natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Bylo dohodnuto, že pokud částka na podporu nebude využita celá, budou podpory stanovené na následující rok sníženy o zbývající částky.
It was agreed that if the amount of aid was not fully utilised, the balance would be deducted from the planned grants for the following year.
Bylo by vhodné upřesnit, že v roce 2002 byly podpory zrušeny (viz tabulka týkající se vývoje poskytnutých podpor v eurech od roku 1980 v příloze I).
It should be explained that the aid was abolished in 2002 (see Annex I, table showing the trend of aid granted since 1980, in euro).
PŘIPOMÍNKY SIDE A TŘETÍCH ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
COMMENTS FROM SIDE AND INTERESTED THIRD PARTIES
Důvody k zásahu SIDE
REASONS FOR SIDE'S INTERVENTION
Podle článku 2 svých stanov je cílem SIDE [13]: „Prodej knih, tisku, veškerých kulturních produktů, vydávání, zřizování nebo získávání a využívání veškerých komerčních fondů stejného charakteru a obecněji veškeré průmyslové, obchodní nebo finanční transakce, transakce s movitými nebo nemovitými předměty, a to vše ve Francii a v zahraničí, které se mohou přímo nebo nepřímo týkat předmětu činnosti nebo jsou schopny zjednodušovat rozšiřování a rozvoj.“
The object of SIDE [13], under Article 2 of its articles of association, is: ‘the sale in France and abroad of books, newspapers and magazines and all cultural products, publishing, the setting-up or acquisition and running of any similar business and, more generally, any industrial, commercial or financial operation, whether in movable or immovable assets, that can be linked directly or indirectly to the object of the company or is likely to facilitate its expansion or development’.
Dopisem ze dne 20. března 1992 předložila SIDE v důsledku zamítnutí poskytnutí podpory, která je popsána v části II, ministerstvem kultury Komisi stížnost [14].
By letter dated 20 March 1992, SIDE lodged a complaint [14] with the Commission, following a refusal by the Ministry of Culture to grant it the aid described in Part II.
SIDE v podstatě požaduje, aby Komise přijala rozhodnutí, kterým by se mohlo ukončit narušení hospodářské soutěže, jehož obětí je na vývozním trhu s knihami ve francouzském jazyce, uvedená narušení mají původ v podpoře přidělené výhradně CELF.
Basically, SIDE is asking the Commission to take a decision putting an end to the distortions of competition which it is suffering from on the market for the export of French-language books, the disturbances complained of being caused by the aid granted exclusively to CELF.
SIDE udává, že odmítla poskytnutí sporných podpor, které jí byly navrženy ministerstvem kultury během rozhovoru, který se konal dne 26. září 1996.
SIDE states that it refused to be granted the disputed aid, which it had been offered by the Ministry of Culture at a meeting held on 26 September 1996.
Vysvětluje, že nemohla akceptovat tuto opožděnou nabídku, která byla provedena v daném okamžiku po rozsudku soudu ze dne 18. září 1995.
It explains that it could not accept this late offer, which was made suddenly after the judgment of the Court of First Instance on 18 September 1995.
Upřesňuje, že nechtěla využívat program, jehož slučitelnost s právním řádem Společenství mohla být případně Komisí zpochybněna, a že mimo jiné tento návrh jí byl dán na samém konci, aby se zavázala, že ukončí řízení, které sama vyvolala.
It did not wish to benefit from a programme whose compatibility with Community law might be questioned by the Commission. It also explained that the offer had been made simply to get it to undertake to terminate the proceedings which it had itself initiated.
SIDE je mimo jiné přesvědčena, že činnost vývozního komisionáře nevyžaduje žádnou podporu.
SIDE also says it was convinced that the activity of export agent did not require any aid.
Proto pochybuje o užitečnosti „Programu malých objednávek“.
It therefore challenges the need for the Small Orders programme.
Nicméně již neodmítá žádnou možnost budoucího přístupu k němu „tak, aby její činnosti byly prováděny v podmínkách nenarušené hospodářské soutěže“, avšak pouze za předpokladu, pokud by francouzskými orgány byl přijat mechanismus, jasně slučitelný s pravidly Smlouvy.
However, it no longer rules out all possibility of using it in future, ‘so that its business can be run on a level playing field’, but only assuming that a mechanism which is clearly compatible with the Treaty rules is adopted by the French authorities.
SIDE uvádí, že „na komisionářském vývozním trhu jsou za ‚obecné‘ vývozce považovány intervenující subjekty, jejichž obrat se uskutečňuje hlavně s orientací na prostředníky, jako jsou knihkupectví, a ne koneční uživatelé“.
SIDE states that ‘on the export agency market, operators whose turnover is basically generated by intermediaries such as bookshops and not end-users are regarded as “general” exporters’.
Pro ni jsou obecnými komisionáři pouze CELF a SIDE.
The only general agencies, in its view, are CELF and SIDE.
Upřesňuje, že kromě toho existují knihkupci — vývozci, kteří prodávají přímo konečným uživatelům.
It also explains that there are exporting booksellers, who sell direct to end-users.
SIDE během rozhovoru, který se konal dne 4. března 2003, oznámila Komisi, že působí hlavně v západní Evropě.
At a meeting on 4 March 2003, SIDE informed the Commission that it operates basically in western Europe.
Pracuje rovněž na trzích východní Evropy, ale málo vzhledem k programu „Na východ Evropy“ [15], kterého využívá CELF.
It also operates in the markets of eastern Europe, but not widely on account of the programme A l'est de l'Europe [15], from which CELF benefits.
SIDE rovněž pracuje v Severní Americe a jihovýchodní Asii.
It also operates in North America and South-East Asia.
Rovněž pracovala v Argentině před tím, než tuto zemi zasáhla současná krize.
It used to operate in Argentina, before the current crisis hit that country.
SIDE upřesnila, že nepožaduje působit v Africe, neboť na tomto území má malý zákaznický okruh, zejména v černé Africe.
It explained that it did not want to operate in Africa, since there are few interested customers in those territories, particularly in sub-Saharan Africa.
Také nepůsobí na území, která nejsou zahrnuta do COFACE [16].
It does not operate either in countries not covered by Coface [16].
SIDE odmítá tezi francouzských orgánů, která spočívá v tvrzení, že velké objednávky jsou rentabilní, zatímco „malé objednávky“ nejsou, což je důvodem, aby byly za účelem vyřízení podporovány.
SIDE disputes the French authorities' argument that large orders are profitable, whereas ‘small orders’ are not, which is the reason why they have to be subsidised in order to be met.
Dále dodává, že „malé objednávky“ jsou v konečném výsledku rentabilnější než větší objednávky.
It even adds, lastly, that small orders overall are more profitable to process than larger ones.
SIDE upřesňuje, že pojmy „malé objednávky“ a „meze rentability“ jsou argumenty, které uvádí francouzská vláda, aby se pokusila odůvodnit podporu, poskytnutou specificky na chod CELF pod záštitou podpory při vyřizování malých objednávek francouzských knih, určených pro zahraničí, přičemž ve skutečnosti se jedná pouze o podporu při fungování.
The notions ‘small orders’ and ‘profitability thresholds’, it explains, are arguments put forward by the French Government to try and justify the aid granted specifically for the operation of CELF under the cover of aid for processing small orders of French books for abroad, when in fact it is just a simple operating aid.
SIDE uvádí, že pro druh této činnosti neexistuje mez rentability.
SIDE maintains there is no profitability threshold for the type of activity concerned.
Upřesňuje, že může dojít k úsporám daným objemem, pokud je současně objednáno několik výtisků od jednoho titulu.
Economies of scale can of course be achieved when several copies of the same title are ordered at once.
To je důvod, proč seznam slev SIDE stanovuje dodatečnou slevu 5 % na každý titul objednaný v deseti nebo více výtiscích.
This is why its scale of discounts provides for an additional discount of 5 % for each order of 10 copies or more.
SIDE udává, že všechny objednávky vykazují jeden náklad na vyřízení a jednu stejnou rentabilitu, protože pouze počet řádků, zadaných jednou osobou za den stejně jako počet knih z každého řádku objednávky, mají vypovídací hodnotu.
It states that the processing cost and profitability for all orders are the same, since only the number of order lines entered by one person in one day and the quantity of books for each line are significant.
Upřesňuje, že celková částka vydané faktury nemá vliv na zhodnocení nákladů plnění.
The total amount of the invoice issued has no influence on costing the service.
Vysvětluje, že osoba, která za den zpracuje tisíc řádků z objednávky stráví téměř přesně tutéž dobu, ať objednávka zákazníka obsahuje dva řádky nebo sto řádků, rozdíl spočívá pouze ve skutečnosti, že musí v každé objednávce jiného zákazníka příslušného zákazníka identifikovat, což zabere pouze několik vteřin.
A person entering 1000 lines in one day takes exactly the same time as an order from a customer containing two or 100 lines, the only difference being that the customer has to be identified for each order from a different customer, which only takes a few seconds.
Výše obratu během daného období nezávisí tedy na počtu zákazníků, závisí pouze na počtu řádek zpracovaných za tutéž dobu.
The amount of turnover generated during a given period does not depend, therefore, on the number of customers but only on the number of lines entered during that period.
SIDE rovněž udává, že zcela jako CELF akceptuje všechny objednávky, které jsou jí zaslány s jakoukoliv částkou, kritériem výběru je pro SIDE pouze platební schopnost zákazníka.
SIDE also states that, just like CELF, it accepts all orders sent to it whatever their amount, the solvency of the customer being its only selection criterion.
SIDE přesto upřesňuje, že určité objednávky mohou obsahovat požadavky na díla nezahrnutá v seznamu, která předpokládají speciální vyhledávání; tento druh objednávek představuje zhruba 4,5 % její činnosti.
Some orders, however, may contain requests for works that are not listed and consequently require special searches; this type of order accounts for about 4,5 % of its business.
SIDE se tedy domnívá, že podpora, která je poskytována CELF na vyřizování malých objednávek, mu umožňuje nabízet zákazníkům zvláště přitažlivé slevy, které ona není schopna nabídnout.
SIDE therefore considers that the aid granted to CELF for processing small orders enables that organisation to offer customers particularly attractive discounts, which SIDE cannot do itself.
SIDE kromě popírání vlastního principu existence vícenákladů, vhodných k odůvodnění příslušné podpory, poukazuje na určité chyby, obsažené v údajích, vycházejících z analytického účetnictví CELF, sestavených francouzskými orgány a využitých Komisí na podporu rozhodnutí 1999/133/ES.
Apart from challenging the principle that there are extra costs which justify the aid in question, SIDE highlights certain errors in the data from CELF's cost accounts, produced by the French authorities and used by the Commission in support of Decision 1999/133/EC.
Vyvrací tak existenci vícenákladů, spojených s dálkovým přenosem malých objednávek, jak vyplývají z rozhodnutí 1999/133/ES.
Thus it rejects the idea that there are extra costs associated with the tele-transmission of small orders, as identified in Decision 1999/133/EC.
Poukazuje rovněž, že některé z údajů, vycházejících z analytického účetnictví CELF, které se týkají sociálních výloh, se liší od těch, které se týkají stejného místa v obecném účetnictví podniku, a proto údaje vyčíslené účetními CELF a sdělené francouzskými orgány nejsou relevantní.
It also points out that some of the data taken from CELF's cost accounting, relating to social security contributions, are different to those pertaining to the same item in the firm's financial accounts, and that therefore the CELF accounting data notified by the French authorities are not relevant.
SIDE sděluje, že ve své nabídce veřejnosti bude představovat pouze vydavatele, kteří předkládají nejpřitažlivější slevy.
SIDE explains that it chose to include in its public listings only those publishers which offer the most attractive discounts.
Dodává, že seznam vydavatelů, který předkládá, je mnohem omezenější než seznam CELF, neboť nemá, na rozdíl od CELF, možnost nabízet zajímavé slevy pro všechny vydavatele, které má díky pobírané podpoře a přednostním vztahům, které s vydavateli udržuje, příležitost toto provádět.
It adds that its list of publishers is much more restricted than CELF's, because it is not able to offer attractive discounts for all publishers, unlike CELF, which can do so as a result of the aid it receives and the special relations it maintains with publishers.
SIDE zdůrazňuje, že utrpěla škodu, neboť někteří z jejich zákazníků opustili její služby a přešli k CELF, které díky poskytované podpoře a úslužnosti vydavatelů nabízí zvláště přitažlivé slevy [17].
SIDE points out that it suffered a loss, since some of its customers switched from its services to CELF, which, on account of the aid it receives and the accommodating attitude of the publishers, offers particularly attractive discounts [17].
SIDE má za to, že CELF takto získalo dominantní postavení na komisionářském vývozním trhu.
It considers that by this means CELF acquired a dominant position on the export agency market.
SIDE upřesňuje, že nyní trpí jiným druhem újmy, jejíž původ spočívá ve změně celní politiky CELF, které uplatňuje „již alespoň dva roky zastrašovací podmínky vůči malým účtům“ [18] [19].
It explains that it is now suffering another kind of loss resulting from the changes to the pricing policy of CELF, which it has been applying ‘for at least two years terms that discourage small accounts’ [18], [19].
Skutečně, od té doby co dostává již pouze symbolickou část sporné podpory a ještě navíc od celkového zrušení v roce 2002, se malé účty ucházejí o služby SIDE.
Now that CELF only receives a symbolic part of the disputed grants, and especially since they were completely abolished in 2002, small accounts are requesting SIDE ' s services.
Tento nový požadavek mu způsobuje novou újmu, „neboť zákazníci, kteří jsou nejzajímavější, jsou rovněž ti, kteří mají velký objem objednávek“.
This new demand causes further loss for the company, ‘since the most interesting customers are also those who have a large volume of orders’.
SIDE došla k závěru, že „politika takto vedená CELF je evidentně v celkovém rozporu s tvrzením CELF, podle kterého ji její domnělá úloha veřejné služby, kterou se podle ní a podle francouzské vlády odůvodňuje poskytovaná podpora, zavazuje zpracovávat stejným způsobem všechny objednávky a stejně jednat se všemi zákazníky“.
SIDE concludes that ‘the policy thus being conducted by CELF is obviously in total contradiction with its statement that its supposed public service task, which in its view and that of the French Government justifies the aid it receives, obliges it to treat all orders and all customers the same’.
Na podporu svých protestů SIDE předkládá v roce 1996 dvě externí zprávy, první od Národní nadace politických věd, druhou od Účetního dvora.
In support of its claims, SIDE produces two external reports from 1996, the first by the Fondation nationale des sciences politiques and the second by the Cour des comptes (Court of Auditors).
Zpráva Národní nadace politických věd, nazvaná „Podporované šíření francouzských vědeckých a vysokoškolských učebnic“, zveřejněná v listopadu 1996, se týká zvláštního segmentu trhu, segmentu šíření francouzských vědeckých a vysokoškolských učebnic.
The report of the Fondation nationale des sciences politiques, entitled ‘La diffusion assistée du livre scientifique et universitaire français’ (Assisted marketing of French scientific and academic books) and published in November 1996, concerns a particular segment of the market.
SIDE udává, že tento dokument, třebaže vychází za rámec tohoto řízení, zahrnuje zvláště výmluvné informace, ke kterým by mělo být přihlédnuto Komisí v jejím rozhodnutí 1999/133/ES při posuzování zákonnosti příslušné podpory.
According to SIDE, although outside the scope of the present proceedings, the document contains particularly significant information, which should have been taken into account by the Commission in Decision 1999/133/EC when assessing the legality of the aid in question.
SIDE rovněž předkládá zprávu Účetního dvora, zveřejněnou v říjnu 1996, která celkově kritizuje politiku ministerstva kultury v záležitosti podpor a specifičtěji uvádí určité programy financované ministerstvem kultury, jako „Program stránka ke stránce“, který byl řízen CELF.
SIDE also produces a report by the Cour des comptes, published in October 1996, criticising generally the policy of the Ministry of Culture on grants and focusing more specifically on certain programmes financed by the Ministry, including programme Page à page, administered by CELF.
SIDE vyzdvihuje další, přesnější otázky.
SIDE raises other, more specific questions.
Odhaluje rekapitalizaci CELF státem v roce 1980, kterou pokládá za podporu při záchraně.
It objects to a recapitalisation of CELF by the Government in 1980, which it considers tantamount to rescue aid.
Má za to, že CELF by využilo druhé rekapitalizace v roce 1993, která byla rovněž podstatnou státní podporou prostřednictvím Asociace pro rozvoj francouzského vydavatelství (ADEF).
It believes that CELF was recapitalised a second time in 1993, also a State aid, through the Association pour le développement de l'édition française (ADEF).
SIDE nakonec připomíná výhody, jaké by CELF využívalo díky „správě veřejných programů“, která mu byla svěřena, a také celou sadu přesných výhod, spojených s výsadními vztahy, které tento podnik udržuje s orgány veřejné státní moci.
Finally, it mentions the advantages to CELF of being entrusted with the ‘management of public programmes’, and a whole set of specific advantages linked to the firm's special relations with the public authorities.
STANOVISKO TŘETÍCH ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
COMMENTS FROM INTERESTED THIRD PARTIES
Po zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství [20] rozhodnutí o zahájení ze dne 30. července 1996 a před tímto se projevilo několik zúčastněných třetích stran [21].
Following publication in the Official Journal of the European Communities [20] of the initiation decision of 30 July 1996, and even before then, several interested third parties made their views known [21].
Pan Van Ginneken [22] jako velkoobchodník, zabývající se vývozem francouzských knih do nefrankofonních zemí ve svém stanovisku ze dne 21. prosince 1996 uvádí, že „CELF si již zadalo úlohu [23]stát se vývozním velkoobchodem a být rentabilním, v rozporu s důvodem svého založení, tedy jako subjekt poskytující služby“.
Mr Van Ginneken [22], in his comments of December 1996, explains in his capacity as a wholesale exporter of French books to non-French-speaking countries that ‘CELF had already set itself the task [23] of becoming a profitable exporting wholesaler itself, which conflicted with the object of its foundation, namely as a service organisation’.
Pan Van Ginneken rovněž připomíná problematiku možné dohody mezi CELF a vydavateli, protože ti jsou částečně členy CELF [24].
He also mentions the problems of a possible agreement between CELF and the publishers, the latter in part being members of CELF [24].
Odmítá „zjevně nespravedlivou“ situaci, ve které je poškozován soukromý zájem představovaný vývozními velkoobchody.
He objects to a ‘manifestly unjust’ situation, in which private initiative as represented by wholesale exporters is harmed.
Hexalivre, společnost pro vývoz francouzských knih [25], zasahuje rovněž s podpisem pana Van Ginnekena, který je jejím předsedou, jako knihkupec, jehož zákazníci jsou tvořeni „institucemi“ usazenými v zahraničí.
Hexalivre, a company exporting French books [25], submitted comments on 23 December 1996, also signed by Mr Van Ginneken, its chairman, as a bookseller whose customers are ‘institutions’ established abroad.
Ve svém stanovisku ze dne 23. prosince 1996 udává, že činnost CELF, jehož posláním je zásobovat knihkupce v zahraničí, by v zásadě neměla být v rozporu s jeho vlastními aktivitami.
It stated that CELF's business, whose object was to supply booksellers abroad, should not in principle interfere with its own.
Hexalivre trvá na tom, že příslušná podpora nakonec přinesla užitek „soukromé společnosti podporované správou a směřující co nejvíce k monopolnímu postavení“.
It argues that ultimately the grant in question benefits ‘a private company supported by the government and tending as far as possible towards a monopoly’.
Pan Fenouil za Lavoisier Tec et Doc, bývalý spolupracovník CELF, vydavatel a knihkupec zabývající se vývozem, specializovaný na vědecká a technická díla ve svém stanovisku ze dne 7. ledna 1997 nepopírá opodstatněnost podpor poskytnutých CELF od roku 1980 a připomíná rovněž „bezvýhradnou podporu do roku 1994 [26]“.
Mr Fenouil, for Lavoisier Tec et Doc, a former collaborator of CELF, publisher and exporting bookseller specialising in scientific and technical works, does not dispute, in comments dated 7 January 1997, the appositeness of the aid granted to CELF from 1980, and even mentions ‘unconditional support up to 1994 [26]’.
Naproti tomu se staví proti rozrůznění činnosti CELF [27], která byla financována díky sporným podporám.
However, he does take issue with CELF's diversification [27], which he says was financed by means of the disputed grants.
Rovněž udává, že 50 % objednávek, vyřizovaných jeho podnikem, jsou malé objednávky s hodnotou méně než 500 FRF.
He also states that 50 % of the orders handled by his company are small orders of less than FFR 500.
Pan Fenouil nakonec „vyzývá k obnovení podmínek běžné hospodářské soutěže při vývozu, které by bylo provedeno zejména potlačením neopodstatněných podpor na skutečnou úlohu veřejné služby nebo nesporný kulturní cíl, který nemůže být dosažen stávajícími prostředky“.
Lastly, Mr Fenouil ‘calls for a return to normal conditions of competition in exports, involving the abolition of aid not based on a genuine public service mission or an indisputable cultural objective which cannot be achieved by existing means’.
Pan de la Rochefoucauld za „Aux amateurs de Livres international“ zasahuje ve svém stanovisku ze dne 2. ledna 1997.
Mr de la Rochefoucauld, for ‘Aux amateurs de livres international’, submitted comments dated 2 January 1997.
Staví se proti a lituje, že by CELF mohlo obsluhovat zahraniční knihovny a/nebo institucionální zákazníky, pokud pobírá podporu k uspokojení potřeb jiného trhu.
He objects to, and regrets, the fact that CELF can serve foreign libraries and/or institutional customers while receiving grants for meeting the needs of another market.
Požadoval, aby CELF omezilo prodej pouze na zahraniční knihkupce s vyloučením veškerých ostatních zákazníků.
He would like CELF to limit its sales to foreign booksellers only, ignoring all other customers.
Má za to, že vyrovnávací podpora umožnila CELF poskytovat jeho zákazníkům 3 procentní body dodatečné slevy.
He considers that the compensatory grant enabled CELF to give its customers an extra discount of three percentage points.
Podle něho „je podpora pokrytectvím“, „diví se, že by podpora mohla odpovídat více než 60 % částky příslušných objednávek“.
For him ‘the aid is a hypocrisy’, he is ‘astonished that the aid can be more than 60 % of the amount of the orders in question’.
Dochází k závěru, podpora slouží k rozvoji obchodních činností CELF. Proto má za to, že by podpora měla být rozdělena „mezi příslušná knihkupectví úměrně k jejich obratu do třetích zemí“ a že by bylo vhodné zakázat CELF dodávat jiným zákazníkům než jsou knihkupci v zahraničí.
He concludes that the aid serves to expand CELF's commercial activities, and considers therefore that it should be divided ‘between the bookshops concerned in proportion to their turnover in third countries’ and that CELF should be prohibited from supplying customers other than booksellers established abroad.