natgillin/translations-raw huggingface dataset:
V žádosti o poskytnutí informací z července 2002 si Komise vyžádala všechny dokumenty, které by mohly osvětlit odhad ceny podniků v okamžiku převodu vlastnictví.
In the information injunction of July 2002 the Commission requested copies of all documents that could clarify the evaluation of the companies at the time of the transfer of ownership.
Španělsko neposkytlo k této transakci žádnou informaci, a proto Komise může při kalkulaci vycházet pouze z tržní hodnoty a opírat se o informace, které má k dispozici.
Spain did not provide any such information for this transaction, and therefore the Commission has no other option than to make an estimation of the market value based on the available information.
Tržní hodnota by v tomto případě odpovídala účetní hodnotě minus finanční rizika.
The market value in this case would correspond to the book value minus the financial risks.
Vzhledem k nedostatku informací není Komise schopna vypočítat přesnou hodnotu finančních rizik.
Because of lack of information the Commission is not able to calculate the exact value of the financial risks.
Aby nedošlo k přecenění těchto rizik, Komise se rozhodla postupovat opatrně a předpokládá, že finanční rizika jsou nulová.
In order to exclude an overestimation of these risks, it therefore takes a prudent approach and assumes the financial risks to be zero.
Proto by za současných okolností bylo dobré použít jako určitý opatrný odhad tržní hodnoty ten nejlepší přibližný odhad hodnoty účetní.
A prudent approximation of the market value would, therefore, in the current circumstances, be to use the best approximation of the book value.
Nejlepší ocenění, které je k dispozici, to znamená účetní hodnota k datu transakce, to jest k 28. prosince 1999, je účetní hodnota k 31. prosinci 1999, což je záporná hodnota minus 40646000 EUR. Vezmeme-li tuto částku jako základ, tržní hodnota všech tří podniků by nepřekročila tuto částku.
The best available estimation of the book value at the date of the transaction, i.e. on 28 December 1999, is the book value on 31 December 1999, which was EUR – 40,6 million. Based on this, the market value of the three companies would not exceed this amount.
Opíráme-li se tedy o poskytnuté informace, je možné dojít k závěru, že společnost AESA prodala SEPI za 15302000 EUR tři podniky, jejichž hodnota byla nanejvýš minus 40646000 EUR, což znamená pro AESU zisk minimálně 55948000 EUR.
Based on available information, it can therefore be concluded that AESA sold to SEPI, for EUR 15302000, three companies worth at the most EUR – 40646000. This equals a gain of at least EUR 55948000 for AESA.
Shrnuto: tuto otázku je možné uzavřít s tím, že zaplacení částky 15302000 EUR za všechny tři podniky, Cádiz, Juliana a Manises, společností SEPI není v souladu s principem tržního investora.
In conclusion, SEPIs payment of EUR 15302000 for the three companies Cadiz, Juliana and Manises cannot be considered to be in accordance with the market investor principle.
Z toho vyplývá, že zisk 55948000 EUR pro společnost AESA představuje státní podporu. Po prodeji vlastnila AESA ještě další tři loděnice, které se věnují civilnímu loďařství.
The gain of EUR 55948000 made by AESA should therefore be considered to be State aid to AESA, which, following the sale, still owned three other shipyard companies involved in civil ship construction.
Tato státní podpora byla nezákonná, protože nebyla ohlášena Komisi a není slučitelná s principy společného trhu, protože nemohla být autorizována jako restrukturalizační podpora, ani podpora jiného druhu.
This State aid was illegal, given that it has not been notified to the Commission and it is not compatible with the common market, since it cannot be authorised as restructuring aid or any other type of aid.
Výroční zprávy z let 1998 a 1999 společnosti AESA a podniků, které vlastnila, uvádějí, že pokračování všech operací záviselo na finanční podpoře příslušného akcionáře, to znamená SEPI ve prospěch AESY a AESY ve prospěch loděnic.
The 1998 and 1999 annual reports of AESA and the companies it owned, state that the continuation of all the operations were dependent on the financial support of the respective shareholder, i.e. SEPI for AESA and AESA for the shipyards.
Na základě této informace Komise dochází k závěru, že podpora, poskytnutá společností SEPI společnosti AESA v této transakci, se převedla na všechny tři podniky ještě ve vlastnictví AESY (Sestao, Sevilla a Puerto Real).
From this information the Commission concludes that the aid provided by SEPI to AESA in this transaction was transferred to the three companies still owned by AESA (Sestao, Sevilla and Puerto Real).
V rozhodnutí Komise [25] o státní nekalé podpoře poskytnuté SEPI společnosti AESA v roce 1998, později potvrzené Soudním dvorem [26], dospěla Komise k závěru, že státní podpora poskytnutá společnosti AESA měla povahu státní podpory pro její činnosti v průmyslu stavby lodí.
The conclusion that State aid to AESA implied State aid to its shipbuilding activities was already made in the Commission’s decision [25] on illegal State aid provided from SEPI to AESA in 1998, which subsequently was upheld by the court [26].
Půjčky SEPI třem loděnicím v prosinci 1999
Loans provided by SEPI to three shipyards in December 1999
Při druhém rozšíření řízení Komise shledala, že SEPI poskytl všem třem podnikům, Juliana, Cádiz a Manises, půjčky ve výši 194400000 EUR během roku 1999.
In its second extension of the procedure, the Commission noted that SEPI had provided the three companies Juliana, Cadiz and Manises with loans of EUR 194400000 during the year 1999.
Komise měla podezření, že by se mohlo jednat o státní podporu těmto podnikům.
The Commission had doubts that this could be State aid to these companies.
S ohledem na fakta byla situace následující: tyto tři loděnice (Juliana, Cádiz a Manises) měly kumulovaný dluh vůči společnosti AESA ve výši 192100000 EUR. Když SEPI na sebe vzal péči o tyto tři podniky, poskytl jim také zálohu ve výši 192100000 EUR (Cádiz: 120,8 milionů, Juliana 47,2 mil., Manises 24,1 mil.), která byla použita pro vrácení půjček společnosti AESA.
Concerning the facts the situation was as follows. The three shipyards companies (Juliana, Cadiz and Manises) had accumulated a debt to AESA of EUR 192100000. When SEPI took over the three companies it also provided them with EUR 192100000‘advance’ payment (Cadiz EUR 120,8 million, Juliana EUR 47,2 million and Manises EUR 24,1 million) which was used to repay the loans to AESA.
Tyto půjčky byly poskytnuty s úrokovou sazbou rovnající se MIBOR plus 8 bodů.
These loans carried an interest rate of MIBOR plus 8 points.
Současně SEPI na sebe převzal úvěr ve výši 192100000 EUR od společnosti AESA.
SEPI in turn took over the claim of EUR 192100000 from AESA.
Rozdíl mezi těmito 192100000 EUR a 194400000 EUR uváděnými při druhém rozšíření řízení (2100000 EUR) je dán malými půjčkami poskytnutými loděnicím již předtím ze strany společnosti SEPI.
The difference between EUR 192100000 and the EUR 194400000 stated in the second extension of the procedure (EUR 2100000) is due to small loans that already had been provided by SEPI to the shipyards at an earlier date.
Z hlediska státní podpory se ocenění musí soustředit na transakci, jejíž prostřednictvím byly státní prostředky ze státu přesunuty na příjemce, to znamená na půjčku ve výši 192100000 EUR, poskytnutou SEPI třem podnikům: Juliana, Cádiz a Manises.
From a State aid point of view, the assessment needs to focus on the transaction by which State resources were transferred from the State to the beneficiaries. Therefore, the assessment will focus on SEPI’s loan of EUR 192100000 to the three companies Juliana, Cadiz and Manises.
Předpokládá se, že rozdíl 2100000 EUR mezi touto částkou a částkou 194400000 EUR, deklarovanou při druhém rozšíření řízení, není státní podporou, protože se nestanovilo, kdy a jak byly tyto peníze poskytnuty.
The difference between this amount and the EUR 194400000 stated in the second extension of the procedure, EUR 2100000, will be assumed not to be State aid since it has not been established when and how this amount of money was provided.
Aspekt, který je třeba vyhodnotit, je shodný s tím, který stanovil Soudní dvůr ve věci 40/85 (Boch), a sice, zda za podobných podmínek by soukromý akcionář takové půjčky poskytl, s přihlédnutím k reálné možnosti zisku a bez ohledu na sociální a regionální politiku a daný obor.
The issue to be assessed is, as the Court has established in Case 40/85 (Boch) whether in similar circumstances a private shareholder, having regard to the foreseeability of obtaining a return and leaving aside all social, regional policy and sectoral considerations would have provided such loans.
Proto je na místě otázka, jaký zisk z investovaného kapitálu by soukromý investor, dokonce i kdyby přijal rozhodnutí týkající se celé skupiny, očekával v normálním tržním hospodářství.
Therefore, the question is if a private investor, even if taking a decision at the level of the whole group would under normal market economy conditions expect an acceptable rate of profitability on the capital invested.
Soudní tribunál rovněž potvrdil, že nevhodnější metodou pro stanovení, zda půjčka představuje státní podporu, je určit, do jaké míry by podnik mohl získat potřebné částky na soukromých kapitálových trzích, což se nazývá zkouška soukromého investora [27].
The Court further stated that an appropriate way of establishing whether a loan is State aid is to apply the criterion of determining to what extent the undertaking would be able to obtain the sums in question on the private capital markets, the so called private creditor test [27].
Výroční zprávy podniků Juliana, Cádiz a Manises jasně ukazují, že tyto tři podniky se nacházely v krizi.
From the annual reports for Juliana, Cadiz and Manises it is clear that these three companies receiving the loans were in difficulties.
Každý z nich měl negativní účetní hodnotu na konci roku 1998 a v roce 1999 zaznamenaly ztráty.
Each of the three companies had negative book values at the end of 1998, and recorded losses for 1999.
Auditor také ve své zprávě, jak za rok 1998, tak za rok 1999, prohlásil, že podniky potřebovaly podporu svých akcionářů, aby mohly pokračovat ve svém fungování.
The auditor also stated in the annual accounts both for year 1998 and 1999 that the companies needed support from their shareholders in order to be able to continue operation.
Kromě toho nic nenasvědčovalo, že by se těžká finanční situace loděnic měla zlepšit.
There were furthermore no signs that the difficult financial situation for the shipyards would improve.
Z těchto důvodů je možné stanovit, že všechny tři podniky by nebyly schopné získat půjčky na soukromých trzích.
For these reasons, it can be established that the three companies would not have been able to obtain the loans on the private capital markets.
To znamená, že tyto půjčky neprošly tzv. zkouškou soukromého investora.
Therefore, these loans did not comply with the private creditor test.
Ze stejných důvodů SEPI nemohl čekat vrácení půjček i s úroky.
For the same reasons SEPI could not have expected a repayment of the loans and the interest.
Poskytnutí takových prostředků ze strany SEPI ve prospěch loděnic nerespektovalo tudíž princip soukromého investora a půjčky poskytnuté všem třem podnikům mají charakter státní podpory.
Therefore the provision of such resources from SEPI to the shipyard companies did not comply with the market creditor principle. Therefore the loans constitute State aid to the three companies.
Tato státní podpora byla nezákonná, protože nebyla oznámena Komisi a není slučitelná se společným trhem, protože nemůže být schválena jako podpora na restrukturalizaci, ani jakákoliv jiná podpora.
This State aid was illegal, given that it was not notified to the Commission and it is not compatible with the Common market since it cannot be authorised as restructuring aid or any other type of aid.
Podle Španělska byly půjčky ve výši 192100000 EUR i s úroky vráceny skupinou IZAR společnosti SEPI dne 12. září 2000, když v onu dobu skupina IZAR převzala společnosti Juliana, Cádiz a Manises a tyto podniky rozpustila.
According to Spain, the loans, amounting to EUR 192100000, have on 12 September 2000 been repaid to SEPI, with interest, by IZAR which at that time had taken over and dissolved the companies Juliana, Cadiz and Manises.
Proto byla ona nezákonná podpora získána zpět.
This illegal aid has therefore been recovered.
Nicméně Komise navrhuje použít tuto informaci v dalším vyšetřování ve věci státní podpory C 38/03, které se týká toho, do jaké míry byly kapitálové vklady ze strany společnosti SEPI do skupiny IZAR pro civilní loďařství výhodné a co mu přinesly.
However, the Commission intends to use this information in another State aid investigation, C 38/03, which concerns the extent to which SEPI’s capital injections to IZAR benefited civil shipbuilding.
Podpora obsažená v transakcích spojených s převodem 2 mezi společnostmi AESA a IZAR
Aid contained in transactions linked to transfer 2, between AESA and IZAR
Dne 2. července 2000 prodala AESA společnosti Bazán všechny tři loděnice, které jí zůstaly: Puerto Real, Sestao a Sevilla [28].
AESA on 20 July 2000 sold to Bazán its remaining three shipyard companies, Puerto Real, Sestao and Sevilla [28].
Je třeba posoudit dvě záležitosti, které hrály roli při přijetí rozhodnutí rozšířit řízení za účelem určit, zda šlo o státní podporu.
There are two aspects that need to be assessed, and which were raised in the decisions to extend the procedure, in order to determine the existence of State aid.
Za prvé je to otázka, zda kupní cena zaplacená skupinou IZAR společnosti AESA byla tržní, a za druhé, zda vklad 252425000 EUR od společnosti SEPI ve prospěch společnosti AESA respektoval princip tržního investora.
One is whether the purchase price paid by IZAR to AESA was market price, and the other is whether SEPI’s capital injection of EUR 252425000 to AESA complied with the market investor principle.
Kapitálový vklad
The capital injection
Dne 18. července 2000 se společnost SEPI rozhodla poskytnout společnosti AESA částku 252425000 EUR jako kapitál, dva dny předtím, než společnost AESA prodala své loděnice (Sestao, Sevilla a Puerto Real) společnosti Bazán.
SEPI decided on 18 July 2000 to provide AESA with EUR 252425000 capital injection, two days before AESA sold its shipyards companies (Sestao, Sevilla, Puerto Real) to Bazán.
Tato částka byla převedena v září 2000.
This capital was provided in September 2000.
Španělsko tvrdí, že vzhledem k tomu, že kapitál byl poskytnut v září 2000, tedy poté, co společnost AESA již prodala své loděnice, nemohl poškodit konkurenci v oblasti odvětví výroby lodí.
Spain claims that since this capital was only provided in September 2000, when AESA already had sold its shipyards, it could not distort competition for shipbuilding.
Podle výroční zprávy společnosti AESA z roku 2000 realizovala tato společnost vklady ve výši 309 milionů EUR do svých třech loděnic předtím, než byly prodány společnosti Bazán/IZAR.
According to the annual report of AESA for the year 2000, AESA provided EUR 309 million to its three shipyard companies before they were sold to Bazán/IZAR.
Výroční zprávy těchto tří loděnic ukazují, že kapitál byl poskytnut formou prominutí dluhu.
The annual reports of these shipyards reveal that this capital was provided to the shipyards through debt cancellations.
Španělsko potvrdilo, že společnost AESA „upravila“ dluhy loděnic za účelem prodeje Bazánu, aby „odrážely lépe hodnotu loděnic“, ale neposkytlo žádná čísla.
Spain has confirmed that AESA ‘adjusted’ its debts to its shipyard companies in connection with their sale to Bazán to ‘better reflect the value of the yards’, but did not provide any figures.
Po prominutí dluhu prodala společnost AESA podniky za 1 pesetu každý z nich společnosti Bazán.
Following the debt cancellation AESA sold the companies for ESP 1 each to Bazán.
Prodejní transakce znamenala pro společnost AESA účetní ztrátu ve výši 198 milionů EUR. Společně s ostatními vedlejšími aktivitami v oblasti stavby lodí činily v roce 2000 celkové ztráty společnosti AESA 271 milionů EUR. Bez kapitálového vkladu společnosti SEPI by vlastní prostředky společnosti AESA byly v červených číslech, tedy ztráta 259 milionů EUR na konci roku 2000, a společnost by musela být likvidována podle platné obchodní legislativy o právnických osobách.
The sales transaction generated a book loss of EUR 198 million for AESA. Together with other losses generated from shipbuilding activities, the total loss for AESA for year 2000 amounted to EUR 271 million. Without the capital injection from SEPI, AESA would have had a negative own capital of EUR 259 million at the end of 2000 and would have had to be liquidated according to company law.
Se zřetelem k výše uvedenému je třeba posoudit, zda by soukromý akcionář za obdobných podmínek byl ochoten vložit kapitál, a zda by mohl očekávat přijatelnou míru ziskovosti z investovaného kapitálu.
The issue to be assessed is, as noted above, whether in similar circumstances a private shareholder, would have injected the capital and could expect an acceptable rate of profitability on the capital invested.
Na první místě je evidentní, že AESA nemohla produkovat žádný přijatelný zisk z kapitálu, protože použila fondy ke krytí nákladů spojených s umořením dluhů svých loděnic a ke ztrátě následně vzniklé z prodeje těchto loděnic společnosti Bazán.
It is firstly evident that AESA could not generate any acceptable return on the capital, since it used the funds to cover costs linked to the cancellation of debts to its shipyards and the subsequent loss when selling these shipyards to Bazán.
Kromě toho AESA je skupinou podniků, které nevyvíjejí žádnou jinou činnost, a proto není schopná produkovat své vlastní zisky.
In addition, AESA is a pure holding company, which is not involved in any other economic activity. Thus, it is not able to generate own profits.
Je také možné vyloučit, že by příjemci těchto opatření, tedy loděnice ve vlastnictví společnosti Bazán/IZAR, produkovaly přijatelný zisk, a to vzhledem k jejich výsledkům v posledních letech a k nedostatku restrukturalizačních opatření.
It can also be excluded that the actual and ultimate beneficiaries of the measures, the shipyards, under the ownership of Bazán/IZAR would generate an acceptable rate of return, due to their past performance and the lack of any restructuring measures foreseen. This is also confirmed by the annual reports for IZAR which state that its civil yards made losses in 2000, 2001, and 2002.
Proto je možné věc uzavřít s tím, že kapitálový vklad společnosti SEPI do společnosti AESA nerespektoval zásadu tržního investora a představuje státní podporu.
It can therefore be concluded that the capital injection by SEPI to AESA did not comply with the market investor principle and therefore constitute State aid.
Je třeba vyzvednout ten aspekt, že AESA při umoření dluhů svých loděnic ve výši 309 milionů EUR vylepšila svoji finanční situaci o stejnou částku.
It has to be stressed in this regard that AESA, by cancelling debts of its shipyards for EUR 309 million improved their financial situation by the same amount.
To také znamená, že jelikož umoření dluhu společnosti AESA neznamenalo žádnou platbu v podobě hotovostních peněz, rozhodnutí SEPI ze dne 18. července 2000, vložit do AESY 252425000 EUR, i když částka byla vyplacena až v září 2000, umožnilo společnosti AESA umořit okamžitě dluhy, aniž by musela vyhlásit sama na sebe konkurz.
It can also be established that since AESA’s debt cancellation did not involve any cash payment, SEPI’s decision on 18 July 2000 to inject EUR 252425000 to AESA, although the money was only provided in September 2000, enabled AESA to immediately cancel the debts without having to declare immediate bankruptcy.
Z hlediska státní podpory byla podpora udělena na základě rozhodnutí společnosti SEPI ze dne 18. července 2000 o vložení kapitálu, protože toto rozhodnutí bylo předběžnou podmínkou, aby AESA mohla zmírnit dluhy loděnic.
From a State aid perspective the aid was granted by SEPI’s decision on 18 July 2000 to provide the capital injection, since this decision was the precondition to enable AESA to relieve the shipyards of its debts.
Posledním článkem v řetězci a příjemcem této podpory byly loděnice, pro které účinek operace spočíval v tom, že umořily své dluhy vůči AESA.
The ultimate beneficiary of this aid was the shipyards, since the effect of the operation was that the shipyards were relieved of their debts to AESA.
Umoření dluhu společnosti AESA zlepšilo finanční situaci postižených loděnic o 309 milionů EUR. Nicméně Komise posuzuje pouze vklad prostředků SEPI, který v této transakci činil 252425000 EUR. Tato státní podpora byla nezákonná, neboť nebyla oznámena Komisi a je neslučitelná se společným trhem, protože tím nemohla být předem autorizována jako restrukturalizační podpora, ani jako žádný jiný typ podpory.
AESA’s debt cancellation improved the financial situation of the concerned shipyards by EUR 309 million. However, the Commission is only assessing the provision of funds from SEPI, which in this transaction amounts to EUR 252425000. This State aid was illegal, given that it has not been notified to the Commission and it is not compatible with the common market, since it cannot be authorised as restructuring aid or any other type of aid.
I když je možné dospět k závěru, že nebyl respektován princip investora v tržním hospodářství, Španělsko se také dovolává práva na vložení kapitálu pro zajištění řádného uzavření podniku, s odvoláním na rozhodnutí v případu Lanerossi [29].
Even if it can be concluded that the market economy investor principle has not been complied with, Spain also refers to the right to make a capital injection in order to ensure an orderly closing, as expressed in the Lanerossi judgment [29].
Komise se domnívá, že nelze akceptovat argument Španělska ze dvou důvodů.
The Commission considers that Spain’s argument cannot be accepted for the following reasons:
Za prvé, rozhodnutí ve věci Lanerossi není v tomto případě relevantní a nelze jej na tento případ vztáhnout, protože všechny tři loděnice, které se obohatily z kapitálového vkladu díky prominutí dluhu, stále fungují a s jejich uzavřením se v okamžiku poskytování podpory ani zdaleka nepočítalo.
Firstly, the Lanerossi judgment is not relevant in this case, since the three shipyards benefiting from the capital injection via the debt reduction are still in operation, and were never intended to be closed when the aid was provided.
Pokud by se španělský argument posuzoval z hlediska ukončení činnosti AESA namísto uzavření jejích posledních třech loděnic, je patrné, že postup pro uzavření AESY se dal do pohybu teprve v polovině roku 2002.
Furthermore, even if the Spanish argument is assessed from the point of view of a closure of AESA, instead of a closure of its last three shipyards, it can be noted that procedures to start a closure of AESA only started in the middle of 2002.
Kromě toho soudní tribunál potvrdil rozsudek ve věci Lanerossi, ve kterém se praví, že když kapitálová injekce nemá na zřeteli žádnou perspektivu rentability, ani dokonce v dlouhodobém časovém horizontu, je takovou injekci třeba považovat za státní podporu.
Furthermore, the Court stated in the Lanerossi judgment that when the injection of capital disregard any prospects of profitability even in the long term, such a provision must be regarded as aid.
Tak je tomu v tomto případě, protože nelze očekávat, že SEPI někdy dostane zpět kapitál poskytnutý civilním podnikům v loďařství prostřednictvím AESY.
This is the situation in this case, since SEPI can not be expected to ever receive any remuneration for the capital it has provided to civil shipbuilding companies via AESA.
A konečně je třeba uvést, že náklady na uzavření AESY podle toho, co tvrdí Španělsko, spočívají v nákladech především sociálních, spojených z restrukturalizací civilních loděnic, ke které došlo mezi lety 1994 a 1998.
Finally, it can be noted that the closing costs of AESA, according to Spain, consists of social costs linked to the 1994 to 1998 restructuring of the civil shipyards.