natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Soud zejména připomíná, že všechny subjekty, které splnily zvláštní podmínky stanovené těmito režimy, mohli podat u CELF žádosti o podporu.
The Court pointed out in particular that it was possible for any operator meeting the specific conditions of the schemes to apply to CELF for a grant.
Upřesňuje, že žadatel nepředložil žádný údaj, který by měla průkazný charakter, že poskytnutí těchto tří režimů podpory mohlo ovlivnit obchod mezi členskými státy.
It stated that SIDE had not provided any evidence to show that the granting of aid under the three schemes was likely to affect trade between Member States.
Soud došel k závěru, že Komise mohla přijmout rozhodnutí příznivé vůči těmto třem režimům podpory, spravovaným prostřednictvím CELF, a že tedy mohla odmítnout argumentaci SIDE jako neopodstatněnou.
The Court concluded that the Commission was able to adopt a favourable decision concerning the three aid schemes administered by CELF and that it could therefore reject SIDE's arguments as unfounded.
Soud mimo to uvádí, že „pokud se týká kulturního cíle sporných podpor, cíl sledovaný stranami i cíl sledovaný francouzskou vládou, tedy šíření francouzského jazyka a literatury, je stejný“.
The Court stated that ‘as regards the cultural purpose of the aids at issue, it is common ground that the aim of the French Government is the spread of the French language and French literature’.
Soud mimo jiné zjistil, že údaje, které měla Komise k dispozici při přijímání rozhodnutí ze dne 18. května 1993, včetně těch, které byly obsaženy v dopise rady SIDE ze dne 7. září 1992, mohly podporovat hodnocení skutečného stavu a zákonnosti tohoto cíle.
The Court also found that the information available to the Commission when it adopted its Decision of 18 May 1993, including the facts contained in the letter from SIDE's board, dated 7 September 1992, was capable of supporting its assessment that that aim was a real and proper one.
Za těchto okolností se soud domníval, že by bylo vhodné dojít k závěru, že hodnocení kulturního cíle sporné podpory nepůsobilo Komisi zvláštní obtíže a že nebylo nezbytné získávat další informace k uznání kulturního charakteru tohoto cíle.
Accordingly, it felt bound to conclude that determining the cultural aim of the aid at issue did not pose any particular difficulties for the Commission and that it was not necessary for it to obtain further information in order to accept that their purpose was cultural.
Pokud se jedná o náhrady poskytované výhradně CELF na malé objednávky, soud se naproti tomu domnívá, že Komise, dříve než se vyjádřila ke slučitelnosti opatření se společným trhem, měla přikročit k důkladnému přezkoumání podmínek hospodářské soutěže v příslušném odvětví.
As regards the compensation granted exclusively to CELF for small orders, the Court found, however, that the Commission should have thoroughly examined the conditions of competition in the sector concerned before expressing an opinion on the compatibility of the measures with the common market.
V bodě 76 rozsudku došel soud k závěru, že Komise měla zahájit jednání opačné k čl. 93 odst. 2 (dnes čl. 87 odst. 2) Smlouvy, a že by tedy bylo vhodné zrušit rozhodnutí Komise ze dne 18. května 1993„pokud se týká podpory, poskytované výhradně CELF k vyrovnání vícenákladů při vyřizování malých objednávek knih ve francouzském jazyce, zaslaných knihkupci, usazenými v zahraničí“.
It concluded (paragraph 76 of the judgment) that the Commission should have initiated the inter partes procedure provided for by Article 93(2) (now Article 87(2)) of the Treaty and that the Commission Decision of 18 May 1993 should be dissolved, ‘in so far as it concerns the aid granted exclusively to CELF for the purpose of offsetting the extra cost involved in handling small orders of French-language books placed by booksellers established abroad’.
DRUHÁ FÁZE ŘÍZENÍ
SECOND STAGE OF THE PROCEDURE
Rozhodnutím ze dne 30. července 1996 Komise v souladu s rozsudkem soudu ze dne 18. září 1995 rozhodla o zahájení formálního vyšetřovacího řízení o uvedených podporách.
By Decision dated 30 July 1996, the Commission decided, in accordance with the Court's judgment of 18 September 1995, to initiate a formal investigation into the aid in question.
Rozhodnutí o zahájení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [10].
The decision to initiate was published in the Official Journal of the European Communities [10].
Třetí zúčastněné strany, vyzvané k předložení svých připomínek Komisi, jí zaslaly své poznámky v průběhu měsíců prosince 1996 a ledna 1997.
Interested third parties were invited to submit their comments, and these were received in December 1996 and January 1997.
Podle těchto pokynů Komise přijala nové, kladné rozhodnutí, rozhodnutí 1999/133/ES.
Following this examination, the Commission adopted a new, positive Decision: Decision 1999/133/EC.
Písemným podáním ze dne 28. září 1998 se SIDE obrátilo na soud za účelem vyhlášení zrušení poslední věty článku 1 rozhodnutí 1999/133/ES.
On 28 September 1998, SIDE applied to the Court to annul the last sentence of Article 1 of the Decision 1999/133/EC.
SIDE uváděla sedm následujících důvodů zrušení:
The seven grounds of annulment cited by SIDE were as follows:
chyba v řízení,
procedural defect;
nedostatek odůvodnění,
inadequate reasoning;
skutkový omyl,
factual error;
zjevný omyl při hodnocení,
manifest error of assessment;
narušení zásady nediskriminace,
breach of the principle of non-discrimination;
porušení čl. 92 odst. 3 písm. d) (dnes čl. 87 odst. 3 písm. d)) Smlouvy,
breach of former Article 92(3)(d) (now Article 87(3)(d)) of the Treaty;
nespojitost napadnutého rozhodnutí s články 85 a 86 (dnes články 81 a 82) Smlouvy.
the disputed Decision is inconsistent with former Articles 85 and 86 (now Articles 81 and 82) of the Treaty.
Rozsudkem ze dne 28. února 2002 soud na základě zjevného omylu při hodnocení vyhlásil zrušení poslední věty v článku 1 uvedeného rozhodnutí, aniž by pokládal za nezbytné analyzovat další důvody, uvedené v odvolání.
By judgment dated 28 February 2002, the Court annulled the last sentence of Article 1 of the said Decision on the basis of the ‘manifest error of assessment’, without considering it necessary to examine the other grounds cited in the action.
Poté, co soud připomněl zásady vycházející z judikatury Společenství, které se týkají stupně zaměnitelnosti výrobků, uznal, že by Komise měla přistoupit k nezbytnému ověření, aby získala patřičné údaje za účelem rozlišení komisionářského trhu a obecného vývozního trhu knih ve francouzském jazyce.
Having stressed the principles stemming from Community case-law on the degree of product interchangeability, the Court considered that the Commission should have carried out the necessary checks to obtain the relevant data to enable it to distinguish the export agency market from that for the export of French-language books in general.
Soud zjistil, že jelikož Komise upustila od tohoto ověření, se při hodnocení dopustila zjevného omylu tím, že obecný vývozní trh knih ve francouzském jazyce považuje za trh referenční, i když bylo stanoveno, že sporná podpora byla určena pouze vývozním komisionářům.
The Court found that by failing to carry out such a check the Commission committed a manifest error of assessment in selecting the export market for French-language books in general as the reference market, when it was established that the contested aid was intended only for export agencies.
Soud došel k závěru, že za těchto podmínek nebyla Komise způsobilá užitečně zhodnotit účinky sporné podpory na příslušném trhu, a proto na tomto základě vyhlašuje zrušení poslední věty článku 1 rozhodnutí 1999/133/ES.
The Court concluded that under these conditions the Commission was not able to assess appropriately the effects of the contested aid on the relevant market and therefore annuls the last sentence of Article 1 of Decision 1999/133/EC on this basis.
Kromě toho, dne 8. září 1998 se francouzské orgány obrátily na Soudní dvůr Evropských společenství za účelem zrušení rozhodnutí 1999/133/ES tam, kde se v daném případě odchylovalo od požití čl. 90 odst. 2 (dnes čl. 86 odst. 2) Smlouvy.
The French authorities applied to the Court of Justice of the European Communities on 8 September 1998 for Decision 1999/133/EC to be annulled, since it had set aside the application in the case in point of Article 90(2) (now Article 86(2)) of the Treaty.
Podle Francie bylo cílem sporné podpory vyrovnávat náklady na službu obecného hospodářského zájmu, která byla ministerstvem kultury svěřena CELF.
According to France, the disputed aid was intended to offset the costs of a service of general economic interest which had been assigned to CELF by the Ministry of Culture.
Francouzská vláda doložila, že z článku 92 a čl. 93 odst. 2 a 3 (dnes článek 87 a čl. 88 odst. 2 a 3) Smlouvy vyplývá, že v rozporu se stávající podporou nelze provést novou podporu předtím, než bude prohlášena za slučitelnou se společným trhem s výjimkou, že pokud je podnik, který využívá opatření, schopen využívat odchylek, stanovených v čl. 90 odst. 2 Smlouvy.
The French Government argued that under Article 92 and Article 93(2) and (3) (now Article 87 and Article 88(2) and (3)) of the Treaty, contrary to an existing aid, a new aid cannot be implemented before it has been declared compatible with the common market, except where the eligible undertaking qualifies for the derogations provided for in Article 90(2).
Francie obhajovala tvrzení o „nutné“ nepoužitelnosti povinnosti zrušení v případě podpor poskytnutých podniku pověřenému správou služby obecného hospodářského zájmu.
France defended the view that the obligation of suspension was ‘necessarily’ inapplicable in the case of aid allocated to an undertaking responsible for administering a service of general economic interest.
Dvůr ve svém rozsudku ze dne 22. června 2000 [11], poté co připomněl závažnost mechanismu ochrany, ustanoveného poslední větou čl. 93 odst. 3 (dnes čl. 88 odst. 3) Smlouvy, zamítá francouzskou argumentaci, aniž by přistoupil k jádru věci.
The Court, in its judgment of 22 June 2000 [11], rejected the French claim without going into the substance of the case, having stressed the importance of the safeguard mechanism introduced by the last sentence of Article 93(3) (now Article 88(3)) of the Treaty.
Dvůr udává, že skutečnost, že členský stát se domnívá, že podpora je slučitelná se společným trhem jej neopravňuje „nedbat jasných ustanovení článku 93“.
It stated that the fact that a Member State considers an aid to be compatible with the common market does not entitle it ‘to defy the clear provisions of Article 93 of the Treaty’.
Dvůr proto zamítá odvolání Francie a potvrzuje, že povinnost předběžného oznamování a odkladný účinek, který se s ní pojí, se používají neodlučitelně, to, že se jedná o podpory s možností využívat ustanovení článku 86 Smlouvy, nemá vliv na oznamovací povinnost.
Consequently, the Court rejected the French action and confirmed that the obligation of prior notification and the suspensive effect attaching to it are applied in an inseparable manner, since the fact that an aid may be covered by Article 86 of the EC Treaty has no bearing on the obligation to notify.
Dne 5. října 1999 nakonec SIDE vznesla na základě ustanovení článků 81 a 82 Smlouvy před Komisí stížnost vůči CELF pro dohodu a zneužívání dominantního postavení.
Lastly, SIDE lodged a complaint on 5 October 1999 with the Commission against CELF for restrictive practice and abuse of a dominant position under Articles 81 and 82 of the Treaty.
SIDE rovněž připomíná odpovědnost Francie podle článku 10 Smlouvy, podle kterého by podporovala zmíněnou protikonkurenční praxi.
SIDE also mentioned France as responsible under Article 10 of the Treaty, since it had encouraged the said anti-competitive practices.
Tento spis byl příslušnými útvary Komise zpracován odlišně.
This matter is being treated separately by the competent services of the Commission.
TŘETÍ FÁZE ŘÍZENÍ
THIRD STAGE OF THE PROCEDURE
Po částečném zrušení rozhodnutí 1999/133/ES Komise dopisem ze dne 14. června 2002 požádala francouzské orgány a SIDE, aby se vyjádřily k důvodům zrušení rozhodnutí a zejména údajům, které se týkají uvedeného trhu.
Following the partial annulment of Decision 1999/133/EC, the Commission asked the French authorities and SIDE by letters dated 14 June 2002 to give their views on the reasons for the annulment of the decision and, in particular, on the aspects relating to the relevant market.
Francouzské orgány byly vyzvány k bližšímu vysvětlení specifičností nabídek CELF vzhledem k dalším účastníkům na trhu jako SIDE.
The French authorities were asked to comment in particular on the special features of the CELF offer compared with those of other market operators, including SIDE.
SIDE byla vyzvána k bližšímu vysvětlení pojmu malé objednávky a k uvedení, jaká byla případná zvláštnost její nabídky vzhledem k nabídce CELF a dalších účastníků na trhu.
SIDE was asked to comment in particular on the notion of small orders and to indicate any special feature its offer might have compared with CELF's and those of the other market operators.
Dopisem ze dne 8. července 2002 SIDE zažádala o lhůtu pro svou odpověď, která jí byla poskytnuta dopisem ze dne 25. července 2002.
By letter dated 8 July 2002, SIDE asked for an extension in which to reply, which it was granted by letter dated 25 July 2002.
Francouzské orgány, které se měly dne 17. července 2002 setkat s útvary Komise, rovněž zažádaly dopisem ze dne 10. července 2002 o lhůtu pro svou odpověď.
The French authorities, which were to meet the Commission's services on 17 July 2002, also asked for an extension for their reply by letter dated 10 July 2002.
Dopisem ze dne 1. srpna 2002 jim byla udělena dodatečná lhůta.
This was granted by letter dated 1 August 2002.
SIDE zaslala svou odpověď Komisi dopisem ze dne 12. srpna 2002.
SIDE sent its reply to the Commission by letter dated 12 August 2002.
Francouzské orgány předaly svou odpověď dopisem ze dne 17. září 2002.
The French authorities sent their reply by letter dated 17 September 2002.
Poté, co Komise požádala dopisem ze dne 19. září 2002 SIDE o laskavé sdělení, zda její odpověď obsahuje důvěrné informace, a dne 30. září 2002 obdržela zápornou odpověď, předala dopisem ze dne 17. října 2002 odpověď SIDE provázenou přílohami, k připomínkám francouzských orgánů.
Having asked SIDE, by letter dated 19 September 2002, to say whether its reply contained confidential information, and having obtained a negative reply on 30 September 2002, the Commission, by letter dated 17 October 2002, sent SIDE's reply together with its annexes to the French authorities for comment.
Při této příležitosti jim rovněž položila několik nových doplňkových otázek.
It also asked them some further questions on this occasion.
Dopisem ze dne 30. října 2002 položila Komise rovněž několik doplňkových otázek SIDE, která odpověděla dopisem ze dne 31. října 2002 a 9. prosince 2002.
By letter dated 30 October 2002, the Commission also asked SIDE some further questions, to which the company replied by letters dated 31 October 2002 and 9 December 2002.
SIDE Komisi dopisem ze dne 23. prosince 2002 podle požadavku Komise ze dne 16. prosince 2002 sdělila, že její odpovědi neobsahují žádné důvěrné informace a že mohou být předány k připomínkám francouzských orgánů.
SIDE informed the Commission, by letter dated 23 December 2002, following the Commission's request of 16 December 2002, that its replies contained no confidential information and could be sent to the French authorities for comment.
Mezitím byla Komise nucena zaslat dopisem ze dne 27. listopadu 2002 francouzským orgánům, které neodpověděly v předepsaných termínech, upomínku.
In the meantime, since the French authorities had not replied within the time limit, the Commission was obliged to send them a reminder by letter dated 27 November 2002.
Francouzské orgány požadovaly dopisem ze dne 19. prosince 2002 na Komisi nový odklad lhůty.
By letter dated 19 December 2002, the French authorities again requested the Commission for an extension.
Dne 9. ledna 2003 Komise zaslala francouzským orgánům k připomínkám odpověď SIDE ze dne 23. prosince 2002.
On 9 January 2003, the Commission sent SIDE's reply of 23 December 2002 to the French authorities for comment.
Francouzské orgány odpověděly dopisem ze dne 17. ledna 2003 na otázky Komise ze dne 17. října 2002.
By letter dated 17 January 2003, the French authorities replied to the Commission's questions of 17 October 2002.
Dopisem ze dne 4. února 2003 požádaly francouzské orgány Komisi o nové odložení lhůty Komise, pokud se jedná o požadavek připomínek k druhé odpovědi SIDE ze dne 23. prosince 2002.
By letter dated 4 February 2003, the French authorities asked the Commission for a further extension (concerning the request for comments on SIDE's second reply, dated 23 December 2002).
Dopisem ze dne 11. února 2002 Komise částečně schválila požadované lhůty.
By letter dated 11 February 2003, the Commission granted the requested extension in part.
Dopisem ze dne 11. března 2003 zaslaly francouzské orgány Komisi svou odpověď.
By letter dated 11 March 2003, the French authorities sent their reply to the Commission.
Mezitím byla SIDE na svou žádost přijata útvary Komise a mohla během schůze, která se konala dne 4. března 2003, vysvětlit svou představu o záležitosti od jejího počátku.
In the meantime, SIDE was received by the Commission's services at its request and was able to explain its view of the case from the beginning at a meeting held on 4 March 2003.
POPIS PŘÍSLUŠNÝCH OPATŘENÍ: PODPORA ZAMĚŘENÁ NA UDRŽENÍ ČÁSTEČNĚ NERENTABILNÍ ČINNOSTI
DESCRIPTION OF THE MEASURES IN QUESTION: AID AIMED AT MAINTAINING A PARTLY NON-PROFITABLE ACTIVITY
Ministerstvo kultury v roce 1980 rozhodlo podle zaměření obecné politiky francouzské vlády, které se týkalo podpory knih a literatury ve francouzském jazyce, o poskytnutí podpory vývozním komisionářům, kteří by přijímali všechny druhy objednávek s jakoukoliv částkou a rentabilitou.
The Ministry of Culture decided in 1980, in accordance with the general policy guidelines of the French Government on promoting books and literature in French, to grant aid to export agencies accepting any type of order, irrespective of the amount and whether it was profitable.
Tato opatření byla prováděna s cílem čelit nedostatku na trhu a podporovat zachování činnosti „malých nerentabilních objednávek“.
The measures were introduced to alleviate the effects of market failure and to foster the ‘small non-profitable orders’ activity in the export agency market.
Francouzské orgány vysvětlují, že malá knihkupectví, založená v zejména nefrankofonních oblastech, někdy obtížně přístupná a/nebo vzdálená, by měla vážné obtíže se zásobováním, jestliže by nemohlo být ze strany tradičních distribučních okruhů vyhověno jejich poptávkám, pokud jsou množství objednaných děl nedostatečná nebo pokud jednotková cena objednaných knih není zvýšena tak, aby plnění mohlo být rentabilní.
The French authorities explain that small bookshops, established in basically non-French-speaking areas, and sometimes difficult of access and/or remote, were experiencing serious supply difficulties, since their orders could not be met by the traditional distribution channels when the quantities of books ordered were insufficient or when the unit price of the books ordered was not high enough to make the service profitable.
Cílem uvedených provozních podpor bylo podporovat podniky v činnosti u takových zákazníků (knihkupectví a ne konečný spotřebitel), kteří nemohou být obsluhováni v rámci „standardního“ obchodního vztahu, založeného výhradně na zisku.
The operating grants in question were intended to encourage firms to approach such customers (bookshops, not final consumers), whom it had not been possible to serve under a ‘normal’ commercial relationship based solely on profit.
Cílem dané podpory tedy bylo vývozním komisionářům umožnit vyřizování všech objednávek nezávisle na jejich hodnotě, rentabilitě a místem určení, pocházejících z knihkupectví, zřízených v zahraničí hlavně v nefrankofonních oblastech.
The aid in question was designed therefore to allow export agencies to meet all orders from booksellers established abroad in basically non-French-speaking areas, irrespective of amount, profitability and destination.
Cílem bylo, aby v rámci podpory francouzské politiky kulturní různosti mohlo být zajištěno optimální šíření knih ve francouzském jazyce a aby bylo podporováno šíření frankofonní literatury po celém světě.
The aim was to ensure, as part of France's policy of supporting cultural diversity, the optimum distribution of books in the French language, thus promoting the dissemination of French literature throughout the world.
Mechanismus podpory poskytované francouzskými orgány, nazývaný „Program malých objednávek“, spočíval v provozní podpoře, jejímž cílem bylo nahrazovat vícenáklady při vyřizování malých objednávek s částkou nižší nebo rovnou 500 francouzským frankům (FRF), tedy přibližně 76 EUR.
The aid mechanism chosen by the French authorities, the Small Orders programme, consisted in an operating grant intended to offset the extra cost of handling small orders of FRF 500 (i.e. approximately EUR 76) or less.
Byly zamýšleny dva další systémy financování, které spočívají v přímé podpoře knihkupectvím nebo v přímé podpoře vydavatelům, ale od těchto alternativních řešení se nakonec upustilo, neboť byla ze strany francouzských orgánů pokládána za méně účinná a nákladnější.
Two other funding systems, direct aid to booksellers and direct aid to publishers, had been considered but had finally been rejected, as they were thought by the French authorities to be less efficient and more costly.
Systém napadený SIDE jim byl z ekonomického hlediska ukázán jako racionálnější a vzhledem k využívání veřejných fondů jistější.
The system challenged by SIDE had seemed the most rational economically and the safest as regards the use of public funds.
V souladu s „Programem malých objednávek“ se musel podnik využívající podporu zavázat, že sdělí Ředitelství pro knihy a četbu ministerstva kultury všechny údaje, které se týkají obecné činnosti podniku (celkový obrat, finanční účty, předběžné rozpočty, kopie usnesení, kterými se potvrzují tyto údaje, případně zprávu účetního revizora, souhrnnou mzdovou tabulku) a také veškeré údaje, které se týkají podpory provozu, zejména rozpočet použití podpory, kterým se vykazuje provádění plnění, které je podnětem k poskytnutí podpory za předchozí rok.
Under the Small Orders programme, the undertaking receiving the grants had to promise to provide the Book and Reading Directorate in the Ministry of Culture with all information concerning the general activity of the firm (overall turnover, financial accounts, provisional budgets, copies of the proceedings validating these figures, the auditor's report where appropriate, and a summary salary scale), and any documents relating to the activity to be subsidised, in particular the grant utilisation account, substantiating that the services giving rise to the grant awarded the previous year had been carried out.
V praxi využíval „Program malých objednávek“ jediný podnik, CELF.
In practice, only one firm, CELF, had qualified under the Small Orders programme.
Podnik musel k podpoře své žádosti o podporu na následující rok [12] každoročně vykazovat vícenáklady, způsobené plněním „malých objednávek“.
Every year it had to justify the extra costs incurred by the small orders service in support of its application for a grant for the following year [12].
Konkrétně, čtvrtina podpory schválené v průběhu předchozího roku byla převedena na počátku roku, zbytek byl přidělen na podzim, po přezkoumání předpokládaného rozpočtu podniku, který využívá podporu, a výkyvů zaznamenaných v průběhu první části účetního roku orgánem veřejné moci.
Specifically, one quarter of the grant awarded the previous year was paid at the start of the year, the balance being awarded in the autumn, after the authorities had examined the provisional budget of the recipient firm and the changes recorded in the first part of the financial year.