natgillin/translations-raw huggingface dataset:
vítá závěry mezinárodní kábulské konference o Afghánistánu; zdůrazňuje, že je nutné dodržet příslib afghánské vlády týkající se zlepšení bezpečnosti, řízení a ekonomických příležitostí pro afghánské občany, ale i závazky mezinárodního společenství, že bude podporovat transformační proces a společné cíle;
Welcomes the conclusions of the Kabul International Conference on Afghanistan; stresses that commitments by the Afghan Government to improve security, governance and economic opportunities for Afghan citizens, as well as the commitments by the international community to support the transition process and the shared objectives, need to be respected;
opakuje, že EU a její členské státy by měly podporovat Afghánistán při obnově vlastního státu se silnějšími demokratickými institucemi schopnými zajistit státní svrchovanost, bezpečnost založenou na demokraticky odpovědné armádě a policii, kompetentní a nezávislé soudnictví, jednotu státu, územní integritu, rovnost mužů a žen, svobodu médií, důraz na vzdělávání a zdravotnictví, udržitelný hospodářský rozvoj a prosperitu lidu Afghánistánu a respektování historických, náboženských, duchovních a kulturních tradic a práv všech etnických a náboženských skupin na afghánském území, přičemž bude uznávána nezbytnost zásadní změny v přístupu k ženám; žádá, aby v těch provinciích, které prokázaly řádnou správu, byly více podporovány projekty rozvoje místních orgánů;
Reiterates that the EU and its Member States should support Afghanistan in the reconstruction of its own state, with stronger democratic institutions capable of ensuring national sovereignty, security based on a democratically accountable army and police, a competent and independent judiciary, state unity, territorial integrity, equality between men and women, media freedom, an emphasis on education and health, sustainable economic development and the prosperity of the people of Afghanistan, and respect for the historical, religious, spiritual and cultural traditions and rights of all ethnic and religious communities on Afghan territory, while recognising the need for fundamental change in the attitude towards women; calls for more support to be given to local-authority development projects in those provinces where there is evidence of good governance;
konstatuje, že 80 % obyvatelstva sídlí ve venkovských oblastech, přičemž podíl orné půdy poklesl z 0,55 ha na osobu v roce 1980 na 0,25 ha na osobu v roce 2007; zdůrazňuje skutečnost, že Afghánistán je nadále velmi zranitelný na to, aby čelil nepříznivým klimatickým podmínkám nebo rostoucím cenám potravin na světovém trhu, přičemž rozšířené a bezohledné používání pozemních min představuje významné riziko pro úspěšný rozvoj venkova; v této souvislosti považuje za prvořadé pokračovat ve finanční podpoře určené na rozvoj venkova a na místní produkci potravin a tuto podporu zvýšit, aby bylo dosaženo zajištění potravin;
Notes that 80% of the population is settled in rural areas, and that arable land per capita diminished from 0.55 ha in 1980 to 0.25 ha in 2007; highlights the fact that Afghanistan continues to be highly vulnerable to adverse climatic conditions and to rising food prices on the world market, while the widespread and indiscriminate use of landmines poses a significant risk to successful rural development; considers, in this context, that it is of primary importance to continue and enhance funding geared towards rural development and local food production, in order to achieve food security;
bere na vědomí závazek afghánské vlády, že v příštích dvanácti měsících bude postupně a fiskálně udržitelným způsobem provádět politiku správy věcí veřejných na regionální úrovni, která má posílit místní orgány a jejich institucionální kapacity, a rozvíjet právní, finanční a rozpočtový rámec na regionální úrovni;
Takes note of the Afghan Government's commitment to implementing over the next 12 months, in a phased and fiscally sustainable manner, the Sub-National Governance Policy, strengthening local authorities and their institutional capacities and developing sub-national regulatory, financing, and budgetary frameworks;
konstatuje, že větší zapojení Afghánců do procesu obnovy může brzdit slabá státní správa a kapacita veřejné správy a civilních služeb; je proto přesvědčen, že je třeba těmto důležitým oblastem věnovat větší pozornost; vítá návrh, aby Komise a členské státy vypracovaly speciální dlouhodobý stěžejní program na řešení otázky posílení veřejné správy vyvinutím plánu, který napomůže vybudování nových nebo využívání stávajících zařízení, vytváření vazeb se sítí institucí veřejné správy v EU a také dohledu nad institucemi civilních služeb v řadě velkých afghánských měst, jako jsou např. Kábul, Herat a Mazar i Sharif;
Notes that more substantial Afghan involvement in the rebuilding process can be hampered by weak public administration and civil service capacity; is therefore convinced that more attention needs to be paid to these important areas; welcomes the idea that the Commission and the Member States should devise a special long-term flagship programme to address the issue of strengthening public administration by developing a curriculum, helping to build or use existing premises, linking up with the network of EU public administration institutes, as well as mentoring civil service institutes in a number of metropolitan cities in Afghanistan such as Kabul, Herat and Mazar i Sharif;
připomíná, že úsilí o rozvoj se musí soustředit na zlepšení kapacity afghánských vládních struktur a že sami Afghánci musí být výrazně zapojeni jak do výběru priorit, tak do prováděcích fází, aby se posílil proces přejímání odpovědnosti na vnitrostátní úrovni i na úrovni společenství; upozorňuje proto na zásadní úlohu organizací občanské společnosti spočívající v zajištění toho, aby do procesu demokratizace a rekonstrukce byli zapojeni afghánští občané, a v ochraně před rizikem korupce;
Points out that development efforts must focus on improving the capabilities of Afghan government structures and that the Afghans themselves must be closely involved both in setting priorities and during the implementation phases, with a view to fostering the process of taking ownership and responsibility at national and community level; draws attention, therefore, to the essential role of civil-society organisations in ensuring that Afghan citizens are involved in the process of democratisation and reconstruction and in guarding against the risk of corruption;
i přes zlepšení života žen od konce vlády Tálibánu v roce 2001 je i nadále velmi znepokojen celkovou situací lidských práv v Afghánistánu, a zejména zhoršením v otázce základních, politických, občanských a sociálních práv žen za posledních několik let, a vyjadřuje své znepokojení nad negativními změnami, jako např. nad skutečností, že většinu vězňů v afghánských věznicích tvoří ženy, které utekly před příbuznými, kteří je utlačovali, a nad nedávnými změnami volebního zákona, kterými byly sníženy kvóty pro obsazení parlamentních křesel ženami;
Remains deeply concerned, despite some improvements in women's lives since the end of the Taliban rule in 2001, about the general situation regarding human rights in Afghanistan and particularly about the deterioration in women's fundamental, political, civil and social rights over the past few years, and expresses its concern about negative developments such as the fact that the majority of prisoners in Afghan jails are women escaping oppressive relatives, and about the recent changes to the electoral code which reduce the quotas for parliamentary seats for women;
je přesvědčen, že práva žen tvoří součást bezpečnostního řešení a že není možné dosáhnout stability v Afghánistánu, aniž by ženy měly plná práva v politickém, společenském a hospodářském životě; vyzývá proto afghánské orgány a představitele mezinárodního společenství, aby v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1325 zapojili ženy do všech fází mírových rozhovorů a do úsilí o usmíření a reintegraci; žádá, aby byla ženám, které jsou veřejně či politicky aktivní a tudíž ohroženy fundamentalisty, poskytována zvláštní ochrana; konstatuje, že součástí pokroku v mírových rozhovorech nemohou v žádném případě být ústupky v oblasti práv žen, kterých bylo dosaženo v průběhu posledních let; žádá afghánskou vládu, aby lépe chránila práva žen a uzpůsobila odpovídajícím způsobem platné právní předpisy, jako je trestní zákoník, aby se tak zamezilo diskriminujícím praktikám;
Believes that women's rights are part of the security solution and that it is impossible to achieve stability in Afghanistan without women enjoying their full rights in political, social and economic life; calls, therefore, on the Afghan authorities and the representatives of the international community to include women in every stage of the peace talks and reconciliation/reintegration efforts, in accordance with UNSC Resolution 1325; calls for special protection to be provided for women who are publicly or politically active and therefore endangered by fundamentalists; points out that progress in the peace talks may not, under any circumstances, involve any loss of the rights acquired by women in recent years; calls on the Afghan Government to improve the protection of women's rights by amending existing legislation, such as the criminal code, to avoid discriminatory practices;
vyzývá Komisi, Radu a členské státy EU, aby v souladu s dlouhodobým závazkem EU napomáhat Afghánistánu v mírovém úsilí a úsilí o obnovu nadále v dvoustranných vztazích s Afghánistánem upozorňovaly na problematiku diskriminace žen a dětí i lidských práv obecně;
Calls on the Commission, the Council and EU Member States to continue to raise the issues of discrimination against women and children, and of human rights in general, in bilateral relations with Afghanistan, in line with the Union's long-term commitment to assisting Afghanistan in peace and reconstruction efforts;
vyzývá EU a mezinárodní společenství, aby zvýšilo úroveň financování a politické a technické podpory pro politiky určené ke zlepšení situace afghánských žen a pro nevládní ženské organizace, včetně organizací hájících ženská práva;
Calls on the EU and the international community to increase the level of funding and political and technical support for policies to improve the situation of Afghan women and non-governmental women's organisations, including those defending women's rights;
konstatuje, že i když se svoboda projevu a tisku po pádu tálibánské vlády zvýšila, v posledních letech došlo v této oblasti opět ke zhoršení; poukazuje na útoky a hrozby ozbrojených sil a Tálibánu namířené proti novinářům s cílem zabránit jim, aby informovali o oblastech, které tyto skupiny ovládají; žádá, aby byla v této oblasti přijata opatření, která novinářům umožní vykonávat svou profesi se zárukami bezpečnosti;
Notes that, despite improvements since the fall of the Taliban regime, the situation has worsened in recent years with regard to freedom of expression and of the press; notes that armed groups and the Taliban attack and threaten journalists to prevent them reporting on areas under their control; calls for action to be taken in this field to allow journalists to exercise their profession with certain safety guarantees;
se znepokojením konstatuje, že parlamentní volby, které se v Afghánistánu konaly dne 18. září 2010 i přes bezpečnostní podmínky v zemi pouze s přibližně 40% účastí voličů, byly opět mařeny podvody a násilím, během něhož podle NATO zahynulo 25 osob; vyslovuje politování nad tím, že mnoha Afgháncům bylo zabráněno ve výkonu jejich základního práva hlasovat ve volbách;
Notes with concern that the parliamentary elections which took place in Afghanistan on 18 September 2010, with a turnout of around 40% despite the security conditions in the country, were, once again, marred by fraud and violence, in which, according to NATO, 25 people lost their lives; regrets that many Afghans have been prevented from exercising their fundamental right to vote;
poukazuje na nesrovnalosti, ke kterým dochází při soudních procesech v zemi a které neodpovídají mezinárodním normám soudnictví; vyjadřuje politování nad tím, že v roce 2008 bylo popraveno 16 osob odsouzených k smrti; vyzývá EU, aby v souladu s rezolucí OSN č. 62/149 z roku 2007 dala podnět ke schválení moratoria na trest smrti, na jehož základě bude trest smrti následně zrušen;
Notes irregularities in the country's judicial processes, which do not comply with international standards of justice; deplores the execution in 2008 of 16 people sentenced to death; calls on the EU to seek approval for a moratorium on the death penalty, in accordance with UN Resolution 62/149 of 2007, with a view to its subsequent abolition;
připomíná, že kombinovaný rozpočet EU (Evropského společenství a členských států) na pomoc Afghánistánu na období 2002–2010 činil celkem kolem 8 miliard EUR;
Recalls that the combined EU (European Community and Member States) budget for aid to Afghanistan for the period 2002-2010 totalled around EUR 8 billion;
zdůrazňuje význam upevnění svobody sdělovacích prostředků a občanské společnosti v Afghánistánu pro posílení procesu demokratizace v zemi; doporučuje také závěry mise EU vyslané ke sledování voleb v roce 2009;
Highlights the importance of strengthening media freedom and civil society in Afghanistan to enhance democratisation in the country; also commends the conclusions of the 2009 EU Election Observation Mission;
poznamenává, že navzdory obrovským finančním dotacím ze zahraničí je situace v Afghánistánu i nadále odrazující a znemožňuje, aby se humanitární a zdravotnická pomoc dostala k nejzranitelnější části obyvatelstva, takže v důsledku chudoby umírá více Afghánců než v přímém důsledku ozbrojeného konfliktu, a že od roku 2002 vzrostla dětská úmrtnost a výrazně se snížila střední délka života při narození a míra gramotnosti a že od roku 2004 se míra obyvatelstva žijícího pod hranicí chudoby zvýšila o 130 %, což jsou šokující skutečnosti;
Notes that, despite the huge injections of foreign aid, the situation in Afghanistan continues to be discouraging, preventing humanitarian and medical aid from reaching the most vulnerable sections of the population, that more Afghans are dying through poverty than as a direct result of the armed conflict, and that, shockingly, infant mortality has risen since 2002, while life expectancy at birth and levels of literacy have declined markedly, and that since 2004 the number of people living below the poverty threshold has increased by 130%;
zdůrazňuje význam uskutečňování rozvojových cílů tisíciletí a lituje, že ačkoli bylo v některých oblastech dosaženo pokroku, Afghánistán v indexu lidského rozvoje rozvojového programu OSN (UNDP) klesl ze 173. místa v roce 2003 na 181. místo (ze 182 zemí), přičemž míra úmrtnosti dětí ve věku do 5 let a míra úmrtnosti matek stále patří k nejvyšším na světě; domnívá se, že by tyto konkrétní cíle a také přístup ke zdravotní péči a ke vzdělání, zejména pro ženy, neměly být opomíjeny, avšak naléhavě žádá, aby byla věnována zvláštní pozornost lepší tvorbě příjmů a také budování fungujícího soudního systému;
Emphasises the importance of achieving the Millennium Development Goals and deplores the fact that, although progress has been made in some areas, Afghanistan's ranking in the UNDP Human Development Index has descended from 173 in 2003 to 181 (out of 182 countries), while mortality rates among children aged under five and maternal mortality rates in Afghanistan remain among the highest in the world; considers that specific objectives in these areas, and on access to health and education, in particular for women, should not be neglected, but urges that special attention be paid to improved income generation and the construction of a functioning justice system;
zdůrazňuje, že UNODC ve své studii z ledna 2010 uvádí, že obyvatelstvo nejvíce znepokojuje korupce a že příjmy získané z úplatkářství dosahují téměř čtvrtiny (23 %) HDP Afghánistánu;
Underlines the revelation by UNODC in its study of January 2010 that corruption is the biggest concern of the population and that revenues generated by bribery amount to almost one quarter (23%) of Afghanistan's GDP;
vyzývá Komisi, aby zajistila transparentnost finanční pomoci poskytované afghánské vládě, mezinárodním organizacím a místním nevládním organizacím a odpovědnost za její použití, aby se zajistila soudržnost pomoci a úspěch obnovy a rozvoje Afghánistánu;
Calls on the Commission to ensure transparency and accountability in relation to the financial assistance provided to the Afghan Government, international organisations and local NGOs, in order to ensure the coherence of aid and the success of Afghanistan's reconstruction and development;
žádá, aby humanitární pomoc byla rozdělována způsobem, který bude z geografického hlediska více homogenní, bude vycházet z analýzy potřeb a odpovídat požadavku naléhavosti;
Calls for humanitarian aid to be distributed on a geographically more homogenous basis, in the light of an analysis of needs and in keeping with the requirement for urgency;
konstatuje však omezený pokrok v infrastruktuře, telekomunikacích a základním vzdělávání, o němž dárci a afghánská vláda obvykle hovoří jako o oblastech, v nichž bylo dosaženo úspěchů;
Notes, however, the limited progress made on infrastructure, telecommunications and basic education – usually cited by donors and the Afghan Government as areas of achievement;
upozorňuje na obrovské částky, které stála válka v Afghánistánu v období od roku 2001 do roku 2009 a jež se odhadují na více než 300 miliard USD, což odpovídá více než dvacetinásobku afghánského HDP, a jež spolu s další předpokládanou vojenskou „vlnou“ vzrostou na více než 50 miliard USD ročně;
Draws attention to the huge cost of the war prosecuted in Afghanistan between 2001 and 2009, estimated at over USD 300 billion and equivalent to more than 20 times Afghanistan's GDP, and set to rise to over USD 50 billion per year with the additional military ‘surge’ that is foreseen;
potvrzuje převládající dojem, že za nedostatečné poskytování základních služeb občanům je zodpovědná pouze korupce afghánské vlády, ale rovněž konstatuje, že většina zdrojů pro sociálně-ekonomický rozvoj je dodávána prostřednictvím mezinárodních organizací, regionálních rozvojových bank, nevládních organizací, mezinárodních smluvních partnerů, konzultantů atd., a nikoli prostřednictvím ústřední vlády; naléhavě žádá afghánskou vládu a mezinárodní společenství, aby prováděly lepší kontrolu s cílem odstranit korupci a zajistit, aby se pomoc dostala na určená místa;
Acknowledges the widespread perception that Afghan Government corruption is solely responsible for the lack of provision of essential services to citizens, but also notes that the majority of resources for socio-economic development have been channelled through international organisations, regional development banks, NGOs, international contractors, consultants etcetera, and not through the central Government; urges the Afghan Government and the international community to exercise greater control in order to eliminate corruption and to ensure that aid reaches its target;
domnívá se, že boj proti korupci by měl být jádrem mírového procesu v Afghánistánu, neboť úplatkářství je příčinou špatného rozdělování zdrojů, vytváří překážku pro přístup k základním veřejným službám, jako je zdravotní péče nebo vzdělání, a představuje obrovskou překážku sociálně-ekonomického rozvoje země; zdůrazňuje rovněž, že korupce podrývá důvěru ve veřejný sektor a vládu a stává se tudíž výraznou hrozbou pro stabilitu země; naléhavě proto žádá EU, aby při poskytování pomoci Afghánistánu věnovala boji proti korupci zvláštní pozornost;
Takes the view that the fight against corruption should be at the core of the peace-building process in Afghanistan, since bribery causes misallocation of resources, constitutes an obstacle in terms of access to basic public services such as health and education, and represents a huge impediment to the country's socio-economic development; emphasises likewise that corruption undermines confidence in the public sector and the government, and consequently constitutes a major threat to national stability; therefore, urges the EU, when providing assistance to Afghanistan, to pay special attention to the fight against corruption;
poukazuje na to, že podle afghánského ministra financí, a jak dosvědčily jiné nezávislé zdroje, se v období od roku 2002 do roku 2009 z finanční pomoci ve výši 40 miliard USD dostalo do afghánské vlády ve skutečnosti pouze 6 miliard USD (15 %), a že ze zbývajících 34 miliard USD, které byly poslány přes mezinárodní organizace, regionální rozvojové banky, nevládní organizace, mezinárodní smluvní partnery atd. se 70 až 80 % nikdy nedostalo k zamýšleným příjemcům, tedy k lidu Afghánistánu; bere na vědomí rozhodnutí přijaté na kábulské konferenci, v němž se stanoví, že 50 % mezinárodní pomoci by mělo být poskytnuto do roku 2012 prostřednictvím afghánského státního rozpočtu, což je v souladu s požadavky Afghánistánu;
Notes that, according to the Afghan Minister of Finance, as corroborated by other independent sources, only USD 6 billion (or 15%) out of a total of USD 40 billion in aid actually reached the Afghan Government between 2002 and 2009, and that, of the remaining USD 34 billion, which was channelled through international organisations, regional development banks, NGOs, international contractors, etcetera, between 70% and 80% never reached the intended beneficiaries, the people of Afghanistan; notes the decision taken at the Kabul Conference that 50% of the international aid should be channelled through the Afghan national budget by 2012, in accordance with Afghanistan's request;
poukazuje na naléhavou nutnost vytvořit mechanismy koordinace v rámci zemí, jež jsou mezinárodními dárci, a zajistit podrobné hodnocení evropské a mezinárodní pomoci jako prostředek boje proti nedostatečné transparentnosti a omezeným mechanismům zajišťujícím odpovědnost dárců;
Points out the urgent need to establish coordination mechanisms among international donor countries and to provide for detailed evaluations of European and international aid to combat the lack of transparency and the limited mechanisms for donor accountability;
odsuzuje skutečnost, že významná část evropské a jiné mezinárodní finanční pomoci se ztrácí v distribučním řetězci, což bylo nekompromisně odhaleno v nedávném skandálu kolem afghánské banky Kabul Bank, a upozorňuje na čtyři způsoby, jak k těmto ztrátám dochází: plýtvání, příliš vysoké náklady na zprostředkování a bezpečnost, nepřiměřené poplatky a korupce;
Condemns the fact that a significant proportion of European and other international aid money is lost along the distribution chain – a situation drastically highlighted in the recent scandal around the Kabul Bank – and draws attention to the four main ways in which this happens: waste, excessive intermediary and security costs, overbilling and corruption;
konstatuje však, že ztráty EU jsou nižší díky tomu, že 50 % její pomoci (oproti 10 % v případě USA) je přidělována s pomocí multilaterálních svěřeneckých fondů, jejichž účinnost je velmi vysoká (kolem 80 %);
Notes, however, that EU losses are mitigated by the fact that 50% of the Union's aid (as compared with 10% of US aid) is allocated through multilateral trust funds, whose rate of effectiveness is very high (around 80%);
vyzývá EU, aby zřídila centralizovanou databázi nákladů a účinku veškeré pomoci EU poskytované Afghánistánu a provedla jejich analýzu, protože nedostatek úplných, aktuálních a transparentních údajů oslabuje účinnost pomoci;
Calls on the EU to set up a centralised database on, and to analyse the costs and impact of, all EU aid to Afghanistan, as the lack of comprehensive, up-to-date and transparent data undermines aid efficiency;
zdůrazňuje význam koordinovaného úsilí o rekonstrukci a rozvoj na regionální úrovni s cílem prosazovat přeshraniční rozvoj v regionu, kde etnické a kmenové vazby často překračují státní hranice;
Stresses the importance of coordinating reconstruction and development efforts at regional level in order to promote cross-border development in a region where ethnic and tribal links often transcend national borders;