natgillin/translations-raw huggingface dataset:
U těchto prodejů se však postupovalo podle administrativních pravidel specifických pro prodej na vývoz, jelikož zde nebyla počítána tuzemská daň z obratu. Tyto prodeje byly též běžně fakturovány v USD a hrazeny akreditivy, platily pro ně předpisy o vracení cla a v účetních výkazech společnosti byly běžně zařazovány jako místní prodeje na vývoz.
However, these sales were subject to administrative arrangements specific to export sales as they were not subject to domestic sales tax, they were normally invoiced in US dollars and paid for by letters of credit, they were subject to duty drawback arrangements and normally classified as local export sales in the companies' accounting records.
Za těchto okolností a v souladu s přístupem použitým při šetření zmiňovaném v bodě odůvodnění 2 („původní šetření“) byly tyto prodeje vyřazeny z výpočtu běžné hodnoty pro danou společnost.
Under these circumstances, and in accordance with the approach taken in the investigation mentioned in recital (2) (the ‘original investigation’), these sales were excluded for the purpose of calculating normal value for that company.
Tentýž korejský vyvážející výrobce měl prospěch z národního programu, jehož cílem bylo pomáhat korejským společnostem ve finančních potížích, tzv. „programu úspěchu“ (work out programme).
The same exporting producer in the Republic of Korea benefited from a national programme designed to help Korean companies in financial difficulties, the so called ‘work out programme’.
V rámci tohoto programu mohla společnost kapitalizovat své dluhy, takže značnou částku zaúčtovala jako příjem, kterým uměle vyrovnala velkou část svých prodejních, správních a režijních nákladů.
Under this programme, the company was able to transform debts into equity, accounting for a significant amount booked as an income and offsetting thus artificially the company's SG&A expenses to a large extent.
Z toho byl odvozen závěr, že tato částka by neměla být považována za běžný příjem, který by měl být započten do výpočtu prodejních, správních a režijních nákladů.
It was therefore considered that this amount should not be considered as an ordinary income to be taken into account in the calculation of the SG&A.
Proto uváděná částka prodejních, správních a režijních nákladů, která zahrnovala tento umělý příjem, nezobrazovala přiměřeným způsobem náklady vzniklé při výrobě a prodeji obdobného výrobku.
The reported SG&A, including the artificial income, consequently did not reasonably reflect the costs incurred in the production and sales of the like product.
Z tohoto důvodu a v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení nebyla tato částka při výpočtu výše prodejních, správních a režijních nákladů vzata v úvahu.
Therefore, and in accordance with Article 2(5) of the basic Regulation, this amount was not taken into account in the calculation of the SG&A.
Společnost také vykázala zisk tím, že nesplacené pohledávky zahrnula do výpočtu prodejních, správních a režijních nákladů.
The company also claimed a gain resulting from reversal of bad debts in the SG&A calculation.
Protože se tyto pohledávky netýkaly dotyčného výrobku a vztahovaly se na přínosy v rámci „programu úspěchu“, nejsou běžným příjmem, který je nutné brát při výpočtu prodejních, správních a režijních nákladů v úvahu.
Since these debts were not related to the product concerned and referred to benefits under the work out programme, they do not constitute an ordinary income to be taken into account in the calculation of the SG&A.
Společnost tvrdila, že zahrnutí nesplacených pohledávek používá každý rok, a proto by neměly být z výpočtu vyloučeny.
The company claimed that reversal of bad debts occur every year and therefore should not be excluded from the calculation.
To je v rozporu s auditorskými zprávami společnosti, které uvádějí, že v posledních dvou letech k takovému nezahrnutí nedošlo a že toto nezahrnutí souvisí zvláště s „programem úspěchu“.
This is in contradiction with the audited reports of the company, which show that no such reversal took place over the two last financial years and that it is specifically linked to the work out programme.
Proto zůstává vyloučení tohoto zisku z výpočtu prodejních, správních a režijních nákladů zachováno.
Therefore, the exclusion of this gain from the SG&A calculation is maintained.
Společnost tvrdila, že úpravy prodejních, správních a režijních nákladů byly výsledkem běžných obchodních operací, a proto by se neměly brát v úvahu.
The company claimed that the adjustments to the SG&A resulted from its normal business operations and should therefore not be disregarded.
Po zveřejnění informací poskytla společnost nové informace, které však naznačovaly, že se tyto dva zisky uvedené v předchozích bodech odůvodnění netýkají dotyčného výrobku.
It submitted new information after the disclosure which indicated, however, that the two gains referred to in the previous recitals did not relate to the product concerned.
Nové neověřené informace byly navíc v rozporu s informacemi shromážděnými během ověření na místě, a proto je nelze přijmout.
Furthermore, the new unverified information contradicted the information collected during the on-spot investigation and could therefore not be accepted.
Z těchto důvodů se námitky týkající se „program úspěchu“ zamítají.
On these grounds, the claims relating to the work out programme are rejected.
Tentýž vyvážející výrobce deklaroval vysoké pojistné plnění během období šetření z titulu požáru jedné z výrobních linek, kde se dotyčný výrobek vyrábí, k němuž došlo před začátkem období šetření.
The same exporting producer declared a high insurance income during the IP due to a fire in one of the production lines of the product concerned, which occurred before the IP.
Společnost tento příjem odečetla ze svých prodejních, správních a režijních nákladů spojených s tuzemským prodejem dotyčného výrobku.
The company deducted this income from the SG&A expenses related to the domestic sales of the product concerned.
Na druhé straně ale nezapočetla náklady, které jí z titulu požáru během období šetření vznikly.
On the other hand, it did not take into account the costs incurred during the IP as a result of that fire.
Proto byly prodejní, správní a režijní náklady silně podhodnoceny.
SG&A expenses were therefore largely understated.
Pojistné plnění bylo použito na instalaci nové výrobní linky, na které se už dotyčný výrobek dále nevyráběl.
The income from the insurance was used to install a new production line not producing the product concerned anymore.
Z toho byl učiněn závěr, že jakékoli náklady a příjmy spojené s uvedeným požárem buď vznikly mimo období šetření, nebo neměly vztah k dotyčnému výrobku, a měly by proto být při výpočtu výše prodejních, správních a režijních nákladů pro účely výpočtu běžné hodnoty vynechány.
It was consequently considered that any costs and income resulting from the fire were either outside the IP or not related to the product concerned and should therefore be disregarded when calculating the SG&A for the purpose of the calculation of the normal value.
Po poskytnutí informací tato společnost vznesla námitky proti výše uvedeným závěrům a tvrdila, že jí vznikly náklady vzhledem ke ztrátám v podnikání.
After disclosure, this company objected to the above conclusions claiming that it had incurred costs because of a loss of business.
Avšak tato námitka již byla prošetřena během ověření na místě, když společnost nepředložila žádné podpůrné důkazy, které by ukázaly část pojistného plnění určeného na ztráty v podnikání.
However, this claim was already investigated during the on-spot verification visit where the company failed to submit any supporting evidence which could show the part of the insurance income which was allegedly destined for the loss of business.
Tato námitka se proto zamítá.
This claim had therefore to be rejected.
Jeden vyvážející výrobce oznámil, že při původním šetření měla společnost ve Společenství spřízněného dovozce.
One exporting producer notified that in the original investigation, the company had a related importer in the Community.
Tento vyvážející výrobce tvrdil, že se situace změnila a že dovozce ve Společenství, přestože dosud existuje, již s jejich společností není spřízněný.
The exporting producer claimed that this situation had changed, and that the importer in the Community, even if it was still existing, was not anymore related to them.
Je třeba poznamenat, že na tohoto dovozce připadal významný objem prodeje dotyčného výrobku do Společenství realizovaného korejským vyvážejícím výrobcem.
It is to be noted that the importer accounted for a significant amount of the sales of the product concerned to the Community made by the Korean exporting producer.
Tato záležitost byla pečlivě prošetřena, aby se zjistilo, zda je pro daný případ oprávněné použít čl. 2 odst. 9 základního nařízení.
This issue was examined carefully in order to determine whether the application of the provisions set out in Article 2(9) of the basic Regulation was warranted in the present case.
Byl proveden rozbor cen účtovaných spřízněnému dovozci korejským vyvážejícím výrobcem.
An analysis was carried out on the prices charged to the related importer by the Korean exporting producer.
Zjistilo se, že ceny zde byly soustavně na stejné úrovni jako ceny účtované během období šetření nespřízněným dovozcům.
It was found that these prices were consistently sold at the same level as those charged to unrelated importers during the investigation period.
Za těchto okolností bylo konstatováno, že při účtování cen byl mezi spřízněnými společnostmi udržován odstup a že tedy tyto ceny byly spolehlivé.
Under these circumstances, it was considered that the prices between the related parties were at arms-length and reliable.
Jelikož tedy vývozní ceny byly spolehlivé, nebylo třeba se uchylovat k čl. 2 odst. 9 základního nařízení a konstatovat, že obě tyto společnosti byly spřízněné.
Therefore, since export prices were reliable, there was no need to recur to the provisions set out in Article 2(9) of the Basic Regulation and to conclude on the relationship between the companies.
Proto byla pro případ tohoto vyvážejícího výrobce vývozní cena založena na cenách, které byly zaplaceny nebo měly být zaplaceny všemi odběrateli ve Společenství.
Therefore, in the case of this exporting producer, the export price was based on the prices paid or payable by all customers in the Community.
V případě zbývajících dvou vyvážejících výrobců byla vývozní cena založena na cenách, které byly zaplaceny nebo měly být zaplaceny nespřízněnými odběrateli ve Společenství.
For the two other exporting producers, the export price was based on the prices paid or payable by unrelated customers in the Community.
Aby bylo zajištěno spravedlivé srovnání, byly uplatněny úpravy o rozdíly dovozních poplatků a nepřímých daní, cel, nákladů na dopravu, pojištění, manipulaci, nakládku a vedlejších nákladů, nákladů na balení, bankovních poplatků, nákladů na úvěry a provizí tam, kde to bylo možné a oprávněné.
To ensure a fair comparison, allowances were made for differences in import charges and indirect taxes, duties, transport, insurance, handling, loading and ancillary costs, packing costs, bank charges, credit costs and commissions where applicable and justified.
Všichni tři vyvážející výrobci žádali o vrácení cla z tohoto důvodu, že jejich dovozní poplatky byly přičítány k tíži obdobného výrobku tam, kde byl zamýšlen pro spotřebu ve vývozní zemi, avšak byly refundovány, pokud byl tento výrobek prodán na vývoz do Společenství.
All three exporting producers made a claim for duty drawback on the grounds that import charges were borne by the like product when intended for consumption in the exporting country but were refunded when the product was sold for export to the Community.
V každém z těchto případů se ukázalo, že nárokovaná částka byla vyšší než výše cla připadajícího na obdobný výrobek na tuzemském trhu, a proto byly provedeny příslušné úpravy.
In each case the amount claimed was found to be higher than the amount of duty borne by the like product in the domestic market and therefore, the allowances were adjusted accordingly.
Po poskytnutí informací dvě společnosti vznesly námitky vůči postupu použitému při úpravě o částku odpovídající clu, částečně na základě toho, že se tato částka lišila od částky použité v původním šetření.
After disclosure two companies objected to the methodology applied concerning the adjustment for duty drawback, partly on the grounds that it was different to the one used in the original investigation.
Tvrdily, že by se místo tohoto postupu měl použít postup, který použily v odpovědích na dotazníku.
They claimed that the methodology used in their replies to the questionnaire should be applied instead.
Bylo zjištěno, že metoda výpočtu používaná společnostmi, která se podobá metodě použité v původním šetření, neodpovídá skutečné výši dovozních cel, která platí pro obdobný výrobek.
The calculation method used by the companies, similar to the one used in the original investigation, was found to not reflect the actual import level of duties borne by the like product.
Proto nebyla v souladu s požadavky čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení a musí se zamítnout.
It was therefore not in line with the requirements of Article 2(10)(b) of the basic Regulation and had to be rejected.
Postup používaná v současném šetření je v souladu s podmínkami uvedenými v čl. 2 odst. 10 písm. b), a proto je považována za nejvhodnější a je dále používán.
The methodology used in the present investigation was compatible with the conditions set out in Article 2(10)(b) insofar as it accurately reflected the actual import level of duties borne by the like product and was therefore considered as the most appropriate and thus maintained.
Vedle toho všichni tři vyvážející výrobci nárokovali náklady na úvěry na základě skutečného trvání úvěrového období, kdy úvěr byl odběratelům poskytnut v rámci systému „otevřeného účtu“, kterého se na korejském tuzemském trhu používá.
In addition, all three exporting producers claimed credit costs on the basis of the actual credit period taken by customers under the ‘open account’ payment system used on the Korean domestic market.
Byla zjištěna obecná skutečnost, že u tohoto systému vyvážející výrobci ve skutečnosti konkrétní úvěrové lhůty neposkytují a že navíc nelze přesně určit, na jak dlouho byl úvěr poskytnut,protože účtenky nelze spárovat s konkrétními fakturami.
It was found that under such a system, generally, the exporting producers did not actually grant specific credit periods and furthermore, the credit periods taken could not be accurately determined, as receipts could not be linked to specific invoices.
Za těchto okolností nebylo možno úlevy poskytnout.
In these circumstances, these allowances could not be granted.
Po poskytnutí informací dvě společnosti tvrdily, že skutečnost, že použily systém otevřených účtů není sama a sobě důvodem k zamítnutí úprav o úvěrové náklady.
After disclosure, two companies claimed that the fact that they use an open account system is not in itself a reason to refuse the adjustment for credit costs.
Šetření však ukázalo, že neexistoval přímý vztah mezi cenami a ohlášenými úvěrovými podmínkami.
However, the investigation has shown that there was no consistent relation between prices and the credit terms reported.
Nebylo možné prokázat, že zákazník před prodejem s konkrétními úvěrovými podmínkami souhlasil a že tyto podmínky proto neměly vliv na ceny a srovnatelnost cen.
The companies could not demonstrate that specific credit terms were agreed with the customer prior to the sale and that they had an effect on prices and price comparability.
Námitka vyvážejících výrobců se proto zamítá.
The exporting producers' claims had therefore to be rejected.
Jeden vyvážející výrobce požadoval zohlednění jiných faktorů v souladu s čl. 2 odst. 10 písm. k) základního nařízení z toho titulu, že prodej na vývoz se uskutečňoval na odlišné úrovni obchodování než prodej na tuzemském trhu, což ovlivnilo srovnatelnost cen.
One exporting producer requested an adjustment for differences in the level of trade either in accordance with Article 2(10)(k) (‘other factors’) or Article 2(10)(d)(ii) of the Basic Regulation.
Tvrdilo se, že prodej na tuzemském trhu vskutku spočíval hlavně v prodeji konečným uživatelům, kdežto prodej na vývoz do Společenství probíhal hlavně jako prodej distributorům.
Indeed, it was claimed that domestic sales were done mainly to end users, while export sales to the Community were mainly done to distributors.
Jelikož společnost nebyla schopna příslušnou úpravu kvantifikovat, zakládala svůj nárok na čl. 2 odst. 10 písm. d) podbodu ii) namísto na čl. 2 odst. 10 písm. d) podbodu i) základního nařízení.
Although there were sales to different levels of trade on the domestic market (end users and distributors), the company was not able to quantify the appropriate adjustment.
Uvedená společnost později tvrdila, že úprava by měla vycházet z rozdílu cen účtovaných na tuzemském trhu konečným uživatelům a distributorům.
The company claimed later that the adjustment should be based on the difference of prices charged on the domestic market to end users and to distributors.
Společnost však nebyla schopna existenci žádných takových soustavných a zřetelných cenových rozdílů prokázat.
However, the company was not in a position to demonstrate the existence of any such consistent and distinct difference in prices.
Proto nebylo možno dospět k závěru, že by tento rozdíl v úrovni obchodování ovlivnil srovnatelnost cen, takže tento požadavek musel být zamítnut.
Therefore, it was not possible to conclude that the difference in the level of trade affected price comparability and consequently this claim had to be rejected.
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že zohlednění rozdílů fyzických vlastností je ospravedlněno tím, že se různé druhy výrobku odlišují denierem a leskem.
One exporting producer claimed that an adjustment for differences in physical characteristics was warranted on the basis of differences in the denier and lustre between product types.
Tato společnost však nebyla schopna doložit, že by tento rozdíl denieru nebo lesku vlákna ovlivnil cenu nebo cenovou srovnatelnost, takže tento požadavek musel být zamítnut.
However, the company could not substantiate that the difference in the denier and lustre affected price or price comparability and this claim had consequently to be rejected.
Srovnání běžné hodnoty dané váženým průměrem s vývozní cenou ze závodu danou váženým průměrem pro každý druh výrobku u dvou vyvážejících výrobců ukázalo, že zde docházelo k dumpingu.
The comparison of the weighted average normal value with the weighted average export price by product type on an ex-factory basis for two of the exporting producers showed the existence of dumping.
Navíc pak je třeba ohledně jednoho vyvážejícího výrobce poznamenat, že se zjistilo, že jeho vývozní ceny v posledním měsíci období šetření („druhé období“) byly obecně a v průměru vyšší než ceny účtované před tímto měsícem („první období“).
Moreover, with regard to one exporting producer, it should be noted that export prices on the last month of the IP (‘the second time period’) were found to be in general and on average higher than those charged in the period before that month (‘the first time period’).
I když vývozní ceny za druhé období byly vysoké a většinou na takové úrovni, že k dumpingu nedocházelo, byl praktikován výrazný dumping v prvním období, kdy vývozní ceny byly nižší.
While export prices during the second time period were high and mostly at non-dumped levels, significant dumping was practised in the first period as export prices were lower.
Byla tedy zjištěna struktura vývozních cen, kde byl významný rozdíl mezi první a druhou částí období šetření.
Thus, there was a pattern of export prices which differed significantly between the first and the second time period of the IP.
Navíc se zjistilo, že srovnáním průměrných hodnot s průměrnými hodnotami by se nepoznalo, že v první části období šetření docházelo k významnému dumpingu, jelikož tento postup by neumožnil patřičným způsobem zohlednit významné rozdíly ve struktuře vývozních cen mezi první a druhou částí období šetření.
Furthermore, it was found that a comparison made on an average-to-average basis would not reflect the significant dumping being practised in the first time period of the IP, as that method would not enable significant differences in the pattern of export prices between the first and the second time period of the IP to be taken appropriately into account.
Z tohoto důvodu a též s ohledem na závěry uvedené v bodě odůvodnění 124 se došlo k závěru, že běžná hodnota založená na váženém průměru by měla být porovnávána s cenami všech jednotlivých případě vývozu v souladu s čl. 2 odst. 11 základního nařízení, aby bylo možno plně zobrazit, v jaké může byl uplatňován dumping.
Therefore, and in view of the findings referred to under recital (134), it was concluded that the weighted average normal value should be compared to prices of all individual export transactions in accordance with Article 2(11) of the basic Regulation, in order to reflect the full degree of dumping being practised.
Z důvodů uvedených v bodě odůvodnění 44 nebylo možno provést srovnání individuálních běžných hodnot a individuálních vývozních cen pro jednotlivé transakce.
For the reasons set out in recital (44) a comparison of individual normal values and individual export prices on a transaction-by-transaction basis was not possible.
Jelikož jeden vyvážející výrobce vydával každý měsíc pouze jedinou fakturu pro každého odběratele, nebylo ve skutečnosti možné nalézt přiměřené přiřazení jednotlivých vývozních transakcí a jednotlivých transakcí prodeje na tuzemském trhu.
Indeed, since the exporting producer concerned only issued one invoice per month and per customer, it was not possible to find a reasonable matching between individual export transactions and individual domestic sales transactions.
U většiny těchto případů by při takovém porovnávání bylo nutno zjišťovat průměry cen za tentýž měsíc (takže už by se pak neporovnávaly jednotlivé transakce), nebo by bylo třeba přistoupit k libovolnému výběru vývozních cen pro účely takového porovnávání.
Thus, the comparison would have required making averages between prices for the same month (which would then not constitute a transaction-to-transaction comparison), or to proceed to arbitrary choices of the export price to be chosen for comparison.
Vyvážející výrobce, pro kterého byl porovnáván vážený průměr běžné hodnoty s cenami všech jednotlivých vývozních transakcí, proti tomuto postupu protestoval.
The exporting producer for which the weighted average normal value was compared to prices of all individual export transactions challenged this methodology.
Společnost tvrdila, že pro tento omezený počet transakcí za ceny bez dumpingu v posledním měsíci období šetření existuje hospodářský důvod, a proto není oprávněné domnívat se, že tato struktura vývozních cen existovala v době šetření.
Indeed, the company claimed that there is an economic justification for these limited number of transactions made at non-dumped prices in the last month of the IP, and therefore it is not justified to consider that a pattern of export prices by time period existed.
Je však třeba poznamenat, že hospodářský důvod těchto faktur – bez ohledu na to, zda je takový důvod v tomto kontextu relevantní – nemůže konečný odběratel ověřit.
However, it is to be noted that the economic justification of these invoices — irrespective of whether or not such a justification is relevant in this context — could not be verified with the final customer which did not cooperate during the investigation.
Navíc, tvrzení vyvážejícího výrobce, že existuje hospodářský důvod pro omezený počet transakcí, je v rozporu s informacemi poskytnutými samotnou společností, která během vyšetřování tvrdila, že cenová náhrada byla uskutečněna po období šetření.
In addition, the claim by the exporting producer that there is an economic justification for this limited number of transactions is in contradiction with information provided by the company itself, which claimed during the investigation that price compensation had taken place after the IP.