natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Po dalším intenzivním jednání dne 18. prosince 2003 se zástupci Německa a země Berlín slíbilo nakonec Německo prodej Berliner Bank jako dodatečné kompenzační opatření, aby umožnilo schválení podpory, resp. aby odvrátilo nutnost dalších, Komisí uložených kompenzačních opatření.
After intensive further negotiations on 18 December 2003 with representatives of the Federal Government and the Land of Berlin, Germany finally committed itself to the divestment of Berliner Bank as a further compensatory measure with a view to enabling the Commission to approve the aid without imposing further extensive compensation measures.
Podle tohoto příslibu se Německo zavázalo zajistit, že skupina právoplatně prodá úsek „Berliner Bank“ jako hospodářskou jednotku, včetně minimálně obchodní značky, všech s ní souvisejících zákaznických vazeb, poboček a příslušného personálu, a to v otevřeném, transparentním a nediskriminačním řízení k 1. říjnu 2006 (uzavření k 1. únoru 2007).
It accordingly undertakes to ensure that the group sells the ‘Berliner Bank’ division as an economic entity, including at least its trade name, all customer relations associated with the trade name, as well as branch offices and staff in a legally effective, open, transparent and non‐discriminatory procedure by 1 October 2006 (closing by 1 February 2007).
Rozhodující den pro stanovení počtu zákazníků, poboček a pracovníků je 31. prosinec 2003, s výjimkou plánovaného provedení Komisí schváleného plánu restrukturalizace a přirozené fluktuace obchodu, tj. úbytek a navýšení počtu zákazníků, zaměstnanců, aktiv a pasiv, což závisí na individuálních rozhodnutích (jako je přestěhování zákazníků nebo pracovníků nebo nespokojenost s předcházející bankou nebo poskytovatelem) a což banka nemůže ovlivnit.
The effective date for the determination of the number of customers, branches and front‐office staff is 31 December 2003, taking into account the planned implementation of the restructuring plan notified to the Commission and natural business fluctuations, i.e. increases and decreases in the number of customers, staff, assets and liabilities that are based on individual decisions (such as the relocation of customers or employees and dissatisfaction with the previous bank or employer) and not influenced by the bank.
To především znamená, že BGB nesmí podniknout žádná opatření, která budou směřovat k přechodu zákazníků Berliner Bank k jinému podniku nebo do jiné oblasti BGB, jako je Berliner Sparkasse.
This means in particular that BGB is not allowed to incite customers to transfer from Berliner Bank to other parts of the group, such as Berliner Sparkasse.
Nucený správce, kterého ustanoví Německo (země Berlín) a jehož ustanovení musí schválit Komise, zajistí, že banka bude dále hospodářsky přijatelným způsobem restrukturalizovat Berliner Bank a že do ní bude investovat a dále že nebude podnikat nic, co by snížilo hodnotu Berliner Bank, především převedením soukromých či firemních zákazníků nebo obchodního personálu na Berliner Sparkasse nebo na jiné části skupiny.
A trustee appointed by Germany (the Land of Berlin) and approved by the Commission will ensure that the bank continues to restructure Berliner Bank in accordance with business sense, investing in it and not taking any steps to reduce its value, in particular by the transfer of private or corporate customers or sales staff to Berliner Sparkasse or other parts of the Bankgesellschaft group.
Prodejem Berliner Bank se majetek segmentu v oblasti maloobchodního bankovnictví sníží do roku 2006 o dalších [...]* EUR (to znamená spolu s dosud plánovanými a přislíbenými již popsanými opatřeními celkem o přibližně [...]* EUR).
By 2006 the sale of Berliner Bank will reduce the assets in retail banking by a further EUR [...]* (and, together with the measures already planned and promised, by some EUR [...]* in all.
Podíl BGB na trhu v jednotlivých segmentech berlínského maloobchodního bankovnictví se díky prodeji sníží o přibližně 1/3 až 1/6.
BGB’s market share in the individual segments of the Berlin retail business will be reduced by one third to one sixth as a result of the sale.
Celkem se bilanční objem zmenší z přibližně 189 miliard EUR na přibližně 124 miliard EUR.
The balance‐sheet total will be reduced from roughly EUR 189 billion to about EUR 124 billion.
Podle názoru Komise tak postačují již provedené, plánované a přislíbené prodeje, uzavření a redukce jiného druhu k tomu, aby se zmírnil rušivý účinek zmiňovaných opatření pro podporu na hospodářskou soutěž.
In the Commission’s view, therefore, the completed, planned and promised divestments, closures and reductions of other kinds suffice as a whole to mitigate the distortive effect of the aid measures at issue.
Na závěr je třeba zmínit, že Německo původně ve svém ohlášení uvedlo, že Berlín je region ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES a přichází v úvahu pro regionální podporu, a v této souvislosti poukázalo na body 53 a 54 pokynů a na jejich zohlednění při posouzení kompenzačních opatření, aniž by to však dále rozvedlo, resp. uplatnilo konkrétní aspekty.
Lastly, it must be mentioned that, in its original notification, Germany stated that Berlin was a region within the meaning of Article 87(3)(c) of the EC Treaty and qualified for regional aid and that points 53 and 54 of the guidelines would have to be taken into account in assessing compensatory measures, without giving further explanations or specific details.
Body 53 a 54 uvádějí, že kritéria pro posouzení uvedená v pokynech jsou stejně použitelná pro regionální podporované oblasti, ale že měřítka pro požadované snížení kapacit na trzích se strukturální přebytkem výrobních kapacit mohou být méně přísná.
Points 53 and 54 state that the assessment criteria in the guidelines also apply to assisted areas but that the capacity reduction required on markets with excess structural capacity may be less stringent.
Komise v rozhodnutí o zahájení řízení uvedla, že z důvodu nedostatku dalších konkrétních údajů není schopna posoudit použitelnost tohoto kritéria.
In its decision initiating the procedure, the Commission noted that it was not in a position, in the absence of further specific details, to assess the extent to which this criterion applied.
Protože ani Německo se k tomuto bodu v dalším průběhu řízení nevrátilo a dále proto, že výše v textu je uvedeno, že v bankovním sektoru se nejedná o trhy se strukturálním přebytkem kapacity, je třeba pro tento případ považovat body 53 a 54 pokynů za nepoužitelné.
Since Germany did not come back to this point in the course of the proceedings and since, as explained above, the banking sector does not involve markets with excess structural capacity, the Commission considers that points 53 and 54 are not applicable in this case.
Německo podle názoru Komise dostatečně prokázalo, že se částky na tři poskytnuté podpory — přísun kapitálu, odstínění rizik a smlouva o řešení možných požadavků na splátky ze strany země Berlín vůči bance — omezují na minimum bezpodmínečně nutné pro restrukturalizaci s ohledem na dostupné finanční prostředky banky a jejích akcionářů.
In the Commission’s view, Germany has demonstrated satisfactorily that the amounts of the three aid measures granted — the capital injection, the risk shield and the agreement on the treatment of any claims to repayment brought against the bank by the Land of Berlin — are limited to the strict minimum needed to enable restructuring to be undertaken in the light of the existing financial resources of the bank and its shareholders.
Banka nedostává ani nadměrné likvidní prostředky ani nadměrné vlastní prostředky, které by mohla zneužít k nepřiměřenému rozšíření svých obchodů v neprospěch svých soutěžitelů.
The bank received no surplus cash or surplus own resources which it could have misused for the purposes of an unreasonable expansion of its business at the expense of its competitors.
Objem původního přísunu kapitálu, poskytnutého jako podpora na záchranu, ve výši 1,755 miliard EUR ze srpna roku 2001 byl vypočítán tak, aby tímto kapitálem mohla být zajištěna kvóta základního kapitálu banky ve výši 5 % a kvóta vlastních prostředků ve výši 9,7 %.
The EUR 1.755 billion capital injection in August 2001, initially granted as rescue aid, was assessed on the basis that it could help the bank secure a core‐capital ratio of 5.0 % and an own‐funds ratio of 9,7 %.
Jak je uvedeno výše, považuje toto Komise za bezpodmínečně nutné pro krátkodobé přežití banky.
As stated above, the Commission regards this as vital for a bank’s short‐term survival.
Bance se v následujícím období podařilo vlastním úsilím, zejména redukcí rizikových položek, zvýšit svoji kvótu základního kapitálu nad 5 %.
By its own efforts, in particular by reducing its risk exposure, the bank subsequently managed to increase its core‐capital ratio to above 5 %.
Ke konci roku 2003 je její hodnota přibližně 6 %.
At the end of 2003 the ratio stood at around 6 %.
Komise považuje, vzhledem k dnešní praxi na finančních trzích a k odpovídajícím očekáváním ratingových agentur a účastníků trhu, kvótu základního kapitálu ve výši 6 % jako bezpodmínečně nutnou pro zajištění schopnosti banky působit s delší perspektivou na kapitálovém trhu.
In view of current practice on financial markets and the corresponding expectations of ratings agencies and market participants, the Commission regards a core‐capital ratio of 6 % as absolutely vital in the longer term to ensure the bank’s attractiveness to capital markets.
Přísun kapitálu z roku 2001 je bezpodmínečně nutný pro udržení kvóty základního kapitálu banky v této výši a může tedy být považován, v rámci posuzování podpory na restrukturalizaci jako celku, za bezpodmínečně nutné minimum, a může tedy být schválen.
The amount of the capital injection in 2001 was absolutely necessary to maintain the bank’s core‐capital ratio. In the assessment of restructuring aid as a whole, it can therefore be regarded as corresponding to the strict minimum and can thus be approved.
Banka se mnohem více cítí nucena — jak již bylo uvedeno výše — s ohledem na odpadnutí státních záruk, zavedení IAS a na dohodu v rámci Basel II, dalším úsilím zvýšit kvótu základního kapitálu pro zajištění takového ratingu, který je nutný pro operativně obhajitelné podmínky refinancování, minimálně na 7 %.
Furthermore, as explained above, in order to prepare for the end of the two forms of public liability, the introduction of the IAS and the Basel II accord, the bank sees itself constrained to increase its core‐capital ratio to at least 7 % by its own efforts and thus to secure the rating required for refinancing terms that are operationally defensible.
Komise vítá tato plánovaná opatření pro další stabilizaci banky.
The Commission welcomes these plans to stabilise the bank further.
Odstínění rizik v nominální výši 21,6 miliard EUR má pro posouzení jako státní podpora, jak je uvedeno v 138. bodu odůvodnění, ekonomickou hodnotu 6,1 miliard EUR. Berliner Volksbank hájí v tomto bodě názor, že odstínění rizik zemí mnohem spíše odpovídá neomezenému závazku financování, protože v současnosti nemůže být odhadnuta s tím spojená finanční povinnost země Berlín, a odpovídá tedy spíše „bianko šeku“ na případné ztráty.
As explained in paragraph 138, the risk shield, which has a nominal value of EUR 21,6 billion, is worth EUR 6,1 billion in economic terms for the purpose of assessing the state aid. On this point Berliner Volksbank argues that the Land’s risk shield actually constitutes an unlimited additional funding commitment since the Land of Berlin’s associated liability cannot be estimated at present and is therefore a ‘blank cheque’ for future losses.
Z hlediska své výše a doby trvání je údajně nepřiměřená, zajišťuje bance prakticky neomezenou bonitu, zahrnuje „bezpodmínečnou licenci“ k předkládání nabídek za libovolných podmínek a z důvodu nevyčíslitelnosti finančního závazku není způsobilá pro schválení.
In Berliner Volksbank’s view, it is disproportionate in both size and duration, affords the bank virtually unlimited creditworthiness and gives it an ‘unconditional licence’ to submit offers on whatever terms it wants and, as no precise figure can be put on the additional funding commitment, it is not eligible for approval.
Komise považuje tuto argumentaci za nesprávnou a mnohem více se přiklání k údajům Německa.
The Commission believes this argument to be incorrect and endorses Germany’s views instead.
Konstrukce odstínění rizik vůbec bance neumožňuje — oproti závěrům Berliner Volksbank — rozšiřování bankovních nebo jiných obchodů.
Contrary to Berliner Volksbank’s claims, the risk shield structure specifically does not allow the bank to expand its banking or other business.
Tato konstrukce samozřejmě zabraňuje tomu, aby banka úplně zmizela z trhu.
Of course, it ensures that the bank does not disappear from the market altogether.
Omezuje se však na to, aby banku odstínila od rizik ze starých obchodů.
But its role is confined to protecting the bank from risks deriving from old business.
Jako taková nemůže být použita pro generování nových obchodů.
It cannot be used as such to generate new business.
Konstrukce umožní nové obchody nanejvýš tím, že odstíněné společnosti poskytující služby spojené s nemovitostmi a i banka obecně budou dále existovat na trhu.
At most, it makes new business possible in that the shielded real estate service companies in particular — and the bank in general — continue to exist.
To je však pouze nepřímý důsledek takových opatření pro podporu a nemůže být použit jako kritérium toho, zda podpora jako taková je svým rozsahem striktně omezena na další existenci podniku.
But this is no more than an indirect consequence of any aid measure and cannot be used as a criterion to determine whether the amount of the aid as such is limited strictly to safeguarding the continued existence of the undertaking.
Odstínění rizik nezásobuje banku hotovostí, nýbrž ji osvobozuje pouze od pokračujících ztrát z obchodů se službami spojenými s nemovitostmi, které by banka nemohla absorbovat vlastními silami.
The risk shield does not provide the bank with liquidity but merely indemnifies it against the continuing losses of the real estate service companies which the bank could not absorb by itself.
Platby země probíhají pouze ex-post ve výši skutečných nároků věřitelů na základě právního nároku.
The Land only makes payments ex post for the amount of actual claims by creditors based on a legal entitlement.
Kromě toho země uplatňuje prostřednictvím vlastní společnosti na kontrolu rizik podle podrobné dohody rozsáhlá práva v oblasti kontroly a výsady souhlasu.
In addition, under the detailed agreement, the Land exercises — via its own risk‐controlling company — extensive rights to carry out inspections and to reserve approval.
Ohledně podrobného popisu mechanismu podrobné dohody přihlíží Komise k údajům Německa.
For an in-depth description of the workings of the detailed agreement, the Commission would refer to Germany’s comments.
Komise proto i odstínění rizik považuje za omezené na minimum.
The Commission accordingly regards the risk shield as a whole as being limited to the strict minimum.
I podpora s maximální ekonomickou hodnotou ve výši 1,8 miliard EUR, která je obsažena ve smlouvě mezi zemí Berlín a bankou o řešení možných nároků země vůči Landesbank Berlin plynoucích z rozhodnutí v řízení C 48/2002, je podle názoru Komise omezena na minimum.
The Commission also considers that the aid with a maximum economic value of EUR 1,8 billion contained in the agreement between the Land of Berlin and the bank on the treatment of any claims to repayment brought by the Land of Berlin arising out of a decision in case C 48/2002 is limited to the strict minimum.
Bez této smlouvy by banka musela, na základě požadavku auditorů, vytvořit v roční účetní závěrce za rok 2002 rezervy pro hrozící závazky ve výši stovek milionů.
Without that agreement the bank would, at the request of its auditors, have had to include in its 2002 annual accounts reserves against impending liabilities amounting to hundreds of millions of euros.
To by se negativně projevilo na hospodářském výsledku roku 2002 a na vlastním kapitálu banky.
This would have had a negative impact on the bank’s annual results for 2002 and on its own funds.
Banka ale uváděla v okamžiku sestavování roční účetní závěrky za rok 2002 a také později kvótu základního kapitálu, která nebyla vyšší než 6 % a částečně byla i nižší.
However, at the time when its annual accounts for 2002 were drawn up, and also thereafter, the bank reported a core‐capital ratio that was no more than 6 % and was partly below that figure.
Další zatížení kvóty základního kapitálu by banka v této fázi restrukturalizace neunesla.
The bank would not have coped with any further pressure on the core‐capital ratio at this stage of restructuring.
Jak již bylo uvedeno výše, považuje Komise z dlouhodobého hlediska za bezpodmínečně nutnou kvótu základního kapitálu ve výši 6 %.
As explained above, the Commission believes that in the long term a core‐capital ratio of 6 % is absolutely vital.
Pokud by Komise nařídila ve svém rozhodnutí o řízení C 48/2002 zemi Berlín, aby uplatnila svůj nárok vůči bance na splátku některé části podpory, která je neslučitelná se společným trhem, ponechala by země Berlín tuto částku jako vklad v bance.
If, in its decision in case C 48/2002, the Commission were to oblige the Land of Berlin to recover from the bank the aid element incompatible with the common market, the Land of Berlin would leave its claim in the form of a deposit with the bank.
To by se ale uskutečnilo jen tehdy, pokud by to bylo nutné k tomu, aby k rozhodnému dni 1. ledna 2004 byla udržena kvóta základního kapitálu ve výši 6 %, a tím podle názoru Komise představuje bezpodmínečně nutné minimum.
However, this would happen only in so far as it were necessary to maintain a core‐capital ratio of 6 % on the critical date of 1 January 2004 and so, in the Commission’s view, it constitutes the strict minimum.
Schválení smlouvy o splátkách s maximální ekonomickou hodnotou ve výši 1,8 miliard EUR ze strany Komise, je omezeno jen na tento výjimečný případ, to znamená pokud a jen do té míry, jak by rozsah splátek neodvratně ohrozil životaschopnost podniku, a pokud plán restrukturalizace je jinak způsobilý ke schválení.
The authorisation by the Commission of the repayment agreement with a maximum economic value of EUR 1,8 billion is limited to an exceptional case similar to the present case, i.e. where and only to the extent the repayment would inevitably undermine the viability of the company and the restructuring plan is otherwise acceptable.
Smlouva o splátkách představuje v tomto rámci dodatečnou podporu na restrukturalizaci, a vyžaduje tedy vyšší kompenzační opatření, ke kterým se Německo nakonec zavázalo, zejména příslibem, že zajistí prodej Berliner Bank.
Within this framework, the agreement itself constitutes restructuring aid and thus creates the need for additional compensatory measures to which Germany has finally committed itself, in particular with the divestment of Berliner Bank.
Závěr
Conclusions
Podpora v celkové výši 9,7 miliard EUR se skládá ze tří opatření: Zaprvé z přísunu kapitálu v srpnu roku 2001 od země Berlín ve prospěch BGB ve výši 1,755 miliard EUR; zadruhé z odstínění rizik, poskytnutého zemí Berlín v prosinci 2001/dubnu 2002 BGB v nominální maximální výši 21,6 miliard EUR a s ekonomickou hodnotou ve výši 6,1 miliard EUR; a zatřetí ze smlouvy o splátkách uzavřené mezi zemí Berlín a BGB v prosinci roku 2002 s ohledem na možné rozhodnutí Komise o splacení uzavírající řízení C48/2002 (Landesbank Berlin — Girozentrale) a mající ekonomickou hodnotu až 1,8 miliard EUR.
The aid totalling EUR 9,7 billion consists of three measures: a capital injection of EUR 1,755 billion by the Land of Berlin for BGB in August 2001; the risk shield amounting to a maximum of EUR 21,6 billion in nominal terms that was made available by the Land of Berlin to BGB in the period December 2001 to April 2002 and that has an economic value of EUR 6,1 billion; and the repayment agreement between the Land of Berlin and BGB of December 2002 regarding a potential recovery following a Commission decision in case C 48/2002 (Landesbank Berlin ‐ Girozentrale), which has an economic value of up to EUR 1,8 billion.
Veškeré předpoklady pro existenci státní podpory podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou splněny: státní prostředky, zvýhodnění určitého podniku, rušivé účinky na hospodářskou soutěž a ovlivnění obchodu mezi členskými státy.
All the preconditions for the existence of state aid under Article 87(1) of the EC Treaty are met (state resources, favourable treatment for a specific undertaking, distortion of competition, effect on trade between Member States).
Z ustanovení o výjimkách ze zásady neslučitelnosti státní podpory se společným trhem nelze použít jiné ustanovení než čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES ve spojení s Pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích.
Of the derogations from the principle of the incompatibility of state aid with the common market, only Article 87(3)(c) of the EC Treaty, read in conjunction with the Community guidelines on state aid for rescuing and restructuring firms in difficulty, is applicable.
Ve svém posudku — a na základě kritérií pokynů — došla Komise k závěru, že již provedená a plánovaná opatření na restrukturalizaci jsou rozumná, logická a v základě přiměřená k tomu, aby BGB umožnila obnovení dlouhodobé životaschopnosti.
In its assessment — and in the light of the criteria in the guidelines — the Commission concludes that the restructuring measures already carried out and those planned are reasonable, logical and fundamentally appropriate in order to enable BGB to restore its long‐term viability.
Jako celek postačují, podle názoru Komise, již provedené, plánované a přislíbené prodeje, uzavření a redukce k tomu, aby kompenzovaly rušivé účinky projednávaných opatření pro podporu na hospodářskou soutěž.
In the Commission's view, the sales, closures and reduction measures already carried out, planned or promised are sufficient to offset the market‐distorting effects of the aid measures in question.
Tři poskytnuté podpory — přísun kapitálu, odstínění rizik a smlouva o řešení možných nároků země Berlín vůči bance na splátky — se podle názoru Komise omezují na minimální míru nutnou pro restrukturalizaci s ohledem na finanční prostředky banky a jejích akcionářů.
The Commission considers that the three aid measures granted — the capital injection, the risk shield and the agreement on the treatment of any claims to repayment brought against the bank by the Land of Berlin — are limited to the to the strict minimum needed to enable restructuring to be undertaken in the light of the existing financial resources of the bank and its shareholders.
Bance tak není poskytována přebytečná hotovost a žádné přebytečné vlastní prostředky, které by mohla zneužít k nepřiměřenému rozšíření svých obchodů v neprospěch soutěžitelů,
The bank received no surplus cash or surplus own resources which it could have misused for the purposes of an unreasonable expansion of its business at the expense of its competitors,
Následující opatření ve prospěch skupiny společnosti Bankgesellschaft Berlin AG („BGB“) představují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES:
The following measures for the Bankgesellschaft Berlin AG group (‘BGB’) constitute state aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty:
přísun kapitálu ve výši 1,755 miliard EUR zemí Berlín v srpnu 2001;
the capital injection of EUR 1,755 billion by the Land of Berlin in August 2001;
garance („odstínění rizik“) s maximální nominální hodnotou ve výši 21,6 miliard EUR, kterou poskytla země Berlín dne 20. prosince 2001 a dne 16. dubna 2002;
the guarantees (‘risk shield’) with a maximum nominal value of EUR 21,6 billion granted by the Land of Berlin on 20 December 2001 and 16 April 2002;