natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V článku 45 je proto také uvedeno, že podle tehdejších znalostí a na základě důkladného prověření významných ekonomických rizik, bude pravděpodobné využití výrazně nižší.
Article 45 accordingly also states that, on the information currently available and after careful examination of the main economic risks, the probable rate of take‐up can be put substantially lower.
Podle toho představuje skutečné riziko 2,7 miliard EUR v optimistickém případě („best-case“), 3,7 miliard EUR v „základním případě“ („base-case“) a 6,1 miliard EUR v pesimistickém případě (takzvaný „worst-case“).
The real risk is estimated at EUR 2,7 billion in the best‐case scenario, at EUR 3,7 billion in the base‐case scenario and at EUR 6,1 billion in the worst‐case scenario.
Předpoklady, které vedly k těmto odhadnutým hodnotám, byly oznámeny v průběhu řízení (viz 138. bod odůvodnění).
The assumptions on which these estimates are based were communicated in the course of the procedure (see paragraph 138).
Podrobná dohoda dále pro minimalizaci garančních plnění předpokládá možnost, že země smluvně zcela nebo částečně pověří správou podrobné dohody třetí stranu.
In order to minimise the liability arising out of the guarantees, the detailed agreement also provides that the Land may entrust contract management under the detailed agreement wholly or partly to a third party.
Země tuto možnost využila a založila společnost „BCIA Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH“, která je v jejím úplném vlastnictví, a tato společnost realizuje z pověření země svou činnost od ledna roku 2003.
The Land has availed itself of this possibility and has set up a company wholly owned by it, BCIA Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien‐Altrisiken mbH, which has been conducting this business on the Land’s behalf since January 2003.
Kromě toho podrobná dohoda předpokládá ručitelskou provizi a právo na opravu v období patnáct účetních roků.
The detailed agreement also provides for a guarantee commission and a better‐fortunes clause for 15 years.
Na základě toho obdrží země od BGB pevnou roční ručitelskou provizi ve výši 15 milionů EUR až do roku 2011 včetně, která může být od roku 2012 po vzájemné dohodě upravena pro zbývající období odstínění rizik.
According to this, the Land receives from BGB an annual fixed guarantee commission of EUR 15 million until 2011 inclusive, which can as of 2012 be adapted for the remaining duration of the risk shield by mutual agreement between the parties.
Dále BGB zaplatí, pokud v jednom nebo více měsících účetního roku dosáhne celková kvóta ručícího vlastního kapitálu 12,5 % a kvóta základního kapitálu 7 %, 15 % svého dosaženého ročního čistého zisku zemi Berlín.
Moreover, if in one or more months of a financial year BGB achieves an own capital ratio of 12,5 % and a core‐capital ratio of 7 %, BGB will pay 15 % of its annual profit to the Land of Berlin.
V zákoně o zplnomocnění Senátu k převzetí zemské záruky za rizika z obchodu se službami v oblasti nemovitostí společnosti Bankgesellschaft Berlin AG a některých jejích dceřiných společností je dále stanoveno, že akcie země Berlín v BGB se musí co nejrychleji prodat za podmínek únosných pro zemi Berlín a že v souvislosti s novým uspořádáním vlastnické struktury BGB musí být z BGB vyloučena Investitionsbank Berlin (IBB) jako samostatná veřejnoprávní podpůrná banka (k tomu viz dále).
The Law empowering the Land Government to issue a guarantee provides that the shares in BGB held by the Land of Berlin are to be sold as rapidly as possible on terms fair to the Land and that, as part of a reorganisation of BGB’s ownership structure, Investitionsbank Berlin (IBB) is to have its ties with BGB cut, leaving it as a separate development bank established under public law (see below).
Dohoda o řešení případných požadavků země Berlín na splátky vyplývajících z postupu šetření podpory Landesbank Berlin — Girozentrale prováděného Evropskou komisí
Agreement on the treatment of any claims to repayment brought by the Land of Berlin arising out of the investigation procedure initiated by the Commission in respect of Landesbank Berlin ‐ Girozentrale
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise dále poukázala na jednu důležitou skutečnost, která nebyla v původním plánu restrukturalizace zohledněna.
In its decision to initiate the procedure in the present case, the Commission also drew attention to an important fact that had not been taken into account in the initial restructuring plan.
Na konci roku 1992 byla WBK, včetně jejího veškerého jmění, převedena na LBB; současně všechny úkoly WBK přešly na tehdy nově založenou IBB.
At the end of 1992 Wohnungsbau‐Kreditanstalt (WBK) was transferred to LBB with all its assets; at the same time, all WBK’s functions were transferred to the newly set‐up IBB.
Díky tomuto převodu se zvýšil ručící vlastní kapitál LBB přibližně o 1,9 miliardy DEM.
The transfer increased LBB’s own funds by about DEM 1,9 billion.
LBB zaplatila od roku 1995 odměny v průměru 0,25 % za každý příslušný obnos.
From 1995 onwards, LBB paid a remuneration of 0,25 % of the amount taken up.
Z důvodu vzniklých pochyb ohledně slučitelnosti těchto odměn se zásadou investorů v tržním hospodářství zahájila Komise v červenci roku 2002 řízení C 48/2002.
As the Commission doubted whether this remuneration was compatible with the principle of the investor operating in a market economy, it initiated the investigation procedure (C 48/2002) in July 2002.
Pokud Komise dojde k závěru, že vyplacené odměny nejsou v souladu se zásadou investorů v tržním hospodářství, představuje rozdíl mezi vyplacenými odměnami a běžnými tržními výnosy takové investice, při nesplnění zkoušek slučitelnosti se Smlouvou o ES, podporu neslučitelnou se společným trhem, kterou LBB musí vrátit zemi Berlín.
If the Commission were to conclude that the remuneration paid was not compatible with the principle of the market‐economy investor and if none of the tests for compatibility laid down in the Treaty were met, the difference between the remuneration paid and the ordinary market return on such an investment would constitute state aid incompatible with the common market that would have to be repaid by LBB to the Land of Berlin.
Možnost požadavku na vrácení představuje výrazné riziko pro budoucnost plánu restrukturalizace ve vztahu na nutnost obnovení životaschopnosti.
The possibility that repayment might be required constitutes a substantial threat to the prospects for a restoration of profitability under the restructuring plan.
Komise proto ve svém zahajovacím usnesení vyzvala Německo, aby v tomto směru našlo vhodné řešení a vzala na vědomí, že Německo na takovém řešení pracuje.
In the decision initiating the procedure, therefore, the Commission asked Germany to identify an appropriate solution and noted that Germany was working on such a solution.
Z tohoto důvodu byla mezi zemí Berlín a BGB uzavřena dne 23. prosince 2002Dohoda o řešení případných požadavků země Berlín na splátky vyplývající z postupu šetření podpory C48/2002 — Landesbank Berlin — Girozentrale prováděného Evropskou komisí („Dohoda o splátkách“).
To meet this need, an agreement was concluded between the Land of Berlin and BGB on 23 December 2002, entitled the ‘Agreement on the treatment of any claims to repayment brought by the Land of Berlin arising out of state aid case C 48/2002 Landesbank Berlin — Girozentrale, currently being examined by the European Commission’ (the repayment agreement).
Tato dohoda upravuje případ, že pokud Komise rozhodne o zpětném vyplacení, zavazuje se země Berlín poskytnout jako vklad do LBB sanační dotaci v takové výši, která je nutná k tomu, aby se zabránilo podkročení kapitálové kvóty uvedené v dohodě u LBB a/nebo u skupiny BGB z důvodu hrozící povinnosti realizovat splátky.
By this agreement the Land of Berlin undertakes that, in the event of a Commission decision requiring repayment, it will provide as a contribution to LBB’s capital a reorganisation grant to the value necessary to prevent the threatened repayment requirement from forcing LBB or the BGB group, or both, to fall below the minimum capital ratios specified in the agreement.
Minimální kapitálové kvóty uvedené v dohodě o splátkách se vyčíslují na 9,7 % (kvóta celkového kapitálu) a 6 % (kvóta základního kapitálu).
The minimum ratios specified in the repayment agreement are a total capital ratio of 9,7 % and a core‐capital ratio of 6 %.
Tato dohoda platí za podmínky, že Komise tuto podporu schválí.
The agreement is subject to the suspensory condition that the Commission must approve such aid.
Ačkoliv toto opatření nebylo ještě v okamžiku rozhodnutí o zahájení řízení učiněno a tedy nebylo částí plánu restrukturalizace, byla rizika pro výhledovou životaschopnost banky vzniklá z důvodu možného rozhodnutí o splátkách zmíněna v rozhodnutí o zahájení řízení jako jeden z faktorů, který je nutno v řízení vzít v úvahu.
Although this measure had not yet been taken at the time of the decision to initiate the procedure, the risks arising from a possible repayment decision by the Commission were mentioned in the decision as a factor to be taken into account.
Dohoda o splátkách byla nakonec uzavřena, aby se těmto úvahám učinilo zadost.
The repayment agreement was finally concluded in order to take account of this misgiving.
Protože toto opatření je pro úspěch restrukturalizace nezbytné, považuje Komise za účelné posuzovat dohodu o splátkách, jelikož v této souvislosti může zajistit nejvyšší obnos pro podporu, společně s ostatními opatřeními pro podporu.
Given that this measure is essential to the success of the restructuring plan, the Commission considers it appropriate to assess this agreement together with the other aid measures, having been able to set the upper limit in this respect.
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES klasifikovala Komise opatření, která je potřeba předběžně přezkoumat, jako státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES a čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP, protože tyto podpory byly poskytnuty ze státních prostředků a jsou vhodné k tomu, aby se formou zlepšení finanční pozice podniku projevily v ekonomickém postavení soutěžitelů z jiných členských států, čímž dochází k narušení hospodářské soutěže nebo hrozí, že dojde k takovému narušení a že tím bude negativně ovlivněn obchod mezi členskými státy.
In its decision initiating the formal investigation procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty, the Commission provisionally classified the measures under examination as state aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty and Article 61(1) of the EEA Agreement because they were granted through state resources and because, by improving the recipient’s financial position, they were likely to affect the economic position of competitors from other Member States and consequently distorted or threatened to distort competition and affected trade between Member States.
Na základě svého předběžného posouzení dospěla Komise k přesvědčení, že podpory je třeba posoudit na základě Pokynů Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích (dále jen „pokyny“) a že nejsou použitelné ani jiná ustanovení Smlouvy o ES o slučitelnosti, ani jiné pokyny Společenství.
On the basis of its provisional assessment, the Commission concluded that the aid had to be assessed in the light of the Community guidelines on state aid for rescuing and restructuring firms in difficulty (‘the guidelines’) and that there were no other provisions of the Treaty or other Community guidelines that might render the aid compatible.
Komise souhlasila s názorem Německa, že se v případě BGB jednalo o podnik v nesnázích ve smyslu oddílu 2.1 pokynů. O slučitelnosti opatření pro podporu se společným trhem však vznikly značné pochyby.
It agreed with Germany that BGB was a firm in difficulty within the meaning of paragraph 2.1 of the guidelines, but it seriously doubted whether the aid measures were compatible with the common market.
Obnovení životaschopnosti podniku:
Restoration of long‐term viability
Podle bodů 31 — 34 pokynů zkoumá Komise plán restrukturalizace pro každou jednotlivou podporu v tom smyslu, zda je, na základě reálných odhadů, schopen během přiměřeného období znovu obnovit životaschopnost podniku.
Paragraphs 31 to 34 of the guidelines state that, in the case of all individual aid measures, the Commission will examine the restructuring plan to establish whether it is capable of restoring the long‐term viability of the firm within a reasonable timescale and on the basis of reasonable assumptions.
Komise dříve předloženému plánu restrukturalizace vytýkala, že nebyly analyzovány budoucí strategie na trhu investičního bankovnictví.
The Commission took the view that in the restructuring plan initially submitted there was no explanation of future strategies on the market in investment banking.
Dále Komise v rámci budoucí strategie obchodů s nemovitostmi vyžadovala bližší specifikaci rozdílů nákladů mezi likvidací a dalším provozováním dceřiné společnosti činné ve službách v oblasti nemovitostí IBAG.
As regards future strategy in the real estate business, it wanted to see more detailed specification of the difference in costs between liquidation and continued operation of the real estate services subsidiary IBAG.
Komise vyjádřila pochybnosti, zda předpoklady v původním plánu restrukturalizace ohledně vývoje nabídky a poptávky byly dostatečně precizní na to, aby se mohl udělat závěr ohledně výhledů na úspěch předložených opatření na restrukturalizaci.
The Commission doubted whether the market assumptions in the initial restructuring plan and the forecasts of supply and demand were sufficiently precise to allow conclusions to be drawn regarding the prospects of success of the restructuring measures proposed.
Bylo možno obtížně rozeznat, na které tržní předpoklady se opatření plánu restrukturalizace vztahují.
It was difficult to see on what market assumptions the restructuring measures were based.
Komise dále konstatovala, že informace Německa v souvislosti s důvody nesnází podniku v minulosti byly relativně povrchní.
The Commission also found that the information supplied by Germany with regard to the causes of the firm’s difficulties in the past was relatively superficial.
Byly uvedeny následující tři důvody: a) špatné úvěry; b) odvod četných záruk v oblasti fondů nemovitostí a c) příliš pozdní zavedení (1999) a pomalé provádění systematické kontroly rizik.
The following three causes were cited: (a) bad loans; (b) the issue of extensive guarantees for real estate funds; and (c) the late introduction (1999) and slow implementation of systematic risk control.
Uváděné informace představovaly hlavně shrnutí finančních nesnází.
The information supplied was essentially a summary of the financial difficulties.
Byl však uveden pouze jeden skutečný důvod těchto nesnází, totiž neúčinné struktury skupiny a managementu, mezi nimi také nefunkční kontrola rizik.
Only one real reason for these difficulties was put forward, namely ineffective group and management structures, including the lack of an effective system of risk control.
Důkladná analýza těchto struktur a konkrétních chyb managementu, mezi nimi i dopady vlastnictví státu, však chyběla.
There was no in‐depth analysis of these structures or of specific management shortcomings, such as the implications of state ownership.
Takovou analýzu však Komise považuje za nutnou k tomu, aby bylo možno posoudit výhledy na restrukturalizaci BGB.
However, the Commission took the view that an analysis of this kind was necessary if there was to be a proper assessment of the prospects for the restructured BGB.
Komise proto pochybuje o tom, zda plán na restrukturalizaci dostatečným způsobem rozeznal a řeší příčiny nesnází BGB.
It doubted therefore whether the causes of BGB’s difficulties were properly identified and addressed in the restructuring plan.
Německo bylo proto požádáno, aby přeložilo podrobnou analýzu minulých chyb a budoucích výhledů a problémů v kontextu struktury skupiny, metod managementu a dozoru, konceptů kontroly a podávání zpráv, jakož i technik pro zavedení komerčně založených rozhodovacích procesů.
It thus asked Germany to provide an in‐depth analysis of past shortcomings and of future prospects and problems, in the context of group structures, management and supervisory methods, control and reporting patterns and techniques for the introduction of commercially based decision‐making processes.
S ohledem na možnou privatizaci zmínilo Německo jednání s potencionálními zájemci, neuvedlo však žádné podrobnosti, například o zamýšleném postupu, podmínkách nebo jiných relevantních faktorech.
Germany spoke of negotiations with potential buyers with a view to a possible privatisation but gave no details of the procedures envisaged, the terms of sale or other relevant factors.
Komise si proto položila otázku, zda privatizace — úplná nebo částečná — byla důkladně uvážena a zda je případně zajištěno, že bude provedena v rámci otevřeného, transparentního a nediskriminačního postupu.
The Commission therefore wondered whether privatisation, in whole or in part, was being seriously considered and whether, if privatisation did take place, it would be conducted by means of an open, transparent and non‐discriminatory procedure.
S ohledem na cílové výnosy původně uvedené v oznámení ve výši necelých 7 % vyjádřila Komise zaprvé pochyby, zda tento výnos může být skutečně dosažen, zejména vzhledem k problematické struktuře instituce a managementu skupiny, nejasným předpokladům o trhu, na které se odvolávají opatření pro restrukturalizaci, a také vzhledem k provádění problematických obchodů s nemovitostmi.
The initial notification referred to target profitability of just 7 %. The Commission doubted whether this could really be reached, especially given the problematic institutional and management structure of the group, the unclear market assumptions on which the restructuring measures were based, and the continuation of the problematic real estate business.
I kdyby bylo dosaženo požadovaného výnosu necelých 7 %, měla Komise za druhé pochyby o tom, zda toto zúročení vloženého kapitálu bude dostatečné, aby to bylo slučitelné se zásadou investora v tržním hospodářství.
Even if 7 % profitability were to be achieved, the Commission doubted whether such a return on the capital invested was enough to be compatible with the principle of the market‐economy investor.
Komise dále věnovala pozornost tomu, že možnost požadavku na splacení v případě LBB představuje závažné riziko pro úspěšné vyhlídky plánu restrukturalizace, a proto ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyzvala Německo, aby zpracovalo návrhy na řešení.
The Commission also drew attention to the fact that the possibility of a claim for repayment resulting from the LBB case represented a substantial risk to the prospects of success of the restructuring plan and so, in the decision initiating the procedure, it called on Germany to come up with a solution.
Vyvarování se nepřípustných narušení hospodářské soutěže
Avoidance of undue distortions of competition
Ustanovení o výjimce v čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES platí za podmínky, že podpora nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
The exception laid down in Article 87(3)(c) of the EC Treaty is subject to the condition that the aid does not adversely affect trading conditions to an extent contrary to the common interest.
Body 35 až 39 pokynů stanoví, že musí být přijata taková opatření, která co nejvíce zmírní všechny nepříznivé účinky podpory na soutěžitele.
Paragraphs 35 to 39 of the guidelines state that measures must be taken to mitigate as far as possible any adverse effects of the aid on competitors.
Obvykle se tyto podmínky konkretizují omezením nebo redukcí přítomnosti podniku na relevantním trhu výrobků, prodejem výrobních zařízení nebo dceřiných společností nebo odbouráním činností.
This condition usually involves limiting or reducing the company's presence on the relevant product markets by selling production capacity or subsidiaries or reducing activities.
Toto omezení nebo redukce musí být v poměru s účinky deformací způsobených podporou a zejména s relativní váhou podniku na jeho trhu nebo trzích.
The limitation or reduction should be in proportion to the distortive effects of the aid and, in particular, to the relative importance of the firm on its market or markets.
Celkově měly původně navržené protislužby, resp. kompenzační opatření, jako je prodej významných podílů, omezení obchodů s penězi a cennými papíry, sektoru Debt Finance, obchodů s nemovitostmi, počtu poboček, personálu a sekce veřejného sektoru a také zřeknutí se sídel a obchodů se zahraničními a velkými zákazníky, vést k redukci bilanční sumy BGB o 26 % (ze 190 miliard EUR na 140 miliard EUR).
The compensatory measures originally proposed, such as the divestment of major shareholdings, reductions in the financial services, debt finance and real estate businesses, in the number of subsidiaries and staff and in lending to public authorities, and the giving‐up of branches and business with large and with foreign customers, were imposed in order to reduce BGB's balance‐sheet total by 26 % (from EUR 190 billion to EUR 140 billion).
Z důvodu částečně vágního popisu kompenzačních opatření a jejich příslušného přínosu k požadovaným následkům na jmění a personální situaci BGB nebyla Komise schopna posoudit, zda může být reálně dosaženo tohoto celkového efektu a jak se tato opatření projeví na budoucí pozici BGB na trzích nebo segmentech vymezených Německem.
Given the description of the compensatory measures, which was vague in parts, and their individual contribution to the desired effects on BGB's assets and employment situation, the Commission was not in a position to assess whether this entire effect could realistically be achieved or how the measures would affect BGB's future position in the markets or segments defined by Germany.
Komise proto potřebovala podrobnější informace ohledně vlivu každého opatření na jmění, na personální situaci a na budoucí pozici BGB na trhu/segmentu.
It therefore needed detailed information as to the effect of each measure on BGB's assets, employment situation and future market/segment positions.
I kdyby bylo dosaženo výše uvedeného celkového účinku redukce (26 % nebo 50 miliard EUR z bilanční sumy), považuje Komise za sporné, zda tato redukce bude dostatečná vzhledem k uvažované výši podpory a vzhledem ke zkušenostem Komise ohledně restrukturalizačních podpor bankám.
Even if the above reduction (26 % or EUR 50 billion of the balance‐sheet total) were achieved in full, the Commission questioned whether it would be sufficient in view of the large amounts of aid and its practice in previous decisions on restructuring aid for banks.
V této souvislosti uvedla Komise zákonné minimální kvóty kapitálu jako možný orientační bod pro posouzení přiměřenosti kompenzačních opatření, protože ty musí být při poklesu kapitálu banky redukovány úměrně objemu obchodů (při nedostatečné vybavenosti kapitálem 1 miliarda EUR a podle zákonné minimální kvóty kapitálu 4 % by bylo potřeba teoretické redukování rizikových faktorů aktiv až o 25 miliard EUR).
In this connection, the Commission suggested that the legal minimum capital requirements could serve as a guide for assessing the appropriateness of the compensatory measures since a bank that was undercapitalised would have to reduce its activities accordingly (undercapitalisation of EUR 1 billion with a legal minimum capital ratio of 4 % would require a theoretical reduction of risk‐adjusted assets of up to EUR 25 billion).
Toto „redukování příležitostí“ by mohlo sloužit jako přibližný orientační bod pro stupeň narušení trhu a z toho vyplývající nutná kompenzační opatření.
Such ‘opportunity reductions’ could serve as a rough guide for the degree of market distortion and the corresponding compensatory measures required.