natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Je-li zdrojem informací nájemník, bude zřejmě nutné upravit zjištěné nájemné zpětným připočtením veškerých zvláštních příspěvků na nájemné.
If the information source is the tenant, it may be necessary to correct the observed rental by adding back any specific rental allowance.
Pro používání skutečného nájemného pro účely imputace je navíc nutné objasnit několik základních otázek, které mají vliv na harmonizaci údajů.
In addition, the use of actual rentals for imputation purposes requires the clarification of several fundamental questions having an impact on the harmonisation of the data.
První bod se týká otázky, zda by se pro imputaci měly používat údaje o veškerém skutečném nájemném, nebo jen údaje z nových smluv.
The first point relates to the question of whether use should be made of all actual rentals or only those from new contracts, for the imputation procedure.
Podle účelu lze předložit různé teoretické argumenty na podporu skutečného nájemného placeného na základě nových smluv, smluv uzavřených během roku výstavby nebo „průměrných“ smluv.
Depending on the purpose, different theoretical arguments can be put forward supporting actual rentals paid according to new contracts, contracts signed in the construction year or ‘average’ contracts.
Při uplatnění zmíněného obecného pravidla, tj. použití nájemného z podobných obydlí, je patrně nepřijatelné omezovat základ imputace na nájemné podle nových smluv.
Applying the general rule, i.e. to use rentals of similar dwellings, it does not seem acceptable to limit the basis of imputation to rentals from new contracts.
Vzhledem k tomu, že se pro sektor nájemního bydlení používá „průměrné“ nájemné, mělo by totéž platit pro obydlí obývaná vlastníky.
Given that ‘average’ rentals are used for the rented sector, the same should apply for owner-occupied dwellings.
Jiné řešení by navíc při použití stratifikační metody pravděpodobně vedlo v mnoha zemích k velkým potížím.
In addition, a different solution would probably pose great difficulties in many countries when applying the stratification method.
Stručně lze uzavřít, že pro výpočet imputovaného nájemného by se mělo použít průměrné skutečné nájemné určené na základě všech smluv.
Briefly, the conclusion is that the average actual rentals from all contracts should be used to calculate imputed rentals.
Nájemné na soukromém trhu, jehož výše je v důsledku regulace se strany vlády nízká, by se tudíž při výpočtu průměrného nájemného mělo rovněž zahrnout.
Consequently, private market rentals that are at a low level due to government regulation should also be included when calculating the average rentals.
Druhá otázka se týká problému, zda lze pro účely imputace použít nájemné z obydlí ve veřejném vlastnictví.
The second question concerns the problem as to whether rentals of public-owned dwellings can be used for imputation purposes.
Vzhledem k tomu, že obydlí obývaná vlastníky jsou většinou v soukromém vlastnictví, mělo by se pro účely imputace používat v zásadě pouze skutečné nájemné ze soukromého sektoru.
Given that owner-occupied dwellings are mostly privately owned, in principle, only actual rentals from the private sector should be used for imputation purposes.
Není-li však pro vytvoření dostatečného základu pro imputaci k dispozici dostatek údajů o skutečném nájemném z obydlí v soukromém vlastnictví, lze výjimečně použít nájemné z obydlí ve veřejném vlastnictví za předpokladu, že je náležitě zvýšeno tak, aby nahrazovalo nájemné na soukromém trhu.
However, if not enough observations of actual rentals of privately-owned dwellings are available to constitute a sufficient basis for the imputation, exceptionally, rentals of public-owned dwellings may be used, provided they are appropriately increased to serve as proxies for private market rentals.
Další otázka se týká použití nájemného ze zařízených obydlí za účelem rozšíření základu pro imputované nájemné.
A further question relates to the use of rentals from furnished dwellings to enlarge the basis for imputed rentals.
Základem imputace hodnoty nájemného z obydlí obývaných vlastníky je v zásadě nájemné z nezařízených obydlí.
In principle, the basis for imputing a rental value for owner-occupied dwellings is unfurnished rentals.
Proto nelze nájemné ze zařízených obydlí použít přímo.
Therefore, rentals for furnished dwellings cannot be used directly.
Aby se při imputaci nepoužily nesprávné hodnoty nájemného, je nutné z nájemného odečíst platby za užívání nábytku.
In order to avoid imputing the wrong level of rental, they should be scaled down to exclude the payment for the use of the furniture.
Zásada 4:
Principle 4:
Pro účely imputace se nájemným rozumí nájemné, které se platí za právo používat nezařízené obydlí.
For imputation purposes, the rental shall be understood as the rental due for the right to use an unfurnished dwelling.
Je-li zdrojem informací nájemník, může být proto nutné zjištěné nájemné upravit zpětným připočtením veškerých zvláštních příspěvků na nájemné, které se z administrativních důvodů vyplácí přímo pronajímateli.
If the information source is the tenant, it may therefore be necessary to correct the observed rental by adding back any specific rental allowance, which for administrative reasons is paid directly to the landlord.
Pro výpočet imputovaného nájemného se používá skutečné nájemné ze všech smluv, které se týkají nezařízených obydlí v soukromém vlastnictví.
To compile imputed rentals, actual rentals from all contracts shall be exploited relating to privately-owned unfurnished dwellings.
V případě potřeby vyplývající ze statistických důvodů lze výjimečně použít nájemné z obydlí ve veřejném vlastnictví, a to za předpokladu, že je náležitě zvýšeno tak, aby nahrazovalo nájemné na soukromém trhu.
If necessary for statistical reasons, rentals of public-owned dwellings may, exceptionally, be used, provided they are appropriately increased to serve as proxies for private market rentals.
Podobně lze do základu pro imputaci zahrnout nájemné ze zařízených obydlí, a to po odečtení rozdílu v nájemném mezi zařízenými a nezařízenými obydlími.
Similarly, rentals from furnished dwellings may be included in the imputation basis after deduction of the rental differential between furnished and unfurnished dwellings.
Zdroje pro odhad za základní rok a metody extrapolace
Sources for the base year estimate and methods of extrapolation
Bytový fond
Housing stock
Základním prvkem výpočtu podle stratifikační metody jsou informace o bytovém fondu, které slouží jako referenční soubor pro extrapolační postupy.
An essential element of the calculation according to the stratification method is the information on the stock of dwellings. This information serves as a reference universe for extrapolation procedures.
Bytový fond se obecně skládá ze všech budov nebo jejich částí, které se používají jako obydlí.
In general terms, the housing stock consists of all buildings or parts thereof which are used as dwellings.
Podrobnější informace jsou uvedeny v oddílu o zvláštních problémech.
More details are given in the section on special problems.
Mezi hlavní informační zdroje používané ke stanovení bytového fondu patří sčítání domů a bytů, správní registry budov nebo sčítání obyvatel.
The major sources used to establish such a housing stock are building censuses, administrative building registers or population censuses.
Údaj za základní rok se poté aktualizuje pro získání odhadu za běžný rok.
The base year figure is then updated to arrive at the current year estimate.
Pokud jde o bytový fond za základní rok, zdá se, že sčítání domů a bytů jsou nejúplnější a nejméně problematická, zejména pokud se provádějí společně se sčítáním obyvatel.
With regard to the base year housing stock, building censuses seem to be the least problematic and the most complete, especially when carried out together with a population census.
Správní registry budov do značné míry závisejí na právních postupech, což může vést k nejistotě ohledně toho, zda jsou například přístavby, modernizace, přestavby a demolice náležitě zaznamenány.
Administrative building registers depend largely on legal procedures, which may cause uncertainties, for instance, about whether extensions, improvements, conversions and demolitions of dwellings are recorded properly.
Použití informací poskytnutých domácnostmi při sčítání obyvatel jako základ pro bytový fond může způsobit problémy, protože výsledky sčítání mají tendenci podceňovat rekreační objekty, které nejsou v době sčítání obývány.
Using the information provided by households in a population census as the basis of the housing stock may cause problems because the results tend to underestimate second homes which are not occupied at the census date.
Zásada 5:
Principle 5:
Pro sestavení bytového fondu za základní rok použijí členské státy jako výchozí základ sčítání domů a bytů nebo sčítání obyvatel nebo správní registr budov.
For the compilation of the base year housing stock, Member States shall exploit either a building census or a population census or an administrative building register as an initial basis.
Jelikož sčítání domů a bytů obvykle poskytuje nejvyšší stupeň úplnosti, vyžaduje použití správních registrů budov a sčítání obyvatel intenzivní a důkladné kontroly, aby se zajistila úplnost výsledků.
Since a building census usually provides the highest degree of completeness, the use of administrative building registers and population censuses requires intensive and thorough checks to obtain exhaustiveness.
Skutečné nájemné
Actual rentals
Druhý základní prvek pro výpočet produkce služeb bydlení podle stratifikační metody se týká skutečného nájemného, které se platí v sektoru nájemního bydlení.
The second fundamental element for the calculation of the output of dwelling services, according to the stratification method, concerns the actual rentals paid in the rented sector.
Údaje o skutečném nájemném v základním roce lze odvodit ze sčítání (např. ze sčítání obyvatel) nebo z výběrového šetření, jako je šetření rodinných účtů nebo specifické zjišťování o nájemném.
Information on actual rentals in the base year may be derived from a census (e.g. population census) or from a sample survey such as a household budget survey or a specific rental survey.
V prvním případě se skutečné nájemné udává pravděpodobně jako celek a výpočty mají vliv pouze na výši imputovaného nájemného.
In the first case, actual rentals are probably covered in total and the calculations only have an impact on the level of imputed rentals.
V případě výběrových šetření ovlivňují výpočty výši skutečného i imputovaného nájemného.
In the case of sample surveys, the calculations affect the level of both actual and imputed rentals.
Je zřejmé, že sčítání poskytuje široký základ pro spolehlivé informace.
Obviously a census gives a broad basis for reliable information.
Šetření rodinných účtů jsou však obvykle také pokládána za poměrně spolehlivá, zejména pokud jde o základní zboží.
But household budget surveys are normally also considered as fairly reliable, especially with regard to essential goods.
Obecným problémem tohoto druhu zjišťování je však diferencované odmítnutí odpovědí.
However, differential non-response is known to be a general problem with this type of survey.
Pokud se bydlení pokládá spíše za přepych než za základní položku, má tento problém nežádoucí dopad na výsledky výpočtu a měl by se kompenzovat.
If housing is considered as more of a luxury than as an essential item, this problem would have an undesirable impact on the results of the calculation, and should be offset.
Další problém s šetřením rodinných účtů se přinejmenším v některých zemích týká malé velikosti výběrového souboru, která může omezit možnost stratifikace nájemného.
Another problem of a household budget survey, at least in some countries, concerns its small sample size that may restrict the possibility of stratifying the rentals.
V každém případě by se měly co nejvíce využívat další dostupné zdroje.
In any case, available supplementary sources should be exploited as far as possible.
Může tomu tak být například v zemích, ve kterých je velký podíl bytového fondu pod veřejnou kontrolou a v nichž organizace hospodařící s byty musí předkládat účty.
This may, for instance, be the case in countries where a high proportion of housing is under public control and housing agencies have to present accounts.
Jako průběžný úkol vedoucí ke zlepšení výsledků by se také měla zkoumat možnost použití alternativních zdrojů, jako například specializovaných zjišťování o nájemném.
Further, as an on-going task to improve the results, alternative sources, like specialised rental surveys, should be investigated.
Zásada 6:
Principle 6:
Pro odvození skutečného nájemného za stratum využívají členské státy nejširší a nejspolehlivější zdroje, jako například sčítání obyvatel nebo šetření o domácnostech.
Member States shall exploit the broadest and most reliable sources to derive actual rentals per stratum, for example a population census or a household survey.
Pro zlepšení spolehlivosti, úplnosti, a zejména pro zlepšení stratifikace by se měly vyhodnocovat alternativní zdroje.
Alternative sources should be assessed to improve the reliability and exhaustiveness, and particularly the stratification.
Extrapolace výsledků za základní rok
Extrapolation of base year results
Jen málo členských států má každoročně nejnovější informace potřebné k provedení celkového přepočtu produkce pro obydlí obývaná vlastníky.
Only few Member States have the annual information needed to carry out a full recalculation of the output of owner-occupied dwellings each year afresh.
Ve většině zemí se výsledky za daný rok berou jako výchozí základ, a následně se aktualizují, aby se pomocí ukazatelů získal odhad za běžný rok.
In most countries the results for a given year are taken as the benchmark and subsequently updated to estimate the current year figure by means of indicators.
Aktualizaci lze provést použitím kombinovaného ukazatele na (celkovou) produkci za základní rok nebo samostatnou extrapolací bytového fondu a nájemného za stratum.
The update may be made by applying a combined indicator to the (total) base year output, or by separately extrapolating the housing stock and the rental per stratum.
Obecně lze sice očekávat podobné výsledky, ale strukturální posuny, například ve vztahu mezi pronajatými obydlími a obydlími obývanými vlastníky, mohou způsobit rozdíly.
Although similar results could be expected in general, structural shifts, e.g. in the relationship between rented and owner-occupied dwellings, may cause differences.
Zvlášť provedený výpočet by navíc umožnil kontroly věrohodnosti.
In addition, a separate calculation would permit plausibility checks.
Pokud jde o používané ukazatele, kvantitativní index se většinou odvozuje z produkce odvětví stavebnictví.
With regard to the indicators used, the quantity index is mostly derived from the output of the construction industry.
Cenový ukazatel se na druhé straně často zakládá na cenovém indexu zaplaceného nájemného z indexu spotřebitelských cen.
The price indicator, on the other hand, is often based on the price index of rentals paid from the consumer price index.
To může vést ke zkreslení v případech, kdy například v důsledku regulace nájemného ze strany vlády neexistuje oprávněný předpoklad, že imputované nájemné sleduje pohyb nájemného celkem.
This may cause distortions in those cases where the assumption that imputed rentals follow the movement of the total is not justified, for instance, due to public rental controls.
Pro extrapolaci imputovaného nájemného se tudíž podobně jako v základním roce zdá vhodnější používat cenový index, v němž se promítá pohyb soukromě pronajímaných obydlí.
For the extrapolation of imputed rentals, it therefore seems preferable to use, as in the base year, a price index reflecting the movement of privately rented dwellings.
Dále je třeba věnovat pozornost skutečnosti, že cenové indexy nebudou zpravidla zahrnovat zvýšení cen dané změnami kvality.
Further, attention has to be drawn to the fact that price indices will normally exclude price increases due to quality changes.
Cenové indexy se proto musí doplňovat ukazatelem kvality, který v sobě odráží modernizaci.
The price indices therefore have to be supplemented by a quality indicator reflecting improvements.
V neposlední řadě se zdá být užitečné minimalizovat dopad strukturních změn na výsledky tím, že se omezí období extrapolace.
Finally it seems useful to minimise the impact of structural changes on the results by restricting the extrapolation period.
Po zvážení periodicity příslušných základních statistických údajů se zdá být v tomto ohledu vhodné provádět srovnávání v rámci bytového fondu každých 10 let, tj. v obvyklém odstupu pro sčítání obyvatel.
Taking account in this respect of the periodicity of the relevant basic statistics, it seems appropriate to carry out a benchmarking of the housing stock every 10 years, i.e., the normal interval for population censuses.
Kromě toho by se alespoň jednou za pět let, což je obvyklá periodicita pro šetření rodinných účtů, mělo provést srovnání cenové složky (nájemného za stratum).
In addition, the benchmarking of the price element (rental per stratum) should be carried out at least every five years, i.e., the usual periodicity for household budget surveys.
Zásada 7:
Principle 7:
Jestliže není možné provádět nové odhady produkce služeb bydlení každý rok, mohou členské státy extrapolovat údaj pro daný základní rok pomocí vhodných kvantitativních, cenových a kvalitativních ukazatelů.
If it is not possible to carry out complete re-estimation of the output of dwelling services annually, Member States may extrapolate a given base year figure using appropriate quantity, price and quality indicators.
Extrapolace bytového fondu a průměrného nájemného se provádí odděleně pro každé stratum.
The extrapolation of the housing stock and the average rental shall be carried out separately for each stratum.
Extrapolační postup rozlišuje mezi výpočtem skutečného a imputovaného nájemného.
The extrapolation procedure shall distinguish between the calculations for actual and for imputed rentals.
Je-li to nutné, počet strat použitých pro extrapolaci může být nižší než počet použitý pro výpočet základního roku.
If necessary, the number of strata used for extrapolation may be less than that used for the base year calculation.
Pro extrapolaci imputovaného nájemného z obydlí obývaných vlastníky se obecně používá cenový index, ve kterém se promítá soukromé nájemné.
To extrapolate the imputed rental for owner-occupied dwellings, in general, a price index reflecting private rentals shall be applied.
V žádném případě by interval pro srovnávání v rámci bytového fondu neměl být delší než 10 let a interval pro srovnávání týkající se cen by neměl být delší než pět let, nebo by se obdobné kvality mělo dosáhnout jinými vhodnými metodami.
In any case, the benchmarking of the housing stock should not exceed 10 years and that of the price element should not exceed five years, or similar quality should be achieved by appropriate other methods.
Zvláštní problémy
Special problems
Obydlí bez nájemného a levná obydlí
Rental-free and cheap dwellings
Při sběru údajů o skutečném nájemném se někdy zjistí nulové nebo velmi nízké hodnoty.
When collecting data on actual rentals, sometimes zero or very low values will be observed.
V případě obydlí bez nájemného to vede ke zvláštní situaci, kdy se služba bydlení skutečně poskytuje, ale bez (viditelné) platby.
In the case of rental-free dwellings this leads to the strange situation that the dwelling service is actually provided but without a (visible) payment.
V takových případech je zřejmě vhodné situaci vyřešit úpravou zjištěného nulového skutečného nájemného.
It seems appropriate in such cases to adopt the solution that the observed actual zero rental be corrected.
Obdobně by zřejmě bylo možné přistupovat k levným obydlím.
An analogous solution would appear logical for cheap dwellings.
Zjištění obydlí bez nájemného nebo levných obydlí má i jiné důvody než zásahy ze strany vládních institucí.
Apart from interventions by general government, there are other reasons why rental-free or cheap dwellings may be observed.
Jako jeden příklad může sloužit zaměstnanec, který obývá podnikový byt (byt ve vlastnictví zaměstnavatele) a platí snížené nájemné nebo neplatí žádné.
One example is an employee occupying an employer-owned dwelling at a reduced or zero rental.
To se může týkat nejrůznějších druhů zaměstnanců, včetně správců domů nebo hlídačů.
This may concern all kinds of employees, including housekeepers or guardians.
Zde je třeba skutečné nájemné upravit a s rozdílem mezi skutečným a srovnatelným nájemným zacházet jako s naturálními odměnami (viz ESA 95, odstavce 4.04. až 4.06.).
In this case the actual rental has to be corrected and the difference between the actual and comparable rental will be treated as remuneration in kind (see ESA95 paragraphs 4.04 to 4.06).
Další možností je, že se obydlí pronajímají za nulové nebo velmi nízké nájemné příbuzným nebo přátelům.
Another possibility is that dwellings are let at a zero or very low rental to relatives or friends.
Zde lze úpravu provést prostým přeřazením těchto obydlí ze sektoru nájemního bydlení do sektoru obydlí obývaných vlastníky.
In this case the correction may be obtained by simply reclassifying those dwellings from the rented to the owner-occupied sector.
Podobná úprava je zřejmě vhodná, pokud nájemníci platí paušální platby, tj. platí-li nájemník zálohy na nájemné na dobu delší, než je obvyklé.
Further, a similar correction seems appropriate in the case of lump sum payments by tenants, i.e., where the tenant makes a pre-payment of the rental for a longer than normal period.
Zásada 8:
Principle 8:
Skutečné nájemné zjištěné u obydlí bez nájemného a levných obydlí je třeba upravit tak, aby zahrnovalo úplnou službu bydlení.
The actual rental observed in the case of rental-free and cheap dwellings shall be corrected to include the full dwelling service.
Pro výpočet imputovaného nájemného nelze bez úpravy použít ani nulové, ani levné nájemné.
Neither zero rentals nor cheap rentals shall be used to calculate imputed rentals, on an uncorrected basis.
Rekreační obydlí
Holiday homes
Rekreační obydlí zahrnují všechny druhy obydlí pro trávení volného času, jako je například víkendový domek poblíž místa bydliště, který se krátkodobě používá mnohokrát v roce, nebo rekreační objekt ve vzdálenějším místě používaný dlouhodobě jen několikrát v roce.
Holiday homes cover all kinds of leisure-time dwellings like the nearby weekend-house which is used for short periods many times a year or the more distant resort-home which is used for longer periods but only few times a year.
Na první pohled se zdá, že případ pronajímaného rekreačního obydlí nepředstavuje žádný problém, protože se za měřítko produkce bere skutečné placené nájemné.
At first sight the case of rented holiday homes seems no problem, since the actual rental paid is taken as a measure for output.
Jestliže se však vychází z údajů o skutečném nájemném za měsíc, může extrapolace na roční celkovou částku vést k nadhodnocení, pokud se do ní nezahrne žádná doplňková informace o průměrné době strávené v daném obydlí.
However, if the actual rentals collected are on a monthly basis, the extrapolation to the yearly total may lead to over-estimates if no supplementary information on the average occupation time is included.
Pro výpočet imputovaného nájemného z rekreačních obydlí obývaných vlastníky je nejlogičtější metodou rozdělit tyto nemovitosti do strat a použít odpovídající průměrné roční nájemné za skutečně pronajaté podobné ubytování.
To calculate an imputed rental for owner-occupied holiday homes, the most logical approach is to stratify these properties and to apply the appropriate average annual rental for actually rented similar accommodation.
Roční nájemné v sobě implicitně promítá průměrnou dobu obývání.
The annual rental implicitly reflects the average occupation time.