natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Zákon č. 90-568 stanoví, v rámci téže kapitoly zvané „daně“ a ve stejném článku, že FT nemusí platit jiné daně (než ty, které platí stát) a že musí platit tyto dávky ve prospěch hlavního státního rozpočtu. Tato dvě opatření jsou uplatňována ve stejném období (od 1. ledna 1991 do 1. ledna 1994).
Law No 90-568 provided, in the same chapter entitled ‘Taxation’ and in the same article, that FT did not have to pay any taxes (other than those paid by the State) and that it had to pay a levy for the benefit of the general budget, these two provisions being applicable during the same period (from 1 January 1991 to 1 January 1994).
Navíc má tato dávka typické prvky zdanění, neboť se jedná o finanční plnění vybírané definitivně z titulu moci, státem či jinou veřejnou jednotkou, a bez protislužby.
Additionally, the levy possesses features which are typically those of a tax, namely a pecuniary payment collected definitively, without any counterpart and through authority by the State or another public entity.
Tyto dávky navíc poskytují státu zdroje.
Lastly, it procures resources for the State.
Zdálo by se tedy, že cílem článku 19 tohoto zákona bylo nastolení přechodného období 3 let, během kterého by FT pokračoval v úhradách stejných částek státu jako v minulosti, kdy se jednalo o participaci na výsledku hospodaření, a v témže účetním období by byl zproštěn placení všech daní (jiných než těch, které platí i stát).
It would seem, therefore, that the objective of Article 19 of the Law was to establish a three-year transitional period during which FT would continue to pay to the State the same amounts as in the past by way of participation in the operating results and at the same time would be exempted from payment of all taxes (other than those paid by the State).
Okamžitá podřízenost společnosti FT daňovému režimu veřejného práva by byla přinesla mimo jiné platby místních daní (přijímané místními samosprávami a ne státním rozpočtem, jako např. živnostenská daň), což by bývalo přineslo snížení příspěvku ze strany FT ve prospěch hlavního státního rozpočtu (protože by nebyla ihned zavedena nová forma účasti státu na výsledcích hospodaření).
The immediate subjection of FT to the ordinary rules of taxation would have involved, inter alia, the payment of local taxes (benefiting local authorities and not the general budget of the State, such as, for example, business tax) — which might have led to a reduction in FT's contribution to the national budget (in so far as a new form of participation in the operating results was not immediately introduced).
Závěrem lze říci, že se zdá, že dávky ve prospěch hlavního státního rozpočtu, kterým FT podléhal v letech 1991–1993, měly smíšenou povahu, a to zčásti daňovou a částečně se jednalo o podíl na výsledcích hospodaření vzhledem k tomu, že tyto dávky zajišťovaly, že během tohoto přechodného období 3 let podnik uhradí státu částku, která se rovná částce, kterou by podnik zaplatil na daních v případě, že by podléhal veřejnému právu, navíc ještě doplněnou o částku odpovídající dávce z výsledku hospodaření.
In conclusion, it would appear that the levy for the benefit of the general budget to which FT was subject from 1991 to 1993 inclusive was of a mixed nature, being partly in the nature of a tax and partly in the form of participation in the operating results, in so far as it was intended to ensure that, during a three-year transitional period, the company paid to the State an amount equivalent to that which it would have paid had it paid tax under the conditions of ordinary law, plus an additional amount corresponding to a levy on the operating results.
Jinými slovy, zvláštní dávka, kterou platil FT státu v letech 1991–1993, měla dvojí funkci: měla roli platby různých daní a – co se týče zbytku – měla roli participace státu coby vlastníka na výsledku hospodaření.
In other words, the special levy which FT paid to the State between 1991 and 1993 inclusive performed a dual function: it was tantamount in part to the payment of various taxes and — for the remainder — to participation by the State as owner of the company in the latter's results.
Ve světle výše uvedených informací (zejména částečně daňového charakteru dávky a vztahu mezi dávkou a specifickým daňovým režimem podniku), dokonce i bez výslovného písemného určení, podle kterého tato dávka musí být považována za zvláštní způsob placení živnostenské daně, Komise dospěla k závěru, že tato dávka během let 1991 až 1993 byla zčásti ekvivalentní – platbě daní, včetně zejména platby živnostenské daně a – pokud jde o zbytek – účasti státu jako vlastníka na výsledku hospodaření podniku.
In the light of the above (and in particular of the partly tax-like nature of the levy and of the link between the levy and the specific tax scheme applicable to the company), even in the absence of explicit textual indications to the effect that the levy has to be considered a specific method of payment of business tax, the Commission concludes that during the years 1991 to 1993 inclusive the levy in question was tantamount in part to the payment of taxes, including the payment of business tax, and – for the remainder — to participation by the State as owner of the company in the latter's operating results.
V této souvislosti stojí za to dodat, že podle informací předaných francouzskou stranou během let 1991 až 1993 byla zmíněná dávka vyšší, než daně, které by býval musel FT platit, pokud by byl podléhal režimu živnostenské daně a dani ze společností dle veřejného práva.
In this connection it should be added that, according to the information submitted by the French authorities for the years 1991 to 1993 inclusive, the levy in question was larger than the taxes FT would have had to pay had it been subject to the ordinary business tax and corporation tax arrangements.
Z toho plyne, že během tohoto období FT nezískal žádnou výhodu, která by vyplývala z odpuštění živnostenské daně.
It follows from this that, during that period, FT gained no advantage from the business tax exemption.
Přesto však Komise připomíná, že během let 1991 až 1993 FT nepodléhal jiným daním než těm, kterým podléhal stát (společnost zejména nemusela uhradit daň z pozemků a nemovitostí).
However, the Commission would point out that, during the years 1991 to 1993 inclusive, FT was subject only to the duties and taxes actually borne by the State (in particular it did not pay any property tax).
V důsledku toho a aby se Komise ujistila, že odpuštění živnostenské daně a její nahrazení zmíněnou dávkou neposkytlo společnosti FT daňovou výhodu, požádala Komise francouzskou stranu o informaci, zda zmíněná dávka byla vyšší než všechny daně, které by FT platil v případě, kdyby podléhal zdanění dle veřejného práva (a ne pouze vyšší než částka živnostenské daně a daně ze společností) [16].
Consequently, to make sure that the exemption from business tax and its replacement by the levy in question had not conferred any tax advantage on FT, the Commission asked the French authorities whether the levy was higher than all the other taxes FT would have paid had it been taxed under conditions of ordinary law (and not just higher than the sum of business tax and corporation tax) [16].
Během schůzí s Komisí, které se konaly 16. a 23. června 2004, francouzská strana potvrdila, že dávka byla opravdu vyšší než částka všech ostatních daní.
At the meetings with the Commission on 16 and 23 June 2004, the French authorities confirmed that the levy was indeed higher than the sum of all the other taxes.
V důsledku toho se Komise nedomnívá, že by byl FT zvýhodněn v období mezi roky 1991 a 1993 tím, že společnost podléhala speciální dávce, která měla smíšenou podobu a to takovou, že se zčásti rovnala platbě různých daní a – pokud jde o zbytek – dávce z výsledku hospodaření, která byla vyšší než částka daní a dávek, od kterých byl FT osvobozen.
Consequently, the Commission considers that FT did not benefit from any advantage during the period between 1991 and 1993 inclusive in so far as it was subject to a special levy of a mixed nature, being tantamount in part to the payment of various taxes and - for the remainder – to a levy on the operating results, which special levy was higher than the sum of the duties and taxes from which FT was exempted.
Roky 1994–2003
The years 1994 to 2003
Abychom analyzovali režim živnostenské daně v období let 1994–2003, je zapotřebí prověřit druhý a třetí argument předložený francouzskou stranou.
In order to analyse the business tax scheme for the period 1994 to 2003, it is necessary to examine the second and third arguments advanced by the French authorities.
Francouzská strana zdůrazňuje skutečnost, že zákon č. 90-568 ustanovil „jednou provždy“ jediný daňový režim, který se vztahuje na FT v letech 1991 až 2002.
The French authorities stress that Law No 90-568 established ‘once and for all’ a single tax scheme applicable to FT from 1991 to 2002 inclusive.
Podle něj je nutné provést celkový výpočet výhody, kterou mohl tento režim přinést společnosti FT za celé období 1991–2002.
In their view, an overall calculation should be made of any advantage the scheme may have conferred on FT throughout the period 1991 to 2002.
To znamená, podle názoru francouzské strany, že nadměrné zdanění FT za jeden rok by mohlo „kompenzovat“ nedostatečné zdanění FT za jiný rok.
In their opinion, an overtaxation of FT one year might ‘offset’ an undertaxation of FT another year.
Přesněji řečeno, francouzská strana tvrdí, že nedostatečné zdanění FT za „konečné“ období (1. leden 1994–1. leden 2003) je kompenzováno nadměrným zdaněním (způsobeným placením dávek) za „přechodné“ období (1. leden 1991–31. prosinec 1993).
More precisely, the French authorities maintain that the undertaxation of FT for the ‘definitive’ period (1 January 1994 to 1 January 2003) is offset by an overtaxation (due to the payment of the levy) during the ‘transitional’ period (1 January 1991 to 31 December 1993).
Částka placená státu společností FT z titulu této dávky v letech 1991, 1992 a 1993 byla do té míry vyšší, že v případě aplikace veřejného práva by přesáhla výhodu, kterou FT získal ze specifických podmínek definice živnostenské daně během „konečného“ období.
This is claimed to be because the amount paid by FT to the State by way of the levy for the years 1991, 1992 and 1993 was so much higher than under the ordinary rules of taxation that it exceeded any advantage derived by FT from the specific arrangements for fixing the business tax during the ‘definitive’ period.
Toto zdůvodnění nemůže být přijato.
This argument cannot be accepted.
Zákon č. 90-568 ustanovil dva výrazně odlišné daňové režimy:
Law No 90-568 established two clearly distinct taxation schemes:
režim „přechodný“ od roku 1991 do roku 1994, během kterého byl FT zproštěn všech ostatních daní, s výjimkou těch, které platí stát, a musel platit paušální částku z titulu „dávky ve prospěch hlavního státního rozpočtu“,
a ‘transitional’ scheme lasting from 1991 to 1994, during which time FT was exempted from all taxes other than those paid by the State and had to pay to the State a lump sum by way of a ‘levy for the benefit of the general budget’;
takzvaný konečný režim po roce 1994 (zákon nestanovil konečné datum použitelnosti režimu a byl zapotřebí nový zákon v roce 2003, aby byl tento režim zrušen), v jehož rámci FT podléhal všem daním dle veřejného práva, kromě daně z pozemků a nemovitostí a živnostenské daně, pro něž bylo počítáno se specifickými podmínkami.
as from 1994, a scheme intended to be definitive (the Law did not lay down any end date for this scheme and in 2003 a new law was needed to abolish it); under this scheme, FT was subject under ordinary-law conditions to all taxes except property taxes and business tax, for which special conditions were laid down.
Podle právního řádu, podpora poskytnutá podniku nemůže být „kompenzována“ zatížením tohoto podniku jiným specifickým výdajem.
According to case law, aid given to a company cannot be offset by a specific charge imposed on the same company on another score.
Soud tedy vyloučil, že daňová úleva v oblasti sociálních výdajů na rodinné přídavky ve prospěch některých podniků „kompenzuje“ dodatečné zatížení těchto podniků z titulu pojištění v nezaměstnanosti [17].
The Court of Justice has thus held that a reduction in social security contributions pertaining to family allowances which benefits certain companies cannot be ‘made good’ through an additional charge imposed on those same companies under the heading of unemployment insurance [17].
S přihlédnutím k právnímu řádu, Komise nemůže připustit, že „nedostatečné zdanění“ FT z titulu živnostenské daně od roku 1994 by mohlo být kompenzováno speciální dávkou placenou společností FT mezi roky 1991 a 1994, která nebyla ve vztahu k živnostenské dani.
In the light of this case law, the Commission cannot agree that the ‘undertaxation’ of FT under the heading of business tax from 1994 onwards could be offset by the special levy paid by the company between 1991 and 1994, a levy which was not specifically connected with business tax.
Jak Komise již konstatovala, zákon č. 90-568 nestanoví, že speciální dávka nahrazuje živnostenskou daň.
As the Commission has already observed, Law No 90-568 does not provide that the special levy was due instead of business tax.
Výše této dávky nebyla taktéž určena na základě parametrů, které určují výši částky živnostenské daně, ale v závislosti na zisku, který společnost P.T.T. skládala státu v letech 1989 a 1990.
Moreover, the amount of this levy was defined, not according to the parameters which determine the amount of business tax, but by reference to the profit which the PTT paid to the State in 1989 and 1990.
S přihlédnutím k její historii a způsobu definování, tato dávka se spíše podobá dávce z výsledku hospodaření než zvláštní dani z titulu daně živnostenské.
In view of its origins and the way it is defined, the levy is akin more to a levy on operating results than to individual taxation under the heading of business tax.
Toto mělo normálně vést Komisi k vyloučení veškeré kompenzace a k úvaze, že neplacení živnostenské daně v „přechodném“ období představuje rovněž specifickou výhodu poskytnutou podniku.
This ought normally to have led the Commission to rule out any set-off and to consider that the non-payment of business tax during the ‘transitional’ period also constituted a specific advantage conferred on the company.
Výjimečně Komise uznala, že dávka placená společností v období 1991 až 1993 byla ekvivalentní platbě živnostenské daně.
It is by way of exception that the Commission has accepted that the levy paid by the company between 1991 and 1993 inclusive was also tantamount to payment of business tax.
S přihlédnutím k nejasné povaze této dávky, která se zdá být spojena se specifickým daňovým režimem aplikovaným vůči FT [18], a také proto, že dávka přesáhla výši částky, kterou by společnost platila, kdyby podléhala daňovému režimu veřejného práva a s ohledem na přechodný charakter zmíněného režimu se Komise rozhodla přiznat podniku výhodu pochybnosti a rozhodla se uznat, že dávka měla zčásti povahu daňovou a že byla rovněž ekvivalentní platbě daně.
In view of the ambiguous nature of the levy, which seems to be connected with the specific tax scheme applicable to FT [18], the fact that the levy exceeded the amount which would have resulted from the application of the ordinary-law tax system and the transitional character of the scheme in question, the Commission has decided to give the company the benefit of the doubt and has agreed to recognise the partly tax-like nature of the levy and the fact that it was tantamount also to payment of taxes.
Nicméně všechny součásti dávky, které by přesáhly výši daňového výdaje dle veřejného práva, nemohou být pochopeny jinak než jako kapitálová odměna, což zbavuje provedení kompenzace právního základu.
Nevertheless, any part of the levy which exceeded the normally applicable tax burden under the ordinary law could be understood only as a remuneration on capital, which rules out any legal basis for an offsetting mechanism.
Vzájemná kompenzace částek placených společností FT z titulu zisku a sníženého zdanění FT z titulu živnostenské daně by vedla k záměně dávek různé povahy (daňové slevy s majetkovým prospěchem), což je nepřípustné.
Any offsetting between the amounts paid by FT by way of levies on operating surpluses and the undertaxation of FT under the heading of business tax would involve a confusing of levies of different types (tax credits with pecuniary gains), which is not admissible.
Nakonec Komise podotýká, že zákon č. 90-568 v žádném případě nepředpokládal kompenzaci nedostatečného zdanění společnosti FT od roku 1994 nadměrným zdaněním v letech 1991 až 1994.
Lastly, the Commission notes that Law No 90-568 did not provide for any offsetting of the undertaxation of FT from 1994 onwards by an overtaxation for the years 1991 to 1994.
Globální výpočet, předložený francouzskou stranou, by přinesl nutnost rekvalifikovat zpětně nadměrné zdanění, údajně placené společností FT během „přechodného“ období jako daňovou zálohu (daňový úvěr), které je nutno odečíst v příštích letech, což však v žádném případě nebylo cílem zákona č. 90-568, když byly tyto dva režimy zavedeny.
An overall calculation, such as that proposed by the French authorities, would involve, however, reclassifying ex post the surplus tax allegedly paid by FT during the ‘transitional’ period as a tax advance payment (tax credit) to be deducted from future years, which was not at all the aim of Law No 90-568 when it established the two schemes.
Pokud nyní francouzská strana navrhuje kompenzovat vzájemně různé dávky (speciální smíšenou dávku – zároveň daň a dividenda – a snížené zdanění FT z titulu živnostenské daně) ve dvou rozdílných obdobích, není to v souladu s daňovými pravidly vyplývajícími z francouzského práva, ale jde o zdůvodnění a posteriori mající za cíl zabránit vrácení podpory, kterou získal FT.
If the French authorities now propose to offset different types of levy (the special levy of a mixed type – being in the nature both of a tax and of a dividend – and the undertaxation of FT on the score of business tax) applicable to two separate periods, this is not at all due to the application of the normal taxation rules of French law, but involves an a posteriori rationalisation aimed at avoiding the recovery of the aid from which FT benefited.
Následkem toho nemůže Komise přijmout druhý argument francouzské strany, podle kterého bylo zapotřebí provést celkový výpočet výhody přiznané tímto režimem společnosti FT v celém období 1991–2002.
In conclusion, the Commission cannot accept the French authorities' second argument according to which an overall calculation should be made of the advantage conferred by the scheme on FT throughout the period 1991 to 2002.
To znamená, že rozdíl mezi živnostenskou daní ve skutečnosti uhrazenou společností FT a tou, kterou by platila dle veřejného práva od 1. ledna 1994 do 1. ledna 2003, je státní podporou, neboť představuje výhodu pro FT získanou ze zdrojů, které měly být součástí hlavního státního rozpočtu.
This means that the difference between the business tax actually paid by FT and that which should have been due under the ordinary law from 1 January 1994 to 1 January 2003 constitutes State aid inasmuch as it represents an advantage for FT granted through resources which would otherwise have been incorporated in the budget of the State.
Komise rovněž nemůže přijmout ani argument, podle nějž je živnostenská daň součástí výpočtu zdanitelného zisku, tudíž že oprava případného nedostatečného zdanění z titulu živnostenské daně by měla být doprovázena snížením částky daně ze společností, neboť zdanění podniku z titulu živnostenské daně a z titulu daně ze společností je neoddělitelně spjaté.
Nor can the Commission accept the argument according to which business tax enters into the calculation of the taxable result and that the correction of any undertaxation under the heading of business tax should be accompanied by a downward correction of the amount of corporation tax since the arrangements for taxing the company under the headings of business tax and corporation tax are inseparable.
Tento argument byl zamítnut soudem, který jasně sdělil, že „… Komise nesmí ve svých rozhodnutích, jimiž nařizuje vymáhání státní podpory, vyčíslovat dopad daně na vymáhanou částku podpory, neboť tento výpočet je v působnosti národního práva, ale musí se omezit na sdělení hrubé vymáhané částky.
This argument has been rejected by the Court of First Instance, which has stated clearly that ‘… the Commission is not obliged, in its decisions ordering the recovery of State aid, to determine the incidence of tax on the amount of aid to be recovered, since that calculation falls within the scope of national law; it is merely required to indicate the gross sum to be recovered.
To však nebrání tomu, aby národní orgány během vymáhání odečetly případně z vymáhané částky určité částky dle vnitřních předpisů, ale za podmínky, že tato vnitřní pravidla zcela neznemožní vrácení zmíněné částky nebo kdyby tato pravidla měla diskriminační charakter vzhledem k podobným případům posuzovaným podle vnitřního práva“ [19].
That does not prevent the national authorities, when recovering the amount in question, from deducting certain sums, where appropriate, from the amount to be recovered pursuant to their internal rules, provided that the application of those rules does not make such recovery impossible in practice or discriminate in relation to comparable cases governed by national law’ [19].
NOVÁ PODPORA
NEW AID
Co se týká druhu podpory, Komise potvrzuje své předběžné závěry předložené v rozhodnutí o zahájení, podle kterého zmíněná podpora musí být považována za novou.
Regarding the nature of the aid, the Commission confirms its preliminary conclusion set out in the opening decision that the aid in question has to be considered new.
Odchylný režim živnostenské daně byl ustanoven zákonem z roku 1990 (tj. po vstoupení Smlouvy v platnost), aby zabránil tomu, že FT, který se stal veřejným provozovatelem, byl podřízen daním veřejného práva.
The exceptional business tax scheme was introduced by a law of 1990 (i.e. after the entry into force of the Treaty) precisely to prevent the creation of FT as a public operator from implying its subjection to the ordinary rules of taxation.
Mimo to, od roku 1988 byl telekomunikační sektor postupně liberalizován.
Moreover, since 1988 the telecommunications sector has been gradually liberalised.
Protože je jasné, že FT získal od roku 1994 podporu prostřednictvím specifického režimu živnostenské daně, a protože v té době byl trh, kde působil FT, již alespoň částečně konkurenční [20], Komise musí učinit závěr, že zmíněné opatření je novou podporou.
Because FT benefited as from 1994 from aid connected with the specific business tax scheme and because at that time the markets in which FT operated were, at least partially, competitive [20], the Commission has to conclude that the measure in question is new aid.
PROMLČENÍ
PRESCRIPTION
Francouzské orgány se domnívají, ať je tomu jakkoliv, že údajný režim podpory ve prospěch FT ustanovený zákonem č. 90-568 je režimem existující podpory, kterou nelze vymáhat.
The French authorities consider that in any event the alleged aid scheme for FT introduced by Law No 90-568 constitutes an existing scheme of aid which cannot be recovered.
Poznamenávají, že tento režim byl zaveden zákonem č. 90-568 ze dne 2. července 1990 a mají za to, že je to právě 2. červenec 1990, kdy podpora byla přiznána společnosti (tj. den, kdy byl zákon přijat).
They note that the scheme was introduced by Law No 90-568 of 2 July 1990 and consider that it was on 2 July 1990 (i.e. the day on which the law was adopted) that the aid was granted to the recipient.