poznamenává, že vzhledem ke vzrůstajícímu celosvětovému a regionálnímu významu Číny, Indie a dalších rychle se rozvíjejících zemí mohou Spojené státy americké a EU postupně přesunout svou hlavní pozornost, politické investice a zdroje do oblasti Tichomoří a vnímat severoatlantický rozměr a vzájemnou spolupráci jako méně strategické; dále poznamenává, že by Asie měla hrát významnější úlohu v oblasti zahraničních vztahů Evropské unie a jejích členských států; vyzývá k větší koordinaci politiky Spojených států a EU vůči Číně a dalším rychle se rozvíjejícím zemím v Asii, aby se zabránilo oddělování politik USA a EU vůči těmto zemím; je pevně přesvědčen, že prostřednictvím koordinace úsilí dosáhnou USA a EU požadované politické součinnosti za účelem zapojení se do účinného pozitivního a konstruktivního dialogu se zeměmi BRICS a dalšími rychle se rozvíjejícími zeměmi;domnívá se, že aniž je dotčena skupina G-7, pravidelné schůzky na nejvyšší úrovni mezi EU a USA by poskytovaly příležitost nalézat společné cíle a koordinovat strategie v oblastech celosvětového významu, včetně správy ekonomických záležitostí, s cílem dosáhnout společného přístupu ke vznikajícím velmocím; připomíná, že transatlantické vztahy jsou mimořádně důležité jak z hospodářského, tak z politického hlediska, a zdůrazňuje vzájemný pevný hospodářský vztah mezi USA a EU; domnívá se, že Transatlantická hospodářská rada a Transatlantický dialog zákonodárců by mohly rovněž umožnit dialog a bilancování, a měly by tak zahrnovat úvahy o strategickém zapojení zemí BRICS a dalších důležitých rychle se rozvíjejících zemí ze strany EU a USA a o způsobu, jak podpořit sbližování předpisů s těmito zeměmi; připomíná, že je nutné vytvořit účelový orgán pro systematické konzultace na vysoké úrovni a koordinaci, pokud jde o zahraniční a bezpečnostní politiku, známý jako Transatlantická politická rada;
Notes that, given the increasing global and regional relevance of China, India and other emerging countries in Asia, both the United States of America and the EU may progressively shift their primary attention, political investment and resources to the Pacific and perceive the North Atlantic dimension and mutual cooperation as less strategic; further notes that Asia should play a more important role on the foreign agenda of the European Union and EU Member States; calls for more coordination of the US and EU policies towards China, India and other emerging countries in Asia in order to avoid a decoupling of such policies; strongly believes that by coordinating their efforts the USA and the EU will attain the required political synergies to engage in an effective positive and constructive dialogue with the BRICS and other emerging countries; takes the view that, without prejudice to the G-7, regular EU-US summits would provide the opportunity to identify common objectives and coordinate strategies on matters of global relevance, including economic governance, in order to reach a common approach towards the emerging powers; recalls that transatlantic relations are of utmost importance both economically and politically and stresses the mutual strong economic relationship between the United States of America and the EU; considers that the Transatlantic Economic Council and the Transatlantic Legislators' Dialogue could also offer an opportunity for dialogue and stock-taking and should thus include a reflection on strategic engagement by the EU and the US of the BRICS and other relevant emerging countries and on how to foster regulatory convergence with such countries; recalls the need to set up a Transatlantic Political Council as an ad-hoc body for systematic, high-level consultation and coordination on foreign and security policy between the EU and the US;