natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sdělení Komise o používání článků 87 a 88 Smlouvy o ES o státní podpoře ve formě záruk [13] (dále „sdělení o státní podpoře ve formě záruk“) stanoví v bodě 2.1.3, že „za podporu ve formě záruky Komise považuje rovněž výhodnější úvěrové podmínky získané podniky, jejichž právní forma vylučuje konkurzní řízení nebo jiná řízení v případě platební neschopnosti, nebo zajistí výslovnou státní záruku nebo pokrytí ztrát státem.“ Existence státní podpory je tak prokázána, je-li přítomna jedna z těchto hypotéz.
Point 2.1.3 of the Commission notice on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to State aid in the form of guarantees [13] (hereinafter the notice on State aid in the form of guarantees) States that ‘the Commission (…) regards as aid in the form of a guarantee, the more favourable funding terms obtained by enterprises whose legal form rules out bankruptcy or other insolvency proceedings or provides an explicit State guarantee or coverage of losses by the State’. The existence of State aid is therefore established in either of the above instances.
Komise předpokládá, že nemožnost, aby byla EDF podrobena řízení soudního vyrovnání a likvidace a v důsledku toho udělala úpadek, je ekvivalentní všeobecné záruce, která zahrnuje všechny závazky podniku.
The Commission takes the view that the fact that EDF cannot be subject to administration or compulsory liquidation proceedings, and therefore cannot be declared bankrupt, is equivalent to a general guarantee covering all its liabilities.
Taková záruka se nesmí stát předmětem žádné platby podle pravidel trhu.
Such a guarantee cannot be the subject of any remuneration according to the rules of the market.
Tato záruka, která je ve svém krytí neomezená, jak v čase, tak ve výši, představuje státní podporu.
Such a guarantee, which is unlimited in scope, time and amount, constitutes State aid.
Podle sdělení o státní podpoře ve formě záruk existuje podpora podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy, i když není stát nucen provést žádné platby z důvodu udělené záruky.
In accordance with the notice on State aid in the form of guarantees, State aid exists within the meaning of Article 87(1) of the Treaty even if no payments are made by the State under the guarantee.
Podpora je poskytnuta v okamžiku, kdy je záruka nabídnuta, tj. v aktu vytvoření EDF v právní formě EPIC, která vylučuje použití řízení platební neschopnosti a úpadku.
The aid is granted at the moment when the guarantee is given, and this took place in the case in point when EDF was set up as a public enterprise, thereby rendering it exempt from insolvency and bankruptcy proceedings.
Neomezená státní záruka poskytnutá EDF tak vyplývá ze zákona.
The unlimited State guarantee granted to EDF was thus conferred by an act.
Ve svém rozhodnutí o navržení účelového opatření a rozhodnutí o otevření formálního vyšetřovacího řízení již Komise kvalifikovala neomezenou záruku, kterou využívá EDF jako stávající podporu.
In its decision to propose appropriate measures and its decision to open a formal investigation, the Commission already classed the unlimited guarantee enjoyed by EDF as existing aid.
Ve skutečnosti podle článku 1 nařízení (ES) č. 659/1999 představuje stávající podporu jakákoliv podpora předcházející okamžik, kdy vstoupila v příslušném členském státě smlouva v platnost.
Under Article 1 of Regulation (EC) No 659/1999, all aid which existed prior to the entry into force of the Treaty in the respective Member State constitutes existing aid.
Obecný princip nezabavitelnosti majetku veřejných osob byl nastolen francouzskou justicí na konci 19. století a právní forma EDF pochází z roku 1946.
The general principle of the unseizability of the assets of public entities was established by French case-law in the late 19th Century, and EDF's status dates back to 1946.
Oproti tomu, co tvrdí francouzské orgány, zvláštní řízení inkasa dluhů podle zákona č. 80-539 ze dne 16. července 1980 [14] není srovnatelné se zákonem č. 85-98 ze dne 25. ledna 1985 o soudním vyrovnání a likvidaci podniků.
Contrary to what the French authorities have claimed, the special procedure for the recovery of claims established by Act No 80-539 of 16 July 1980 [14] is not comparable to Act No 85-98 of 25 January 1985 on the administration and compulsory liquidation of enterprises.
Podle tohoto zákona č. 85-98 ze dne 25. ledna 1985, když obchodní společnost již není schopná dostát svým dluhům a když nemůže být podrobena vyrovnání, musí být uvedena do soudní likvidace.
Under Act No 85-98, where a commercial enterprise is no longer able to honour its debts and cannot be the subject of an administration measure, it must be put into compulsory liquidation.
Její aktiva jsou pak zabavena a prodána s tím, že výtěžek z jejich prodeje slouží v zásadě k uspokojení věřitelů.
Its assets are then seized and sold and the proceeds of their sale normally serve to pay off all the creditors.
V praxi však, vzhledem k tomu, že aktiva jsou často mnohem nižší než pasiva, se ukazuje, že výtěžek tohoto prodeje postačuje pouze výjimečně k uhrazení celých pohledávek.
However, since in practice the assets are often worth much less than the liabilities, the proceeds of the sale are seldom sufficient to repay all the claims.
Být věřitelem obchodní společnosti tedy představuje dvojité riziko: ta může být v případě zastavení plateb nejen dána do soudní likvidace, ale kromě toho nezaručuje toto řízení věřitelům pokrytí jejich pohledávek.
The creditors of a commercial enterprise under the ordinary rules are therefore exposed to two risks: not only can the enterprise be put into compulsory liquidation should it suspend payments, but also the procedure does not guarantee that the creditors will recover their claims.
Naproti tomu EPIC nemohou být dány do soudní likvidace a jejich aktiva jsou nezabavitelná; nemohou tedy být prodány pro pokrytí věřitelů.
Public enterprises, on the other hand, cannot be put into compulsory liquidation and their assets are unseizable: they cannot therefore be sold in order to repay creditors.
Placení dluhů veřejných osob podléhá zvláštnímu řízení, které bylo vytvořeno zákonem č. 80-539 ze dne 16. července 1980, podle kterého jim v případě nedostatku prostředků přísluší vytvořit potřebné zdroje.
The debts of public entities are paid in accordance with a special procedure established by Act No 80-539 of 16 July 1980, whereby they must, if they have insufficient funds, create the necessary resources.
V případě neplnění pošle nadřízený orgán EPIC úřední výzvu k tomu, aby jednala.
Should the public enterprise fail to act, the supervisory authority serves formal notice for it to do so.
Pokud tato výzva zůstane bez účinku, poukáže nadřízený orgán výdaj úředně poté, co v případě nutnosti uvolnil příslušné zdroje.
If the public enterprise does not comply, the supervisory authority itself issues a mandatory payment order for the expenditure in question.
Zákon č. 80-539 ze dne 16. července 1980 a jeho prováděcí vyhláška nevylučují státní záruku v poslední instanci, protože stát zařídí, aby nadřízený orgán „uvolnil případně potřebné zdroje buď snížením rozpočtových položek přiděleným na jiné výdaje a dosud volné k použití, nebo zvýšením zdrojů“ [15].
Act No 80-539 and its Implementing Decree do not rule out a State guarantee of last resort, since the latter provides that the supervisory authority ‘shall, where appropriate, release the necessary resources either by reducing the funds allocated to other expenditures and so far unused or by increasing resources’ [15].
Tento text nevylučuje, že toto zvýšení zdrojů, vycházející ze zásahu státu, by mohlo pocházet ze zdrojů mimo podnik, přinejmenším pokud neexistuje žádné jiné představitelné řešení z vlastních zdrojů podniku.
This instrument does not rule out the possibility of such an increase in resources, following the State intervention, coming from outside the enterprise, at least if there is no other possible solution involving the enterprise's own resources.
Být věřitelem EPIC tedy nepředstavuje žádné riziko nevyrovnání pohledávek: nejen že EPIC nemůže udělat úpadek, ale mimoto zákon zaručuje uhrazení jejích pohledávek přes zvláštní administrativní řízení.
The creditors of a public enterprise are therefore not exposed to any risk of their claims failing to be paid: not only can the enterprise not be declared bankrupt, but also the law guarantees the payment of their claims through special administrative procedures.
Řízení použité pro EPIC není tedy srovnatelné s řízením soudní likvidace, použitým pro obchodní společnosti běžného práva.
The special procedure applicable to public enterprises cannot therefore be compared with the compulsory liquidation procedure applicable to commercial enterprises under the ordinary rules.
Naproti tomu zákon č. 80-539 ze dne 16. července 1980 posiluje účinek neomezené státní záruky, kterou využívá EDF z důvodu faktu, že nemůže udělat úpadek.
On the contrary, Act No 80-539 of 16 July 1980 strengthens the effect of the unlimited State guarantee enjoyed by EDF on account of the fact that it cannot be declared bankrupt.
Francouzská právní doktrína předpokládá, že veřejné osoby mají ve francouzském právu v poslední instanci státní záruku.
French legal theorists consider that public entities under French law do enjoy a State guarantee of last resort.
Ve skutečnosti, jakmile tyto veřejné osoby řídí strategické činnosti, podstatné pro ekonomiku nebo národní solidaritu, nemohl by se stát přestat zajímat o jejich osud v okamžiku, kdy by byly konfrontovány se složitou finanční situací.
Where such public entities carry on a strategic activity that is essential to the national economy or national solidarity, the State could not disregard their fate if they were faced with a difficult financial situation.
Závazek státu by byl tím jistější, čím by měl větší určující kontrolu nad podnikem, že by mu např. určoval sazby za jeho výrobu [16].
The involvement of the State would be all the more certain where it had exercised decisive control over the activity of the enterprise, for example by setting the prices for its products [16].
Stejně předpokládala i Státní rada v nezveřejněném stanovisku o jednom veřejném zařízení, „že státní záruka […] bude vyplývat bez výslovného legislativního ustanovení ze samotné povahy organizace jako veřejného zařízení“ [17].
Likewise, in an unpublished opinion, the French Council of State held ‘that the State guarantee [enjoyed by a public enterprise] will derive, in the absence of an explicit legislative provision, from its very nature as a public enterprise’ [17].
Jinými slovy, pokud je nepoužitelnost konkurzního řízení nebo nesolventnosti pro veřejné osoby přímým důsledkem nezabavitelnosti jejího majetku, vyplývá povinnost státu odpovídat za jejich dluhy ze stejného principu.
In other words, if the inapplicability of bankruptcy or insolvency proceedings to public entities is a corollary of the principle of the unseizability of their assets, then the obligation on the State to answer for their debts in the event of default derives from the same principle.
Na rozdíl od toho, co tvrdí francouzské orgány, je zákon ze dne 16. července 1980 selektivní potud, pokud platí pouze pro obchodní společnosti mající právní formu veřejné osoby.
Contrary to what the French authorities have claimed, Act No 80-539 of 16 July 1980 is selective in that it applies only to commercial enterprises with the status of a public entity.
Nepředstavuje tedy obecné opatření.
It does not therefore constitute a general measure.
Selektivní výhoda a narušení soutěže
Selective advantage and distortion of competition
Opatření představuje státní podporu, když zajišťuje výhodu určitým konkrétním příjemcům.
A measure constitutes State aid if it confers an advantage on certain specific beneficiaries.
V pojmu ekonomická výhoda jsou zahrnuta veškerá opatření, která mohou přímo nebo nepřímo zvýhodňovat odvětví, podniky nebo výrobky.
All measures that are liable directly or indirectly to favour certain sectors, enterprises or products fall within the concept of economic advantage.
Státní intervence ve prospěch veřejných podniků mohou tak obsahovat prvek státní podpory, pokud jsou prováděny za abnormálních okolností a zajišťují výhodu dotčenému podniku.
State interventions in favour of public enterprises may also involve State aid where they are carried out under abnormal circumstances and confer an advantage on the enterprise in question.
Vzhledem k tomu, že z důvodu své právní formy nemůže EDF udělat úpadek, její závazky nepředstavují žádné riziko platební neschopnosti a EDF si tedy může půjčovat s nižším úrokem, než jaký je obvykle nabízen obchodní společnosti běžného práva, která se může stát předmětem řízení soudního vyrovnání nebo úpadku.
Since by virtue of its status EDF cannot be declared bankrupt, its liabilities do not give rise to any risk of insolvency. EDF can therefore borrow at lower rates than those normally offered to commercial enterprises that are governed by the ordinary rules and can be the subject of administration and compulsory liquidation proceedings.
Ve skutečnosti se podmínky získaného úvěru mění v závislosti na riziku její insolventnosti. Čím je toto riziko vyšší, tím budou podmínky úvěru, nabízené tomuto podniku, obtížnější.
The credit terms obtained by an enterprise vary according to its risk of insolvency: the higher that risk, the more costly the credit terms it is offered.
Podniky, které podobně jako EDF mají útočiště v povinném financování, požadují od nezávislých ratingových agentur, aby pravidelně vyhodnocovaly jejich riziko insolventnosti.
Enterprises which, like EDF, raise funds by issuing bonds request independent rating agencies regularly to assess their creditworthiness.
Rating, takto přidělený podniku, určuje výšku odměny vyžadované investorem, aby přistoupil k obligační půjčce.
The ratings assigned in this way to an enterprise determine the amount of the remuneration required by an investor to subscribe to its bond issues.
Pokud je rating podniku nízký z důvodu zvýšeného rizika insolventnosti, budou investoři vyžadovat vyšší odměnu a náklady podniku na obligační emisi se zvýší.
Where an enterprise's rating falls as a result of an increased risk of insolvency, investors will demand greater remuneration and the bond issue will cost it more.
Naproti tomu, podnik, který nepodléhá běžnému právu úpadku a má tedy neomezenou záruku státu, nepředstavuje žádné riziko insolventnosti, což mu umožňuje, aby si půjčoval za příznivějších podmínek.
On the other hand, an enterprise that is not subject to the ordinary law on bankruptcy and therefore enjoys an unlimited State guarantee does not present any risk of insolvency, which enables it to borrow on more favourable terms.
Všechny hlavní ratingové agentury považují neomezenou státní záruku za určující prvek hodnocení rizika insolventnosti EDF.
The main rating agencies all regard the unlimited State guarantee as a decisive factor in assessing EDF's creditworthiness.
Od června 2001 tak přiděluje agentura Fitch Ratings EDF dlouhodobý rating AAA a krátkodobý rating F1+.
Since June 2001, Fitch Ratings has thus assigned EDF a long-term debt rating of AAA and a short-term debt rating of F1+.
V komuniké podtrhla, že tyto ratingy odrážely předpokládanou státní záruku na dluh EDF, stejně jako současná právní forma, a přidala, že v případě, že by tato záruka chyběla, byl by dlouhodobý rating EDF AA+ [18].
In a press release, it stressed that those ratings reflected the implicit State guarantee covering EDF's debt and its current legal status and added that, in the absence of such a guarantee, EDF's long-term debt rating would be AA+ [18].
V květnu 2002 potvrdila agentura Fitch tento dlouhodobý a krátkodobý rating; naproti tomu přiřadila kvalitě vnitřního kreditu skupiny rating AA [19].
In May 2002, Fitch Ratings confirmed those long-term and short-term debt ratings, but gave the group an intrinsic creditworthiness rating of AA [19].
Neomezená státní záruka tak umožňuje EDF, aby získala lepší hodnocení jejího rizika insolventnosti, než by bylo vyplývalo z prosté analýzy kvality jejího vnitřního kreditu.
The unlimited State guarantee thus enables EDF to obtain a better assessment of its risk of insolvency than would result from a simple analysis of its intrinsic creditworthiness.
Ze své strany snížila agentura Moody’s v lednu 2002 perspektivu připojenou k dlouhodobému ratingu Aaa společnosti EDF ze „stabilní“ na „negativní“.
For its part, in January 2002 Moody's downgraded the outlook for EDF's long-term debt rating of Aaa from ‘stable’ to ‘negative’.
V komuniké agentura vysvětlila tuto revizi ratingu čím dále větší pravděpodobností, že právní forma a struktura kontroly EDF by se mohly změnit a naznačila, že pokud EDF ztratí svou současnou právní formu, který jí umožní uniknout běžnému právu úpadku, mohl by být dlouhodobý rating snížen o jeden nebo dva stupně [20].
In a press release, the agency explained its revision of the rating by the increasing likelihood of EDF's status and control structure having to change in the medium term and stated that if EDF were to lose its current status, which exempted it from the ordinary law on bankruptcy, its long-term debt rating could be lowered by one or two notches [20].
Neomezená státní záruka umožňuje EDF, aby získala příznivější podmínky úvěru, než ke kterým by měla přístup obchodní společnost bez státní záruky.
The unlimited State guarantee does therefore enable EDF to obtain more favourable credit terms than those available to a commercial enterprise without a State guarantee.
Pokud je EDF jediný podnik, působící na trhu elektřiny, která má neomezenou státní záruku z důvodu své právní formy, má tato výhoda selektivní charakter.
Insofar as EDF is the only enterprise active on the electricity market that enjoys an unlimited State guarantee by virtue of its status, the advantage is selective.
EDF je konkurentem jiných operátorů ve Společenství na trhu výroby a přenosu elektrické energie a energetických služeb, stejně jako jiných konkurenčních operátorů na konkurenčních trzích elektřiny.
EDF is in competition with other Community operators in the markets for the production and distribution of electricity and energy services and with other operators active on energy markets that compete with electricity.
Podle stabilní jurisdikce Soudu Evropských společenství [21] jakákoliv státní pomoc, která posiluje pozici jednoho podniku vůči jiným konkurenčním podnikům v obchodu uvnitř Společenství, vytváří narušení soutěže.
The Court of Justice of the European Communities has consistently held [21] that any State aid which strengthens the position of an enterprise in relation to other enterprises competing in intra-Community trade distorts competition.
Neomezená státní záruka tak vytváří výhodu ve prospěch EDF, která nutně posiluje její pozici vůči pozici jejích konkurentů.
The unlimited State guarantee thus confers on EDF an advantage that necessarily strengthens its position in relation to its competitors.
Vytváří tedy narušení soutěže ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
It therefore distorts competition within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Přičlenění důchodového režimu v odvětví elektrárenského a plynárenského průmyslu o režimy běžného práva nepředstavuje výhodu, pokud možnost takového přičlenění je otevřená jakémukoli zvláštnímu důchodovému režimu, který si to přeje, nebo kde jsou jeho finanční postupy, postupy hodnocení a kalendář finančně neutrální pro režimy příjmu a pro stát.
The affiliation of the pension scheme for the electricity and gas industries to the general schemes does not constitute an advantage insofar as such affiliation is an option open to any special pension scheme that wishes to do so and the financial arrangements, valuation methods and timetable for the affiliation are financially neutral for the transferee schemes and the State.
Ve zvláštním případě musí být technické postupy ještě stanoveny v rámci současných mezi odvětvím a režimy příjmu.
In the case in point, the technical arrangements for the affiliation are still to be determined as part of ongoing negotiations between the electricity and gas industries and the transferee schemes.
Francouzské orgány se nicméně formálně zavázaly dopisem ze dne 11. prosince 2003, „že zajistí, aby dohody, které budou uzavřeny mezi odvětvím elektrárenského a plynárenského průmyslu a režimy běžného práva (režimy příjmu), stejně jako veškerá další opatření přijatá v tomto ohledu budou finančně neutrální pro všechny strany a pro stát“.
The French authorities have nevertheless formally undertaken by letter dated 11 December 2003‘to ensure that the agreements concluded between the electricity and gas industries and the general schemes (transferee schemes) and any other measure taken in this context are financially neutral for all parties and for the State’.
Komise se domnívá, že pokud je tento závazek skutečně respektován, nepředstavuje přičlenění důchodového režimu v odvětví elektrárenského a plynárenského průmyslu k režimům obecného práva výhodu.
The Commission takes the view that, provided the above undertaking is fulfilled in practice, the affiliation of the pension scheme for the electricity and gas industries to the general schemes will not constitute an advantage.
Pokud by to nebyl tento případ, operace by měla být samozřejmě přezkoumána znovu.
Otherwise, the operation would of course have to be re-examined.
Komise podtrhuje v tomto ohledu, že budou francouzské orgány muset formálně oznámit Komisi operace, pokud by definitivní postupy nebyly v souladu s těmito principy finanční neutrality.
The Commission stresses that the French authorities would have to notify it formally of the operation if the definitive arrangements for the affiliation were not in line with the principle of financial neutrality.
Ve světle tohoto závazku francouzských orgánů předpokládá Komise, že přičlenění důchodového režimu v odvětví elektrárenského a plynárenského průmyslu k režimům běžného práva neobsahují prvek státní podpory, pokud je toto přičlenění pro podniky finančně neutrální, pro režim přijetí a pro stát.
In the light of the undertaking given by the French authorities, the Commission considers that the affiliation of the pension scheme for the electricity and gas industries to the general schemes will not involve any State aid provided that such affiliation is financially neutral for the enterprises, the transferee schemes and the State.
Naproti tomu zprošťuje ohlášená reforma podniky z odvětví elektrárenského a plynárenského průmyslu platby části důchodové povinnosti odpovídající dávkách již obdržených ke dni reformy zaměstnanci pracující na přenosu a distribuci elektřiny a plynu.
On the other hand, the notified reform relieves enterprises in the electricity and gas industries of the payment of some of the pension liabilities corresponding to rights already acquired at the date of the reform by employees assigned to electricity and gas transport and distribution.
Tyto dávky budou ve skutečnosti financovány prostřednictvím již zmíněného tarifního příspěvku.
Those rights will be financed by the above-mentioned tariff-based contribution.
Podniky v odvětví elektrárenského a plynárenského průmyslu tak budou zproštěny platby části důchodových dávek z minulosti, což představuje výhodu pro odvětví elektrárenského a plynárenského průmyslu.
Enterprises in the electricity and gas industries are thus relieved of the payment of some of the pension benefits acquired in the past, something which constitutes an advantage for those industries.
Odvětví elektřiny a plynu tak má výhodu, která nebyla poskytnuta žádnému jinému odvětví francouzského hospodářství, a zvláště ne odvětvím, které jsou v přímé konkurenci (jako odvětví nafty a uhlí).
An advantage is thus conferred on the electricity and gas industries which has not been granted to any other area of the French economy, and in particular to the industries in direct competition (such as the oil and coal industries).
Jedná se tedy o selektivní výhodu odvětví.
It is consequently a selective sectoral advantage.
Francouzské odvětví elektrárenství a plynu konkuruje obdobným odvětvími jiných členských států.
The French electricity and gas industries are in competition with the same industries in other Member States.