natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Mimoto z hlediska investora nijak nezáleží na velikosti investice, ale na její rizikové struktuře.
Moreover, from the investor's standpoint, what matters is not the size of the investment, but the risk structure.
V případě LSH také neplatí, že chybělo zvýšení hlasovacích práv, neboť zvýšení vlivu by nebylo dosaženo zvýšením hlasovacích práv.
The failure to increase voting rights is not pertinent in the LSH case as additional rights would not have secured any greater influence.
Také třetí uvedený důvod, chybějící zastupitelnost kapitálu IB, neplatí, neboť kapitál IB byl do LSH sice vložen na dobu neurčitou, ale nikoli neodvolatelně.
The third argument raised, namely the lack of fungibility of IB's capital, is also dismissed as inaccurate since IB's capital was transferred to LSH for an unlimited period, but not irrevocably.
Sleva za chybějící likviditu: nevýhoda likvidity spočívá v tom, že LSH obdržela kapitál IB z důvodu omezeného vložení pouze jako podřízený kapitál, avšak musela na kapitálovém trhu získat odpovídající likviditu, neboť likvidita kapitálu IB zůstala na straně spolkové země.
Discount for lack of liquidity: The liquidity cost is said to reside in the fact that, because of the restrictions on the transfer, LSH received IB's capital only as subordinated capital but had to obtain the corresponding liquidity on the capital market, since the liquidity of IB's capital remained with the Land.
Dodatečné úroky z cizího kapitálu ve výši bezrizikové úrokové sazby musejí být proto v plném rozsahu odečteny od rendity požadované spolkovou zemí jako investorem.
The additional interest on the outside funds — up to the amount of the risk-free interest rate — should therefore be deducted in full from the return demanded by the Land as an investor.
Odpočet zmenšený zhruba o polovinu, který Komise v řízení WestLB odůvodnila snížením zdanitelného příjmu banky a z toho vyplývajícím nižším zatížením daní z příjmu právnických osob, je chybný.
In the WestLB case, the Commission applied a deduction of around half as much, citing as justification the reduction in the bank's taxable income and the resulting lower level of corporation tax liability.
Daň z příjmu právnických osob u standardní investice je z hmotného hlediska zálohou k dani z příjmu fyzických osob nebo dani z příjmu právnických osob investora.
This approach is said to be incorrect. In material terms, the corporation tax payable on a standard investment is an advance payment on the investor's income or corporation tax.
Podle systematiky německého práva daně z příjmů právnických osob proto nepředstavuje žádné zatížení podniku.
Accordingly, under German corporation tax law, it is not levied on the undertaking.
Postup započtení daně z příjmu právnických osob: LSH je toho názoru, že pokud chce Komise setrvat u svého uvážení základního kapitálu, musí vypočítat buď zůstatek započtení z rendity soukromého srovnatelného investora nebo musí k renditě spolkové země připočítat odpovídající fiktivní zůstatek započtení.
Corporation tax credit procedure: LSH argues that, if the Commission wishes to abide by its share capital approach, it must either subtract the tax credit balance from the return of a comparable private investor or add a corresponding fictional tax credit balance to the Land's return.
Účinek vlastníka, účinek kuponu, sleva za pevně stanovenou úhradu: LSH poukazuje na další hospodářské účinky, které vedou ke snížení úhrady za kapitál IB, již je třeba označit za „přiměřenou“.
Owner effect, coupon effect, discount for fixed remuneration: LSH mentions other economic effects that lead to a reduction in what can be regarded as an ‘appropriate’ remuneration for IB's capital.
Z hlediska práva podpor nezáleží na tom, jakým způsobem si spolková země Šlesvicko-Holštýnsko nechala od LSH poskytnout úhradu za vložení kapitálu IB.
It was also argued that it was irrelevant for the purposes of state aid legislation how the Land of Schleswig-Holstein arranged a remuneration from LSH for the transfer of IB's capital.
Při posuzování úhrady, kterou spolková země obdržela, musí být uváženy také synergické výhody dosažené tímto vložením.
In assessing the remuneration paid to the Land, account must be taken of the synergy gains achieved through the transfer.
Vložením kapitálu IB do LSH měla spolková země Šlesvicko-Holštýnsko možnost za účast WestLB a Landesbank Baden-Württemberg na LSH docílit vyšší kupní ceny, než by bylo možné bez tohoto vložení.
The transfer of IB's capital enabled the Land to obtain a higher price than would have otherwise been possible for holdings in LSH acquired by WestLB and Landesbank Baden-Württemberg.
Ohledně účelového rezervního fondu ve formě nemovitostí bylo tvrzeno, že tento rezervní fond pro LSH neplní ani funkci financování ani funkci generování obchodu, neboť nebyl ze strany BAKred uznán jako základní kapitál pro účely bankovního dohledu.
It was also claimed that the special-purpose real-estate reserve did not perform either a financing or a business-generating function for LSH since it was not recognised by BAKred as core capital for supervisory purposes.
Úhrada za majetkové hodnoty vložené do LSH jako účelový rezervní fond ve formě nemovitostí nemusela být poskytnuta, neboť toto vložení nepředstavovalo pro LSH žádnou hospodářskou výhodu, za kterou by investor v podmínkách tržního hospodářství požadoval úhradu.
No remuneration need therefore be paid for the assets transferred to LSH as a special-purpose real-estate reserve since the transfer conferred no economic advantage on LSH for which a market-economy investor would have demanded a remuneration.
Shrne-li se výše uvedené, vložení prostředků spolkové země Šlesvicko-Holštýnsko na podporu bytové výstavby do LSH nepředstavuje státní podporu.
To sum up, the transfer of the housing-promotion assets of the Land of Schleswig-Holstein to LSH was said not to constitute state aid.
Srovnatelné vložení by uskutečnil i hypotetický soukromý investor.
A hypothetical private investor would have undertaken a similar transfer.
Spolková země za toto vložení obdržela od LSH přiměřenou úplatu běžnou na trhu.
The Land received for the transfer to LSH an appropriate remuneration in line with market conditions.
V. STANOVISKO BDB
V. COMMENTS BY THE BDB
Podle názoru BdB nezaplatila LSH za vložený základní kapitál přiměřenou úhradu a tudíž získala státní podporu.
The BdB submits that LSH did not pay an appropriate remuneration for the transferred core capital and was therefore in receipt of state aid.
Ve svém stanovisku ze dne 29. července 2003 k řízením zahájeným ohledně zemských bank dne 13. listopadu 2002 BdB uvedl, že se otázka, jaká úhrada je přiměřená, řeší podle metodiky, kterou brala Komise za základ v rozhodnutí 2000/392/ES.
In its comments of 29 July 2003 on the procedures initiated in respect of the Landesbanks on 13 November 2002, the BdB states that the question of whether the remuneration was appropriate should be determined using the method employed by the Commission in Decision 2000/392/EC.
Jako první krok je proto nutné provést srovnání kapitálu daného k dispozici s jinými nástroji vlastního kapitálu.
The first step is therefore to compare the capital provided with other equity instruments.
Jako druhý krok je třeba zjistit minimální úhradu, kterou by investor očekával za konkrétní investici vlastního kapitálu do zemské banky.
The second step is to determine the minimum remuneration which an investor would expect for a real equity-capital investment in the Landesbank.
Nakonec je nutno vypočítat případné přirážky a slevy kvůli zvláštnostem převodu.
Finally, a calculation must be made of any premiums and discounts applied by virtue of the particularities of the transfer.
BdB došel ve svém stanovisku k výsledku, že vložení majetku bytové výstavby a prostředků na podporu ve všech pěti uvedených řízeních o zemských bankách a tím také v případě LSH musí být srovnáváno s poskytnutím základního kapitálu.
In its comments the BdB came to the conclusion that the transfer of housing-construction and promotion-related assets in all five of the above Landesbank cases, i.e. also in the case of LSH, can be compared to an injection of share capital.
Téměř všechny zemské banky by podle údajů BdB od roku 1992 potřebovaly nový základní kapitál, aby mohly vyhovět přísnějším požadavkům na základě směrnice o kapitálové přiměřenosti.
Nearly all the Landesbanks are said to have required fresh core capital from 1992 onwards in order to meet the stricter requirements arising from the Solvency Directive.
Bez zvýšení kapitálu by zemské banky musely omezit své obchody.
Without these increases in capital, the Landesbanks would have had to scale down their business.
Z toho je možné vyvodit, jak argumentuje BdB, že přidělený kapitál lze srovnávat pouze s takovými nástroji vlastního kapitálu, které byly v Německu v roce vložení uznávány a byly disponibilní jako základní kapitál (kapitál „Třídy 1“).
It can therefore be concluded, the BdB argues, that the capital injected can be compared only with equity instruments that were recognised as core capital (‘tier 1 capital’) and available in Germany in the year of the transfer.
Z tohoto důvodu byly při srovnání od počátku vyloučeny prioritní akcie, s nimiž není spojeno žádné hlasovací právo, požitková práva a tzv. Perpetual Preferred Shares Tyto tři nástroje vlastního kapitálu nejsou v Německu uznávány jako základný kapitál, nýbrž pouze jako doplňkový kapitál (kapitál „Třídy 2“).
This immediately excluded from any comparison non-voting preference shares, profit participation rights and perpetual preferred shares. In Germany these three equity instruments are recognised not as core capital but as additional capital (‘tier 2 capital’).
Perpetual Preferred Shares navíc počátkem devadesátých let v Německu ještě neexistovaly.
Moreover, perpetual preferred shares did not exist in Germany at the beginning of the 1990s.
Za základní kapitál byly v příslušných časových obdobích vložení v Německu uznávány toliko základní kapitál a účasti tichého společníka.
At the time of the respective transfers, only share capital and silent partnership reserves were recognised as core capital in Germany.
Srovnání s účastmi tichého společníka je přitom v každém případě vyloučeno.
Any comparison with silent partnership contributions could be ruled out across the board.
Za prvé mají účasti tichého společníka oproti základnímu kapitálu danému k dispozici pouze časově omezenou platnost, popř. mohou být vypovězeny a po uplynutí doby platnosti musejí být investorovi splaceny zpět.
First, unlike share capital, silent partnership contributions were valid for a limited period only or could be terminated and had to be paid back to the investor on maturity.
Investor proto nemůže očekávat, že za vklad tichého společníka obdrží stejnou úhradu jako za nástroj vlastního kapitálu uznaný pro účely bankovního dohledu na neomezenou dobu.
An investor could not therefore expect to receive the same remuneration for a silent partnership contribution as for equity instruments recognised for supervisory purposes for an unlimited period.
Za druhé, dokud se v některých případech bude uplatňovat, že přidělený kapitál ručí na základě dohody mezi vlastníky zemské banky jako druhořadý po základním kapitálu, nelze z toho odvozovat žádné snížené riziko investora.
Second, although in some cases it was asserted that the transferred capital was subordinate in liability to share capital pursuant to agreements between the Landesbanks' owners, this did not necessarily mean a lower risk for the investor.
Ve všech případech převodu představuje přidělený kapitál významnou část celkového základního kapitálu, částečně dokonce více než 50 %.
In all cases the transferred capital made up a significant proportion of the total core capital, sometimes even more than 50 %.
Existuje tak velmi vysoká pravděpodobnost, že by přidělený kapitál byl v případě ztráty alespoň částečně použit.
This made it extremely likely that the injected capital could be drawn on — at least in part — in the event of losses.
Rozdílná kvalita vkladu tichého společníka ve srovnání se základním kapitálem byla za třetí také potvrzena basilejským Výborem pro bankovní dohled s ohledem na definici základního kapitálu z hlediska bankovního dohledu. Vklad tichého společníka musí být z hlediska bankovního dohledu uznán toliko jako tzv. kapitál „Lower-Tier-1“.
Third, the BdB submits that the difference in quality between silent partnership contributions and share capital is confirmed by the definition of core capital for supervisory purposes adopted by the Basle Committee for Banking Supervision.
Tento kapitál smí činit již jen 15 % požadovaného podílu základního kapitálu, tzn. při podílu základního kapitálu ve výši 4 % musí 3,4 % představovat základní kapitál a otevřené rezervní fondy (např. účelový rezervní fond vložený do zemských bank).
According to this definition, silent partnership contributions must be recognised for supervisory purposes as no more than lower tier 1 capital, which may account for no more than 15 % of the requisite core-capital ratio. In other words, where the core-capital ratio is 4 %, 3,4 % must be made up of nominal capital and open reserves (e.g. the special-purpose reserves transferred to the Landesbanks).
Navíc banky přijímají podřízené nástroje vlastního kapitálu, např. prioritní akcie nebo požitková práva, jen v nepatrném rozsahu.
Furthermore, banks only ever took up subordinate equity instruments such as preference shares or profit participation rights in small volumes.
Na nátlak ratingových agentur skoro nikdy nedosáhly více než 10 % celkového základního kapitálu banky, což je zcela jiná situace než u zde posuzovaných případů.
Under pressure from the rating agencies, such instruments hardly ever accounted for more than 10 % of a bank's total core capital — a very different situation from that in the cases under examination.
Na pozadí těchto skutečností nelze účasti tichého společníka využít pro velké objemy, které investor investuje sám.
Against this background, silent partnership contributions could not be used for large volumes invested by a single investor.
BdB uvedl, že veškeré metody ke zjištění přiměřené úhrady (rendity) za základní kapitál, který je dán k dispozici, vycházejí z bezrizikové rendity a přičítají rizikovou prémii.
The BdB argues that all methods of determining an appropriate remuneration (return) for the provision of share capital start from a risk-free return and add a risk premium.
Metody je možno odvodit z následujícího základního principu:
They can be traced back to the following basic principle:
Očekávaná rendita rizikové investice
Expected return on a high-risk investment
= Bezriziková rendita + Riziková prémie rizikové investice
= risk-free return + risk premium for the risky investment
Ke zjištění bezrizikové rendity BdB použil rendity dlouhodobých vládních dluhopisů, protože u pevně úročených cenných papírů státních emitentů se jedná o formu investice s nejmenším nebo dokonce žádným rizikem.
To determine the risk-free return, the BdB used the returns on long-term government bonds, fixed-rate securities issued by state bodies being the form of investment with the least or no risk.
Pro odvození rizikové prémie zjišťuje BdB nejprve tzv. tržní rizikovou prémii, tedy rozdíl mezi dlouhodobou průměrnou renditou akcií a dlouhodobou průměrnou renditou vládních dluhopisů.
To derive the risk premium, the BdB first worked out the ‘market risk premium’, i.e. the difference between the long-term average return on shares and that on government bonds.
Ve svém stanovisku ze dne 29. července 2003 vzal za základ nejprve dlouhodobou tržní rizikovou prémii v jednotné výši 4,6 %.
In its comments of 29 July 2003, it assumed in the first place a long-term market risk premium of a uniform 4,6 %.
Jako druhý krok BdB určil hodnotu beta zemských bank, tzn. individuální rizikovou prémii bank, podle které je třeba upravit všeobecnou tržní rizikovou prémii.
It then determined the beta value for the Landesbanks, i.e. the individual risk premium for the banks by which the general market-risk premium was to be adjusted.
BdB přitom zjišťuje hodnoty beta statisticky podle vlastních údajů, což znamená, že hodnoty beta jsou odhadovány na základě namátkového vzorku historických údajů.
The BdB stated that it had determined the beta values statistically, which means that it estimated them on the basis of a historical data sample.
BdB přitom dospěl nejdříve k výsledku, že veškeré hodnoty beta pro všechny zemské banky a zvažovaná časová období jsou vyšší než jedna.
The BdB initially concluded that all the beta values for all the Landesbanks and periods considered were greater than one.
BdB vzal za základ bezrizikovou základní úrokovou sazbu ve výši 9,74 % a faktor beta pro LSH ve výši 1,1105 a došel k očekávané minimální úhradě za investici do základního kapitálu do LSH k okamžiku převodu kapitálu IB ke dni 31. prosince 1990 ve výši 14,85 % ročně.
On the basis of a risk-free basic interest rate of 9,74 % and a beta factor for LSH of 1,1105, the BdB calculated the expected minimum remuneration for an investment in the share capital of LSH to be 14,85 % per annum at the time when IB's capital was transferred on 31 December 1990.
Přirážky a slevy z důvodu zvláštností transakcí
Premiums and discounts on account of the particularities of the transactions
BdB dále konstatoval, že sazba odečtená Komisí v rozhodnutí 2000/392/ES od minimální úhrady z důvodu chybějící likvidity majetku WfA byla potvrzena Soudem prvního stupně.
The BdB also noted that the Commission's deduction pursuant to Decision 2000/392/EC from the minimum remuneration to take account of the lack of liquidity of Wfa's assets had been upheld by the Court of First Instance.
Neexistuje tedy žádný důvod odchylovat se v daných případech od této metody, a také zde se má provést sleva za likviditu.
It therefore saw no reason to depart from this method in the present case, with the result that a deduction for liquidity should also be made here.
Výše slevy za chybějící likviditu se určuje podle „metodiky WestLB“ na základě čistých nákladů na refinancování (hrubé náklady na refinancování minus použitelná daň z podnikání).
The amount of the discount for lack of liquidity would be calculated, using the WestLB method, on the basis of net refinancing costs (gross refinancing costs minus the applicable corporation tax).
Podle názoru BdB působily u postupů převodu oproti „normální investici do základního kapitálu“ tři aspekty jako aspekty zvyšující míru rizika: zčásti mimořádně vysoký objem převodu majetku, neprovedené vydání nových podílů společnosti a s tím spojené upuštění od dalších hlasovacích práv, jakož i chybějící zastupitelnost investice, tzn. chybějící možnost investovaný kapitál kdykoli opět z podniku odebrat.
In the BdB's view, three aspects of the transfer increased its risk compared with a ‘normal share capital investment’: the in part exceptionally high volume of assets transferred, the failure to issue new shares in the company and the related forgoing of additional voting rights, and the lack of fungibility of the investment, i.e. the impossibility of withdrawing the invested capital from the company again at any time.
Kapitálová základna a prvky úhrady
Capital basis and elements of remuneration
Nakonec BdB vyzdvihl, že při výpočtu přiměřené úhrady v případě LSH má být za základ brána celková částka, která byla uznána jako základní kapitál, a nikoli pouze skutečně nárokovaná část.
Lastly, the BdB argued that, in calculating the appropriate remuneration in LSH's case, the entire amount recognised as core capital should be taken into account, and not just the part which was actually used.
Odůvodňuje to tím, že investor v podmínkách tržního hospodářství by neakceptoval omezení své úhrady na skutečně použitou část.
It backs up this argument by stating that a market-economy investor would never agree to limit his remuneration to the portion of funds actually used.
Pro soukromého investora, který nese riziko ztráty svého vkladu, je nevýznamné, zda úvěrová instituce přidělený kapitál skutečně využije k rozšíření obchodní činnosti.
For a private investor bearing the risk of losing his investment, it is irrelevant whether the credit institution actually uses the injected capital to expand its business.
Rozhodující pro něj spíše je, že s přidělenou částkou již nemůže sám hospodařit a tím nemůže dosáhnout odpovídajících rendit.
What matters to the investor is that he himself can no longer invest that amount and obtain a corresponding return.
Také pro účelový rezervní fond ve formě nemovitostí, který dosud nebyl ze strany BAKred uznán jako vlastní kapitál z hlediska bankovního dohledu, musí být podle BdB zaplacena úhrada ve výši 0,3 %.
The BdB also argued that a remuneration of 0,3 % should have been paid for the special-purpose real-estate reserve, which has not yet been recognised by BAKred as own funds for supervisory purposes.
Přestože tato částka nebyla uznána jako základní kapitál, mají ji věřitelé zemské banky rovněž k dispozici ke krytí ztrát a vkladatelé a ratingové agentury se neorientují pouze podle základního kapitálu banky, nýbrž podle hospodářského vlastního kapitálu vykázaného v rozvaze.
Although this amount was not recognised as core capital, it too was available to the Landesbank's creditors to cover losses, and both investors and rating agencies take as a reference not only a bank's core capital, but also the economic equity capital shown on the balance sheet.
Provize z ručení ve výši 0,3 % ročně, kterou Komise stanovila za základ v rozhodnutí WestLB a kterou zjistila srovnáním částky kapitálu se zárukou, je i zde správná.
The 0,3 % per annum guarantee commission (Haftungsprovision) applied by the Commission in its WestLB decision, which it calculated by comparing the amount of capital with a guarantee, is equally appropriate in this case.
REAKCE NĚMECKA NA PŘIPOMÍNKY BDB A OPĚTOVNÉ STANOVISKO NĚMECKA
GERMANY'S RESPONSE TO THE BDB'S COMMENTS AND FURTHER COMMENTS BY GERMANY
Německo se ve svém stanovisku ze dne 29. října 2003 k připomínkám BdB ohradilo proti námitce, že musí být uhrazen také kapitál IB, který byl uznán z hlediska dohledu a nebyl doložen.
In its response of 29 October 2003 to the BdB's comments, Germany rejected the argument that remuneration should also be paid for the IB capital that is recognised for supervisory purposes but not used.
LSH neměla z této části kapitálu IB žádnou hospodářskou výhodu a proto nebyla povinna poskytnout úhradu.
It contended that this part of IB's capital conferred no economic advantage on LSH and therefore required no remuneration.
Ne každý doplňkový kapitál k ručení uznaný z hlediska bankovního dohledu představuje pro banku automaticky hospodářský užitek nebo výhodu.
Not all of a bank's additional liable capital recognised for supervisory purposes was automatically of economic use or conferred an economic advantage.
Do LSH dále nebyl vložen žádný likvidní základní kapitál, nýbrž nelikvidní majetek, který plnil – nanejvýš – omezené funkce ručení a který LSH právě neumožnil využít kapitál pro účely investice nebo poskytování půjček.
Moreover, the capital transferred to LSH was not liquid share capital but non-liquid assets which performed an — at most — limited guarantee function and so could not be used by LSH for investment or lending purposes.
Německo se dále ohradilo také vůči námitce, že musí být zaplacena úhrada za část vloženého kapitálu, která nebyla uznána z hlediska právního dohledu (v případě účelového rezervního fondu LSH ve formě nemovitostí).
Germany also contested the argument that remuneration should be paid for the portion of transferred capital not recognised for supervisory purposes (in LSH's case, the special-purpose real-estate reserve).
Tato část se kvůli své trvalé účelové vázanosti nacházela ve finančně-technickém koloběhu a nepřinesla LSH žádnou výhodu prostřednictvím zvýšení její kapitálové přiměřenosti.
It argued that, since that capital is assigned to a specific long-term purpose, it forms part of a circular financial circuit and has not conferred any advantage on LSH by increasing its solvency.