybnou investici.
It would therefore benefit from only half of the increase in the undertaking's value and dividends which might be expected as a result of the investment, although it alone had made that investment.
Žádný investor v tržním hospodářství by neakceptoval, že ponese jako spoluvlastník veškeré zatížení investice a že bude pouze částečně realizovat užitek z toho vyplývající.
No market-economy investor would agree, as joint owner, to bear the entire cost of an investment if it were then to realise only part of the gains from it.
Toto oproti názoru Německa potvrdil také výslovně Evropský soud prvního stupně ve svém rozsudku k WestLB.
Contrary to Germany's claims, the Court has specifically confirmed this view in its judgment in WestLB.
Podle toho není v souladu s chováním investora v tržním hospodářství, pokud zvýšení kapitálu vede také k ziskům pro další vlastníky podílů podniku, aniž by tito k tomu jakkoli přispěli.
The Court found that it is not consistent with the conduct of a market-economy investor if an increase in capital generates profits for the other shareholders of an undertaking without their contributing in any way to them.
Proto u takového – jak Německo o BayernLB tvrdí – nadprůměrně profitujícího podniku nezáleží na tom, o kolik je jeho výnosnost nad průměrem a zda tímto investor popřípadě přesto ještě celkově dosáhne v okamžiku investice uspokojivé výnosnosti.
Even in the case of an undertaking with above-average profitability, as BayernLB is described by Germany, the key point is not by how much its profitability lies above the average and whether the investor may nevertheless continue to achieve a satisfactory return in overall terms at the time of the investment.
I u vysoce nadprůměrně profitujícího podniku by soukromý investor dbal toho, aby realizoval celkový další užitek umožněný svou investicí.
Even where the undertaking is far more profitable than average, the private investor would take care to realise all the additional gains made possible by his investment.