natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Článek 15 stanoví, že od daňového období 2004 budou všechny stávající podniky vyjma podniků činných v chemickém a petrochemickém odvětví po dobu pěti daňových období osvobozeny od části daně IRAP, a to od části daňového základu převyšujícího průměrný daňový základ z let 2001–2003.
Article 15 provides for successive five-year exemptions as of 2004 from IRAP payable on the share of the tax bases exceeding the average for the years 2001 to 2003 for all existing companies, except those operating in the chemical and petrochemical sectors.
Z opatření mohou těžit pouze podniky, které mají sídlo, správní ústředí i provozovnu zároveň na území sicilského regionu.
Only companies having cumulatively their registered office, their administrative headquarters and their place of business in Sicily are eligible for the aid scheme.
Ustanovení článku 16 zřizuje Evropské středomořské středisko finančních a pojišťovacích služeb. Na činnostech střediska se podílejí dceřiné nebo přidružené podniky úvěrových institucí, zprostředkovatelských společností s nemovitostmi, svěřeneckých společností, pojišťovacích podniků a institucí, a finančních podniků, které na mezinárodních trzích shromažďují finanční prostředky, které budou využity pouze v zahraničí občany jiných států.
Article 16 establishes the Euro-Mediterranean Financial Services and Insurance Centre, which comprises subsidiaries or associated enterprises of credit institutions, real estate brokerages, trust companies, insurance companies and finance companies that collect funds on international markets for use exclusively outside of the territory of the Italian State with non-residents.
Ve středisku jsou také činné společnosti, které poskytují zprostředkovatelské a poradenské služby v mezinárodním obchodě.
Active within the Centre are also companies providing intermediation and assistance services for international trade.
Činnost střediska sleduje kontrolní orgán ustanovený prezidentem regionu Sicílie, který podnikům uděluje a odjímá povolení k činnosti ve středisku.
A monitoring committee has been appointed by the President of the Region of Sicily with the task of granting and withdrawing authorisation for companies to operate within the Centre.
Podniky mohou užívat těchto výhod:
These companies enjoy the following benefits:
50 % snížení sazby IRAP pro činnosti uskutečněné v rámci střediska;
50 % reduction in the rate of IRAP for revenue generated within the Centre,
osvobození od cel na regionální koncese;
exemption from duties on regional concessions,
platbu pevně stanoveného poplatku namísto registračního cla, daně z hypotéky a katastrálních cel;
fixedrate discount on registration duty, mortgage tax and cadastral duties,
osvobození od daně z příjmů právnických osob na Sicílii [6], které se týkají činností provozovaných ve středisku.
exemption from corporate tax on revenue generated in Sicily [6] in connection with activities conducted within the Centre.
Daňové zvýhodnění v rámci dotčeného režimu se poskytuje pouze na činnosti provozované ve spolupráci s třetími zeměmi, které jsou signatáři barcelonského prohlášení ze dne 27.–28. listopadu 1995 [7].
The tax benefits available under the scheme are granted only in respect of transactions with third countries that signed the Barcelona Declaration of 27 and 28 November 1995 [7].
Přesné umístění tohoto střediska na Sicílii a kritéria poskytování povolení k činnosti ve středisku budou stanoveny v prováděcích předpisech.
The precise location of the Centre within Sicily and the criteria for granting authorisation to carry on business at the Centre is to be determined in the implementing regulations.
Region Sicílie přijme dotčené opatření na základě článků 36 a 38 regionálního sicilského statutu s konstituční platností o autonomii daňového systému.
The measures stem from the implementation by the Region of Sicily of the tax autonomy granted by Articles 36 and 38 of the Sicilian Regional Statute, which ranks as a constitutional act.
Italské orgány předpokládají, že po zavedení těchto ustanovení bude dopad článků 14 a 15 na rozpočet pro období mezi lety 2004–2009 činit přibližně 170 milionů EUR (přesněji řečeno 120 milionů EUR a 48 milionů EUR).
The Italian authorities estimate that, once they have introduced the above clauses, the budgetary impact of Articles 14 and 15 will be around EUR 170 million (EUR 120 million and EUR 48 million respectively) between 2004 and 2009.
Italské orgány neposkytují žádný odhad týkající se dopadu ustanovení článku 16 na rozpočet.
They have not provided any estimate of the impact of Article 16.
Regionální zákon č. 21/2003 vstoupil v platnost dne 30. prosince 2003, ale použití článků 14, 15 a 16 musí být schváleno Evropskou komisí.
Regional Law No 21/2003 entered into force on 30 December 2003, but the coming into force of Articles 14, 15 and 16 is explicitly subject to clearance by the European Commission.
Dopisem ze dne 26. ledna 2005 italské orgány oznámily Komisi, že ustanovení článků 14 a 15 o státních podporách se uskutečnila ve smyslu nařízení de minimis a že se čeká na jejich schválení Evropskou komisí.
By letter of 26 January 2005, the Italian authorities informed the Commission that the aid provided for in Articles 14 and 15 was implemented under the de minimis Regulation, pending clearance by the Commission.
V následujícím dopise ze dne 10. května 2006 italské orgány oznámily Komisi, že ustanovení článků 14 a 15 o státních podporách se uskuteční ve smyslu nařízení de minimis, a to i v případě, že by Komise učinila zamítavé rozhodnutí.
Subsequently, by letter of 10 May 2006, they stated that the aid provided for in Articles 14 and 15 was implemented under the de minimis Regulation also ‘in the case of a negative decision being adopted by the Commission’.
Opatření ve smyslu článku 14 se použije od roku 2005.
The measure provided for in Article 14 has applied with effect from 2005.
Italské orgány se zavázaly, že opatření bude použito po dalších pět daňových období.
The Italian authorities have undertaken to apply it for five tax years.
Opatření ve smyslu článku 15 se použije po pět daňových období od roku 2004 do roku 2009.
The measure provided for in Article 15 is also being applied for five tax years, from 2004 to 2009.
Opatření ve smyslu článku 16 se použije ode dne, kdy opatření vstoupí v platnost, a to až do konečného vytvoření zóny volného obchodu (rok 2010) ve smyslu barcelonského prohlášení a daňového období, které mu bude následovat.
The measure provided for in Article 16 applies from the entry into force of the measure until the tax year following that in which the free trade area referred to in the Barcelona Declaration is effectively put in place (2010).
Ustanovení článků 14 a 15: osvobození od daně z výrobních činností (IRAP)
Articles 14 and 15: IRAP exemptions
Dopisem ze dne 6. září 2005 Komise potvrzuje, že dotčený režim podpor představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Využívá totiž státních zdrojů a je selektivní, neboť je určen určitým odvětvím a/nebo určitým kategoriím podniků. Dále finančně zvýhodňuje určité kategorie podniků, neboť snižuje jejich daňové zatížení, a může ovlivnit hospodářskou soutěž a obchod v rámci Společenství.
In its letter of 6 September 2005, the Commission took the view that the notified aid scheme constituted State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty since State resources are involved, since it is selective through being targeted at particular sectors and/or particular categories of undertaking, since it confers a financial advantage on certain categories of undertaking in terms of a reduced tax burden and since it might distort competition and affect trade at Community level.
Jedním z důvodů pro zahájení řízení byly pochybnosti Komise, zda jsou podpory ve smyslu článků 14, 15 a 16 regionálního zákona č. 21/2003 slučitelné se společným trhem.
One of the reasons for initiating the procedure was that the Commission had doubts as to whether the aid provided for in Articles 14, 15 and 16 of Regional Law No 21/2003 was compatible with the single market.
Komise měla především pochybnost, zda je opatření v souladu s pokyny o vnistrostátní regionální podpoře [8].
First of all, the Commission had doubts whether the measure fulfilled the conditions set out in the Guidelines on national regional aid [8] (‘the Guidelines’).
V oznámení se tvrdí, že opatření představuje provozní podporu pro sicilské podniky splňující kritéria vyčtená v bodech 14 a 17 a pro podniky, které budou činné v Evropském středomořském středisku finančních a pojišťovacích služeb.
In fact, according to the notification, the measure would grant operating aid to Sicilian companies meeting the criteria indicated at points 14 and 17 and to companies operating in the Euro-Mediterranean Financial Services and Insurance Centre.
V bodě 4.15 pokynů o vnitrostátní regionální podpoře se uvádí, že provozní podpora může být poskytnuta, přispívá-li svojí povahou k regionálnímu rozvoji a je-li přiměřená znevýhodněním, které hodlá mírnit.
In point 4.15 of the Guidelines, operating aid may be granted if the measure is justified in terms of its contribution to regional development and its nature and if its level is proportional to the handicaps it seeks to alleviate.
Z tohoto hlediska měla Komise pochybnosti, zda italské orgány dokázaly zdůvodnit udělení provozní podpory poukázáním na možná znevýhodnění a jejich závažnost nebo zda by podpora mohla být zdůvodněna svým přínosem k regionálnímu rozvoji.
In this regard, the Commission doubted whether the Italian authorities had succeeded in justifying the granting of operating aid by demonstrating the existence of any handicaps and gauging their importance and whether the aid would be justified in terms of its contribution to regional development.
Komise vyjádřila pochybnost, že by provozní podpory ve smyslu článků 14 a 15 regionálního zákona č. 21/2003 byly slučitelné se společným trhem, a že by podpořily vznik nových podniků a zmenšily rozdíly mezi podniky činnými na Sicílii a podniky se sídlem v jiných italských regionech.
The Commission had doubts that the operating aid provided for in Articles 14 and 15 of Regional Law No 21/2003 could be compatible with the common market and that it would contribute to the creation of new companies and reduce the gap between companies operating in Sicily and companies operating elsewhere in Italy.
Dále v této věci Komise prohlásila, že souvislost mezi snížením daně z výrobních činností příjemcům podpory, na které se vztahuje ustanovení článku 15, a vytvořením nových podniků na Sicílii není jasná a že italské orgány neposkytly žádné vysvětlení.
In this respect, the Commission noted that the link between the lowering of IRAP for beneficiaries (e.g. those covered by Article 15) and the creation of new companies in Sicily is unclear and left unexplained by the Italian authorities.
Podpora nemůže být považována za slučitelnou jenom proto, že snížení daně z výrobních činností může teoreticky zvýšit počet nových podniků.
Then, the fact that, in theory, lowering IRAP will increase the number of new companies is not sufficient in itself for the aid to be considered compatible.
Ve svém oznámení italské orgány tvrdí, že limitní částka 10 milionů EUR je dostatečně nízká na to, aby zajistila, že se článek 14 bude vztahovat pouze na malé a střední podniky.
In the notification, the Italian authorities argued that the threshold of EUR 10 million was low enough to ensure that Article 14 applied only to SMEs.
Komise odpověděla, že článek 14 je pouze zdánlivě určen výlučně pro malé a střední podniky, neboť nebere v úvahu počet zaměstnanců a především nestanovuje, zda je podnik příjemce propojeným nebo partnerským podnikem ve smyslu pokynů pro malé a střední podniky [9].
The Commission argued that Article 14 was only superficially de facto restricted to SMEs because it did not take into account the number of employees and, above all, the fact that the company benefiting from the measure was a ‘linked’ or ‘partner’ enterprise within the meaning of the SME guidelines [9].
Komise tvrdí, že opatření představuje v každém případě provozní podporu, i kdyby italské orgány mohly dokázat, že z něho budou v souladu s pokyny těžit jenom malé a střední podniky.
Moreover, even if the Italian authorities could prove that only SMEs within the meaning of the guidelines benefit from the measure, the Commission observes that the measure in question still constitutes operating aid.
Italské orgány také tvrdí, že převaha mikropodniků způsobuje vyšší finanční náklady a větší využití pracovních sil. Sicilské podniky se nacházejí v nevýhodné situaci, neboť mzdové náklady a náklady na pohledávky tvoří velkou část základu daně z výrobních činností.
Furthermore, the Italian authorities claimed that the prevalence of micro enterprises resulted in higher financing costs and greater labour intensity; labour and debt costs constitute a large part of the IRAP's tax base, thereby placing Sicilian companies at a disadvantage.
Komise podotkla, že i kdyby problém sicilské ekonomiky spočíval v početní převaze mikropodniků se všemi jejími následky, obecné snížení daně z výrobních činností pro podniky všech velikostí by nic nevyřešilo, neboť není zaměřeno na mikropodniky.
The Commission noted that, even if the problem facing the Sicilian economy was the high ratio of micro enterprises and its consequences, a general IRAP reduction for companies of all sizes would not address the issue because it was not targeted at micro enterprises.
Zdá se také, že tato podpora se nezaměřuje na řešení problémů, které existují kvůli ostrovnímu chrakteru regionu, neboť neuvádí žádné s tím související dodatečné náklady, jako např. náklady na dopravu.
Moreover, the aid did not seem to be designed to address the problems associated with Sicily's island status in that it is not related to extra costs linked to insularity, such as transport costs.
Komise například neshledává, že by sicilské podniky činné v turistickém odvětví, v hotelnictví nebo v kulturním odvětví byly znevýhodněny z důvodu umístění na Sicílii (ustanovení článku 14).
For example, it does not seem evident to the Commission that companies operating in the sectors of tourism, hotels and cultural goods encounter particular disadvantages as a result of being located in Sicily (Article 14).
Komise se dále domnívá, že dokumentace, kterou předložily italské orgány, nepředkládá dostatek údajů, aby zajistila, že částka podpory bude mít klesající tendenci.
In addition, the Commission notes that the submissions by the Italian authorities do not contain enough information to guarantee that the aid will be on a declining scale over time.
Z dotčeného případu sice vyplývá, že italské orgány zamýšlejí omezit osvobození od daně z výrobních činností, to ale samo o sobě nezaručuje, že podpora bude klesat.
In the example given, it seems that the Italian authorities intend to reduce the proportion of the IRAP exemption. However, this does not guarantee per se that the aid amount will be on a declining scale.
Vzhledem k tomu, že se ustanovení článku 15 vztahuje na podniky všech velikostí, Komise se nedomnívá, že údaje týkající se pouze podniků s obratem nižším než 10 milionů EUR a s méně než deseti zaměstnanci, které jsou činné v průmyslovém odvětví, v odvětví infromační technologie, cestovním ruchu a v hotelových službách, mohou být důkazem vyváženosti dotčeného opatření.
Furthermore, it does not seem to the Commission that, as Article 15 provides aid to companies of all sizes, the use of data concerning only companies with a turnover of less than EUR 10 million and with fewer than 10 employees in the industrial, ITC and tourist/hotel sectors can demonstrate the proportionality of the measure in question.
Komise tvrdí, že opatření se zdá být materiálně selektivní, neboť daňové zvýhodnění ve smyslu článků 14 a 15 vylučuje ze škály možných příjemců několik kategorií podniků (viz bod 56) a upřednostňuje především podniky činné v turistickém ruchu, hotelnictví, v kulturním odvětví, agropotravinářství a v odvětví informační technologie.
The Commission argued that the measure seems to be materially selective in that the tax advantages provided for in Articles 14 and 15 exclude from the group of possible beneficiaries various categories of company (see point 56), favouring in particular the tourism, hotel, cultural goods, agri-food and ITC sectors.
Dále se zdá, že opatření zvýhodňuje stávající i nové průmyslové podniky (kromě podniků činných v chemickém a petrochemickém průmyslu) s obratem menším než deset milionů EUR.
Moreover, the measure seems to favour existing and new industrial companies with a turnover of less than EUR 10 million but excludes those operating in the chemical and petrochemical sectors.
Italské orgány ve svých prohlášeních tvrdí, že podniky činné v chemickém a petrochemickém průmyslu nemohou těžit z výhod ve smyslu článku 15, neboť jim nevznikají vysoké náklady za dopravu z důvodu ostrovního charakteru regionu a také proto, že podniků činných v tomto odvětví je málo.
In their submissions, the Italian authorities stated that companies in the chemical and petrochemical sectors were excluded from the benefit of Article 15 because they were not affected by the high transport costs associated with the island status of Sicily and because the number of companies in those sectors was very small.
Komisi se však nezdá, že by podniky činné v odvětvích způsobilých pro podporu musely čelit vysokým nákladům na dopravu; navíc počet příjemců není určující pro klasifikaci opatření jako podpory.
However, it does not seem to the Commission that companies in all the sectors eligible for the aid measure are affected by high transport costs; moreover, the number of beneficiaries has no influence on the classification of a particular measure as aid.
Dále Komise stanovila, že opatření diskriminuje podniky se sídlem mimo Sicílii, neboť brání podnikům se sídlem v jiném členském státě v přístupu k podpoře.
Lastly, the Commission noted that the measure discriminates between ‘Sicilian’ and ‘non-Sicilian’ companies in so far as it prevents companies with their registered office in another Member State benefiting from the aid.
Komise se domnívá, že k takovému podmínění neměly italské orgány žádný objektivní důvod, a navíc se jedná o porušení ustanovení článku 43 Smlouvy o ES.
It seems to the Commission that there is no objective reason to justify this choice on the part of the Italian authorities and that this provision of the aid scheme is, therefore, in breach of Article 43 of the EC Treaty.
To je jedním z důvodů, proč se Komise domnívá, že opatření nemůže být slučitelné se společným trhem [10].
For this reason, too, the Commission observed that the measure cannot be compatible with the common market [10].
Komise dále podotýká, že opatření selektivně zvýhodňuje zdanitelné sicilské podniky, neboť z režimu mohou těžit jenom ty, které mají jak sídlo, tak správní ústředí i provozovnu na území sicilského regionu.
It also noted that the measure confers a selective advantage on Sicilian companies in that only taxable undertakings having cumulatively their registered office, their administrative headquarters and their place of business in Sicily can benefit from the scheme.
To ovšem není případ všech výrobních či obchodních podniků na Sicílii, které odvádějí daň ze své výrobní činnosti.
This does not seem to be the case of all companies that carry on a productive or commercial activity in Sicily and are subject to IRAP on that activity.
Italské orgány se v tomto ohledu nevyjádřily.
The Italian authorities did not provide any argument about that aspect in their submissions.
Ustanovení článku 16
Article 16
Komise tvrdí, že italské orgány ve svých prohlášeních neobjasnily, proč by na podporu pro vytvoření Evropského středomořského střediska finančních a pojišťovacích služeb měla být použita výjimka ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES.
First of all, the Commission argued that the Italian authorities did not clarify in their submissions why they believe that the aid for the establishment of the Euro-Mediterranean Financial Services and Insurance Centre can qualify for the exemption laid down in Article 87(3)(a) of the EC Treaty.
Italské orgány tvrdí, že dotčené opatření představuje provozní podporu. Komise zastává názor, že narušení hospodářské soutěže způsobené uskutečněním podpory ve finančním odvětví může být velmi rozsáhlé.
The Italian authorities stated in their submissions that the measure in question constitutes operating aid.
Ve sdělení o použití předpisů o státní podpoře v případě opatření týkajících se přímého zdanění podnikatelské činnosti [11] a v následujících rozhodnutích Komise míní, že finanční aktivity nepřispívají významným způsobem ke zmírnění znevýhodnění regionů způsobilých k výjimce ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. a).
The Commission took the view that the distortion of competition resulting from aid in the financial sector can be very marked and that financial activities do not help significantly to remedy the handicaps faced by regions eligible for the exemption under Article 87(3)(a), as stated in the Commission notice on the application of State aid rules to measures relating to direct business taxation [11] and in various decisions taken since.
Komise připomenula, že zmíněné sdělení výslovně stanovuje, že státní podpory podporující regionální rozvoj, které budou Komisí uznány za slučitelné se společným trhem, musí být „přiměřené a sledovat stanovené cíle“.
The Commission recalled that the aforementioned notice clearly states that, in order to be considered compatible with the common market, State aid intended to promote the economic development of particular areas must be ‘in proportion to, and targeted at, the aims sought’.
Proto není pravděpodobné, že by „offshore“ aktivity a aktivity s žádným nebo malým vlivem na místní hospodářství byly uznány za slučitelné státní podpory.
From this perspective, offshore activities and activities that have little or no impact on the local economy are unlikely to be allowed as compatible State aid.
Komise také pochybuje o vyváženosti podpory vzhledem ke znevýhodnění, které má upravovat.
The Commission doubted therefore that there is proportionality between the level of aid and the handicap it seeks to offset.
Komise také pochybuje, že opatření ve smyslu článku 16 může být považováno za projekt společného evropského zájmu ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES.
Lastly, the Commission doubted that the measure provided for in Article 16 could be considered to be a project of common European interest within the meaning of Article 87(3)(b) of the EC Treaty.
Italské orgány zdůvodňují uskutečnění podpory především tak, že se jedná o projekt společného evropského zájmu ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES, neboť článek 16 se podobá článku 3 zákona č. 19 ze dne 9. ledna 1991„Pravidla pro rozvoj hospodářských činností a mezinárodní spolupráce kraje Friuli-Venezia Giulia, okresu Belluno a sousedících oblastí“, který upravuje zřízení Střediska finančních a pojišťovacích služeb v Terstu. Komise schválila zřízení střediska ve svém rozhodnutí z roku 1995 podle odchylky stanovené v čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES [12], v roce 2003 jej ale shledala neslučitelným se společným trhem.
In fact, the main justification put forward by the Italian authorities in support of the aid was that the measure is considered to be a project of common European interest within the meaning of Article 87(3)(b) of the EC Treaty because Article 16 is similar to a provision in Law No 19/1991 on the development of economic activities and international cooperation in the region of Friuli-Venezia Giulia, the province of Belluno and neighbouring areas, which set up the Trieste Financial Services and Insurance Centre, which was found incompatible by the Commission in 2003 after being authorised by it in 1995 under the exemption of Article 87(3)(b) [12] of the EC Treaty.